לאיוש ויידה

לאיוש ויידה (בהונגרית: Vajda Lajos; זאלאגרסג, 6 באוגוסט 1908 – בודקסי, 7 בספטמבר 1941) היה צייר ואמן גרפי יהודי-הונגרי. יצירתו היא אחד ההישגים המורכבים והאיכותיים ביותר של האמנות ההונגרית במאה ה-20. האמן, שחי 33 שנים בלבד, הפך למופת בקרב צעירי סנטאנדרה, בית הספר האירופי שייצג מגמות אמנות מתקדמות לאחר 1945 כיבד אותו כאחד היוצרים האגדיים של האוונגרד ההונגרי והיסטוריוני האמנות בהונגריה ראו את לאיוש ויידה כאחת הדמויות המובילות באמנות ההונגרית המודרנית.

כרונולוגיה 
1908 לאיוש ויידה נולד למשפחה יהודית ב-6 באוגוסט 1908 בעיירה זאלאגרסג, הונגריה. אביו, עמנואל ויידה, היה פקיד בית משפט בבית המשפט המחוזי המקומי. אמו הייתה יהודית פירסט. "היא הייתה אישה דתייה. תחת השפעתה שמרה המשפחה על החגים היהודיים והדליקה נר בערבי שבת. ללאיוש ויידה היו שני אחים ואחות: מיקלוש, טרז ומרטון. כל האחים ואחותו של לאיוש ויידה נספו בשואה. "לאיוש ויידה התחיל לצייר בקביעות בגיל חמש. הוא עשה איורים לסיפורים על ידי העתקת ציורים לדוגמה. מאוחר יותר הוא הגדיל את ציוריו המקוריים תוך הסתמכות על טכניקה מדויקת וממושמעת. בציוריו הראשונים יש ספינות מלחמה, סימני קרב, ומאוחר יותר הוא כבש את כל סביבתו ואת בני משפחתו.
1916 עברה המשפחה לסרביה שהייתה אז תחת כיבוש צבאי אוסטרי. בבלגרד ויידה למד בבית ספר סרבי, וחר כך בבית ספר גרמני. במכתב שכתב לאהובתו ולאשתו לעתיד, יוליה ריכטר, הוא כותב כך: "את חושבת שאני לא יודע גרמנית. האמת היא שלמדתי גרמנית במשך שנתיים (כיתות שלוש וארבע) בבלגרד, בבית הספר היסודי האוסטרי שנקרא K.U.K.Guvermentalschule". מאוחר יותר התיישבה המשפחה בעיירה במערב סרביה. "המשפחה חיה בעוני מחפיר במשך שש שנים, קודם בבלגרד, אחר כך בוואליבו. לאיוש למד תחילה בבית ספר יסודי גרמני בכיתות ג' ו-ד' בבלגרד, בבית הספר האוסטרי. אחר כך למד בבית ספר תיכון בסרביה. הוא היה תלמיד מצוין שהתעניין במיוחד בהיסטוריה ובגאוגרפיה בסרביה. באותו זמן, הוא צייר דיוקנאות. מוריו ואוהבי האמנות שלו חזו עתיד גדול לילד.
1917 נולדו הציורים הידועים הראשונים שלו.
1922-1924 חזרה המשפחה להונגריה. האמן הצעיר והמוכשר קיבל עידוד ממוריו ולמד בבית הספר לציור הפתוח בבודפשט אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך בהדרכת ליפוט הרמן. דודו, מיהאי ויידה, הפך לדמות חשובה בחייו.

תקופות אמנותיות

פוטומונטאז'ים (1930-1933)

בתקופה זו ויידה "ראה שהסקולנוע הופך להיות הז'אנר האמנותי המתאים ביותר להבעת מאמץ חדש. הוא מכיר בתפקיד המכריע של הקולנוע המודרני. (...) במאי הקולנוע שיוצר משמעות באירועים אקראיים ובגורל מסוגל ליצור השקפת עולם אמנותית חדשה. כך ווג'דה ניגש לסוריאליזם כטכניקת יצירה. הפוטומונטאז'ים שנעשו בפריז, ומאוחר יותר זרם המונטאז'ים, הקולאז'ים והיצירות הסימולטניות ממחישים את אמונותיו האמנותיות: בעיות הציור יכולות להיפתר באמצעות רעיונות המגיעים מעולם הקולנוע.

