לודוויג פוגל

לודוויג פוגל (בגרמנית: Ludwig Vogel; 10 ביולי 1788 – 21 באוגוסט 1879) היה צייר שווייצרי, המזוהה עם תנועת הנצרתיים.

ביוגרפיה 
בראשית דרכו פוגל הלך בעקבות אביו והפך לקונדיטור. עם זאת, הוא הראה יכולת מוקדמת לציור, שנתמכה על ידי משפחתו, והחל לקבל שיעורים כבר בשנת 1794. מאוחר יותר, אף שעדיין לא קיבל החלטה סופית להיות אמן, הוא למד אצל הנרי פוסלי והנס יעקב עורי. לאף אחד מהם לא הייתה השפעה משמעותית על סגנונו. בשנת 1808, בחר להירשם לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, בין השאר משום שווינה הייתה מקום מרכזי לסחר בקונדיטוריה, אם הוא לא יצליח בציור.

בעודו שם, הוא הושפע יותר מחבריו לכיתה, כמו פרנץ פפור ויוהאן פרידריך אוברבק, מאשר ממדריכיו. כאשרה הוא לא היה מרוצה יותר מלימודיו, הצטרף לאחוות סנט לוקס, שהקימו חבריו לכיתה. אחווה זו התנגדה לגישה האקדמית השלטת. בשנת 1810, חברי האחווה חשו כי הם "גורשו למעשה" מהאקדמיה והגישו את התפטרותם.

באותה שנה הוא, פפור, אוברבק וקונרד הוטינגר (1788-1828) החליטו לערוך מסע לרומא, שם הפכו לחלק מקבוצה שכללה את ברטל תורוולדסן, יוזף אנטון קוך ופטר פון קורנליוס. הוא דחה את מאמציו של אוברבק להפוך אותו לקתולי, עם זאת. עד מהרה הוא צייר את הבד הראשון בקנה מידה מלא, המתאר את חזרת הכוחות השווייצרים מקרב מורגארטן. לאחר שבילה זמן מה בנאפולי, פירנצה ומילאנו, שב לביתו בציריך.

בהגיעו לשווייץ הקים סטודיו בבית שאביו רכש בשוננברג עילית שהיה שייך בעבר ליוהאן יעקב בודמר. לאחר מכן הפיק סדרת ציורים המתארת את חיי העם וההיסטוריה של שווייץ; פעילות שהמשיך בשנות ה-1860. אחד הידועים ביותר, העוסק באירוע משנת 1307, הפך להדפס פופולרי על ידי קרל ארנולד גונזנבאך.

בשנת 1818 נישא לאחותו של צייר הדיוקנאות דייוויד סולזר. נולדו להם עשרה ילדים, אך רק שלושה שרדו. בשנים האלה הוא צייר ונסע מדי פעם לארגן תערוכות, במיוחד לשטוטגרט ומילאנו.

מאוחר יותר הוא הפך לפטרונו של צייר ההיסטוריה השווייצרי, יוהאן קספר בוסהרדט, שבעזרתו הצליח להירשם לבית ספר לאמנות בדיסלדורף וללמוד אצל תיאודור הילדברנדט.

מרבית עבודותיו נמצאות באוספים פרטיים. רטרוספקטיבה גדולה נערכה על ידי חברת האמנים של ציריך בשנת 1881.

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ציירים שווייצרים
ילידי 1788
נפטרים ב-1879