יחסי הממלכה המאוחדת–סודאן

יחסי הממלכה המאוחדת–סודאן הם יחסי חוץ בין סודאן לבריטניה. רוב היחסים האחרונים בין שתי המדינות מתרכזים באזור דארפור.

היסטוריה 
בריטניה לחמה עם סודאן במהלך המלחמה המהדית משנת 1881 ועד נובמבר 1899. בין 1899 לעצמאות המדינה בשנת 1956, סודאן (שכונתה אז "סודאן האנגלו-מצרית") הייתה תחת שלטון משותף אנגלי-מצרי.

אף על פי שיום השנה החדשה 1956 סימן את עצמאותה של סודאן, הבריטים העבירו בפועל את השלטון בשנת 1954. סודאן יצאה כמעט מיד להרחיב את יחסיה עם מדינות ערב ואפריקה ולאחר מכן עם ברית המועצות, סין, מזרח אירופה ויוגוסלביה. בריטניה המשיכה לספק סיוע ניכר, כולל סיוע צבאי. כאשר מלחמת האזרחים בדרום גברה בעוצמתה, האשימה סודאן באופן שגרתי "מדיניות קולוניאלית מרושעת" כאחת הגורמים לכך. היחסים עם בריטניה פחתו בחשיבותם ככל שהיחסים עם המזרח התיכון ואפריקה גברו. סודאן ניתקה את היחסים עם בריטניה בשנת 1965 בגלל הטיפול של בריטניה בהצהרת העצמאות החד-צדדית על ידי דרום רודזיה (כיום זימבבואה). ח'רטום חידשה את הקשר כעבור שנה, אך ניתקה אותם שוב בשנת 1967 בגלל מלחמת ששת הימים בין ישראל למדינות השכנות. היחסים התחדשו שוב כעבור שנה. סודאן טענה כי בריטניה קשורה לניסיון הפיכה כושל בשנת 1976. בסוף שנות השבעים, ארצות הברית החליפה את בריטניה כהשפעה המערבית השלטת בח'רטום, מצב שנמשך עד להפלת ממשלת סאדיק אל-מהדי בשנת 1989. בריטניה נותרה בעמדה חשובה מסיבות היסטוריות ושמרה על קשרים מסחריים חזקים. יחד עם ארצות הברית ונורווגיה, בריטניה תמכה מאוד בתהליך השלום של IGAD שהביא לסיום הסכסוך בין חרטום ל-SPLM / A. ראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, ביקר בח'רטום באוקטובר 2004, אך נקט עמדה ביקורתית יותר בנוגע למדיניות סודאן בדארפור ככל שהמשבר התארך. מבין כל חברי האיחוד האירופי, העמדה הבריטית בדארפור הייתה הקרובה ביותר לזו של ארצות הברית.

לאחר פרוץ המלחמה בדרפור בשנת 2003, ביוני 2004, שללה מזכירת הפיתוח הבינלאומית הבריטית, הילרי בן, התערבות צבאית בינלאומית למען דארפור. עם זאת, בחודש הבא דווח כי ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר מבקש מגורמים לערוך תוכניות להתערבות צבאית אפשרית בסודאן.

בינואר 2006 אמר ראש הממשלה בלייר לפרלמנט הבריטי כי הקהילה הבינלאומית מכשילה את תושבי דארפור בסודאן וכי חיוני שכוח שמירת השלום של האיחוד האפריקאי בדארפור יובא לעוצמה מלאה.

בספטמבר 2006 אמר ראש הממשלה בלייר כי יציע חבילת תמריצים לסודאן כחלק מיוזמה חדשה לסיום המשבר בדארפור ולחיזוק כוחות שמירת השלום של האו"ם בשטח.