בפוטומונטאז'ים של ויידה "הכוחות הקיצוניים של העולם האנושי מופיעים בו זמנית דרמטית: תינוקות מתים וזקנים רעועים, סכין ולחם, רובה וציפור, נמר ושושן: חוקי הג'ונגל של המאבק להישרדות ופרחים טהורים מורכבים לתמונה אחת באלכסונים של מתח.

הפוטומונטאז'ים "מאופיינים בעיקר בהתמודדות עם קיצוניות. זה כאילו כל אחד מהמונטאז'ים האלה מראה לנו דרמה מרוכזת לתמונה אחת. פרטים שונים שנגזרים מעיתונים ומגזיני תמונות, המשולבים בקרטון נייטרלי, גורמים למתח יוצא דופן.

טבע דומם (1934)

"בכל טבע דומם משנת 1934, ויידה נהנה מתוצאות של גישה קוביסטית. הוא הופך את החלל למטוס. "ההכלה העצמית" של התמונה היא כל כך אינטימית, שבמקום טבע דומם, נראה שאנחנו מקבלים הצצה לעולם אטום הרמטית. עם זאת, האחדות הקומפקטית והשיטתית של הציור מפרישה את הרמוניית החיים. זה, מלבד גורמים אחרים, הוא גם בשל שתי תכונות קומפוזיציה. הראשון הוא הכללה בו זמנית של כל נקודות המבט האפשריות של הנושא, השני הוא שהמישורים היוצרים את הרקע של התמונה נוטים להתארך באופן לא רצוני בדמיון."

ציורי קו, מונטאז' תמונות (1935-1937)

כשחזר להונגריה בסביבות 1935, החל לאסוף מוטיבים בסנטנדרה ובסביבתה עם חברו, [דז'ו קורניס]. בנוסף לחלונות, חזיתות בית, מצבות, רציפי שער, הוא שלף מנורת נפט, עגלת איכרים או שולחן שעליו סכין, תפוח וכיכר לחם. הוא לא התעניין כל כך במקורות המוטיבים כמו במה שהם הפכו להיות, איזו משמעות חדשה הם הניחו בתוך מיקום מסוים. בתחילה, הוא צייר את החפצים במקום, ומאוחר יותר העתיק אותם זה על זה. לפעמים הוא חתך את הציורים והדביק אותם יחד כמונטאז'. רוב התמונות והציורים הללו מורכבים במעגל, וכולם ללא רקע קונקרטי.

במכתב לאשתו המאוחרת יותר, יוליה ריכטר, מתאר לאז'וס וג'דה את שאיפותיו בתקופה שבין 1935 ל-1937. "אנחנו נוטים להיות פחות רגשיים בתמונה (אשר, עם זאת, לא אומר שאנחנו לגרש רגשות אנושיים ממנו), ואנחנו מעדיפים לשים את הדגש העיקרי על קונסטרוקטיביות, על עיצוב מרחבי של התמונה, ולכן אנו מחפשים את הנושאים התואמים את הגישה שלנו; כלומר, אנחנו מחפשים את מה שסגור, מהי אחדות נקייה ועגולה באופן רשמי. דברים אדריכליים, גאומטריים עם או בלי דמויות אנושיות. הנוף הוא אורגני ולכן לא הולם להביע את מה שיש לנו לומר. עכשיו התנסיתי באופן שבו לאובייקטים שונים מסביבות שונות, שנאספו במישור תמונה, יש השפעה (סמנטיקה סוריאליסטית בונה)".

