ז'אן מבורבון

ז'אן מבורבון (בצרפתית: Jeanne de Bourbon; 3 בפברואר 1338 – 6 בפברואר 1378) הייתה מלכת צרפת על ידי נישואים עם שארל החמישי, מלך צרפת. היא שימשה כיועצת הפוליטית שלו והתמנתה כעוצרת פוטנציאלית של הממלכה.

ביוגרפיה

ראשית חייה 
ז'אן נולדה ב-3 בפברואר 1338 בטירת ונסן, והייתה בתם של פייר הראשון, דוכס בורבון, ואיזבל מוולואה, דוכסית בורבון, אחותו למחצה של פיליפ השישי, מלך צרפת.

מאוקטובר 1340 עד 1343 לפחות, נחתם עליה משא ומתן והסכמים להשיא אותה עם אמדאו השישי, רוזן סבויה. המטרה הייתה להכניס את סבויה תחת השפעה צרפתית.

מלכה 
ב-8 באפריל 1350 התחתנה ז'אן עם בן דודה שארל, דופן צרפת, בטיין-לה'רמיטאז'. שניהם נולדו בהפרש של שלושה עשר ימים, ושניהם היו בני 12 בעת הנישואים. כאשר עלה שארל על כס המלוכה בשנת 1364, הפכה ז'אן למלכת צרפת.

לבני הזוג היו מערכות יחסים מתוחות במידה מסוימת במהלך כהונתו כדופין בגלל בגידתו בביט דה קסינל, אך מערכת היחסים ביניהם השתפרה לאחר שהוא הפך למלך, ולפי הדיווחים, הוא לפעמים התייחס אליה בנושאים פוליטיים ותרבותיים והסתמך על עצתה. על פי השמועות, ז'אן לקחה את המשורר Hippolyte de Saint-Alphon כמאהב, והוא היה אביו הביולוגי של בנה ז'אן, שנולד ומת בשנת 1366.

המלכה ז'אן תוארה כממוטטת מבחינה נפשית, ולאחר לידת בנה לואי בשנת 1372, היא סבלה מהתמוטטות נפשית מוחלטת. זה הדאיג עמוקות את שארל החמישי, אשר עלה לרגל והציע תפילות רבות להחלמתה. כשהיא התאוששה וחזרה למצב הרוח הרגיל שלה בשנת 1373, מינה אותה שארל החמישי כאפוטרופוס החוקי וכעוצרת צרפת אם ימות כאשר בנו ויורשו היו עדיין קטינים.

מותה 
ז'אן נפטרה בבית המלוכה הוטל סן-פול בפריז, ב-6 בפברואר 1378,  שלושה ימים לאחר יום הולדתה ה -40, ויומיים לאחר לידת בתה הצעירה, קתרין.

משפחתה 
לז'אן ולשארל נולדו תשעה ילדים. שניים מהם הגיעו לבגרות:
 ז'אן (1357–1360)
 ז'אן (1359–1364)
 בון (1360)
 ז'אן (1366)
 שארל השישי מלך צרפת (1368–1422)
 מארי (1370–1377)
 לואי הראשון, דוכס אורליאן (1372–1407)
 איזבל (1373–1378)
 קתרין מצרפת, רוזנת מונפנסייה (1378–1388), התחתנה עם ז'אן מוולואה, רוזן מונפנסייה

אילן יוחסין

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

צרפתים במאה ה-14
בית ולואה
נשות מלכים צרפתים
ילידי 1338
נפטרים ב-1378