לאל בהדור שסטרי

לאל בהדור שסטרי (בהינדית: लालबहादुर शास्त्री ; 2 באוקטובר 1904 – 11 בינואר 1966) היה פוליטיקאי הודי שכיהן כראש ממשלת הודו השני (בין אמצע 1964 – תחילת 1966).

שסטרי הוביל את הודו בזמן מלחמת הודו–פקיסטן השנייה בשנת 1965. המלחמה הסתיימה באופן רשמי ב-10 בינואר 1966, עם החתימה על הצהרת טשקנט. ב-11 בינואר, יום לאחר החתימת על ההסכם, נפטר שסטרי בעודו נמצא עדיין בטשקנט, ברית המועצות. סיבת המוות הוגדרה כדום לב, אף על פי שמשפחתו התנגדה לקביעה זו. לאחר מותו, הוענק למשפחתו של שסטרי בהרט רטנה, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בהודו.

ביוגרפיה

קריירה פוליטית (1947–1964) 
ב-15 באוגוסט 1947, לאחר הכרזת העצמאות של הודו, מונה שסטרי לתפקיד מזכיר הפרלמנט ולשר המשטרה והתחבורה במדינת אוטר פרדש. במהלך כהונתו הוביל מספר שינויים משמעותיים לתקופתו: בתור שר התחבורה, הטיל פיקוח על האוטובוסים הממשלתיים ואיפשר לנשים לעבוד בתור כרטיסניות ברכבות בהודו; ובתור שר המשטרה, הגביל את כוחה והורה על מעבר לאמצעים לא אלימים לצורך פיזור התקהלויות.

בשנת 1951, לקראת הבחירות הראשונות בהודו, שסטרי מונה למזכיר הכללי של מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי והיה אחראי לנושאים כמו בחירת מועמדים וניהול מסע הבחירות. מקובל להניח כי פעילותו תרמה באופן משמעותי לניצחונה של המפלגה בבחירות בשנים 1952, 1957 ו-1962.

לאחר הבחירות, שסטרי עבר מתפקידו במדינת אוטר פרדש לכהן במועצת השרים של האיחוד, שם החזיק במספר תפקידים לאורך השנים, ביניהם: שר הרכבות, שר התחבורה והתקשורת, שר המסחר והתעשייה, שר הפנים, ואף שר ללא תיק.

בשנת 1956, שסטרי התפטר מתפקידו כשר הרכבות בעקבות תאונת רכבת שהתרחשה בסמוך לאריאלור, טאמיל נאדו, וגבתה את חייהם של כ-150 בני אדם, על אף שלא היה אחראי לתאונה כלל. ג'ווהרלל נהרו, ראש ממשלת הודו, אמר כי הסכים להתפטרות רק בגלל הרף שהיא מציבה לשאר נבחרי הציבור, ולא משום שחשב שלשסטרי יש קשר כלשהו לתאונה.

ראש ממשלה (1964–1966) 
ג'ווהרלל נהרו, שכיהן כראש ממשלת הודו מאז שהודו הכריזה על עצמאותה בשנת 1947, נפטר במהלך כהונת הממשלת השלישית, ב-27 במאי 1964. כשבועיים לאחר מכן, ב-9 ביוני, שסטרי נבחר לתפקיד ראש הממשלה החלופי על ידי נשיא המפלגה.

שסטרי זכור בעיקר בתור מי שהנהיג את הודו במהלך מלחמת הודו–פקיסטן השנייה, שהלחימה בה התרחשה בין אוגוסט–ספטמבר 1965. העימות החל לאחר שפקיסטן ניסתה להמריד את התושבים המוסלמים בג'אמו וקשמיר נגד השלטון ההודי, והודו הגיבה במתקפה צבאית מלאה על גבול פקיסטן. הלחימה נמשכה כשבועיים וחצי ובמהלכה נהרגו בין שלושה לארבעה אלף חיילים לכל אחד מהצדדים, והיה זה העימות הצבאי הגדול ביותר מבחינת טנקים וכלי רכב משוריינים מאז מלחמת העולם השנייה. הלחימה הסתיימה ב-23 בספטמבר, בעקבות התערבותם ודרישתם של ארגון האומות המאוחדות, ארצות הברית וברית המועצות.

במהלך המלחמה שסטרי המציא את הסיסמה "Jai Jawan, Jai Kisan" (בתרגום: "הצדיעו לחייל, הצדיעו לחקלאי"), שהייתה ונשארה מאז פופולרית בקרב העם ההודי.

ב-10 בינואר 1966, הגיעו שסטרי ונשיא פקיסטן איוב ח'אן לטשקנט, ברית המועצות (כיום חלק מאוזבקיסטן), במטרה לחתום על הצהרת טשקנט, הסכם שלום בין הצדדים.

מותו (1966) 
שסטרי, שעבר לפני כן שני התקפי לב, נפטר ב-11 בינואר 1966, יום לאחר חתימת הצהרת טשקנט ובעודו נמצא עדיין בברית המועצות. סיבת המוות הרשמית היא דום לב.

אשתו לאליטה שסטרי טענה כי שסטרי הורעל ותאוריות קשר צמחו סביב המקרה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

הינדואים
ראשי ממשלת הודו
פוליטיקאים הודים
ילידי 1904
נפטרים ב-1966
אוטר פרדש
חברי הלוק סבהה