"הסמטיקה הבונה-סוריאליסטית" המצוטטים במכתב מרמזת על כך ש"ווג'דה באמת 'מרכיב' את המוטיבים שלו, מותח אותם על מישור התמונה או יוצר מהם מערכת אורגנית. האלמנט השני של השיטה, הגישה הסוריאליסטית, לעומת זאת, מצביע על כך שהאלמנטים האינדיבידואליים משתלבים זה בזה לא רק מבחינת המבנה, אלא גם על פי קווי החלומות והאסוציאציות החופשיות של הדימויים".
המוטיבים שלו יוצרים סדר אורגני. שיטת העבודה שלו היא כדלקמן: הוא חותך את הציורים שלו ומדביק אותם על התמונה על פי שיטת הקומפוזיציה שלו ולאחר מכן מצייר על התמונה. בסיורי איסוף המוטיבים שלו בעיר סטננדרה ובסביבתה, ווג'דה משתמש בשיטה סוריאליסטית בונה המבוססת על עקרון המונטאז' כדי לשלב חפצים יומיומיים וקרביים, פשוטים לסמלים, עם מוטיבים עממיים, כמו בציור שלו 'בתים בסנטנדרה עם צלב'".

בהתבסס על ציורי הקיץ, קורניס פיתח את הציורים בסטודיו עם שמן וגואש, Vajda עם טמפרה. ב-11 באוגוסט 1936 כתב וג'דה לג'וליה ריכטר, והזכיר את חברו הטוב ביותר באותה תקופה, [[דז'ו קורניס]: "הבה נבחן שני אנשים. שניהם נולדו בשנת 1908, ב"מה שהיה פעם גדול" הונגריה. ווג'דה ממוצא יהודי, הונגרי, מושפע מהתרבות הסרבית. קורניס: נולד בטרנסילבניה. (...) השאיפות שלנו הן לפתח אמנות חדשה ספציפית למזרח-מרכז אירופה, תוך הסתמכות על ההשפעות הצרפתיות והרוסיות של שני מרכזי התרבות האירופיים הגדולים. מיקומה הגאוגרפי של הונגריה באירופה מבשר על קשר בין המערב (אמנות צרפתית) לבין המזרח (אמנות רוסית). אנחנו רוצים להתיך יחד את מה שהוא תרבותי (ובאמנויות החזותיות) את הביטוי האמנותי של שני סוגי האנשים בשני הקטבים האלה: אנחנו רוצים להיות בוני גשרים.

סמלים (1936)

באמצעות סדרה של אייקונים דיוקן עצמי Lajos Vajda מנסה ליישב את הפרט ואת הכוחות הקהילתיים, ואת הספירות הגשמיות והנשגבות. דיוקן עצמי עם אייקון ויד המצביעה כלפי מעלה' היא יצירת המופת החשובה ביותר של האמן. (כותרת התמונה לא ניתנה על ידי הצייר.

אנו רואים שני פרצופים בתמונה: פנים המציגות את תכונותיו האישיות של האמן וראש כדורי. מהאינטרפנטציה של הדיוקן העצמי והראש הכדורי, עשוי לצוץ דיוקן "שלישי" שיש לו "מסר חדש". "הדיוקן השלישי מראה ראש מביט שמאלה המורכב מקשת הראש הכדורי המקרין בהילה והעיניים וקו האף של הדיוקן העצמי האישי. כך עולה "הפנים האמיתיות", "פניו של האדם" המאחדות מאפיינים אינדיבידואליים ושוגגים עם ראשו הכדורי של האייקון האלוהי."  (ליתר ביטחון, גם פרשנויות אחרות אפשריות.)

"דיוקן משולש זה, שנוצר מתוך שפע של מדבקות פסטל זורמות באופן דינמי, מאפשר פרשנויות מרובות. בנוסף לזיהוי הברור לפיו הדיוקן הראשון הוא האינדיבידואל, הספירה חסרת הפנים היא האוניברסלית, והדימוי השלישי הוא הספירה הקהילתית, ניתן לראות את הדימוי האינדיבידואלי כנציג הגוף, את הסמל כנציג הרוח ואת הפנים הנובעות מהסינתזה של השניים כנציג הנשמה. ניקולאי ברדייב,  פילוסוף נוצרי רוסי אורתודוקסי, מדבר על הסמל כביטוי ליחסי האל-אדם העולה ממערכת היחסים הדו-כיוונית בין האדם לאלוהים. (...) בדיוקן שהגיח מתוך התבונה של הדימויים האנושיים והאלוהיים, הציג וג'דה את דיוקנו העצמי ה'אמיתי', המוחלט של עצמו, את פניו של האמן, שבאמצעות כוחה של האמנות יכול היה להיכנס למערכת יחסים עם אלוהים, עם העולם הטרנסצנדנטי שמעבר למוחשי."

