תיאטרון קיראי

תיאטרון קִירַאי, מילולית: "תיאטרון המלך" (בהונגרית: Király Színház) היה תיאטרון הונגרי שנפתח ב-6 בנובמבר 1903 בבודפשט, ברחוב קיראי 71 (Király u.71). התיאטרון הוקם על ידי העיתונאי והבמאי לאסלו באוטי, וכבר בקבלת רישיון ההפעלה נתקל בקשיים חמורים.

בשנת 1903 התוודה לאסלו בֶּאוֹטִי בפני חבריו ב"בית קפה בלגרד": "מספיק לי מהעיתונות. אני רוצה לעשות תיאטרון." בניין התיאטרון היה במקור משכנו של "אורפום שוֹמוֹשִי" ששמו ׁ(במיקום אחר) הפך לימים לתיאטרון האופרטה של בודפשט. הבניין הרעוע דאז נקנה ושופץ בעזרת משפחתה של השחקנית סידי ראקושי, בעלת בית ספר למשחק ואמו של לאסלו באוטי.

ההצגה הראשונה של התיאטרון הייתה האופרטה של המלחין ינה הוסקה "פרח הזהב", אך פריצת הדרך האמיתית הגיעה עם "האביר יאנוש" או "יאנוש ויטז" (János Vitéz) של המלחין פונגראץ קצ'ו (Kacsóh Pongrác), שהתקיים ב-14 בנובמבר 1904. עד 1925 היה תיאטרון קיראי תיאטרון האופרטה הפופולרי והמצליח ביותר בבודפשט, הודות לחוש העסקי והאמנותי המצוין של באוטי. בין השנים 1918–1925 פעל תיאטרון קיראי כתיאטרון במסגרת חברה בשם "האיחוד" (אוניו בע"מ). התאגיד, שנוסד בשנת 1918, נוהל גם כן על ידי באוטי.

לאחר נפילת האוניו בע"מ, נפסק הרצף הניהולי בניהול התיאטרון, במשך 11 השנים הבאות הובילו 6 מנהלים/במאים את עבודת התיאטרון ובילו זמן קצר מדי בתפקיד על מנת לפתח מדיניות תוכניות אמיתית. באוטי הוחלף תחילה על ידי ינה פלודי, ואחר כך מספטמבר 1929 היה אדן לאזאר המנהל. שלוש שנים לאחר מכן אאורל פלד היה המנהל ומספטמבר 1934 עד ספטמבר 1935 איגנץ זולטאן ושאנדור ורגה הובילו את תיאטרון קיראי. לבסוף מספטמבר 1935 עד נפילתו של התיאטרון, ארתור שפיץ בא אחריהם.

סדרת ההצלחות יוצאת הדופן של התיאטרון הסתיימה בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. הירידה בסטנדרטים וההאטה הכלכלית הכללית גרמו לירידה האיטית של תיאטרון קיראי ואז בשנת 1936 הגיעה נפילתו. התיאטרון חי את תקופת הזוהר שלו בניהולו של באוטי. חזית הבניין נהרסה בשנת 1941. כיום פועלת מחלקת הסייף של Újpest TE בבניין התיאטרון לשעבר.

הצוות של תיאטרון קיראי כלל את צוות השחקנים: שארי פדאק, אמי קושארי, אלזה סמושי, יוצי לאבש, וילמה מדיאסאי, נושי שומוג'י, אירן בילר, בלה קורניאי, מרטון ראטקאי, אקוש רטוני, ארפאד לטאבאר (האב).

מופעי אופרטה גדולים 
בסך הכל כמעט 250 הצגות שונות, הוצגו בתיאטרון קיראי, לרבות אופרטת ג'אז על בסיס ניסיוני. העבודות החשובות ביותר:
 ויקטור יעקובי: יריד הבנות, סיביל
 ינה הוסקה: באבא גיל
 פרנץ להאר: האלמנה העליזה; הרוזן של לוקסמבורג
 אמריך קלמן; נסיכת הצ'רדש, הביידרה
 אלברט סירמאי: מגנאש מישקה, חלת הדבש.
 שופן (באמצעות השימוש במוזיקה של שופן)

לקריאה נוספת 
 לקסיקון תיאטרון הונגרי ב- MEK
 הבניין
 לאיוש קוך: תוכנית התיאטרון קיראי (1958)
 הריסת תיאטרון המלך
 אתר אליזבת סיטי

קישורים חיצוניים 

יהדות הונגריה
תיאטרון הונגרי
בודפשט: תרבות