זכויות להט"ב בגואטמלה

לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בגואטמלה מתמודדים עם אתגרים משפטיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית חוקית במדינה מאז 1871.

נטייה מינית וזהות מגדרית אינן כלולות במפורש בחוקי אי-ההפליה במדינה, וזוגות ומשקי בית חד מיניים שבראשם זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הגנות משפטיות הזמינות לזוגות נשואים הטרוסקסואלים. רוב תושבי גואטמלה קשורים לכנסייה הקתולית או לכנסיות פרוטסטנטיות אשר עמדותיהן כלפי חברי קהילת הלהט"ב נוטות לשקף את המידות הדתיות הרווחות. אף על פי כן, חברי הקהילה זכו בעשורים האחרונים לנראות וקבלה רבה יותר בהתאם למגמות ברחבי העולם.

מעמד בחוק 
תרבות המאיה, שנכחה בגואטמלה לפני הגעת ספרד, הייתה סובלנית כלפי הומוסקסואליות בעוד היו קשרים חזקים בין טקסים לבין פעילות הומוסקסואלית. חלק מהשמאנים עסקו במעשים הומוסקסואלים עם מטופליהם, וכמרים בטקסים עם האלים שלהם.

בעקבות הכיבוש הספרדי ושילובה של גואטמלה של ימינו במלכות המשנה של ספרד החדשה, נענשו "מעשי סדום" בשריפה על המוקד. הנצרות, שבאופן מסורתי התייחסה להומוסקסואליות כחטא, הוכנסה גם היא לאזור, וכך נעלמה הפתיחות אשר אופיינה במדינה סביב הומוסקסואליות.

פעילות הומוסקסואלית בהסכמה הפכה לחוקית בגואטמלה מאז 1871.

הכרה במערכות יחסים חד מיניות 
אין הכרה חוקית לזוגות חד מיניים בצורה של נישואים חד מיניים או בצורה מוגבלת יותר של איחודים אזרחיים או הסדרי שותפות במשפחה. הנשיא לשעבר אלווארו קולום היה ידוע כתומך באיחודים אזרחיים לזוגות חד מיניים.

בדצמבר 2016, הודיעה הודיעה חברת הקונגרס, סנדרה מורן (הידועה כחברת קהילת הלהט"ב הראשונה אשר נבחרה לקונגרס של גואטמלה) יחד עם קבוצות שונות על הכנסת הצעת חוק להתרת איחודים אזרחיים. מורן הודתה כי הצעתה תספוג ביקורת חריפה מצד קבוצות שמרניות, אך טענה כי "החברה מורכבת לא רק מהאנשים האלה, אלא גם מאנשים שחושבים אחרת". בנוסף, היא דחקה במודרניזציה של גואטמלה בנושאים של "הכרה ותמיכה בכלל האזרחים".

פסק בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם 2018 
בינואר 2018, בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם (IACHR) קבע כי האמנה האמריקאית לזכויות אדם מחייבת הכרה בנישואים חד מיניים כזכות אדם. פסק הדין חייב באופן מלא את קוסטה ריקה לחוקק לגליזציה של נישואים חד מיניים בשטחה (בה הרחש פסק הדין), והוגדר כנותן תקדים מחייב למדינות נוספות באמריקה הלטינית והקריבית.

בעוד שהפסיקה התקבלה בברכה על ידי ארגוני זכויות אדם בגוטמאלה, הכנסייה הקתולית, קבוצות דתיות וארגונים שמרניים הביעו את התנגדותן. עורכי דין חוקתיים דחקו בממשלה לציית לפסיקה.

