הקסופת'אלמה האני

הקסופת'אלמה האני (באנגלית: Hexophthalma hahni) הנקרא באנגלית גם Six-eyed Sand Spider (עכביש החולות השש-עיני - שם עברי זה אינו מאושר רשמית) הוא עכביש ארסי בגודל בינוני, החי באזורים מבודדים מדבריים ויבשים בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה, בעיקר בנמיביה ודרום אפריקה.

העכביש שייך לסוג Hexophthalma אשר כולל 8 מינים החיים באפריקה ושייך למשפחת עכבישים גדולה הנקראת סיקרידיאה המחולקת לשלושה סוגים המונים בסך הכל כ־168 מינים. לכולם שש עיניים (בניגוד לרוב מיני העכבישים להם שמונה עיניים) וביניהם גם המין ארסן חום הנפוץ בכל העולם וגם בישראל.

השם Six-eyed Sand Spider כולל עשרות מינים במשפחה החיים באפריקה ובדרום אמריקה, אך לרוב מיוחס למין זה.

טרם סיווגו ב–2017 תחת הסוג Hexophthalma, היה שייך העכביש לסוג אחר במשפחה בשם Sicarius ושמו המדעי היה Sicarius hahni. משמעות השם סיקאריוס היא מתנקש ושמו המדעי - 'סיקאריוס האני' - ניתן כאות הערכה לזואולוג הגרמני קארל וילהלם האן.

תיאור 
גופו של העכביש הוא בדרך כלל בצבעי חולות הסביבה בה הוא חי - צהבהב, חום בהיר ועד לחום אדמדם ומעוטר בשערות זעירות הלוכדות ביניהן גרגרי חול. שתי רגליו הקדמיות מעוקלות קדימה - דבר המקנה לו צורה ברורה של סרטן - שבעזרתן הוא מעיף על עצמו חול ומתכסה בו. כל אלו מסייעים לו בהתחפרות מהירה תחת חולות הסביבה והסוואתו למטרות התחמקות מטורפים, הסתתרות מקרני השמש המדבריות ומארב לצורך ציד.

אורך גופו נע בין 8 ל־15 מילימטרים ומוטת רגליו מגיעה עד ל־5 ס"מ. העכביש מתבודד, ביישן מאוד וברוב זמנו שוכן תחת החולות.

טכניקת הציד שלו אינה כוללת טוויית קורים ומסתמכת אך ורק על התחפרות תחת החול והמתנה לטרף שעובר בסביבה. חושיו מפותחים מאוד ובעזרתם הוא מסוגל להעריך את גודל בעל החיים העובר מעליו, את מהירותו ואת מידת המרחק ממנו. ברגע שבעל החיים עונה לקריטריונים של טרף, העכביש פורץ החוצה בזריזות, לוכד את הטרף בשתי רגליו הקדמיות ומזריק בנשיכה ארס רב עוצמה הקוטל את הקורבן תוך שניות ספורות. מזונו כולל בעיקר חרקים ועקרבים קטנים.

אורך חייו הוא מבין הארוכים שבממלכת העכבישים וידוע על פרטים שחיו 10–15 שנים. כמו כן, עקב תנאי המדבר הקשים, פיתח העכביש יכולת לשרוד זמן רב ללא מזון או מים.

כמו רוב מיני העכבישים - הזכרים קטנים מהנקבות ובמקרים רבים נטרפים על ידיהן לאחר ההזדווגות.

ארס ומסוכנות לאדם 
מפני שסביבת מחייתו של העכביש היא באזורים מבודדים, ובגלל טבעו הביישני ונטייתו להתחבא מיצורים הגדולים ממנו, מפגשים עם בני אדם הם נדירים למדי. נשיכות נדירות אף יותר מכיוון שהעכביש יעדיף להימנע ולברוח מאשר לתקוף. אף הוכח שגם בשבי, במקרי התגרות והצקה, העכביש נמנע מלנשוך ויעדיף תמיד לנוס ולהתחבא או לקפוא במקומו ללא תגובה.

עם זאת, ארסו של העכביש דומה בהשפעתו לזה של הארסן החום אך חזק ממנו בהרבה ונשיכתו מציבה סכנה ממשית לנזק חמור ואף למוות.

עד כה הארס לא נחקר בצורה מעמיקה אך ידוע שהוא כולל קבוצת פרוטאינים פעילה בשם ספינגומיאלינאז די, הגורמים לתופעת נקרוזה קשה בה נגרם נזק נרחב לרקמות חיות ולתופעת המוליזה בה נגרם הרס כלי דם וכדוריות דם אדומות, אשר מביא לדימום פנימי וקריסת מערכות.

מאז התגלה העכביש, ב־1847, לא תועדו מקרי נשיכה מאומתים ונרשמו שני מקרים בלבד המצביעים על העכביש כחשוד העיקרי. במקרה אחד איבד הננשך זרוע עקב נמק ונזק עמוק לרקמות, והמקרה השני הסתיים במוות מדימום פנימי.

בגלל עוצמתו של הארס ופוטנציאל הנזק שהוא מסוגל לגרום, נחשב העכביש לאחד ממיני העכבישים הארסיים בעולם, אך כאמור, עקב אופיו הביישן, אזור מחייתו ואורח חייו המבודדים אינו נחשב למסוכן.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

בעלי חיים שתוארו ב-1878
טקסונים שתוארו בידי פרדיננד כרש
ארסניים
אפריקה הדרומית: עכבישים