דוד-אפולו (מיכלאנג'לו)

דוד-אפולו (באיטלקית: David-Apollo) הוא פסל שיש לא גמור של הפסל מיכלאנג'לו, שפוסל בשנת 1530 לערך ומוצג במוזיאון הלאומי ברג'לו בפירנצה.

היסטוריה 

הפסל הוזמן עבור ארמונו הפרטי של באצ'יו ולורי, מושל פירנצה שנכפה על העיר על ידי האפיפיור קלמנס השביעי. מיכלאנג'לו הפסיק את העבודה על הפסל ועזב את פירנצה לאחר שאלסנדרו דה מדיצ'י  נעשה לדוכס העיר. לאחר מכן נכנס הפסל לאוסף של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה והוצב בחדריו הפרטיים יחד עם בכחוס.

סימני ההיכר של סגנונו ושיטותיו של מיכלאנג'לו, הקיימים ביצירה הבלתי גמורה, תומכים בייחוס הפסל אליו. נושא הפסל מעולם לא צוין על ידי מיכלאנג'לו ומקורות היסטוריים בני זמנו חלוקים בשאלה זו: לטענת ג'ורג'ו וזארי בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר, זהו אפולו המוצג בזמן נטילת חץ מתוך אשפת חיצים. לעומת זאת, ברישומים של קוזימו הראשון משנת 1553 הוא מזוהה בתור דוד. החלק האחורי איננו גמור ולכן אי אפשר לדעת אם הוא מתאר אשפת חיצים או קלע. מבקרי האמנות מכנים איפוא את הפסל "אפולו-דוד" או "דוד-אפולו", כדי לציין את חוסר הוודאות. נקודה שמחזקת את הזיהוי כאפולו היא הגוף הצמיגי והבוגר, אשר מאפיין את אפולו ולא את דוד הצעיר. עם זאת, שום קשת אינה מוצגת בפסל, ואין אף חלק בלתי גמור של הפסל בעל שטח מספיק גדול עבורה.

כאשר קוזימו החזיק בפסלים החשובים ביותר של מיכלאנג'לו: (בכחוס וגאונות הניצחון), הוצב "דוד-אפולו" בגני בובולי, שם קישט גומחה ארוכה באמפיתיאטרון. בשנת 1824 הועבר הפסל לגלריית אופיצי, ובהמשך למוזיאון הלאומי ברג'לו עם פתיחתו בשנת 1865.

תיאור היצירה 
היצירה מתארת גבר עירום, עם קווי מתאר ופיתולים המאפשרים להבחין במספר רב של היבטים בגוף מנקודת מבט אחת. זרוע שמאל ורגל ימין כפופות, תוך ניגודיות עם זרוע ימין ורגל שמאל אשר שתיהן ישרות. רגל ימין ניצבת על חלק לא גמור של הפסל שייתכן כי נועד עבוד ראשו של גוליית. מאחורי הדמות מפוסל גזע עץ שמטרתו תמיכה בפסל כולו. חלק לא גמור אחר משתרע מאחור, מהמותניים כלפי מעלה לאורך הגב. התנועה החזקה של הראש שמאלה מנוגדת למתיחה הקיצונית של הזרוע הימנית. הזרוע השמאלית מבודדת את פלג הגוף העליון מהתחתון ויוצרת את אפקט הדינמיות האופייני למיכלאנג'לו.

בהנחה כי הפסל מתאר את דוד, הוא מציג הבדל בולט מהדמות המפורסמת, הספורטיבית והצעירה שהוצבה בכיכר הסניוריה. במקום להציג את כוחו הפוטנציאלי וזעמו הפנימי של הגיבור המקראי, הפסל מציג דמות כמעט מלנכולית אשר נדמה כי היא מתחרטת על הפעולה האלימה כנגד גוליית.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

מיכלאנג'לו בואונרוטי: פסלים
פיסול של תקופת הרנסאנס
המוזיאון הלאומי ברג'לו
פסלי דמויות מיתולוגיות