בתגובה לפסיקת בית הדין, מספר מחוקקים שמרנים הציגו הצעת חוק תחת השם "חיים והגנה", שתגביר את העונשים על קיום הפלות ותאסור במפורש הכרה בנישואים חד מיניים. אם תתקבל, הצעת החוק תפליל נשים שעברו הפלות (שלפי סטטיסטיקות מסוימות מהספרייה הלאומית לרפואה של ארצות הברית מגיעה ל-30% מכלל ההריונות), ותגדיר את המונח משפחה בין זוגות הטרוסקסואלים בלבד. יתרה מכך, הצעת החוק קובעת כי "חופש המצפון והביטוי" מגן על אנשים מפני "חובה לקבל התנהגות או מנהגים שאינם הטרוסקסואלים". ההצעה משכה ביקורת נוספת, שכן היא מתארת בניגוד לעמדות רפואיות בהם ארגון הבריאות העולמי הומוסקסואליות כ-"מנוגדת לביולוגיה ולגנטיקה". הצעת החוק עברה קריאה ראשונה ושנייה, ודורשת קריאה שלישית סופית, קריאה של כל מאמר בודד ולבסוף חתימה של הנשיא. הנשיא ג'ימי מוראלס ממפלגת חזית ההתכנסות הלאומית השמרנית, הביע תמיכה בהצעה באומרו כי: "אני מזכיר לתושבי גואטמלה שהמוסדות שלהם ופקידיהם, לפי סעיף 156 של החוקה הפוליטית של הרפובליקה, אינם מחויבים למלא פקודות בלתי חוקיות. גואטמלה והממשלה שלנו מאמינים בחיים. הממשלה שלנו וגואטמלה מאמינות במשפחה המבוססת על נישואים בין גבר ואישה בלבד". לאחר הצהרתו הופנו כלפי מוראלס ביקורות שליליות בעוד שימושו במונח "בלתי חוקיות" שגוי עובדתית, שכן גואטמלה, כמו רוב מדינות אמריקה הלטינית, נשבעה "לקיים את החוק הבינלאומי, לכבד את זכויות האדם ולפעול לפי סמכות השיפוט והפסיקה של בית המשפט הבין-אמריקאי לזכויות אדם".

אם תתקבל, הצעת החוק תפר את החוק הבינלאומי בכל הנוגע לפסיקת בית הדין כלפי חיוב הכרה בנישואים חד-מיניים ואת האמנה האמריקאית לזכויות אדם בפרט. פעילי זכויות להט"ב הודיעו על כוונתם לערער על ההצעה בפני בית המשפט החוקתי, ובמידת הצורך, בפני בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות האדם. עם זאת, בספטמבר 2018 נחסמה הקריאה השלישית של הצעת החוק, ומאז לא נדונה בקונגרס.

הגנה מפני אפליה 
חוקי גואטמלה אינם אוסרים על אפליה על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית בתחומים כגון תעסוקה, חינוך, דיור, שירותי בריאות, בנקאות או מקומות לינה ציבוריים אחרים, כגון בתי קפה, מסעדות, מועדוני לילה ובתי קולנוע. החריג היחיד לכך הוא קוד על ילדות ונוער שאושר ב-1997, המגן על ילדים ובני נוער מפני אפליה על בסיס מגוון גורמים, כולל נטייתם המינית ושל הוריהם.

במאי 2017 הציגה חברת הקונגרס סנדרה מורן הצעת חוק במטרה לתקן את סעיפים 27 ו-202 של הקוד הפלילי עבור הוספת נטייה מינית וזהות מגדרית כקטגוריות מוגנות.

זהות מגדרית 
מאז 2016, טרנסג'נדרים בגואטמלה יכולים לשנות את שמם החוקי כך שיתאים לזהותם המגדרית לאחר אישור שיפוטי. עם זאת, אינם יכולים לשנות את מגדרם בחוק.

בדצמבר 2017 הוגשה לקונגרס הצעת חוק להכרה בזכות לזהות מגדרית והתרה עבור אזרחים טרנסג'נדרים לשנות את שמם ומגדרם בתעודות הלידה. עם זאת, באוגוסט 2018, הוועדה לנקודות החקיקה והחוקתיות וועדת הנשים דחו את הצעת החוק.

פוליטיקה 
בינואר 2016, סנדרה מורן נבחרה לקונגרס מטעם מפלגת ההתכנסות ובכך, הייתה למחוקקת הלסבית המוצהרת הראשונה במדינה.

במהלך הבחירות הכלליות בגואטמלה ב-2019, התמודדו מרחבי המדינה ארבעה גברים גואטמלים הומוסקסואלים גלויים. בין המועמדים שהתמודדו על מושבים בקונגרס הלאומי היו: אלדו דאווילה, מנכ"ל "Asociación Gente Positiva", ארגון שירות למאבק במחלות ה-HIV/איידס ברחבי גואטמלה סיטי מטעם מפלגת וינאק, ואוטו רנה פליקסה חבר מפלגת האחדות הלאומית המהפכנית של גואטמלה (URNG).

