השיטפון בים הצפוני (1962)

השיטפון בים הצפוני (באנגלית: North Sea flood of 1962; בגרמנית: Sturmflut 1962) ב-1962 היה אסון טבע שפגע בחופי גרמניה המערבית ובעיקר בעיר המבורג. השיטפון גרם למותם של 347 נפשות והרס את בתיהם של 60,000. בנוסף לכך, בעקבות רוחות הים שנוצרו מהשיטפון, ניזוקו גם אזורי חוף בממלכה המאוחדת, כאשר העיר שספגה את הנזק הרב ביותר הייתה שפילד.

השיטפון נגרם בעקבות סופת רוחות במהירות של 200 קמ"ש ששררה במי הים הצפוני. בעקבות הסופה נגרמו הצפות שעלו מעל לסוללות הנדסיות ולתעלות ניקוז בנהרות האלבה והוזר. בעקבות השיטפון נשלחו אמצעי תמיכה הומניטרית ממדינות נאט"ו שונות לידי גרמניה המערבית ונעשה לראשונה שימוש בצבא גרמניה (הבונדסוור) למען מטרות הצלה של תושבים מההצפות.

רקע לשיטפון ומהלכו 

השיטפון נגרם בעקבות סופת רוחות אירופאית מהסוג שהובילה לאסון ההצפות בהולנד ומזרח אנגליה מזה עשור קודם לכן, אם כי הפעם הסופה פגעה בחופי גרמניה המערבית. צפון-מערב גרמניה (מדינת סקסוניה התחתונה) נפגעה במלוא העוצמה מרוחות במהירות של 200 קמ"ש שגרמו לנחשול סערה עוצמתי בים הצפוני שפגע בחוף ועלה לגובה של 3 מטר (10 רגל) מעל הגאות הגבוהה ביותר שנמדדה קודם לסופה. הסופה התגברה על תעלות הניקוז והסוללות האזרחיות הקיימות שלא התאימו להתמודדות עם שיטפון בקנה מידה שכזה. בשעת ערב מאוחרת ב-16 בפברואר, תעלות הניקוז הראשונות הוצפו מעל גדותיהם ואפקט דומינו אפשר במהירות למים המתקדמים לבלוע שטחים נרחבים לאורך נהרות האלבה והוזר.

בגלל השעה המאוחרת והעובדה שקווי הטלפון והחשמל נפלו בעקבות השיטפון הפתאומי, אוכלוסיית העיר המבורג לא הוזעקה מפני הסכנה הנשקפת. המבורג הייתה לעיר השנייה בגודלה בגרמניה המערבית ולעיר נמל שנשאה בחשיבות מכרעת בעבור כלכלתה של המדינה. לפני שניתן היה לארגן תגובה יעילה של הגנה אזרחית, הוצפה שישית מהעיר. למעלה מ-6,000 מבנים נהרסו או ניזוקו ללא אפשרות תקנה ומאות אזרחים יושבי המקום נהרגו. המבורג נותקה אף מן העולם החיצון מכיוון שלא היה ניתן לנסוע בכבישים המוצפים ומערכת הרכבות הפכה לבלתי פעילה.

כמעט חמישית מהשטחים העירוניים (12,500 דונם) דיווחו על "קרקע שקועה" מתחת למים. האזורים שנפגעו בצורה הקשה ביותר היו בדרום העיר, שכללו את רובע וילהלמבורג המאוכלס בצפיפות, שתושביו היו עיקר קורבנות השיטפונות בעיר. מלבד אלפי חיות משק וחיות מחמד שמספר האבדות בקרבם לא ידוע, בסך הכל 315 בני אדם בהמבורג ועוד 35 איש בשאר צפון גרמניה נהרגו באסון השיטפונות.

פעולות הצלה 

בעת הסופה כיהן הלמוט שמידט בתפקיד הסנאטור לענייני-פנים של עיר המדינה המבורג, והוא לקח לרשותו את כל סמכויות קבלת ההחלטות ותיאם את פעולות החילוץ ואמצעי הסיוע. הופעלו פעולת חילוץ חסרות תקדים. מלבד מכבי האש ואנשי הצלב האדום, שמידט החליט על דעת עצמו לגייס את הכוחות המזוינים הגרמניים ואת המתנדבים הבינלאומיים שהתבקשו על ידי נאט"ו לסייע בפעולות החילוץ. ממשלת המבורג וממשלת גרמניה המערבית היושבת בבון פנתה בבקשה לעזרה כלכלית מרחבי אירופה. שמידט קרא לעירוב של הבונדסוור בכדי לחלץ נפגעים ללא תיאום עם הממשל הפדרלי. מבחינה רשמית, פעילותו של שמידט הפרה את חוקת גרמניה, שכן פריסת כוחות הבונדסוור במשימות אזרחיות מקומיות לא הייתה מעוגנת בחוק היסוד נכון לאותה העת. אף על פי כן, ההצלחה של פעולות ההצלה הובילה לכך שבסיום האירוע הוא לא הואשם ולא ננזף על כך שפעל נגד קביעת החוקה.

כוח בן 26,000 מסייעים נכנס לאזור האסון בסירות מתנפחות ומסוקים, ואלו פינו בהצלחה כעשרת אלפים תושבים וטיפלו בהם במקלטי חירום. לאור ההצלחה רחבת ההיקף בניהול משברים, הן הלמוט שמידט והן הצבא הגרמני החדש שנבנה זכו להכרה ציבורית רחבה. עבור הכוחות המזוינים הגרמניים, זה היה מאמץ הסיוע ההומניטרי הראשון שלהם על אדמת גרמניה. הנזק שנגרם בעקבות ההצפות בהמבורג בלבד הוערך בכ-3 מיליארד מארק גרמני.

ההלם סביב השיטפון וקורבנותיו והעובדה שהתבררה השבריריות של אמצעי האבטחה הביאו למפנה במדיניות ההגנה על החופים ובמוכנות לאסונות עתידיים דומים. הצעדים הראשונים של הממשל הפדרלי והרשות הביצועית של המבורג כללו תכנון ובנייה של תשתיות חדשות להגנה מפני הצפות, הגדלת גובה וחוזק של סוללות מהונדסות ותעלות ניקוז ישנות והקמת תוכנית מגירה לקראת אסונות עתידיים לבוא. למרות השיטפונות הרבים, החמורים באותה מידה, שבאו בעקבות השיטפון של 1962, לא התרחשה פגיעת נזק בקנה מידה דומה בחוף הים הצפוני מאז.

ראו גם 
 השיטפונות באירופה (2021)

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

אסונות טבע
שיטפונות
המבורג
אסונות בגרמניה
1962