רישאר השני, דוכס נורמנדיה

רישאר השני, דוכס נורמנדיה (23 באוגוסט 963 - 28 באוגוסט 1026), כונה הטוב (בצרפתית: Le Bon) היה דוכס נורמנדיה בין השנים 996–1026.

ביוגרפיה 
רישאר נולד ב-23 באוגוסט 963 והיה הבן הבכור ששרד ויורשו של רישאר הראשון, דוכס נורמנדיה וגונורה.  הוא יורש את מקומו של אביו כשליט נורמנדי בשנת 996.  בצעירותו, במהלך חמש השנים הראשונות לשלטונו, העוצר היה הרוזן רודולף מאיברי, דודו, שהחזיק את השלטון ומיגר את התקוממות האיכרים בתחילת שלטונו של רישאר. 

לרישאר היו אינטרסים דתיים עמוקים והוא מצא שיש לו הרבה מן המשותף עם רובר השני, מלך צרפת, שלו עזר צבאית נגד דוכסות בורגונדיה.  הוא כרת ברית נישואין עם ז'ופרואה הראשון, דוכס ברטאן בכך שהוא מסר לו את אחותו האוויס ובנישואיו שלו עם אחותו של ז'ופרואה יודית מברטאן.

בשנת 1000 החלו הוויקינגים לפשוט שוב על אנגליה, משם הם עברו את התעלה לנורמנדי ומכרו את גזלם. רישאר סיפק לוויקינגים מקלט ואף קיבל אותם בברכה.  מעשה זה הפר אמנה שנחתמה בין אביו רישאר הראשון לאתלרד השני, מלך אנגליה, ובו הסכים שלא לסייע לאויבי אנגליה בעקבות אירועים דומים של סיוע לדנים.  כתוצאה מכך נאלץ רישאר להדוף התקפה אנגלית על קוטנטן שהונהגה על ידי אתלרד.  אתלרד נתן פקודות כי רישאר ייתפס, יכבל בשרשראות ויובא לאנגליה.  אך האנגלים לא היו מוכנים לתגובה מהירה של הפרשים הנורמניים והובסו לחלוטין. 

רישאר ניסה לשפר את היחסים עם אנגליה באמצעות נישואיה של אחותו אמה עם המלך אתלרד.  נישואים אלו היו משמעותיים בכך שמאוחר יותר העניקו לנכדו, ויליאם הכובש, את בסיס תביעתו לכס המלוכה של אנגליה.  אמה עם שני בניה אדוארד ואלפרד ברחו לנורמנדי ואחריהם זמן קצר לאחר מכן בעלה המלך אתלרד.  זמן קצר לאחר מותו של אתלרד, קנוט הגדול אילץ את אמה להתחתן איתו בעוד רישאר נאלץ להכיר במשטר החדש כיוון שאחותו שוב הייתה מלכה.  לרישאר היה קשר עם הוויקינגים הסקנדינבים לאורך כל תקופת שלטונו. הוא העסיק שכירי חרב ויקינגיים וסיכם אמנה עם סוון פורקבירד שהיה בדרך לאנגליה. 

בשנת 1013, לאחר הטבח ביום סנט בריס שנעשה בפקודת אתלרד, זימן סוון הראשון, מלך דנמרק זימן צבא לנקום באנגלים והפליג לאנגליה. הוא עצר ברואן והתקבל היטב וטיפל באדיבות על ידי רישאר, שסיכם איתו על ברית.  

רישאר השני הזמין את פקידו ומוודו, דודו מסן קנטן, לתאר את אבותיו הדוכסים כמנהיגים נוצרים זקופים מבחינה מוסרית שבנו את נורמנדי למרות בוגדנותם של הלורדים והנסיכים השכנים.  זו הייתה בבירור יצירת תעמולה שנועדה להכשיר את ההתיישבות הנורמנית, ואף על פי שהיא מכילה אגדות רבות לא אמינות היסטורית, מבחינת שלטונו של אביו וסבו, רישאר הראשון וויליאם הראשון, זה תיאור די אמין. 

בשנים 1025 ו-1026 אישר רישאר מתנות של סבו הגדול רולו לסנט-אואן ברואן.  מענקיו הרבים האחרים לבתי נזירים נוטים להצביע על האזורים בהם שלט, כלומר קן, אוורצ'ין, קוטנטן, פיי דה קו ורואן. 

רישאר השני מת ב-28 באוגוסט 1026,  ובנו הבכור, רישאר השלישי, דוכס נורמנדיה ירש את נחלותיו ותאריו.

משפחתו 
רישאר התחתן לראשונה, בשנת 1000, עם יודית מברטאן (982–1017), בתו של קונאן הראשון, דוכס ברטאן,  ממנה נולדו לו 6 ילדים:
 רישאר השלישי (בערך 1002/4), דוכס נורמנדי 
 אליס (בערך 1003/5), התחתנה עם הרוזן רז'ינלד הראשון, רוזן בורגונדי 
 רובר (בערך 1005/7), דוכס נורמנדי 
 ויליאם (ג. 1007/9), נזיר, מת ב-1025, קבור במנזר פקמפ 
 אלינור (בערך 1011/3), התחתנה עם בלדווין הרביעי, רוזן פלנדריה 
 מטילדה (בערך 1013/5), נזירה מתה ב-1033. 

מאשתו השנייה, פופה מאנברמו,  נולדו לו ילדים:
 מוגר (בערך 1019), הארכיבישוף של רואן 
 ויליאם (בערך 1020/5), רוזן ארקס

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

מלכים נורמנים
דוכסי נורמנדי
ילידי 963
נפטרים ב-1026