ג'ון הברל

ג'ון הברל (באנגלית: John Haberle; 1856 – 1933) היה צייר אמריקאי בסגנון הטרומפ-לויל (אילוזיה). טבע הדומם שלו של חפצים רגילים נצבע בצורה כזו שאפשר לטעות בזיהוי החפצים עצמם. הוא נחשב לאחד משלוש הדמויות המרכזיות - יחד עם ויליאם הארנט וג'ון פטו - שציירו בצורת זו טבע דומם בארצות הברית ברבע האחרון של המאה ה -19.

ביוגרפיה 
הברל נולד בשנת 1856 בניו הייבן, קונטיקט, והיה בנם של מהגרים שוואביים. בגיל 14 עזב את בית הספר ונכנס לחניכות אצל חרט. הוא עבד גם שנים רבות כמאייר והכין תערוכות של מוזיאון פיבודי לידיעת הטבע באוניברסיטת ייל, ועבד בפיקוחו של הפליאונטולוג עתניאל צ'ארלס מארש. הברל החל ללמוד שיעורים באקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק בשנת 1884, שם נתקל לראשונה בציור טרומפ-לויל.

קריירה 
סגנונו של הברל מאופיין בעיבוד מוקפד של אובייקטים דו־ממדיים. הוא הדגיש במיוחד את תיאורי חפצי נייר, כולל שטרות כסף. הציור "מגירה של רווק" (1890–1894) אופיינית לגישתו: ניירות שונים, כולל שטרות, בולי דואר, תמונות, קלפי משחק, כרטיסים וגזרי עיתון, מוצגים על גבי משטח מישורי במהותו. חפצים אחרים - משקפי ראייה, מסרק, צינור, גפרורים וכן הלאה - הם רדודים מספיק בנפחם כדי לא לקלקל את האשליה.

כמו ויליאם הארנט, הוא הוזהר על ידי השירות החשאי להפסיק לצייר כסף מנייר, אך הוא המשיך בכך לאורך כל שנות יצירתו כמו הציור "שינויי הזמן" (1888) . הוא צייר נושאים אחרים כמו "ציפחה" (כ־1895), "סלסלת בוטנים קלויים טריים" (1887), "צינור החימר" (1889) ועוד.

במהלך הקריירה שלו הציג הברל עבודות במוסדות אמנות כמו האקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק והאקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה בפילדלפיה. בשל הפופולריות של סגנונו והנושאים שצייר, עבודתו הוצגה גם במקומות שאינם מקובלים להצגת אמנות, כמו חנויות ספרים, סלונים, חנויות משקאות ובתי מלון.

בשנת 1893, בעיות עיניים שלו גרמו להברל להתרחק מעבודות מפורטות, אף שהוא המשיך לצייר. בין עבודותיו המאוחרות יותר ציורים של פרחים בסגנון משוחרר יותר, ובשנת 1909 הוא צייר את הציור האחרון שלו בסגנונו המיוחד - "הלילה הגדול", באוסף המוזיאון לאמנות אמריקאית בקונטיקט.

הברל נפטר בשנת 1933 בניו הייבן, קליפורניה.

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים אמריקאים
ילידי 1856
נפטרים ב-1933