חיים כסאר (בן סלימאן)

מארי חיים בן סלימאן כסאר (ה'תרי"ט – חשוון ה'תרע"ב, 1859 – 1912) היה רב תימני, בלשן, משורר ומעתיק ספרים. ידוע במיוחד בשל פועלו לשיפור ייצור בתי התפילין בתימן.

ביוגרפיה 
נולד לסלימאן בן שכר כסאר ברובע היהודי בעיר צנעא בירת תימן.

בשנת ה'תרכ"ח (1868), בהיותו בן 9, התייתם מאביו, וגיסו (בעל אחותו סלאמה) הגביר שלום כסאר טיפל בו וחיתן אותו עם ביתו ג'נא.

למד אצל מארי חיים קורח. אהב את לימוד התורה, ופעל רבות בחיפוש כתבי יד עתיקים ונוסחאות ישנות בגניזות. בעיקר חיפש קטעי גניזה של פירושי רס"ג ופירוש הרמב"ם למשנה. העתיק ספרים רבים מכתבי היד שמצא, והקפיד להעתיק על פי מסורת תימן הקדומה. בכך הוא דמה למארי יחיא קאפח, שגם עסק בדברים אלה. בגיל 18 למד צורפות, וממנה התפרנס.

היה ראש בית הכנסת בית אלכסאר. כתב פירושים לתורה, לתרגום אונקלוס, ושירים.

כתב עליו אחיינו הרב עמרם קורח:

נפטר בצנעא בשנת ה'תרע"ב (1912), בגיל 53.

שיפוץ התפילין 
פועלו המרכזי של מארי חיים היה שיפוץ ייצור בתי התפילין בתימן. עד תקופתו בתי התפילין לא היו מיוצרים בצורה מספיק מרובעת, לא היו מיושרים, החריץ בין בתי התפילין של ראש לא היה עמוק מספיק, והבתים היו עשויים מעור דק שמתקלקל והורס את צורת הבית.

במקום כלי העץ המקובלים הוא הכין בעצמו כלים מיוחדים ממתכת, ובהם ייצר תפילין מיושרות וחזקות. כלי עבודתו כוללים מלחציים, מערכת תבניות נחושת, ודסקיות ליצירת החריצים בין הבתים. את כלי עבודתו קנה החוקר קרל רתיינס, הוא מכרם לזלמן שוקן, שהשאיל אותם למוזיאון בצלאל.

כתב פיוט על הכנת בתי התפילין. בפיוט 13 בתים, ובכל בית 8 שורות.

משפחתו 
היו לו שתי בנות. אחיינו הוא הרב הראשי האחרון לתימן, הרב עמרם קורח. נכדתו נישאה לרב שלום יצחק הלוי מקריית אונו, ובן נינו הוא הרב משה צארום מירושלים.

לקריאה נוספת 
 ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 277

הערות שוליים 

אחרוני תימן
רבני צנעא
ילידי 1859
נפטרים ב-1912