יחסי הממלכה המאוחדת–מאוריציוס

יחסי הממלכה המאוחדת–מאוריציוס הם היחסים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין רפובליקת מאוריציוס.

היסטוריה 
בדצמבר 1810, במהלך המלחמות הנפוליאוניות, כבשו הבריטים את האי. בחוזה פריז הועברה הבעלות על האי "איל דה פרנס", ששמו חזר להיות מאוריציוס, לבריטניה.

הבריטים שלטו באי עד שנת 1968, אבל האי שמר על השפה, המסורת והחוקים שהיו בו בתקופת השלטון הצרפתי. בשנת 1835 בוטלה העבדות במאוריציוס ובעלי חוות קנה הסוכר הגדולות שהיו תלויים בכוח אדם זול שכרו את שרותיהם של עובדים הודים (המכונים קולים). מ-1834 עד 1910, שאז הופסק מנהג יבוא העובדים, עברו באי כ-450,000 עובדים מהודו כשמתוכם 150,000 המשיכו למקומות אחרים. התוצאה הייתה שינוי דרמטי במבנה הדמוגרפי של אוכלוסיית האי. כבר ב-1871 היוו ההודים 68% מהאוכלוסייה ואחוז זה נשאר קבוע עד ימינו. צאצאי המתיישבים הצרפתים שהיו האליטה הכלכלית והפוליטית של האי איבדו את הכוח הפוליטי כשהחוקים אפשרו לכל האוכלוסייה להצביע. המתחים הבין עדתיים התפרצו מדי פעם בדמות מהומות, שבהם היו גם הרוגים, שהגיעו לשיאן לקראת הכרזת העצמאות הצפויה ב-1968 ושבהן נאלץ הצבא הבריטי להתערב על מנת להרגיע את הרוחות.

מאוריציוס קיבלה עצמאות מבריטניה ב-12 במרץ 1968. מאוריציוס הייתה אחת מממלכות חבר העמים הבריטי, כלומר מלכת בריטניה אליזבת השנייה נשאה בתפקיד מלכת מאוריציוס ומינתה את המושלים הכלליים (מבין תושבי האי). ב-1992 שונה המשטר לרפובליקה בתוך חבר העמים הבריטי.

נציגויות דיפלומטיות 
 בריטניה מחזיקה במאוריציוס נציבות עליונה בפור לואי.
 מאוריציוס מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים