ארתור סטריטון

ארתור ארנסט סטריטון (באנגלית: Arthur Ernest Streeton; 8 באפריל 1867 – 1 בספטמבר 1943) היה צייר נוף אוסטרלי וחבר מרכזי באסכולת היידלברג, הידוע גם בשם האימפרסיוניזם האוסטרלי.

ביוגרפיה

ראשית חייו 
סטריטון נולד בוויקטוריה, דרומית-מערבית לג'ילונג, ב-8 באפריל 1867, ילדם הרביעי של צ'ארלס הנרי ומרי (לבית ג'ונסון) סטריטון. משפחתו עברה ל בשנת 1874. הוריו נפגשו בהפלגה מאנגליה בשנת 1854. בשנת 1882 החל סטריטון בלימודי אמנות אצל ג' פ' פולינגסבי ב. ב-2 ביוני 1890 הוא הפליג לסידני ונשאר שם עם אחותו בפרוור .

סטריטון הושפע מהאימפרסיוניזם הצרפתי. במהלך תקופה זו החל את הקשר שלו עם חבריו האמנים פרדריק מק'קבין וטום רוברטס - במלבורן, כולל המחנות בבוקס היל ובהיידלברג. בשנת 1885 הציג סטריטון את תערוכתו הראשונה ב.

קריירה 

בזמן הבצורת בקיץ של 1888, סטריטון נסע ברכבת לאזר הכפרי ולשדות המרעה שב, 11 ק"מ צפונית-מזרחית למרכז העיר מלבורן. הוא התכוון ללכת את המרחק הנותר לאתר בו צייר ב 1866 לואי בובלו  את עבודתו ב"קיץ אחר הצהריים" ליד טמפלסטו, שסטריטון ראה בו את "הנוף המשובח הראשון שצויר בוויקטוריה". במסע חזרה להיידלברג, עם בד רטוב ביד, פגש סטריטון את צ'ארלס דייוויס, גיסו של חברו ואת הצייר דייוויד דייוויס. צ'ארלס העניק לו "אחזקה אמנותית" על בית בחווה על פסגת איגלמונט ושממנו נשקף נוף מרהיב על . עבור סטריטון, איגלמונט הייתה סביבת העבודה האידיאלית - מיקום כפרי מבודד עם גישה באמצעות תחבורה ציבורית. את הבית עצמו יכלו המבקרים לראות כשהגיעו ל.

סטריטון העביר את הלילות הראשונים באיגלמונט לבדו עם החקלאי שתחזק את החווה ג'ק וילן (שמופיע בציור "החלוץ" של סטריטון "צריף הסלקטור" ("וילן על בול העץ"), 1890), וישן על הרצפה, והחדרים היו ריקים מרהיטים. הוא ירד מדי יום מהגבעה לכפר היידלברג לקנות אוכל לפני שצעד לתוך הערבה והעצים עם כד חלב וצבעים ובדי ציור. האמנים הראשונים שציירו עם סטריטון באיגלמונט היו תלמידי הגלריה הלאומית אבי אלטסון וג'ון לוולין ג'ונס, ואחריהם ג'ון מאת'ר וולטר ווית'רס. כמו סטריטון, גם האחרים ציירו ישירות בטבע בערבות שסביב מלבורן, כשהם משתמשים בצבעי אדמה עם משיכות מכחול רופפות ואימפרסיוניסטיות. בסוף 1888 הוא הפך למבקר בסוף השבוע במחנה.

סטריטון הציג ואולי צייר בסטודיו של חברו טום רוברטס ב עד מאי 1888.

בערך באותה תקופה פגש סטריטון את האמן צ'ארלס קונדר, שנסע מסידני באוקטובר 1888 בהזמנתו של טום רוברטס.

קונדר ורוברטס הצטרפו לסטריטון באיגלמונט בינואר 1889 וסייעו בשיפור צנוע בבית. למרות תנאי המחיה הקשים, חש סטריטון סיפוק: "מוקף בנוף החדש, עם חום, בצורת וזבובים, ולחץ קשה בצורכי החיים, עבדנו קשה והיינו שלישייה מאושרת" סטריטון וקונדר התיידדו במהרה והשפיעו אחד על השני.

