יחסי טאיוואן–מונגוליה

הרפובליקה הסינית לא הכירה במונגוליה החיצונית עד 1945 והמדינות לא החליפו דיפלומטים בשנים 1946–1949. בתום מלחמת האזרחים הסינית בשנת 1949, מונגוליה הכירה ברפובליקה העממית של סין וממשלת הרפובליקה הסינית נסוגה לאי טאיוואן, מושבה יפנית לשעבר אשר נשלטה על ידה בשנים 1895–1945. בשנת 2002, טאיוואן הכירה במונגוליה כמדינה עצמאית, ונקבעו יחסים בלתי רשמיים בין שני הצדדים. עם זאת, מונגוליה לא מכירה בטאיוואן ורואה בה כחלק מסין העממית.

בהיעדר יחסים דיפלומטיים רשמיים בין מונגוליה לרפובליקה הסינית שבטאיוואן, לשתי המדינות יש משרדי נציגות מסחרית וכלכלית המתפקדות כשגרירויות דה פקטו: טאיוואן מיוצגת על ידי משרד באולן בטור, ומונגוליה מיוצגת על ידי משרד בטאיפיי.

היסטוריה

לפני שנת 1949 
לאורך ההיסטוריה, משטרים בערבות המונגוליות ובסין ניהלו מלחמה בהזדמנויות רבות. החומה הגדולה של סין נבנתה כדי להדוף המוני פולשים מהערבות המונגוליות וממרכז אסיה. לדוגמה, המונגולים תחת קובלאי חאן כבשו חלק גדול מסין והקימו את שושלת יואן. מונגוליה נפלה מאוחר יותר והגיעה לשליטת שושלת צ'ינג הסינית.

במהלך מהפכת שינהאי בשנת 1911, מונגוליה החיצונית הכריזה על עצמאות מסין והקימה את חאנות בוגד. בשנת 1912 הוקמה הרפובליקה הסינית. אף על פי שאנשים רבים ממונגוליה הפנימית ביקשו להצטרף למדינה החדשה, סין שמרה על שליטתה באזור והחזירה את השליטה במונגוליה החיצונית בשנת 1919. כתוצאה מכך, מונגוליה ביקשה תמיכה רוסית סובייטית כדי להחזיר את עצמאותה. בשנת 1921, כוחות סיניים וכוחות התנועה הלבנה גורשו על ידי הצבא האדום של ברית המועצות וכוחות מונגוליים פרו-סובייטיים. בשנת 1924 הוקמה הרפובליקה העממית של מונגוליה.

על פי תנאי הסכם הידידות הסיני-סובייטי משנת 1946, הייתה אמורה הרפובליקה הסינית להכיר גם בריבונות וגם בעצמאות המונגולית. עם זאת, עקב סכסוך גבול בגבול חובד-סינקיאנג, לא נוצרו יחסים דיפלומטיים בין המדינות בשנים 1946–1949.

לאחר שנת 1949 
בשנת 1952, שלוש שנים לאחר נסיגת הרפובליקה הסינית לאי טאיוואן (שהוחזר מיפן בשנת 1945), האשימה ממשלת טאיוואן את ברית המועצות בהפרת הסכם הידידות הסיני-סובייטי משנת 1946. בשנה שלאחר מכן, היואן המחוקק הצביע בעד ביטול האמנה. הרפובליקה הסינית המשיכה לייצג את סין באומות המאוחדות עד 1971 והשתמשה במעמדה כחברה קבועה במועצת הביטחון כדי לחסום את קבלתה של הרפובליקה העממית של מונגוליה לאו"ם לאורך שנות ה-50. הווטו היחיד שהטילה טאיוואן במהלך חברותה באו"ם היה בשנת 1955, נגד הצטרפות מונגוליה. לפיכך, מונגוליה הודרה מהאו"ם עד 1960, אז הודיעה ברית המועצות שאם לא תתקבל מונגוליה, היא תחסום את קבלתן של כל מדינות אפריקה העצמאיות החדשות. מול הלחץ הזה, טאיוואן התרצתה במחאה.

היואן המחוקק ביקש פרשנות חוקתית ב-12 באפריל 1993 כדי לשאול מה יהיו גבולות הטריטוריה הלאומית של טאיוואן, תוך התחשבות במונגוליה החיצונית שאינה כלולה בשטח הרפובליקה הסינית. עם זאת, היואן המשפטי בפרשנותו ה-328 ב-26 בנובמבר 1993, כינה את הטריטוריה החוקתית מעבר להישג ידה של ביקורת שיפוטית ובכך נמנע מהשאלה האם יש לראות במונגוליה כטריטוריה חוקתית של הרפובליקה הסינית.

היחסים השתנו בשנת 2002, תשעים ואחת שנים לאחר הכרזת העצמאות הראשונה של מונגוליה. באותה תקופה, הרפובליקה הסינית עדיין לא הכירה במונגוליה כמדינה עצמאית, מפות רשמיות של הרפובליקה עדיין הראו את מונגוליה כשטחה. כאשר הנהלת יואן היה תחת המפלגה הדמוקרטית הפרוגרסיבית, הממשל הודיעה כי אזרחים מונגוליים יהיו זכאים לאשרות כניסה בעת הנסיעה לטאיוואן, בדומה לאזרחי מדינות זרות אחרות, מפלגת קוומינטנג בשליטה ממשלתי המחוקקת יואן ביקרו את יישום ההחלטה, מכיוון שלא התייעצו איתם בעניין זה. מאוחר יותר הסכימו נציגי שתי הממשלות לפתוח משרדים זה בבירות של זו; המשרד של טאיוואן באולן בטור נפתח בספטמבר באותה השנה. משרד הפנים של טאיוואן החליט אז להפסיק לכלול את מונגוליה במפות הרשמיות של שטח הרפובליקה הסינית, וב-3 באוקטובר 2002 הודיע משרד החוץ כי טאיוואן מכירה במונגוליה כמדינה עצמאית. החל משנת 2002, ממשלת טאיוואן מכירה במונגוליה כמדינה עצמאית, מוציאה את מונגוליה מהמפות הרשמיות שלה ומחייבת אזרחים מונגולים המבקרים בטאיוואן להנפיק דרכונים.

בשנת 2006 בוטלו חוקים ישנים המסדירים את היווצרותם של כרזות ומנזרים במונגוליה החיצונית. עם זאת, הגבולות הרשמיים של הרפובליקה הסינית לא שונו כדי לא לכלול את מונגוליה החיצונית באמצעות הצבעה של האספה הלאומית (כפי שנדרש בחוקה לפני 2005) או באמצעות משאל עם (כפי שנדרש בחוקה לאחר תיקונים שנעשו בשנת 2005). מעמדה הרשמי של ההכרה אינו ברור כיום, אם כי בפועל מתייחסים למונגוליה כאל מדינה זרה.

חינוך 
ישנם כ-1,400 סטודנטים מונגולים בטאיוואן, נכון לשנת 2019.

סחר 
בשנת 2017, סחר דו-צדדי בין טאיוואן למונגוליה הוערך בכ-44.84 מיליון דולר.

ראו גם 
 יחסי מונגוליה–סין
 יחסי טאיוואן–רוסיה

הערות שוליים