מסכות (1938)

עננים כהים מתנשאים באופק האמנות של ווג'דה. האפשרות להשיג סינתזה נעלמת תחת איום הפשיזם והסטליניזם. ווג'דה, שדחה הן את האידאולוגיה הפשיסטית והן את האידאולוגיה הסטליניסטית, יצא לדרך של דתיות אישית.

משנת 1938 ואילך, הנוף של סטננדרה נעלם מאמנותו. מקומה נלקח על ידי נופים מוזרים, זרים עם מסכות מפחידות, לפעמים מוזרות או יצורים בשילוב עם מסכות. רוב העבודות הללו נעשו פסטל, ו Vajda ניצל את מלוא האפשרויות המוצעות על ידי פסטל. מאוחר יותר, אופי המסכות משתנה. המסכות כבר לא מבטאות חרדות ופחדים, אבל הן מעבירות את הצופה למימד אחר. כולם צפים זה לתוך זה, הופכים למהומה חלומית, אבל הם כבר צופים את השלב הבא בהתפתחות האמנות של Vajda.

נופים ויצורים דמיוניים (1938-1939)

"נראה שיצירות אלה של ווג'דה מעוררות פרהיסטוריות, או אולי אפילו יותר מכך עידן פוסט-היסטורי, שבו לכל היותר, רק אביזרים מעטים נותנים לנו עקבות של ציוויליזציה שנעלמה מזמן. כשמסתכלים על התמונות האלה, יש תחושה של ראיית מסמכי חפירה מחקרית ארכאולוגית של ציוויליזציה שאינה תרבות אנושית: שברים שוכבים בחלקי החפירה, אך ללא מפתח נראה לעין, אין דרך לפרש אותם כראוי. העלאות כאלה של עולם ללא אדם אינן נדירות לחלוטין באמנות של תקופה זו. (...) אחת מיצירותיו העיקריות של ווג'דה מתקופה זו היא יצירת המופת שכותרתה "נוף צפוני". המטוס, המחולק למשטחים כחולים וחומים קרים, מחולק רק לצורות הדומות לקרחונים ולספינה טרופה. אף אחד מאז [קספר דוד פרידריך], אחד הנציגים המבריקים ביותר של הרומנטיקה הגרמנית, לא הצליח לבטא בעוצמה כה נוקבת את שבריריות קיומו של האדם; האדם התמודד עם ריקנות החלל וחוסר הגבולות של הטבע, וגם עם פגיעותו של האדם אל מול הטבע."

ציורי פחם של השנה האחרונה (1940)

למרות מחלתו המחמירה, ווג'דה עובד עד קיץ 1940, אך הוא חושד שמסעו הגיע לסיומו.
הצורות ללא רבב, חרוטה בפחם, עכשיו מצהיב לעצם, אשר צצים על גיליונות גדולים של נייר עטיפה, יש את המשקל של חזון. צורות בוערות ומרפרפות אלה נכנסות אל העצמי הפנימי עם התעקשות של התבוננות בשמש, הפרשת אי-נוחות וחרדה אקסטטית. הייתה כל סיבה לחרדה הזאת. מצד אחד, יש את גורלו האישי של ווג'דה עצמו: מאבקו חסר התקווה יותר ויותר במחלתו, בצל מוות לא רצוי ומפחיד. מאידך גיסא, ישנה המציאות של מלחמת העולם, שבעיני ווג'דה (ושל אמנים אירופיים רבים אחרים) הופכת לטרגדיה של ציוויליזציה המבוססת על ערכים הומניסטיים ומסורות תרבותיות.

