סכסוך נגורנו קרבאך

סכסוך נגורנו קרבאך הוא סכסוך אתני וטריטוריאלי בין ארמניה לאזרבייג'ן סביב האזור השנוי במחלוקת נגורנו-קרבאך ושבעת המחוזות הסובבים אותו אשר נשלטים דה פקטו על ידי רפובליקת ארצאך - אזורים אשר מוכרים בעולם דה יורה כמשתייכים לאזרבייג'ן. מקורו של הסכסוך בראשית המאה ה-20.

בפברואר 1988 פרצה מלחמת נגורנו קרבאך עם התפרקות ברית המועצות ובעקבות כך הפך אזור נגורנו קרבאך לישות עצמאית דה פקטו המתופעלת בידי בדלנים ארמנים בתמיכת הממשלה הארמנית בירוואן. מאז ואילך אזרבייג'ן טוענת לשליטה על המובלעת, ככתוב בחלוקתן של הרפובליקות הסובייטיות מימי ברית המועצות. מאז המלחמה לא התקדמו יחסי אזרבייג'ן–ארמניה.

הסכם הפסקת האש שנחתם בשנת 1994 סיפק יציבות יחסית לאזור אשר נמשכה במידה רבה במשך שני עשורים עד לשנת 2016 אשר במהלכה אירעה הסלמה קשה באזור, במה שנודע כ"מלחמת ארבעת הימים" . ההסלמה נבעה במידה רבה מהתסכול הגובר של אזרבייג'ן מהסטטוס קוו ומהמאמצים של ארמניה לשמר את מצב הסטטוס קוו. העימות הקטלני ביותר מאז הפסקת האש התקיים מספטמבר 2020 ועד נובמבר 2020. המלחמה שפרצה והסכם הפסקת האש של נגורנו קרבאך (2020) שנחתם בעקבותיה שינו את הסטטוס קוו.

מאז המלחמה בשנת 2020, אזרבייג'ן ביטלה את הצעתה למעמד מיוחד או אוטונומיה לתושביה הארמנים הילידים ובמקום זאת התעקשה על "הטמעתם" באזרבייג'ן. מאז דצמבר 2022, אזרבייג'ן הטילה מצור על רפובליקת ארצאך וניתקה את קוי האספקה אליה, תוך הפרה של הסכם הפסקת האש משנת 2020 ופסקי דין בינלאומיים.

בספטמבר 2023 אזרבייג'ן כבשה את נגורנו קרבאך. הממשל הארמני המקומי נכנע תוך יום אחד, והאזור עבר לשליטת אזרבייג'ן, בהסכם שנחתם בין הצדדים בתיווך רוסיה. ארמניה לא התערבה בקרב מחשש ממלחמה כוללת. מתוך כ-120 אלף תושבי החבל, נמלטו כ-104 אלף איש לארמניה. ביניהם נמלט גם נשיא המחוז הבדלני לשעבר, רובן ורדניאן, אך נתפס על ידי שלטונות אזרבייג'ן.

ראו גם 
 מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה
מלחמת נגורנו קרבאך השנייה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קצרמר אזרבייג'ן
נגורנו קרבאך
מלחמות ארמניה
מלחמות אזרבייג'ן