אניד יאנדל

אניד יאנדל (באנגלית: Enid Yandell;  6 באוקטובר 1869 - 12 ביוני 1934) הייתה פסלת אמריקאית מלואיסוויל שבקנטקי שלמדה אצל אוגוסט רודן בפריז, פיליפ מרטיני בניו יורק ופרידריק ויליאם מקמוני.  יאנדל התמחתה בפסלי חזה, דיוקנאות ומונומנטים ציבוריים. אוסף הפסלים במוזיאון ספיד לאמנות בעיר הולדתה כולל מספר רב של יצירותיה.

הכשרה אמנותית 
יאנדל הייתה בתם הבכורה של ד"ר לונספורד פיטס יאנדל, ג'וניור ולואיז אליסטון יאנדל מלואיסוויל, קנטקי. אניד יאנדל סיימה תואר בכימיה ואמנות במכללת המפטון, בית ספר לבנות בלואיוויל. לאחר מכן למדה באקדמיה לאמנות בסינסינטי, שם סיימה תוכנית של ארבע שנים בשנתיים, וזכתה בפרס ראשון עם סיום לימודיו בשנת 1889. יאנדל גם עשתה חניכות אצל פסלים מפורסמים, אלה כללו את לוראדו טאפט, פיליפ מרטיני וקרל ביטר.

יאנדל הייתה אחת מקבוצת נשים פסלות הידועות בשם "הארנבים הלבנים", שאורגנו על ידי הפסל לוראדו טאפט להשלמת הפסלים הרבים וקישוטים אדריכליים אחרים לבניין הגננות בתערוכת הקולומביאנית העולמית בשיקגו בשנת 1893. היא גם עיצבה את אזור גינת הגג של בניין האישה בתערוכה. יאנדל כתבה תיאור חצי אוטוביוגרפי על מעורבותה בתכנון היריד, בספר "שלוש בנות בדירה" (1892).

בשנת 1894 נסעה יאנדל לפריז, שם למדה אצל פרידריך ויליאם מקמוני ומדריכים אחרים באקדמיה ויטי במונפרנס. יאנדל עבדה גם עם אוגוסט רודן. היא חזרה לפריז לעיתים קרובות, החזיקה שם סטודיו והציגה בסלון פריז.

בשנת 1898 הפכה יאנדל לאישה הראשונה שהצטרפה לאגודת הפסלים הלאומית.

פסל אתנה 

בגיל 27 הוזמנה יאנדל ליצור פסל מונומנטלי של אתנה לתערוכת המאה הבינלאומית בטנסי בשנת 1897. הפסל היווני תואם את כינויה של נאשוויל בשם "אתונה של הדרום".

יאנדל יצרה את הפסל בסטודיו שלה בפריז. היא ביססה את העיצוב על פסל איטלקי של אתנה, מהמאה השמונה עשרה, שהוא עצמו היה העתק של פסל יווני עתיק. הוא תיאר את אתנה עם זרוע אחת מורמת מנצחת והשנייה עם כף יד הפוכה במחווה של קבלת פנים. הפסל בגודל 13 מטר נשלח לנאשוויל בחלקים באונייה. הפסל הורכב בנאשוויל ועמד לפני בניין האמנות של התערוכה, שנבנה כהעתק בגודל מלא של הפרתנון באתונה.

כמו פסלים אחרים בתערוכה, פסל אתנה של יאנדל היה עשוי מחומר בניין מתכלה. הפסל מעולם לא ניצוק בארד ותוך שנה הוא התפורר. הפרתנון בנשוויל נבנה מחדש מחומרים קבועים, ועדיין עומד. פסל אתנה אחר לגמרי של אלן לקווייר, שנחשף בשנת 1990, ניצב בתוך הפרתנון בנשוויל.

מאבק החיים 

פסלה של אניד יאנדל "מאבק החיים" הוזמן על ידי הדיפלומט האיטלקי פול ביינוטי, מטורינו שבאיטליה, לזכרה של אשתו קארי בראון. הפסל נחשף בשנת 1899. הפסל ממוקם בפארק בורנסייד במרכז העיר פרובידנס, רוד איילנד. היא הציגה גרסה של המזרקה - שנקראה אז "מאבק הקיום" - בתערוכה הפאן -אמריקאית ב -1901 בבאפלו, ניו יורק.  הפסל כולל קבוצה של חמש דמויות שתוארה במאמר בכתב עת: כ"מאבק החיים להימלט מההשפעה הפוגעת של חובה, גאווה ותשוקה." יאנדל תיארה את הפסל כמייצג את "הניסיון של נשמה אלמותית בתוכנו להשתחרר מהנכות וההסתבכויות של סביבותיה הארציות."

אקטיביזם חברתי 
בנוסף לעבודתה כאמנית, יאנדל הייתה מחויבת לשפר את חייהם של אחרים. היא תרמה לחינוך אמנים עתידיים על ידי ייסוד בית הספר ברנסטוק במסצ'וסטס בשנת 1908. בית הספר לאמנות פעל במשך כמה קיצים עד מותה בשנת 1934. יאנדל עבדה גם עם ארגון שסיפק ארוחות במחירים נוחים לעוסקים באמנויות ובני משפחותיהם.

יאנדל הייתה תומכת פעילה בזכויות נשים, ותרמה את אמנותה בתערוכות למאמצי גיוס כספים. היא גם קיימה קמפיין למען קלווין קולידג' במסצ'וסטס, כאשר התמודד לתפקיד במצע זכות הבחירה לנשים בתחילת המאה ה -20. 

במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה מעורבת אניד יאנדל בפעילות של הצלב האדום, ועם ארגון צרפתי לטיפול ביתומי מלחמה.

לאחר שחזרה לארצות הברית שימשה כמנהלת לשכת הקשר של הצלב האדום האמריקאי בניו יורק, וכיו"ר ועדת הנשים במועצת ההגנה הלאומית. פעילויות אלו צרכו כמעט את כל זמנה; היא ויתרה במידה רבה על עבודתה כפסלת כדי לעזור לאחרים.

מוות 
אניד יאנדל נפטרה בבוסטון ב -12 ביוני 1934. היא נקברה בלואיוויל, קנטקי.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

פסלות אמריקאיות
זכויות האדם
ילידות 1869
נפטרות ב-1934