ורנר זילברשטיין

ורנר זילברשטיין (אברהם דוד ורנר זילברשטיין, 24 בנובמבר 1899 – 31 בינואר 2001) - היה רופא, פרופסור לבקטריולוגיה, המנהל הראשון של המעבדות המרכזיות ושל מחלקת המעבדות לבריאות הציבור של משרד הבריאות.

ביוגרפיה
נולד בברלין בן למשפחה דתית-מסורתית. בשנת 1917 התקבל ללימודי רפואה בברלין. בשנת 1924 סיים את לימודי הרפואה בפרייבורג.

עבד שנתיים במחלקה פנימית בבית החולים האוניברסיטאי של ברלין.

בשנת 1926 הצטרף זילברשטיין למחלקה הכימותרפית במכון רוברט קוך בברלין ועסק בחקר מחלות מידבקות. במקביל עבד כרופא פנימי (1933-1928).

עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, פוטר מעבודתו ועלה לארץ ישראל.

ביו השנים 1938–1933 עבד כמיקרוביולוג בבית החולים הדסה בירושלים.

בשנת 1938 הוזמן ע״י פרופ׳ הוגו בראון מנהל המכון למיקרוביולוגיה של אוניברסיטת איסטנבול להצטרף אליו למחקר ולהוראה. בשהותו באיסטנבול חקר ופרסם יחד עם בראון שורת עבודות העוסקות בחיידקי מעיים. באחת העבודות תיארו מצע יעיל ופשוט לזיהוי מהיר של החיידקים הפתוגניים במעי - מצע שהיה בשימוש במעבדות המרכזיות עד סוף שנות ה-70 של המאה ה-20.

בשנת 1942 חזר זילברשטיין לארץ ישראל.

משנת 1943 עבד זילברשטיין כבקטריולוג ממשלתי במעבדות המרכזיות של משרד הבריאות המנדטורי בירושלים. עם קום המדינה נתמנה למנהל המעבדות.

זילברשטיין ניהל את המעבדות המרכזיות מאז הקמת המדינה ומי שניהל את מחלקת המעבדות לבריאות הציבור של משרד הבריאות, מאז הקמתה בשנת 1959. בתקופת ניהולו הרחיב את שטחי הפעילות של המעבדות והקים את השלוחות בתל אביב, חיפה ובאר שבע.

זילברשטיין היה חבר הוועד המנהל של ההסתדרות הרפואית בישראל. שנים רבות כיהן כיושב ראש ארגון רופאי המדינה.

בשנת 1957 הוענק לזילברשטיין תואר פרופסור מ-מכון רוברט קוך בברלין.

בשנת 1963 הוענקה לזילברשטיין המדליה על שם קלמנט ממכון פסטר בפריז.

היה בין מייסדי האגודה המיקרוביולוגיה הישראלית יחד עם פרופ' ישראל יעקב קליגלר, פרופ' אריה ליאו אוליצקי, פרופ' יוסף גורביץ, ד"ר אריך קלופשטוק, פרופ' מנפרד אשנר ואחרים.

זילברשטיין היה בין המייסדים של עמותת מלר"ז המועצה הציבורית למניעת רעש וזיהום אוויר (מלר"ז) (ע"ר)) ביחד עם שופט עליון צבי ברנזון וח"כ שמחה ארליך ולימים לאחר מכן נשאר חבר בה.

בשנת 1965 פרש לגמלאות.

זילברשטיין התעניין במוזיקה קלאסית ויהודית והיה בין מקימי "רננות" המכון למוזיקה יהודית.

בשנת 2000 הוענק לזילברשטיין תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן

נפטר בגיל 101 בשנת 2001

הצלת ציוד וחומרי רפואה של המעבדות המרכזיות בירושלים
בימי שלהי המנדט הבריטי על ארץ ישראל, הייתה העיר ירושלים נתונה במצור ובמצוקה. ירושלים הייתה חצויה
לשניים, בעת ההיא, היו המעבדות המרכזיות משוכנות בבניין הטורקי העתיק, בתוך שכונת מחנה יהודה.

עובדי המעבדות האנגלים והערבים לא הופיעו יותר לעבודה, אולם היהודים המשיכו במילוי התפקידים החיוניים שהיו מוטלים עליהם.

מתוקף היותו של זילברשטיין הרופא היחיד במקום והאחראי על עבודת המעבדות, הגיעה אליו הוראה מאת ראשי מחלקת הבריאות המנדטורית להעביר את כל מלאי התרכיבים (חיסונים) השונים (תרכיבים נגד כלבת, אבעבועות רוח, טיפוס וכיו״ב), שהוכנו במעבדות ושהיו מאוחסנים בהן, לשטח הערבי בעיר העתיקה.

אנשי שלוש המחתרות - ההגנה, האצ״ל והלח״י - השתלטו על מקומות משמר בגגות הבתים שמסביב לבנין המעבדות, כדי למנוע ואפילו בכוח הזרוע כל ניסיון להוציא חומרים וכלים מן
המעבדות ולהעבירם לצד הערבי.

אל ראשי מחלקת הבריאות העביר זילברשטיין סירוב מוחלט ותקיף לדרישותיהם, וכך ניצל מלאי התרכיבים לצרכיי האוכלוסייה היהודית
בירושלים הנצורה".

מספריו
 "דרכי מברלין לירושלים מזכרונותיי פרופ' ורנר זילברשטיין", 1999 עריכה: נהרי אביבה.

דברי פיוט והגות מספרו של זילברשטיין 
לעולמים (לקוח מספרו)

.

פרופ' ורנר זילברשטיין.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

רופאים יהודים גרמנים
אנשי העלייה החמישית
בקטריולוגים ביישוב
רופאים ישראלים
בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בגרמניה
פעילי ההסתדרות הרפואית בישראל
בקטריולוגים ישראלים
סגל מרכז רפואי הדסה
ירושלים: רופאים
ישראלים שנולדו ב-1899
ישראלים שנפטרו ב-2001