שתיים מיצירותיו המוכרות ביותר של סטריטון צוירו בתקופה זו "קיץ זהוב" (1889) ו"סצנה של נחל בערבה גבעית" (1890). בשנת 1891, ארתור מריק בויד ואמה מיני בויד לקחו את "קיץ זהוב", לאירופה, שם הפך לציור הראשון של אומן יליד אוסטרליה שהוצג באקדמיה המלכותית, לונדון, וזכה לאזכור מכובד ב-1892 בסלון פריז.

פעיל חברתי 
בשנת 1893 כתב סטריטון בעיתון "" של סידני ומתח ביקורת על פיתוח מוצע לחופי נמל סידני הכולל כריתת רבה מאוד של  על ידי חברת הבנייה. מכתבו, שזכה לכינוי "צעקתו של סטריטון" הביא לבהלה ציבורית ולהפסקת הפרויקט. עם זאת, סטריטון במכתבים אחרים לעיתונים בסידני גילה כי מלבד החששות הסביבתיים שלו, הוא גם נגוע בדעות גזעניות עמוקות. הוא הביע דאגה מיוחדת מפני רוכלים כפריים "הודים" בדרך כלל מהגרים ממוצא פונג'אבי. הוא הביע חשש שהם מהווים איום על נשים ממוצא בריטי או אירי המתגוררות לבדן בבית. מכתביו גילו שהוא מחזיק בדעות קיצוניות של דעות קדומות, וכתב על הרוכלים "שדרך יעילה להתמודד עם הטמאים האלה תהיה להפיל אותם כמו כלבים בכל מקום בו הם אפשר" .

נסיעה לאנגליה 
בשנת 1897 הפליג סטריטון לפולינזיה לעבר לונדון ועצר בפורט סעיד לפני שהמשיך דרך קהיר ונאפולי. הוא ערך תערוכה באקדמיה המלכותית בשנת 1900 והיה חבר ב בשנת 1903. אף שפיתח מוניטין לא מבוטל באוסטרליה, הוא לא הצליח להגיע לאותה הצלחה באנגליה. נסיעותיו ללונדון מומנו על ידי מכירות ציוריו באוסטרליה. תקופתו באנגליה חיזקה את תחושת הפטריוטיות החזקה כלפי האימפריה הבריטית וכמו רבים צפה בהתלהבות מסוימת את המלחמה הקרובה עם גרמניה. בשנת 1906 שב סטריטון לאוסטרליה והשלים כמה ציורים בפברואר 1907 לפני שחזר ללונדון באוקטובר. ציורים שנעשו בוונציה בספטמבר 1908 הוצגו באוסטרליה ביולי 1909 כ"ונציה של ארתור סטריטון ". הוא חזר לאוסטרליה שוב באפריל 1914 וערך תערוכות בסידני ובמלבורן וחזר לאנגליה בתחילת 1915.

אמן מלחמה 
יחד עם חברים נוספים במועדון האמנויות של צ'לסי, כולל טום רוברטס, הוא הצטרף ל (הצבא הבריטי) בגיל 48. הוא עבד בבית החולים הכללי השלישי בלונדון.

סטריטון הוצב כ רשמי באוסטרליה עם הכוח האימפריאלי האוסטרלי, בדרגת סגן כבוד, ונסע לצרפת ב-14 במאי 1918. הוא הוצמד ל וקיבל את צו התנועה שלו ב-8 במאי 1918. הוא עבד בצרפת עד אוקטובר 1918. סטריטון התרכז בציור מראות המלחמה ולא ניסה להעביר את הסבל האנושי. בניגוד ל המפורסמת יותר המתארת את רגעי הקרב המובהקים, סטריטון ייצר "טבע דומם צבאי", שתפס את רגעי היומיום של המלחמה.

שנים מאוחרות 
לאחר המלחמה, סטריטון חזר לצייר באוסטרליה, ובנה בית על 20 דונם ב שם המשיך לצייר. הוא זכה ב בשנת 1928 עם "אור אחר הצהריים בעמק גולבורן". הוא היה גם מבקר אמנות בעיתון "" בין השנים 1929 ל-1935 וב־1937 קיבל תואר אביר על שירותיו לאמנויות.

הוא התחתן עם , כנרית קנדית, בשנת 1908.

סטריטון נפטר בספטמבר 1943. הוא נקבר בבית העלמין פרנטרי גלי.

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים אימפרסיוניסטים
ציירים אוסטרלים
אוסטרלים שנולדו במאה ה-19
נפטרים ב-1943