רבי יהודה בר שלום

רבי יהודה (או יודן) בר שלום היה אמורא בדור החמישי לאמוראי ארץ ישראל (סוף המאה הרביעית), תלמידו של רבי יוסי (האמורא). נזכר כבר פלוגתא של רבי מתניא. עסק גם בהלכה, וכנראה כיהן כדיין, אך מרבית מאמריו הם באגדה.

לדעת שלמה בובר, הוא זהה עם רבי יהודה הלוי הנזכר פעמים רבות במדרש תנחומא. רבי יחיאל היילפרין הביא שחי בימי רבי אבהו, אך כתב שלא מצא ראיה לזה. לדעת בובר, מקור הטעות בגרסה משובשת בספר יוחסין.

ייתכן שבנו נקרא אף הוא "יהודה", שכן במקום אחד נזכר "ר' יודן בר יודן בר שלום", אך ייתכן שזו גרסה משובשת של שמו שלו.

מדרשותיו
 דרש על ערכה של מצוות הצדקה, וקבע כי הוצאותיו של אדם נקבעות בידי שמים מראש, בין אם יתן צדקה ובין אם לאו: 
 
  דרשה זו זכתה לפרסום מיוחד בשל הבאתה בפיוט המפורסם ונתנה תוקף.
 אמר רבי יהודה ברבי שלום: ביקש משה שתהא המשנה בכתב וצפה הקב"ה שהאומות עתידין לתרגם את התורה ולהיות קוראים בה יוונית ואומרים אין הם ישראל אמר לו הקדוש ברוך הוא הא משה עתידין האומות להיות אומרים אנו הם ישראל אנו הם בניו של מקום וישראל אומרים אנו הם בניו של מקום ועכשיו המאזניים מעוין כו' (פסיקתא רבתי ה')  - אם אכן אימרה זו שלו היא, אפשר ויש בה עניין מיוחד לתקופתו (סוף המאה ה-4), שעה שהאימפריה הרומית כבר אימצה את הנצרות ואת טענתה להחלפת ישראל המקוריים מן הברית המקורית, בברית חדשה עם הנוצרים.

קישורים חיצוניים
 הרב אהרן הימן, "ר' יהודה (יודן) בר' שלום, תולדות תנאים ואמוראים, לונדון תר"ע, כרך שני, עמ' 570, באתר HebrewBooks

הערות שוליים

הדור החמישי לאמוראי ארץ ישראל