לא לעולם חוסן

לֹא לְעוֹלָם חֹסֶן הוא ביטוי תנכי, שמשמעותו היא שאף אם לאדם יש כוחות רבים (למשל: כוחות נפשיים, שכליים, פיזיים, חברתיים או כלכליים) הכוחות הללו אינם קיימים לנצח, והם עשויים לעזוב אותו ביום מן הימים. הדברים נועדו לסגל לאדם את מידת הענווה, כיוון שיחשוב על הכוחות שבידו מתוך פרספקטיבה עתידית.

מקור הביטוי והשימוש בו
מקור הביטוי הוא בספר משלי: 

בתלמוד מובא שמר זוטרא היה אומר פסוק זה לעצמו כאשר היה זוכה לכבוד גדול: 

לעיתים משמש הביטוי כדגש על הטעות של מי שחושב שהצלחתו נצחית. כך למשל בפסיקתא זוטרתא: 

בעל שבט מוסר מביע ביטוי זה כך: 

רש"ר הירש רואה בכך גם ברכה לאנושות:

ראו גם
 ממנטו מורי

קישורים חיצוניים

 לא לעולם חוסן, באתר "מילון השפה העברית"
 לא לעולם חוסן, באתר "ניב שפה"

הערות שוליים

ניבים וביטויים תנ"כיים
משלי