תערוכות יחיד 
1937 תערוכת סטודיו 
 1940 תערוכת סטודיו 
1943 Vajda Lajos festőművész emlékkállítása' (תערוכת הזיכרון של לאחוס וג'דה), אלקוטאס Művészház, 1943 באוקטובר, בודפשט. הקדמת קטלוג מאת [ארנו קלאי]] אוצרת: בלה פקטה
1946 Az Európai Iskola 26. kiállítása. Vajda Lajos képei. 1947. szeptember 28--október 12. (התערוכה ה-26 של סרטי בית הספר האירופי מאת לאג'וס וג'דה, מ-28 בספטמבר עד 12 באוקטובר), בודפשט, קטלוג מאת ארפד מייזי. אוצר: פאל קיס
1966 Vajda Lajos emlékkiállítása (תערוכת זיכרון רטרוספקטיבית), שאצרה קריסטינה פאסות. זנטנדרה, פרנצי קרולי מוזאום,
1969 Vajda Lajos emlékkállítás' (תערוכת הזיכרון של לאיוש ואדה), Székesfehérvár, Szt. István Király Múzeum, מ-14 בספטמבר עד 2 בנובמבר, אוצרים: איבה קרנר ומרטה קובלובסקי
1973 לאג'וס ווג'דה', קטלוג גלריית פול פאצ'טי, ציריך, קטלוג מאת ז'אן פשטי
1978 Vajda Lajos Emlékkiállítása. מגיאר נמזטי גליריה, 1978. július-szeptember (תערוכת הזיכרון של לאוס וג'דה בגלריה הלאומית ההונגרית, 1978 יולי-ספטמבר), בודפשט (אוצר ומחבר קטלוג: לנקה הוליש).)
1983 ווג'דה לאג'וס (1908–1941) אמלאקיאליטס (Lajos Vajda /1908-1941/ תערוכת זיכרון), זלאגרזג, קטלוג ואוצרות: פטר ג'ורג'י, גאבור פטאקי, יוזף סראקאני & מחקר של ארפד מייזי.
2001 Vajda Lajos: rejtett kincsek IX. : a pécsi Művészetek Háza kiállítás-sorozata : Vajda Lajos művei egy magángyűjteményből (Lajos Vajda: אוצרות נסתרים מס ' IX: סדרת תערוכות של הבית אומנויות של Pécs, הונגריה: יצירותיו של Lajos Vajda מאוסף פרטי) הוצג על ידי גאבור פטאקי.
2006, קונדיטיו הומאנה–לאחוס וג'דה–דיוקנאות עצמיים וינה, קתדרלת הארכיבישוף ומוזיאון דיוקסאן
2008 Vajda Lajos (1908-1941) kiállítása az MNG és az Erdész Galéria közös rendezésében (Lajos Vajda /1908-1941/
2006, קונדיטיו הומאנה–לאחוס וג'דה–דיוקנאות עצמיים וינה, קתדרלת הארכיבישוף ומוזיאון דיוקסאן
2009 Touch of Depths (Lajos Vajda), Hungarian Cultural Centre, Brussels, ed. by György Petőcz ; foreword by Greta Van Broeckhoven, Paul Huvenne ; texts by Endre Bálint [et al.]; comments by Gábor Bíró [et al.] ;
2008Vajda Lajos (1908-1941) kiállítása az MNG és az Erdész Galéria közös rendezésében (Lajos Vajda /1908-1941/ התערוכה המשותפת של הגלריה הלאומית ההונגרית וגלריה Révész של Szentendre), בודפשט, מ-12 בדצמבר עד 22 בפברואר 2009, אוצרים: גאבור פטאקי ומריאן גרגלי
2018 Világok között / Vajda Lajos(בין העולמות / אמנות לאג'וס ווג'דה), פרנצי מוזאום, סטננדרה, הונגריה, מ-11 בנובמבר 2018 עד 31 במרץ 2019

