מרטיניזם

מרטיניזם הוא מסדר אחוותי נלווה לבנייה החופשית. המסדר נוטה לאזוטריות כמסורת מאגית, מרטיניזם היה במקור שייך למערכת דרגות גבוהות יותר, נוסד על ידי מרטינז דה פסקוואלי, בסביבות שנת 1740 בצרפת התפצל ופותח בשתי צורות שונות על ידי תלמידיו לואי קלוד דה סנט-מרטין וז'אן-בפטיסט וילרמוס, אוחד בחזרה בשנת 1886 על ידי אוגוסט שאבו וג'רארד אנקוסזה (פאפוס) ופועל בכל רחבי העולם.

המרטיניזם הוא כיוון בבנייה החופשית המיסטית, שמשנתה מתארת את נפילתו של האדם מהאלוהי (רוחני) לחומר, כמו גם את דרך חזרתו לאלוהות באמצעות התחדשות, או הארה רוחנית, שהושגה באמצעות תפילה מהלב. בין השנים 1909–1916 בסנט פטרסבורג יצא המגזין "איזיס", שהפך במרוצת השנים לבית הוצאה לאור רשמי של מרטיניסטים ברוסית, שתרגם, בין השאר, את ספרי פאפוס.

מרטינזיזם: הבנייה החופשית סנט-מרטין 
 ניתן לחלק את המרטיניזם לשלוש צורות קיומו, כמסורות שבאמצעותן עברו בסדר כרונולוגי:
 מסדר האבירים - הבונים החופשיים של היקום ("Ordre des Chevaliers-Macons Elus-Cohen de L'Univers") היא מערכת אזוטרית ותיאורגית של הדרגות הגבוהות של הבונים החופשיים, שנוצרה על ידי, המיסטיקן, המקובל והתאורטיקן מרטינז דה פסקוולי, המנטור של סנט-מרטין. הדרך המקורית והבלעדית היחידה לתהליך ההשתלבות.
 הנוסח הסקוטי ("Rite écossais rectifié"), או אבירי העיר הקדושה (ציון) ("Chevaliers Bienfaisants de la Cite-Sainte"), גרסה מתוקנת, בה התוכן הפילוסופי מבוסס על מנהגיהם של הרוזנקריצריים הקיימים עד היום, בשתי צורות שונות רגולריות ולשכות נשים.
 מרטיניזם מסורת מיסטית המתמקדת במדיטציה רוחנית פנימית ואלכימיה של התת מודע. סנט-מרטין הציע מסלול שונה מרעיונות בני דורו על מרטיניזם, "נתיב הלב" השקט המוביל להשתלבות מחודשת. מורשתו של סנט-מרטין הוסבה למסדר המרטיניסטי המאוחד בשנת 1886 על ידי אוגוסט שאבו וג'רארד אנקוסזה (פאפוס).

מרטינז דה פסקוואלי 

מרטינז דה פסקוואלי, נולד בשנת 1727 בגרנובל, ונפטר בשנת 1774 בסן דומינגו, עסק בענייני חברה. מגיל 28, מרטינז דה פסקוולי דמות פעילה בבונים החופשיים בצרפת. בשנת 1765 הוא הקים את מסדר האבירים הבונים החופשיים, שפעל בצרפת.

פעילות המסדר כללה שלוש דרגות, שהיו מקבילות לדרגות הסמליות של הבונים החופשיים, אך הדרגה השלישית הייתה קסומה לחלוטין: בה למדו גירוש שדים נגד עין הרע הן ברחבי העולם והן עבור האדם היחיד. דרגה זו הקרובה ביותר לדרגת האביר של מסדר צלב הוורד בה נלמדת תיאורגיה שבאמצעותה ניתן לתקשר עם עולמות הרוח שמחוץ לעולם הפיזי ויציאה חוץ גופית.

לואי קלוד דה סנט-מרטין 

לואי קלוד דה סנט-מרטין נולד בשנת 1743 בצרפת, בעיר אמבואז, ונפטר בשנת 1803, עבד כעורך דין, לאחר ששירת בצבא בבורדו.

חניכתו של סנט-מרטין התרחשה בשנת 1768, והקריירה שלו במסדר נמשכה לפחות שש שנים. ואז הוסמך לדרגה הגבוהה ביותר של המסדר ואף היה מזכירו של פסקוולי בשנת 1770.

סנט-מרטין הרגיש סטייה הולכת וגוברת מהטקסים התיאורגיים, מתוך אמונה כי מסלול זה נטול רגש מכדי להשיג את המטרה הרצויה. הוא נבהל יותר מההתבוננות הפנימית, אותה כינה "דרך הלב". בנוסף, סנט-מרטין קיבל השראה מכתביו של ג'ייקוב בוהם.

