הליקוניוס

הליקוניוס (שם מדעי: Heliconius) הוא סוג של פרפרים ממשפחת הנימפיתיים, שמקורם בעולם החדש מאמריקה הטרופית והסוב-טרופית ושזחליהם ניזונים בעיקר מצמחים מהסוג שעונית. הסוג כולל 39 מינים שאורכם ומוטת הכנפיים שלהם סנטימטרים בודדים.

מחקר 
פרפרים מסוג זה נודעים בעולם המדעי עקב תשומת הלב של חוקרי טבע ויקטוריאניים. המינים השונים מפגינים מגוון חיקוים בינם לבין עצמם וגם עם מינים אחרים של פרפרים ועשים. מחקר על הסוג הזה ועל קבוצות אחרות של פרפרים מחקים איפשר לחוקר הטבע האנגלי הנרי וולטר בייטס, לאחר חזרתו מברזיל בשנת 1859, לתמוך במחקר שצ'ארלס דרווין ערך בקרב פרושי דרווין. כמו כן הוא התבסס על החקיינות של מיני הפרפר הזה כדי להגדיר את מה שיקרא לאחר מכן חקיינות בטסיאנית, על שמו.

חקיינות מילריינית 
הליקוניוס משתמש בחקיינות מילריינית כדי לחמוק מטורפים. כדי שזו תצליח עליהם לפתח ללא הרף את צבעיהם כדי להזהיר טורפים שאינם ראויים למאכל. ההליקוניוס עושים את זה בעזרת ברירה זוויגית, המאפשרת לדייק בבחירת הגוונים של הצבעים האפוסמטיים. צוות מחקר שבדק את איכויות הצבע של קבוצת פרפרים מהסוג הליקוניוס ומלינאה (Melinaea), מצא כי הצבעים בעל גוון "חי" יותר בצד הגבי של הכנפיים מאשר בגחון. כמו כן בהשוואת המינים נראה כי לנקבות יש כתמים בהירים יותר בכמה מקומות ספציפיים. החשיבות בבחירת גוני הצבעים נועדה להימנע מגוונים עדינים מדי שיפחיתו את יעילות החקיינות. קולטנים עצביים מיוחדים במוח הפרפרים מעניקים לו את היכולת להבחין בין דקויות עדינות של גוונים המאפשרים לו לדייק בבחירת בן הזוג. כדי לבדוק את חשיבותם של רמזים עצביים וחזותיים אלה בפרפרים ערכו חוקרים ניסוי בו הם שינו את צבעי כנפי הפרפר. כאשר הסירו את הצבע האפוסמטי, הצלחתו של הפרפר למשוך בנות זוג נפגעה לעומת פרפרים עם צבע בעל גוון תקין.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

טקסונים שתוארו בידי יאן קשישטוף קלוק
נימפיתיים
בעלי חיים שתוארו ב-1780