שרה לוקאס

שרה לוקאס (באנגלית: Sarah Lucas; נולדה ב-1962) היא אמנית בריטית, החברה בתנועת "אמנים בריטים צעירים". מרבית עבודותיה משלבות צילום, קולאז' ורדי מייד.

ביוגרפיה 
נולדה בשנת 1962 בלונדון. היא השלישית מבין ארבעה אחים. אביה היה חלבן ואימה עבדה בניקיון ובגינון. המשפחה התגוררה בדיור ציבורי באיזלינגטון, צפון לונדון.

עזבה את בית הספר בגיל 16, התפרנסה מעבודות זמניות ודמי אבטלה. לאחר שעברה הפלה בגיל 17, יצאה לטיול בטרמפים ברחבי אירופה עם בן זוגה באותה עת. כששבה לאנגליה החלה לעבוד במשחקיה, ולאחר ששמעה מאחד מעמיתיה לעבודה על לימודיו בבית ספר לאמנות, החליטה שגם היא מעוניינת ללמוד אמנות.

בשנת 1982 למדה לוקאס ב - "Working Men’s College" ושם יצרה תיק עבודות בעזרתו התקבלה לקולג' לדפוס בלונדון בשנת 1983. בין השנים 1984–1987 למדה בגולדסמית'ס, אוניברסיטת לונדון. במהלך לימודיה שם הכירה את דמיאן הירסט, אנגוס פיירהרסט וג'יליאן ווירינג, עמם הקימה מספר שנים לאחר מכן את תנועת אמנים בריטים צעירים.

יצירתה 
ביצירותיה משתמשת לוקאס בסאטירה על התרבות הבריטית ועל סטריאוטיפים מגדריים. היא עובדת בטכניקות כגון רדי מייד, צילום ומיצב שבהן משולבות לא אחת רמיזות פרוידיאניות והתייחסויות פרובוקטיביות למיניות ומגדר.

ברבות מיצירות המיצב של לוקאס משולבים חפצים מחיי היום יום, כגון רהיטים, פריטי לבוש, סיגריות ואף ירקות ופירות. בשימוש זה בחפצים המוכרים שואפת לוקאס לאתגר נורמות חברתיות ולהתייחס באופן ביקורתי והומוריסטי לנושאים כגון גוף, מגדר ותשוקה.

בשנת 1993 הקימה לוקאס יחד עם האמנית טרייסי אמין את "החנות", פרויקט שבו שיווקו ומכרו את יצירותיהן. השתיים שכרו חנות במזרח לונדון, באזור בריק ליין, ושם מכרו יצירות שונות שלהן, בהן ספלים ומאפרות עם הדפסי הפנים שלהן או של אמנים אחרים, כגון דמיאן הירסט, וכן חולצות וסיכות עם סלוגנים שחיברו. את היצירות מכרו החל ממחיר של כחצי פאונד ועד לכמה מאות ליש"ט. בין היצירות שנמכרו נכללו הדפסים וקולאז'ים של לוקאס, שבהם השתמשה בדימויים מתוך צהובונים כדי להעלות ביקורת על מיזוגיניה שהייתה נפוצה אז באותם עיתונים. באותן יצירות היא עשתה שימוש גם בדימויים נוספים מתוך התרבות הפופולרית באופן הומוריסטי וביקורתי.

תוך זמן קצר זכתה "החנות" לפופולריות רבה, שתרמה גם להחייאתו מחדש של אזור מזרח לונדון בקרב צעירים באותו זמן. החנות פעלה במשך כשישה חודשים ונסגרה בערב חגיגי שבו חגגו האמניות גם את יום הולדתן השלושים.

בשנת 1999 יצרה סדרת צילומים בשם "דיוקנאות עצמיים", סדרת דיוקנאות שבהם היא מוצגת במצבים מתריסים והומוריסטיים. ביצירות אלה לוקאס משתמשת בחזרתיות בדימויים של עצמה, דרכם היא מאתגרת תפישות אודות מגדר וזהות. היא גם משתמשת במחוות גבריות באופן מכוון כדי לערער על מוסכמות מגדריות.

אחד המוטיבים המרכזיים ביצירות אלה הוא הסיגריה, המופיעה בכל העבודות בסדרה. כמו כן, לוקאס השתמשה ביצירות אלה בתשומת הלב הציבורית ויחסי הציבור שלהם זכתה עד אותה עת והתייחסה באופן סאטירי לממסד האמנותי ששאף להשתמש בה וביצירותיה כדי לזכות ברווחים ולקבל פרסום רב יותר.

דיוקנאות אלה נרכשו על ידי גלריות ומוזיאונים שונים ומוצגים בין היתר במוזיאון טייט וגלריות הדיוקנאות הלאומית בבריטניה.

עם האמנים הבריטים הצעירים 
לוקאס הייתה אחת מחברי קבוצת "אמנים בריטים צעירים" שפעלה בלונדון החל מסוף שנות השמונים, שנודעה ביצירות ותערוכות פרובוקטיביות שזעזעו את הקהל ומשכו תשומת לב רבה מצד התקשורת. יחד עם לוקאס נכללו בקבוצה אמניות ואמנים כגון דמיאן הירטס, רייצ'ל וייטריד, מייקל לנדי, אנגוס פיירהרסט ואמנים נוספים. רבים מאותם אמנים, ובהם לוקאס, למדו יחד בקולג' גולדסמית' וכך הכירו לראשונה.

בין היצירות של לוקאס בתערוכה פריז (Freeze) בשנת 1988 נכלל המיצב "שתי ביצי עין וקבב", שכלל שולחן שעליו הונחו ביצים מטוגנות ומנת קבב בפיתה, באופן שמדמה עירום נשי. הביצים בושלו מחדש מדי יום במשך התערוכה. ביצירה ניתן לראות את השימוש בחפצי יום יום ומוצרי מזון שבהם משתמשת היוצרת במיצבים ופסלים אחרים שלה בהמשך דרכה.

בתערוכה הקבוצתית של האמנים הבריטים הצעירים "סנסציה" (Sensation) משנת 1997, הציגה את הפסל "או נאטורל" (Au Naturel) שבו בחרה שוב בדימויים פרובוקטיביים והומוריסטיים של מיניות ומגדר. הפסל כולל מזרן ישן ששעון על קיר ועליו מונחים ירקות, פירות וחפצי יום יום באופן מטפורי לעירום גברי ונשי. השימוש המופגן והמוחצן במיניות ביצירה נועד לערער על מוסכמות מקובלות של אמנות נשית.

תערוכות 
בין תערוכות היחיד של לוקאס:

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

צלמות בריטיות
אמניות מיצב
אמנים בריטים
צלמים בריטים
בריטיות שנולדו ב-1962
בריטים שנולדו ב-1962