סנט-מרטין תיאר את הפילוסופיה שלו במספר ספרים, אותם כתב תחת שם בדוי "הפילוסוף הלא נודע". ביניהם:
 אודות שגיאות ואמת (Des erreurs et de la vérité, 1786)
 איש התשוקה (L'Homme de désir, 1790)
 איש חדש (Le Nouvel Homme, 1792)
 תנין, או המלחמה בין הטוב לרע (Le crocodile, ou la guerra du Bien et du Mal, 1799)
 האדם, טבעו ושירותו האמיתי
 אפוריזמות מקסימה
 מדריך לאיש הרוחני (Le Ministère de l'homme-esprit, 1802)
 עשר תפילות
 הספר אדום
 מכתבים תיאוסופיים
 הטבלה הטבעית של מערכת היחסים בין האל, האדם והיקום, 1782

יש מחלוקת האם סנט-מרטין קשור בהקמת המסדר המרטיניסטי. רוברט אמבליין, מרטיניסט ומחבר ספרים על מרטיניזם של המאה ה-20, טען תחילה כי סנט-מרטין היה האבא הרעיוני, אולם לאחר מספר שנים התפכח מהמושג. אחרים טוענים כי סנט-מרטין היה מעורב במסדרם הקיים של הפילוסופים הלא נודעים. עם זאת, האמירה שאף על פי שלסנט-מרטין אכן היו חסידים, הם קיבלו ממנו ידע ללא כל ארגון רשמי. המסדר המרטיניסטי עצמו לא היה שב לפעילות ללא מאמציהם של פאפוס ושאבו.

וילרמוז והטקס הסקוטי המתוקן 
ז'אן-בפטיסט וילרמוז נולד בשנת 1730 בליון, שם גם נפטר בשנת 1824. הוא התקבל לבונים החופשיים, בגיל עשרים. בשנת 1767 הוסמך וילרמוז לנשיא לשכה, ובסופו של דבר הגיע לתואר הגבוה ביותר של המסדר.

מודאג לגבי המחלוקות במסדר שהתרחשו לאחר מותו של פסקוולי, ב-1778 וילרמוז גיבש את הרעיון של דרגות נוספות עבור הלשכות של המחוז של אוברן, המכילות את הפילוסופיה של המסדר כולל שיטות כמוסות של כשפים, המייצגות את הדרגות של האבירים הטמפלרים.

הסדר של דרגות אלה הוא כדלקמן:
 תלמיד (חניך)
 עמית (חבר)
 מאסטר
 אדון סקוטי
 אביר
 אביר הוורד
 אביר מתוודה
 אביר נשגב

המהפכה הצרפתית הגבילה באופן משמעותי את פעילותם של הבונים החופשיים בצרפת, אך לא השפיעה על פעילות אחיהם בשווייץ. כשלוחות פזורות בכל רחבי העולם: בשווייץ, ארצות הברית, צרפת. שתי לשכות גדולות של ווייט ולסלי דרינג נמצאות באנגליה, בגרמניה, בלגיה, ספרד, פורטוגל, ברזיל ואיטליה עבור ארתור ווייט, הטקס הסקוטי המתוקן היה המסורת הסודית של המערב שעבורו הגיע למרטיניזם ממסדר השחר המוזהב.

מרטיניזם מודרני 

חסידיו של סנט-מרטין, שנקראו S ::: I :::, ועבדו במערכת בנייה חופשיות של סנט-מרטין, הפיצו את תורתו של הפילוסוף הלא נודע בצרפת, גרמניה, דנמרק ואפילו רוסיה. בשנת 1881 נודע לרופא הצרפתי ג'רארד אנקוסאזה (לימים בשם פאפוס) על תורת סנט-מרטין, ממנו קיבל חניכה בשנת 1882 לבנייה החופשית סנט-מרטין.

