יחסי איטליה–קפריסין

יחסי איטליה–קפריסין הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האיטלקית לקפריסין. שתי המדינות חברות מלאות ב.

היסטוריה 
בשנת 68 סופחה קפריסין על ידי האימפריה הרומית. בשנת 1489 השתלטה הרפובליקה של ונציה על האי. ונציה השתמשה באי כנקודת מסחר חשובה. בתקופה זו נבנתה החומה הוונציאנית של ניקוסיה. לאורך תקופה זו נחלקה האוכלוסייה בין עילית שלטת קתולית, ורוב העם שהיה יווני-אורתודוקסי. במשך כל התקופה הוונציאנית הייתה קפריסין נתונה להתקפות בלתי פוסקות מצד האימפריה העות'מאנית הצעירה, עד שלבסוף נכבשה בשנת 1571. 20,000 מתושבי ניקוסיה הוצאו להורג, וכל הכנסיות ומבני הציבור נבזזו. בכך בא הקץ לשליטת הקתולים באי.

בשנת 1960 זכתה קפריסין בעצמאות מהאימפריה הבריטית, וזמן קצר לאחר מכן כוננה יחסים דיפלומטיים עם איטליה. שתי המדינות הן חברות מלאות של האיחוד האירופי, מועצת אירופה ואיחוד מדינות הים התיכון.

נציגויות דיפלומטיות 
 איטליה מחזיקה בקפריסין שגרירות בניקוסיה ו-2 קונסוליות בלימסול ולרנקה.
 קפריסין מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא ו-6 קונסוליות בג'נובה, מילאנו, נאפולי, פרוג'ה ואוגוסטה.

הערות שוליים