איילט פודוליה

איילט פודוליה (בטורקית עות'מאנית: Eyalet-i Kamaniçe) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. בירתו הייתה העיר קמניץ-פודולסקי.

היסטוריה 

בשנת 1672 כבש הצבא העות'מאני, בראשות הסולטאן מהמט הרביעי, את קמאנצ'ה לאחר מצור קצר. הסכם בוצ'אץ' אישר את השליטה העות'מאנית בעיר, שהפכה למרכז איילט חדש. ההסכם נדחה על ידי הדיאטה הפולנית, ומלחמה פרצה מחדש.

המערכה הפולנית לא צלחה, וההפוגה של חוראנו (1676) השאירה את פודוליה בידי העות'מאנים. מלחמה נוספת פולנית–עות'מאנית פרצה שוב בשנת 1683. במשך 16 השנים הבאות, השלטון העות'מאני בפודוליה היה מוגבל בדרך כלל למבצר החסום של קמיאנץ, שהוחזק בידי חיל מצב של 6,000 חיילים. חיילי עמדות אחרות בפודוליה, בבאר, מז'יבוז', יאזלובייץ, וצ'ורטקוב, הוחזקו בקושי בידי 100 חיילים כל אחת.

על פי התקציב המחוזי העות'מאני לשנת 1681, 13 מיליון אקסיות הושקעו בשנה באיילט, בעיקר עבור שכר החיילים. מתוך סכום זה, פחות מ-3% נאספו מפודוליה עצמה, השאר נשלחו מהאוצר המרכזי. בשנת 1681 מינה הפטריארך של קונסטנטינופול את המטרופולין האורתודוקסי של קמיאנץ, ששמו פנקראטיג'.

המבצר הוחזר לפולין כתוצאה מהסכם קרלוביץ (1699).

חטיבות מנהליות 
האיילט חולק לארבעה סנג'קים:
 סנג'ק קמאנצ'ה
 סנג'ק באר
 סנג'ק מג'יבוג'י
 סנג'ק יאזלופסה

הערות שוליים 

האימפריה העות'מאנית: איילטים
פולין: היסטוריה
אוקראינה: היסטוריה