בתמיכת החלטת מועצת הביטחון של האו"ם בשנת 2007 לאשר את הצבתם של עד 26,000 שומרי שלום לנסות להפסיק את האלימות בדארפור, דרש ראש ממשלת בריטניה גורדון בראון בנאום בפני העצרת הכללית של האומות המאוחדות, תמיכה חזקה בכוח שמירת שלום בדארפור, וכינה את המלחמה "האסון ההומניטרי הגדול ביותר שעומד בפני העולם כיום". הוא גם קרא להפסיק את ההפצצות האוויריות על אזרחים, ולהתאמץ יותר לתמוך בשיחות שלום ושיקום ואמר:אבל עלינו להיות ברורים שאם מפלגה כלשהי תחסום את ההתקדמות וההרג יימשך, אני ואחרים נכפיל את מאמצינו להטיל סנקציות נוספות. המסר לדארפור הוא שזה הזמן לשינוי.בשנת 2007, האשים נשיא סודאן עומר אל-בשיר את גורדון בראון בפגיעה מכוונת בשיחות השלום בדארפור ודרש התנצלות ציבורית לאחר איומו של ראש הממשלה בסנקציות חדשות. בראון אמר "כמובן שאם המפלגות לא יגיעו להפסקת האש יש אפשרות להטיל סנקציות נוספות על הממשלה."

בעקבות החלטת בית הדין הפלילי הבינלאומי (ICC) להוציא צו מעצר לנשיא סודאן, גורדון בראון ושר החוץ הבריטי דייוויד מיליבנד דחקו בממשלת סודאן לשתף פעולה עם ה-ICC.

סיוע ממשלתי בריטי 
בריטניה היא התורמת השנייה בגודלה לסודאן, ותרמה סיוע של 175 מיליון ליש"ט מאז 2003 בשנת 2004, הממשלה הבריטית התחייבה לשני מטוסים לסייע במאמץ הסיוע בדארפור.

בשנת 2004 אישרה בריטניה כי חבילת הסיוע שלה הוכפלה כמעט לכדי 34.5 מיליון ליש"ט, לעומת התחייבות האיחוד האירופי בסך 7.8 מיליון ליש"ט. בשנת 2006 התחייבה ממשלת בריטניה 76 מיליון דולר למאמצי הסיוע בדארפור כדי לסייע למבצע הסיוע הגדול בעולם.

סיוע לא ממשלתי 
ארגוני סיוע בריטיים הצלב האדום הבריטי, הצילו את הילדים ואוקספם פעלו בדארפור. במאי 2004 הודיעה אוקספאם כי היא מגדילה את צוותה בדארפור מכיוון שהיא מודאגת מאוד מהמשבר ההומניטרי. בערך באותה תקופה, ממשלת סודאן הקלה על עובדי הסיוע לקבל אשרות לעבודה בסודאן. בשנת 2007, תקציב התפעול של אוקספם לאזור המערבי של סודאן היה 12 מיליון דולר.

גירוש צוות הסיוע בשנת 2009 
במרץ 2009 גירשה סודאן מספר סוכנויות סיוע זרות גדולות ובהן אוקספם והצילו את הילדים מדארפור בתגובה לבקשת ההסגרה של עומר אל-באשיר. הנשיא אל-בשיר האשים את עובדי הסיוע הזרים בהיותם "מרגלים" ו"גנבים". פני לורנס, המנהל הבינלאומי של אוקספם, אמר על האיסור "זה ישפיע על יותר מ-600,000 אנשים סודאנים שאנו מספקים להם סיוע הומניטרי וחיוני, כולל מים נקיים ותברואה על בסיס יומי."

גורדון בראון אמר בתגובה "יש לאפשר לסוכנויות ההומניטריות הפועלות בסודאן להישאר שם ולהמשיך בעבודתן."

באפריל 2009 ערערו אוקספם וגורמי סיוע אחרים על גירושם ואמרו כי "הגירוש כבר משפיע על חייהם של מאות אלפי העם הסודאני העניים ביותר והפגיעים ביותר". אוקספם הכחישה את עבודתה ב-ICC ואמרה כי "אין לנו הסכם עם ICC, אנחנו ארגון הומניטרי ואנחנו חסרי פניות", ו"אין לנו שום קשר עם ICC ואין לנו עמדה לגבי החלטתה."

נציגויות דיפלומטיות 

 סודאן מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
 בריטניה מחזיקה בסודאן שגרירות בח'רטום.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים