Parade

Parade (בעברית: תהלוכה) הוא אלבום האולפן השמיני של המוזיקאי האמריקאי פרינס, והשלישי והאחרון שבו חלק את הקרדיט עם להקת הליווי שלו, . הוא גם הפסקול של הסרט , בבימויו ובכיכובו של פרינס. הוא יצא לאור ב־31 במרץ 1986 על ידי "וורנר ברדרס רקורדס" ו.

ב־"Parade" נמנע פרינס מהגיטרה החשמלית והאלמנטים של רוק שאפיינו את "Purple Rain", לטובת אלמנטים של פופ פסיכדלי אותם חקר באלבומו הקודם, "Around the World in a Day", תוך שהוא מניב, בהפקה קפדנית ופשוטה, פאנק ומוזיקה לסרטים, אולם בשונה מהאלבום הקודם "Parade" התקבל באהדה על ידי הביקורת. הסינגל "Kiss" הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, והאלבום הוסמך למעמד אלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ביוני 1986.

מגזין "NME" בחר ב־"Parade" לאלבום השנה שלו, ומגזין "וילג' ווייס" דירג אותו כאחד האלבומים הטובים של השנה.

רקע 
"Parade" היה האלבום שבא אחרי "Around the World in a Day" ופסקול סרטו השני של פרינס, "Under the Cherry Moon". הוא כלל מוזיקה תזמורתית בהיקף נרחב. פרינס הציג בו תדמית חדשה: שיער משוח בג'ל לאחור וחליפות ערב החליפו את השיער המסולסל, התלבושות הסגולות והחולצות הפרועות שאפיינו אותו מאז "Controversy" (1981) ועד "Around the World in a Day" (1985). הסינגל הראשון, "Kiss", היה להיט שהגיע למקום הראשון בארצות הברית, שם גם האלבום כולו התקבל היטב, אם כי באירופה האלבום הצליח יותר, ולראשונה בקריירה של פרינס המכירות באירופה עברו את המכירות בארצות הברית.

"Parade" היה האלבום האחרון שיצא באופן רשמי עם להקת הליווי של פרינס, "הרבולושן". אלבום נוסף בשם " הוקלט עם הלהקה, אך נגנז כשפרינס פירק את הלהקה באוקטובר 1986.

מוזיקה וכתיבה 
ב־"Parade" נמנע פרינס מהגיטרה החשמלית ומהאלמנטים של רוק שאפיינו את "Purple Rain", לטובת הסגנון הנאו־פסיכדלי אותו חקר באלבומו הקודם, "Around the World in a Day", תוך שהוא מניב, בהפקה קפדנית ופשוטה, פאנק (Funk) ורצועות של מוזיקה לסרטים. לדברי קית' האריס ממגזין , פרינס .  מ"וילג' ווייס" תיאר את המוזיקה כהיתוך של הבסיס של "Fresh" ורקימות מ־"Sgt. Pepper's", עם שירים אותם תיאר כ. לדברי עורך PopMatters קוונטין בי. האף, .

השיר הפותח את האלבום, "Christopher Tracy's Parade", והשיר המסיים, "Sometimes It Snows in April", כוללים התייחסויות לכריסטופר טרייסי, הפרוטגוניסט בסרט .  "Sometimes It Snows in April" הוא בלדה אקוסטית עם מקהלות כרומטיות ומילים רגשניות שנפרדות לשלום מטרייסי. המבקר רוברט קריסטיגו חושב שייתכן שפרינס שר כטרייסי, אם כי הוא לא יכול להיות בטוח. "Parade" כולל גם מילים בצרפתית ועיבודי שנסון המתייחסים לצילומי הסרט בצרפת.

העטיפה

הצילומים 
הצלם ג'ף כץ, שכמה חודשים קודם לכן עבד עם להקות מהפרויקטים הצדדיים של פרינס, הוזמן למקום צילומי הסרט בריביירה הצרפתית כדי לצלם, לראשונה, את פרינס עצמו. הוא סיפר:

עיצוב העטיפה 
אחרי שפרינס והצלם ג'ף כץ השלימו את הצילומים, תפקידה של המעצבת לאורה ליפומה נאש היה למיין את הצילומים, להדגיש מוטיבים ולהשתמש בלוחות הצבעים האהובים על פרינס באותה תקופה כדי לעצב את חזות שאר העטיפה. ליפומה נאש אהבה את התמונה שנבחרה לעטיפה, אך גם אהבה תמונה נוספת שאותה ביקשה להוסיף לעטיפה:
 נאש בנתה דגם, ופרינס אישר מייד.

הצלחה 
בארצות הברית, "Parade" הגיע למקום השלישי במצעד בילבורד 200 ולמקום השני במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ, תוך שמכר מיליון עותקים. הייתה זאת ירידה במכירות בארצות הברית לעומת האלבום הקודם (וכל שכן לעומת "Purple Rain"). מכל מקום, האלבום משך קהל חדש באירופה ומכר מעל 2,000,000 עותקים ברחבי העולם.

מגזין "NME" בחר ב־"Parade" לאלבום השנה שלו ל־1986 (וב־"Kiss" לרצועת השנה).

ביקורת 

האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות.

סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר "AllMusic", מציין שהאלבום נועד מלכתחילה להיות אלבום כפול. עוד הוא מציין שבאלבום יש שינוי מצבי רוח ומרקמים מוזיקליים משיר לשיר, ושכמות היסודות המוזיקליים שפרינס ולהקתו מכסים ב־12 שירים "באמת ראויה לציון". אמנם ארלוויין טוען שהאלבום . ארלוויין מסכם שהאלבום הוא .

דון מקליז, מבקר "שיקגו סאן-טיימס", כתב שהמוזיקה של פרינס מתפתחת באופן שנראה חסר מאמץ, ואפילו מעט מדי חסר מאמץ, . מקליז הוסיף שפרינס לא נותן להצלחות העבר, כמו "Dirty Mind" או "Purple Rain", הצלחות שאמנים קונבנציונליים יותר היו מבססים קריירות עליהן – להגדיר אותו. סימון פרייס, מבקר "הגרדיאן", כתב: .  מ"ניו יורק טיימס" כתב שהאלבום מצליח באופן חלקי בגלל השירים האגרסיביים יותר, .

בנימה ביקורתית יותר כתב ד. בראון מ"אנטרטיינמנט ויקלי": . מוסי ריבס מנאפסטר כתב ש. הוא הוסיף ש"שינוי הכיוון הקיצוני הזה הוא אנומליה". במגזין  תיארו את השירים "New Position" ו־"Girls & Boys" במילים "Funk מעוצב היטב" והוסיפו: .

"סאנדיי טיימס" מצא את ההיקף המוזיקלי שלו "מרשים", ו־ תיאר את האלבום במילים .

, מנהיג להקת "פאבליק אנמי", אמר:

רשימת השירים

משתתפים 
המידע נלקח מאתר Discogs ומהערות האלבום.
 פרינס – זמרה, כלים שונים
  – קלידים וזמרה (5, 8, 11, 12), קולות רקע (1–3, 6)
  – גיטרה וזמרה (5, 8, 11, 12), זמרה מובילה (3), קולות רקע (1, 2, 6)
  – קלידים (5, 8, 11)
 מארק בראון  – גיטרה בס (5, 8, 11)
  — תופים וכלי הקשה (5, 8, 11)
  – תופים (6, 7), קאמפאנה (6), קולות רקע (5)
  — סקסופון (5, 8)
  — חצוצרה (5, 8)
  –  (8)
 ג'ונתן מלווין — תופים (9)
 צ'אק דומניקו – גיטרה
  – קולות רקע (1, 5, 11)
 מרי פרנס – קולות (5)
 סנדרה פרנסיסקו – קולות (9)
  – קולות רקע (10)
 קרייג פאוול – גיטרה (10)
 טוני קריסטיאן – קולות רקע (10)
 מאר סטאר – קלידים (10)
 ארון קית' – קלידים (10)
 קווין פטריק – תופים (10)
  – עיבודים תזמורתיים

תזמורת

הפקה 
 הפקה ועיבוד – פרינס והרבולושן
  — מאסטרינג מקורי
  – טכנאית קול
 פגי מקריירי – טכנאית קול
 קוק ג'ונסון – טכנאי קול
 דייוויד לאונרד – טכנאי קול
  – טכנאי קול
  – טכנאי קול
 ארני פרגר – טכנאי קול – הקלטת התזמורת ב־"Montery Sound"
 ג'ף כץ – צילום
 לאורה ליפומה – ארט דיירקטור
  – ארט דיירקטור
 אן פילד – שרטוט
 קוואלו, ראפלו ופרגנולי – ניהול אישי
 פרד מולטרי – ניהול עסקי
 לי פיליפס – ייצוג משפטי

מצעדים

מצעדים שבועיים 

 האלבום צעד מחדש לאחר מות פרינס ב־2016.

סינגלים 
 מיקומי שיא בבילבורד ובמצעד הסינגלים הבריטי.

נתוני מכירות

קישורים חיצוניים

ביאורים

הערות שוליים 

אלבומי פרינס
אלבומי 1986
אלבומים באנגלית
אלבומי פלטינה
אלבומי חברת וורנר רקורדס