איגור לוויטין

איגור יבגנייביץ' לויטין (ברוסית: Игорь Евгеньевич Левитин; נולד ב-21 בפברואר 1952, צבריקובויה, מחוז אודסה, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות) הוא דמות פוליטית רוסית, עוזר לנשיא הפדרציה הרוסית מאז ספטמבר 2013 ויועץ לנשיא רוסיה. בעבר כיהן כשר התחבורה של הפדרציה הרוסית (בין התאריכים 9 במרץ 2004 ל-21 במאי 2012).

משמש כיו"ר הוועדה המפקחת של התאחדות טניס השולחן הרוסית. כמו כן הוא חבר במועצה המייעצת לנשיא הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן (ITTF) ונשיא האיחוד האירופי לטניס שולחן.

קריירה 
לוויטין נולד בפרברי אודסה למשפחה יהודית. בראשית חייו, לוויטין התאמן בטניס שולחן בבית הספר לספורט באודסה במשך 10 שנים.

קריירה צבאית 
בשנת 1970, בגיל 18, הוא זומן לשירות צבאי. בשנת 1973 סיים את לימודיו במכללת הפיקוד על שם מיכאיל פרונזה בלנינגרד של חיל הרכבות והתקשורת הצבאית. הוא החל את שירותו כעוזר מפקד צבאי באזור הפיקוד הצבאי של אודסה ברכבת הטרנסדניסטרית בשנים 1976 - 1980 שירת בכוחות הסובייטיים בבודפשט. בשנת 1983 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית לעורף ותחבורה לאחר שהוכשר כמהנדס רכבות. בשנים 1983 - 1985 שימש כמפקד צבאי מחוזי בתחנת נובי אורגל בקו הראשי של באיקל–אמור (BAM). הוא השתתף בהנחת קישור הזהב. בשנים 1985 - 1994 שירת בגופי התקשורת הצבאיים ברכבת מוסקבה כמפקד צבאי מחוזי ומאוחר יותר כסגן ראש שירות התקשורת הצבאי של מוסקבה. דרגתו היא אלוף-משנה במילואים.

קריירה עסקית (1994–2004) 
בשנת 1994 שינה לוויטין את עיסוקו והצטרף לחברה פיננסית ותעשייתית בתחום התחבורה המסילתית. שם בשנת 1995 מונה לסגן נשיא החברה. בשנת 1996 הצטרף לחברת סברסטאלטרנס (חברת בת של קבוצת סברסטאל), שהוקמה כאחת המתחרות הפרטיות הראשונות לחברת הרכבות הרוסית. בחברה היה לוויטין אחראי, בין היתר, על בניית מכונות תחבורה ותחבורה מסילתית. לאחר שנתיים בחברה, הוא הפך לסמנכ"ל. באותה תקופה הוא היה חבר במועצה הציבורית של ממשלת הפדרציה הרוסית בנושא הרפורמה בתחבורת הרכבות. הוא השתתף באופן פעיל במחקר של ניתוב מטענים.

קריירה בממשלת רוסיה (2004–2012) 
ב-9 במרץ 2004 מונה לויטין לשר התחבורה והתקשורת בקבינט הראשון של מיכאיל פרדקוב. במאי 2004 משרד התחבורה והתקשורת פוצל לשניים: משרד התחבורה (בראשותו של לוויטין) ומשרד הטכנולוגיה והתקשורת (בראשות ליאוניד ריימן) במהלך הממשלה השנייה של פרדקוב. בממשלתו של ויקטור זובקוב שהוקמה ב-14 בספטמבר 2007, לויטין נשאר באותו תפקיד. הוא המשיך את שירותו כשר התחבורה בקבינט הבא (שהוקם ב-12 במאי 2008) תחת ולדימיר פוטין.

עם כניסתו לתפקיד, צמצם לוויטין את המנגנון המרכזי של המשרד ביותר מ-20% בעקבות גזירה על צמצום כוח אדם שהוציאה הממשלה. כאלפיים פקידים הודחו בגופים אזוריים ומקומיים, בעוד שמנגנון המשרד עמד בפני צמצום פי ארבעה מקודם.

ב-3 באוקטובר 2005 בבריסל חתמו לוויטין ומפכ"ל התחבורה של האיחוד האירופי ז'אק ברוט על הסכם משותף שקבע את העקרונות הכלליים, היעדים והמבנה של הדיאלוג בין רוסיה לאיחוד האירופי בתחום התחבורה והתשתיות. בראשית שנת 2007 ניהל לוויטין כיו"ר ועדה בין-ממשלתית למשא ומתן על שיתוף הפעולה עם לטביה. כתוצאה מכך, באביב 2007 חתמו סוף סוף רוסיה ולטביה על הסכם גבול, שהיה זה זמן רב שנוי במחלוקת. בדצמבר 2007 חתמו לוויטין ושר החוץ של ליטא, פטרס ווייטיקונאס, על הסכם לניווט בלגונה של קורוניה וכן על נתיבי מים פנימיים במחוז קלינינגרד. על פי המסמך, כללים מבוססי אישור לניווט חוץ במימי רוסיה בוטלו. הספינות הרוסיות קיבלו במים אלה זכויות שוות לספינות הליטאיות.