מתוך ארבעת המתמודדים, שניים התמודדו על מושבים בפרלמנט של מרכז אמריקה (המוסד הפוליטי והגוף הפרלמנטרי של מערכת השילוב של מרכז אמריקה (SICA) השוכן בגואטמלה סיטי): חוסה קרלוס הרננדס רואנו, חבר מפלגת סמילה, והנרי קורטז, חבר מפלגת ההתכנסות. לאחר הבחירות, נבחר רואנו לפרלמנט, ודאווילה הפך לגבר ההומוסקסואל הגלוי הראשון שנבחר לקונגרס של גואטמלה בעודו הצהיר כי הוא "נשבע להילחם למען זכויות הלהט"ב במדינה" לאחר כניסתו לתפקיד בינואר 2020 על ידי דחיפה להצעת חקיקה שתפליל פשעי שנאה ודברי שנאה נגד להט"ב, והצעת חוק אשר תתיר לטרנסג'נדרים לשנות את מסמכיהם הרשמיים כדי לשקף את מעמדם המגדרי. דאווילה מבקש בנוסף להקים ועדה לאומית לתלונות ולמעקב אחר אפליה נגד נשים, צעירים ולהט"ב.

תנאי מחיה 
אף על פי שהומוסקסואליות הפכה לחוקית מאז 1871, גישות חברתיות שליליות שררו בחברה הגואטמלית, ודווח על הטרדות ואף הרג ממוקד, של חברי קהילת הלהט"ב. בשנת 1976 הורשה הגיי בר הראשון במדינה להיפתח אשר היה ליחיד מסוגו במדינה עד סוף שנות ה-90.

רוב תושבי גואטמלה הם בני הדתות הקתולית, הפונדמנטליסטית הפנטקוסטלית או האורתודוקסית המזרחית, שכולן שמרו באופן מסורתי על גישות שמרניות חברתית ובמיוחד נוטים להאמין שהומוסקסואליות וקרוס-דרסינג הן סימנים לאי-מוסריות. גישות נוצריות שמרניות חברתיות אלו באות לידי ביטוי גם במפלגות הפוליטיות הדומיננטיות במדינה בהן האחדות הלאומית של התקווה והמפלגה הפטריוטית השמרניות. רוב המפלגות הפוליטיות הנוספות, מתעלמות בדרך כלל מהזכרת נושאי זכויות להט"ב בפומבי.

למרות האתגרים הללו, קהילת הלהט"ב הגואטמלית הפכה גלויה יותר מאז שנות ה-90, וההתמקדות המחודשת של המדינה בדמוקרטיזציה, שלום וזכויות אדם הביאה תועלת מסוימת לזכויות להט"ב. בשנת 1993 הותר להקים את הארגון "OASIS" כקבוצה ללא מטרות רווח שתספק חינוך מקיף למאבק ב-HIV/איידס המכוון לקהילת הלהט"ב. סיום מלחמת האזרחים ב-1996 וקידום הדמוקרטיזציה וזכויות האדם שלאחר מכן, אפשרו ל-"OASIS" לעבוד גם על קידום זכויות להט"ב. מצעד הגאווה הראשון במדינה התקיים בבירה גואטמלה סיטי בשנת 2000.

אלימות 
על פי הדיווחים, פשעים ממניעים של הטיה (הידועה גם בשם "פשעי שנאה") על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית נסבלים על ידי הממשלה, במיוחד כאשר ההטרדה או האלימות מופנית כלפי טרנסג'נדרים. היעדר הגנות על זכויות אזרח והגנות מפני פשעי שנאה מיוחסים לעמדות הרווחות לגבי נטייה מינית ותפקידי מגדר.

בסוף שנות ה-90, היו מספר דיווחים של האו"ם ומספר ארגונים לא ממשלתיים לפיהם חברי קהילת הלהט"ב בגואטמלה היו ממוקדים באופן שיטתי להרג ממוקד כחלק מ-"קמפיין טיהור חברתי". אחד הקורבנות היותר בולטים של הקמפיין היה הפעיל הטרנסג'נדר לואיס פלנסיה, שנרצח ביריות בגואטמלה סיטי ב-1997.

טבלת סיכום

הערות שוליים 

גואטמלה
גואטמלה
גואטמלה