ספרות נבחרתVajda Lajos festőművész emlékkiállítása: katalógus, Kállai Ernő előszavával, (The Memorial Exhibition of Lajos Vajda), Introduction by Ernő Kállai, Alkotás Művészház, 1943
Stefánia Mándy: Vajda Lajos (1908-1941), Képzőművészeti Alap Kiadóvállalata, 1964
 Stefánia Mándy: Vajda Lajos (1908-1941), Corvina Kiadó Vállalat, 1971
Dévényi István (ed): Vajda Lajos Emékkönyv, Magvető Könyvkiadó, Budapest, 1972
Karátson Gábor: Leonardo, Grünewald, Vajda Lajos, Magvető Kiadó, Budapest, 1975
Gábor Pataki: "1937: Vajda Lajos konstruktív szürrealizmusának átalakulása” (The Year 1937: The Transformation of Lajos Vajda’s Constructive Surrealism), Ars Hungarica, 1988, No. 1
Péter György-Gábor Pataki-Sárkány József: Vajda Lajos (1921-1941), emlékkiállítás, (Memorial Exhibition of Lajos Vajda), Zalagerszeg, 1983, exhibition cat
Stefánia Mándy: Vajda Lajos, Corvina, Budapest, 1983
Stefánia Mándy: " Gedő Ilka esszéjének előtörtörténetéhez–Reflexiók, 1954" (On the Antecedents of Ilka Gedő's Essay on Vajda–Reflections, 1954) Holmi December, 1990, pp. 1340–1342
Gyula Kozák (ed): Vajda Lajos levelei feleségéhez, Vajda Júliához, 1936-1941, (Lajos Vajda’s Letters to His Wife, Júlia Vajda, 1936-1941), Szentendre, 1996
Gedő Ilka: "Vajda Lajosról" Holmi, 1990, pp. 1343–1353 June 2009, pp. 1343–1353
Biró Gábor: "Emlékek és jegyzetek Vajda Lajosról, 1954" (Memories and Notes on Lajos Vajda) Published by: Eszter Bíró Holmi, June 2009. pp. 804–812
Gábor Pataki: „Vajda Lajos: Felmutató ikonos önarckép” (Lajos Vajda: Self-Portrait with Icon and Upward Pointing Hand), Ars Hungarica, 2000, No. 1
György Petőcz (ed): Touch of Depths / Lajos Vajda (1908-1931)/ published for the Hungarian Culture Institute, Brussels by Balassi, Budapest, 2002
Gábor Pataki: Vajda Lajos, Kossuth Kiadó, Budapest, 2009
György Petőcz - Noémi Szabó (ed.) : Világok között / Vajda Lajos'', (Between Worlds / Lajos Vajda), Ferenczy Múzeumi Centrum, Szentendre, 2018

תמונותיו המפורסמות 
 דיוקן עצמי עם כובע (1924) (עיפרון, נייר, 210 x 170 מ"מ.) (בבעלות פרטית)
 קולנוע (1928) (הרכב קונסטרוקטיביסטי, בבעלות פרטית)
 Fics (1928) (הרכב קונסטרוקטיביסטי, בבעלות פרטית)
 טבע דומם קונסטרוקטיביסטי (1928) (בבעלות פרטית)
 טבע דומם עם נרות וכד פרחים (1928) (מוזיאון פרנצי, סנטאנדרה).
 טבע דומם על שולחן בצורת פרסה (1934) (פסטל, נייר, 89.8 x 62.4 ס"מ.) (מוזיאון לאיוש ויידה)
 דיוקן עצמי שחור (1935 לערך) (שמן, פסטל, קרטון, 63 x 45 ס"מ.) (בבעלות פרטית)
 שתי אחיות (1936) (שמן, קרטון, 72.3x 63.2 ס"מ.) (מוזיאון Lajos Vajda, Szentendre)
 דיוקן עצמי של לילי (1936) (פסטל, נייר, 84x 62 ס"מ) (הגלריה הלאומית של הונגריה, בודפשט)
 לקסיקון של ציור מודרני. בודפשט: קורווינה, 1974. לאיוש ויידה עמוד 388. 
 סטפניה מאנדי: לאיוש ויידה. בודפשט: קורווינה, 1983. 
 גאבור פטאקי: לאיוש ויידה. בודפשט. 2009,

גלריית תמונות

קישורים חיצוניים 
 
 לאיוש ויידה (קטלוג יצירה)
 על הציור והאמנות הגרפית של לאיוש ויידה
 לאיוש ויידה באתר PORT.HU
 דיוקנאות עצמיים של לאיוש (הדפס מיוחד מבלקון 2004/1)
 עבודות של לאג'וס וג'דה על terminators.com
 פטר ג'רג': תמונות אוטופיה (pdf)
 מיקלוש אבר: על אמנות הפיוט של לאיוש ויידה (pdf)

הערות שוליים 

משתתפי פעילות האומנות אומיקה
ציירים יהודים הונגרים
בוגרי האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות
ציירים הונגרים
זאלאגרסג: אישים
גרפיקאים ומאיירים יהודים הונגרים
אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
הונגרים שנולדו ב-1908
הונגרים שנפטרו ב-1941