בשנים 1884–1887 הקים פאפוס ביחד עם פייר אוגוסט שאבו, וז'וזפן פלדאן את המסדר המיסטי המאוחד. הקמת המסדר הגיעה לאחר אחד מפגישותיו של פאפוס עם שאבו, כאשר נודע כי לשניהם כי יש רצף של שני מסדרים שונים המגיעים מסנט-מרטין ואיחדם לאחד. המסדר המרטיניסטי, של פאפוס, היה בנוי מלשכות, תחת הלשכה הגדולה בכל מדינה. כל הלשכות הגדולות היו כפופות למועצה העליונה הריבונית של המסדר המרטיניסטי. הלשכות עבדו בארבע דרגות:
 חניך
 חבר
 לא נודע נעלה (S ::: I :::סופרייר אינקונו)
 הלא נודע העליון (S ::: I ::: I :::סופריין אינקונו)

במערכת דרגות זו, שני התארים הראשונים מספקים למועמד את הרעיונות המרטיניסטים, ואילו השלישית מעבירה ככל הנראה את החניכה הישירה שהעביר סנט-מרטין למקוריים. לרוב, מרטיניסטים מאמינים שכדי להיות אח אותנטי, אדם צריך להיות מסוגל להראות את שרשרת הירושה של החניכה, החל מסנט-מרטין עצמו. עם זאת, על פי ההיסטוריון המרטיניסט מייק רסטיבו, "מידת האותנטיות של החניכה המרטיניסטית אינה תלויה בשאלה אם התקבל המרזניסט בירושה של מרטיניסטים אחרים, מכיוון ששרשת החניכה האישית מלואי-קלוד דה סנט-מרטין קיימת בצורה קדושה. הסמכה, שהיא שיאו של העברת מיומנות בצו החניך".

לגבי טקסי החניכה עצמו: ההתמצאות מיסטיות במרטיניזם מודגשת מהעובדה שכל הלשכות נפתחות על ידי קריאה על הפנטגרמטון כי הוא שם הוי"ה השם האלוהי שבמרכזו מתווספת האות העברית "שין" כמו בפסוק שִׁוִּיתִי יְהוָה לְנֶגְדִּי תָמִיד.

למרות המבנה הארגוני במרטיניזם, הטקסים עצמם דומים לדרגות הסמליות של הבונים החופשיים, אך לטקסים יש תוכן דרמטי אזוטרי וכישופי יותר. הטקסים מכילים אלמנטים מהפילוסופיה של מרטינז דה פסקוואלי, הם מכילים אזכורים לקבלה, יחד עם התוכן העיקרי המורכב מתורתו של סנט-מרטין. בנקודות מפתח בטקסים, המועמד צפוי להגיב מיוזמתו. בו או בה מעודדים כל העת את הרצון להרהר בסמליות המיוצגת במהלך הטקס. הטקסים מכילים לעיתים קרובות אלמנטים של הפתעה כדי להעצים את המוממנטום.

מרטיניזם במאה העשרים 

בשנת 1905, הקיסר ניקולאס השני הזמין את פאפוס ומורו, המאסטר פיליפ ניזייר, לצארסקואה סלו כדי לקבל מהם עצות בנוגע לבעיות פוליטיקת הפנים שנגרמה על ידי המהפכה הרוסית של 1905. פאפוס ביקר באימפריה הרוסית שלוש פעמים: בשנים 1901, 1905, 1906. מטרת הביקור הייתה הרצאות על קסמים ותורת הנסתר וחיזוק המסדר המרטיניסטי באימפריה הרוסית. הוא גם ייעץ למשפחת המלוכה כרופא. על פי מספר עדויות, הקיסר ניקולאי אלכסנדרוביץ' עצמו קודש למרטיניזם על ידי פאפוס.

בשנת 1909, בפטרסבורג, טרויאנובסקי מייסד את המגזין "איזיס", בו הוא מפרסם ספרים ומאמרים, מתורגמים לרוסית מאת פאפוס. מגזין זה היה בהמשך בית ההוצאה הרשמי של מרטיניסטים רוסים, והיה הגוף העיקרי לתרגומם של ספרים על אוקולטיזם ואסטרולוגיה ברוסיה הקדם-מהפכנית.

מלחמת העולם השנייה הייתה הרת אסון עבור המסדר באירופה כמו הראשונה. המשטר הנאצי דיכא את כל האגודות הסודיות ומרטיניסטים רבים מתו במחנות ריכוז. המרטיניסטים באירופה והלשכה הגדולה האמריקנית שלו קיימים עד היום. המרטיניזם פועל כיום כמעט בכל מדינה חופשית בעולם בהגנת הלשכה הגדולה. המרטיניזם עדיין צומח בפופולריות, ועם כניסתו של האינטרנט צצו ברחבי העולם מסדרים חדשים רבים וקבוצות מקוונות המביעות עניין במרטיניזם.

המסדר המרטיניסטי (L'Ordre Martiniste) שאוחד על ידי פאפוס בשנת 1887 ממשיך וצומח ברחבי העולם עם קבוצות ברחבי אירופה, אפריקה, ארצות הברית והמזרח התיכון, המרטיניזם פועל גם בישראל.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

הבונים החופשיים: לשכות ועמותות
ארגונים בין-לאומיים
אגודות סתרים