לואיז קתרין ברסלאו

לואיז קתרין ברסלאו (באנגלית: Louise Catherine Breslau; 6 בדצמבר 1856 – 12 במאי 1927) הייתה ציירת יהודיה שווייצרית ילידת גרמניה, שלמדה ציור להעביר את הזמן כשהיא מרותקת, למיטה עם אסתמה כרונית. היא למדה אמנות באקדמיה ז'וליאן בפריז, והציגה בסלון של Société Nationale des Beaux-Arts, שם הפכה לעמית כבוד לצד דמויות ידועות כמו אדגר דגה ואנטול פראנס.

שנים מוקדמות 
מריה לואיז קתרינה ברסלאו נולדה למשפחה יהודית גרמנית במינכן, ממוצא יהודי פולני. בשנת 1858, כאשר ברסלאו הייתה בת שנתיים, אביה קיבל את תפקיד הפרופסור והרופא הראשי למיילדות וגינקולוגיה באוניברסיטת ציריך, והמשפחה עברה לשווייץ. בדצמבר 1866 נפטר פתאום ד"ר ברסלאו מדלקת שנדבק במהלך ביצוע בדיקה לאחר המוות.

מריה סבלה מאסתמה כל חייה ופנתה לצייר בילדותה כדי להעביר את הזמן כשהיא מרותקת למיטתה. היא בילתה את ילדותה בציריך, שווייץ, וכבוגרת עברה לפריז לביתה שם גם הורידה את השם "מריה", אולי כי חשבה שאינו הולם יהודיה.

פטרונית האמנות, ואחת הנשים העשירות בשווייץ באותה העת - לידיה אשר (1858–1892) הייתה חברת ילדות של לואיז ברסלאו בציריך, ובמכתביה הציעה ללואיז לקחת שיעורי שירה ופסנתר.

השכלה 

לאחר מות אביה נשלחה ברסלאו למנזר ליד אגם קונסטנץ בתקווה להקל על האסתמה הכרונית שלה. במהלך שהותה הארוכה במנזר התעוררו כישרונותיה האמנותיים.

בסוף המאה ה -19 צפויות היו נשים צעירות בורגניות להתחנך בבית לאמנויות כולל ציור ונגינה בפסנתר. אלה היו תכונות ראויות ונעלות להערצה לאישה ואם מכובדות. לנשים לעסוק בציור או בנגינה כקריירה בחיים היה דבר יוצא דופן למדי ולעיתים קרובות אסור. בשנת 1874, לאחר שלמדה שיעורי ציור אצל אמן שווייצרי מקומי, אדוארד פיפפר (1836–1899), הבינה לואיז ברסלאו שהיא תצטרך לעזוב את שווייץ אם תרצה להגשים את חלומה ללמוד אמנות ברצינות. אחד המקומות הבודדים שנתן לנשים צעירות ללמוד בהם הייתה אקדמיה ז'וליאן בפריז.

באקדמיה בפריז, ברסלאו זכתה במהרה לתשומת ליבם של המדריכים החשובים ביותר ולקנאה של כמה מחבריה לכיתה. היא פגשה שם את חברתה ארוכת השנים האמנית האירית שרה פורסר  וסופי שייפי (שווייץ), מריה פלר (איטליה), ג'ני זילהרדט ואחותה, מדלן זילהרדט.

בשנת 1879, ברסלאו הייתה התלמידה היחידה מסדנת הנשים באקדמיה ז'וליאן שהופיעה לראשונה בסלון פריז. היא הציגה דיוקן Tout passé שהיה דיוקן עצמי שכלל את שתי חברותיה. זמן קצר לאחר מכן שינתה ברסלאו את שמה ללואיז קתרין, פתחה אטלייה משלה והפכה לתורמת קבועה וזוכה במדליות בסלון השנתי.

בשל הצלחתה בסלון וביקורת טובה מצד המבקרים, קיבלה ברסלאו עבודות רבות של פריזאים עשירים. היא הצטרפה ל Salon de la Société Nationale des Beaux-Arts בפריז בשנת 1890, לא רק שהציגה בסלונים של האגודה, אלא גם שימשה בתפקיד בחבר הנאמנים. בסופו של דבר היא הפכה לאמנית האישה השלישית, והאמנית הזרה הראשונה שזכתה בפרס לגיון הכבוד של צרפת.

ברסלאו הפכה עם השנים לעמיתה חשובה לחלק מהאמנים והסופרים הפופולריים ביותר באותם ימים, כולל אדגר דגה ואנטולה פרנס.

אשה אחת הייתה מאוד מיוחדת בחייה של לואיז ברסלאו הציירת מדלן זילהרדט איתה חייה בזוגיות למעלה מארבעים שנה. מדלן, סטודנטית עמיתה באקדמיה ז'וליאן, הפכה למוזה, דוגמנית, אמנית ותומכת של ברסלאו. זילהרדט ירשה את עיזבונה של ברסלאו ומאוחר יותר תרמה שישים מהפסטלים והציורים של האמנית למוזיאון בדיז'ון. בשנת 1932 פרסמה זילהרדט ספר על לואיז ברסלאו שכותרתו "לואיז קתרין ברסלאו וחבריה" .

ברסלאו נפטרה בשנת 1927, ובשנת 1928, האקול דה בו-ארטס בפריז כיבד אותה ברטרוספקטיבה. עבודתה הוצגה גם ברטרוספקטיבה בשנת 1932 בגאלרי שרפנטייה שהוקדשה לנשים שהוכשרו באקדמיה ז'וליאן.

חיים אישיים 
במהלך מלחמת העולם הראשונה נותרו ברסלאו וזילהרדט בביתן מחוץ לפריז. אף שהייתה אזרחית שווייץ שנים רבות קודם לכן, היא גילתה את נאמנותה לצרפתים על ידי ציור דיוקנאות רבים של חיילים ואחיות צרפתיים בדרכם לחזית. לאחר המלחמה פרשה ברסלאו מהציבור והשקיעה חלק ניכר מזמנה בציור פרחים מהגן שלה ואירוח חברים.

בשנת 1927 נפטרה ברסלאו לאחר מחלה ממושכת.

ברסלאו נקברה לצד אמה בעיירה הקטנה באדן, בקנטון ארגאו, שווייץ.

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירות שווייצריות
ציירות יהודיות
ציירים יהודים שווייצרים
ציירים יהודים צרפתים
ציירים אימפרסיוניסטים צרפתים
ציירים אימפרסיוניסטים יהודים
בוגרי אקדמיה ז'וליאן
ילידות 1856
נפטרות ב-1927
שווייצרים שנפטרו ב-1927