פורנוגרפיה מונפשת

פורנוגרפיה מונפשת או פורנוגרפיה מצוירת או אנימציה ארוטית היא סוג של פורנוגרפיה באמצעות הצגת דמויות, דרך ציור או הנפשה, במצבים אירוטיים או מיניים. הפורנוגרפיה המונפשת שייכת גם להנפשה למבוגרים , שלא כולם מפורשים מינית.

מפני שהיסטורית, מרבית הסרטים המצוירים הופקו עבור ילדים ולכל הגילאים, ספגה פורנוגרפיה מצוירת לעיתים ביקורת, בהשוואה לפורנוגרפיה מסוגים אחרים – סרטים או תצלומים ארוטיים חיים. פורנוגרפיה מונפשת נפוצה ביפן, בעיקר בז'אנר הבידור הנטאי.

היסטוריה 
אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לפורנוגרפיה מונפשת הוא הסרט "The Virgin with the Hot Pants" , שמציג, בצורה מונפשת, פין עצמאי שרודף אחרי אישה עירומה ומקיים עמה יחסי מין, ואז רצף נוסף של עכבר שחודר מינית לחתול. דוגמה מוקדמת נוספת הוא סרט האנימציה בשחור-לבן שהופק ב-1928 על ידי שלושה אולפני אנימציה אמריקניים, "Eveready Harton in Buried Treasure" . הסרט, שהופק לכאורה עבור מסיבה פרטית לכבוד וינזור מקיי, מציג אדם עם איבר מין עצמאי וגדול בעל זקפה, ואת הרפתקאותיו השונות עם הדמויות האחרות וחיות המשק. ב-1932, הקוסאן קימורה  פרסם את הפורנוגרפיה המונפשת הראשונה שיוצרה ביפן, . הסרט היה בסגנון אוקיו-אה.

תור הזהב של הפורנוגרפיה  גרם, באופן מהותי, לייצור סרטי קולנוע בעל אופי מיני מפורש עם עלילות מפותחות לחלוטין, וגרם להתעניינות מחדש בפורנוגרפיה מונפשת. דוגמאות לכך כוללות את הסרטים "Out of an Old Man's Head"  (1968), "Tarzoon: Shame of the Jungle"  (1975) , ו-"Historias de amor y masacre" (1979). האנימטור ובמאי סרטי האנימציה וסרטי הלייב אקשן האמריקאי-ישראלי, ראלף באקשי, הפיק את הסרט פריץ החתול ב-1972. הסרט היה מבוסס על קומיקס של רוברט קראמב, והוא היה סרט האנימציה הראשון שזכה לציון X  בארצות הברית. הסרט האיטלקי "Il nano e la strega" , שיצא באנגלית בשם King Dick ב-1973, היה סיפור פנטזיה מימי הביניים שסופר כולו על ידי אנימציה מצוירת ביד. הסרט "Once Upon a Girl"  (1976) היא סרט מונפש, שהכיל גם קטעי לייב אקשן ממסוגרים סביב גרסאות פורנוגרפיות לסיפורי עם ידועים. "Animerama"  הייתה סדרת סרטי פורנוגרפיה מונפשת שיצר אמן המאנגה, הקריקטוריסט, האנימטור ומפיק הסרטים היפני, אוסמו טזוקה: "A Thousand and One Nights"  (1969), "Cleopatra"  (1970), ו-"Belladonna of Sadness"  (1973).

מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, ז'אנר הארוטיקה נהפך לז'אנר הפופולרי ביותר של אנימציה ביפן. חלק מהאנימה היפנית הארוטית מבוסס על מאנגה אירוטית, והיא מופצת לעיתים קרובות כאנימציית וידאו מקורית, ומציגה, בדרך כלל, סצינות מין עם רמיזות מיניות ומפורשות.

בתחילת המאה ה-21, החלו מפיקים ליישם טכנולוגיית אנימציה דיגיטלית על חומר אירוטי. ב-2000, הערוץ פלייבוי TV  החל להריץ את הסדרה האירוטית והמונפשת, "Playboy's Dark Justice" , שהשתמשה בטכנולוגיית הגרפיקת התלת-ממדית. ב-2001, המאייר האמריקאי, ג'ו פיליפס  הוציא את הסרט האירוטי העלילתי לקהל הגברים ההומואים והביסקסואליים, "The House of Morecock" . סרט זה השתמש בטכנולוגיית האנימציה הדיגיטלית הדו-ממדית.

הסרט הקצר מ-2006, "Sex Life of Robots" , שבוצע בטכניקת אנימציית סטופ מושן, תיאר את הפעילות המינית המדומיינת של רובוטים חיים. הסרט האנימציה ההודי, "Savita Bhabhi" , בבימויו של דשמוק (פונאט אגארוול), יצא לאקרנים ב-2013 כסרט רשת. הסרט התבסס על הוובקומיקס של אגרוול באותו השם  (שפורסם באינטרנט מאז 2008), והיה סרט האנימציה למבוגרים הראשון מהודו.

תוכן מונפש נהפך ליותר ויותר פופולרי בשירותי וידאו פורנוגרפיים, שלעיתים מדווחים על מונחים כמו "אנימה", "הנטאי" ו"קריקטורה", שכולם קשורים, בדרך כלל, לאנימציה, והם נמצאים בין מונחי החיפוש המובילים. בנובמבר 2020, אנה וואלנס, מ-"The Daily Dot"  הדגישה את הפופולריות של "Source Filmmaker porn", כלומר לפורנוגרפיה שמפוקת באמצעות התוכנה, שיוצרי המקור הם "יוצרים מבוגרים".

מצב משפטי 
מעמדם החוקי של פורנוגרפיה מונפשת משתנה ממדינה למדינה. בנוסף למעמד החוקי הרגיל של פורנוגרפיה, בחלק מהפורנוגרפיה המצוירת מתוארות דמויות שעשויות להיות קטינות העוסקות במעשים מיניים. אחת הסיבות העיקריות לכך עשויה להיות בגלל הסרטים המצוירים הרבים המציגים דמויות מרכזיות שאינן מבוגרים. בפורנוגרפיה מונפשת, לא תמיד יש תיאורים של קטינים בתנוחות המיניות עצמן. עם זאת, פורנוגרפיה מונפשת עשויה להישפט תחת חוקי השיפוט הנוגעים לפורנוגרפיית ילדים. תיאורים של דמויות קיימות, שהוצגו בעבר, עשויות להפר את חוק זכויות היוצרים באותה מדינה, ללא קשר למצב ייצוג הדמויות.

ראו גם 
 חוק 34
 הנטאי

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

סוגות בקולנוע
פורנוגרפיה
הנפשה
קומיקס