בסוף אוקטובר 2008 נבחר לוויטין ליו"ר דירקטוריון אירופלוט, אחת החברות המובילות הרוסיות הגדולות ביותר. הוא היה גם חבר במועצה הציבורית בוועדת הממשלה בנושא הרפורמה בתחבורה הציבורית.

לוויטין לא היה חלק מהקבינט של דמיטרי מדבדב שהורכב ב-21 במאי 2012.

קריירה ממשלתית משנת 2012 
בין מרץ ליוני 2012 שימש כראש זמני של המועצה הימית של הפדרציה הרוסית. בין 22 במאי 2012 ל-2 בספטמבר 2013 היה יועצו של נשיא הפדרציה הרוסית ולדימיר פוטין. ב-2 בספטמבר 2013 מונה לעוזר הנשיא. באוגוסט 2012 הוא הפך לחבר במועצה הנשיאותית של הפדרציה הרוסית בנושא פיתוח תרבות פיזית וספורט. ב-25 בספטמבר 2013 הפך לסגן יו"ר המועצה הנשיאותית של הפדרציה הרוסית בנושא פיתוח תרבות פיזית וספורט.

בעקבות צו (מ-3 בספטמבר 2012) הוא מונה למזכיר מועצת המדינה של הפדרציה הרוסית. ב-17 באוקטובר 2013 לוויטין הפך לחבר במועצה הכלכלית הנשיאותית של הפדרציה הרוסית.

פעילות ציבורית 
כלי תקשורת הצביעו על התפתחות פעילה של טניס שולחן ברוסיה מאז לוויטין הצטרף לפדרציית טניס השולחן של רוסיה (TTFR). בפרט, מאמצים רבים התמקדו בהשתתפות בפעילות הפדרציות הבינלאומיות והאירופיות. כתוצאה מכך, בשנת 2007 אירחה רוסיה את גביע העולם בטניס שולחן בסנקט פטרבורג. במאי 2014 הוא נבחר לסגן נשיא הוועד האולימפי הרוסי. באוקטובר 2014, לויטין הפך לחבר במועצה המפקחת על אירוח גביע העולם בכדורגל 2018. ביוזמתו של לויטין, מאז 2015 רוסיה מציינת את יום הטניס שולחן העולמי.

בשנים 2006–2008 לויטין היה נשיא התאחדות הטניס שולחן של רוסיה. בשנת 2008 הוא הפך ליו"ר חבר הנאמנים של ההתאחדות הרוסית לטניס שולחן. לויטין יזם את אירוח ITTF World Tour ברוסיה מאז 2006; כמו גם את גביע העולם 2009; הסופר הקאפ אירופי; אליפות אירופה (2008 ו-2015); גביע העולם לקבוצות והתכונן ליזום את אירוח אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2017 בסוצ'י ואת ההצעה לאירוח גביע העולם לקבוצות 2020 ביקטרינבורג. בתמיכת לוויטין, נוצרו מרכזי טניס שולחן בכמה ערים ברוסיה, כולל מוסקבה, סנקט פטרבורג, יקטרינבורג (מרכז אימונים אולימפי לנבחרות רוסיות ובית הספר לטניס שולחן של טטיאנה פרדמן, קאזאן, סורוצ'ינסק, אורנבורג, הרפובליקה הצ'ובאשית ועוד). במקום נערכו מספר טורנירי טניס של ההתאחדות האירופית לטניס שולחן (ETTU) וההתאחדות העולמית (ITTF) וכיום מרכזים אלה משמשים פלטפורמות אימונים לבני הנוער של נבחרות העתודה האולימפיות ומארחים מפגשים משותפים עם קבוצות זרות.

לוויטין שיפר באופן דרסטי את המימון של נבחרות רוסיה. נקבעו נהלים רפואיים והדרכה, הכוללים רופאים בעלי פרופיל גבוה, פסיכולוגים, עיסויים ומומחים זרים. תחת לוויטין, מועצת הנאמנים מארגנת סמינרים וסדנאות קבועות למאמנים ושופטים באזורים שונים ברוסיה. דוברים זרים הוזמנו לעיתים קרובות, כולל ריצ'רד פראוז, פרנץ קורסאי, דוברבקו סקוריץ 'ואחרים.

עם תמיכתו של לויטין, טורניר גביע רוסיה הפך לאחת התחרויות החזקות לא רק באירופה, אלא ברמה העולמית.

חיים אישיים 
לוויטין נשוי לנטליה איגורייבנה לוויטינה (ילידת 21 במאי 1954), עקרת בית.

בתו יוליה זברבה (ילידת 15 במאי 1975) עובד בחברת Milikon ו-Staltekhinvest.

ראו גם 
משרד התחבורה של רוסיה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

יהודים סובייטים
פוליטיקאים רוסים
ציטוט מקור בשפה זרה (רוסית)
ציטוט עם תסריט בשפה זרה (רוסית)
יועצים לנשיא רוסיה
מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
רוסים שנולדו ב-1952
יהודים בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
יהודים רוסים