הפצת סרטים מוגבלת

הפצה מוגבלת של סרטים היא אסטרטגיית הפצת סרטים שבה הוצאת סרט חדש מתבצעת במספר מועט של בתי קולנוע, בדרך כלל בשווקים מטרופוליניים גדולים. מאז 1994, הוצאה קולנועית מוגבלת בארצות הברית ובקנדה מוגדרת כסרט שיצא בפחות מ-600 בתי קולנוע.

מטרת האסטרטגיה לעיתים קרובות היא לאמוד את הביקוש של סרטים מיוחדים, כמו סרטים דוקומנטריים, סרטים עצמאיים וסרטים אמנותיים.

סרט יוצא דופן במיוחד הוא מופע הקולנוע של רוקי, שהוצג לראשונה ב-1975 ועדיין מוצג באופן מוגבל בלבד; זוהי ההפצה המוגבלת הארוכה ביותר בתולדות הקולנוע.

הפצה הדרגתית
הפצה הדרגתית היא סוג של הפצה מוגבלת שבה סרט נפתח בפחות בתי קולנוע (בדרך כלל 599 או פחות) מאשר מהדורה רחבה. אם הסרט צובר מוניטין וביקורות חיוביות, הוא מופץ בהדרגה לעוד בתי קולנוע, ככל שמסע הפרסום צובר תאוצה. לסרט מצליח ששוחרר בצורה זו יש אפילו אפשרות להתרחב להפצה רחבה.

היתרון של האסטרטגיה הזו הוא שעלויות השיווק נשמרות עד לרגע שבו נבדקת מראש מידת ההצלחה של הסרט, כאשר המפיץ יכול להגדיל את הפרסום ולדחוף להפצה רחבה יותר רק אחר כך, כדי שאם הסרט לא יצליח הוא יוכל לפרוש מהקמפיין, ובכך למזער את הוצאות הפרסום.

בשלבים המוקדמים של הוצאה הדרגתית, מדד המפתח הוא ממוצע ההכנסות לכל קולנוע, ולא סך ההכנסות כולן. סרטים עצמאיים שצברו ממוצעים גבוהים לכל קולנוע נתפסים כמועמדים סבירים להוצאה רחבה יותר מוצלחת. מפיץ המשתמש באסטרטגיית שחרור זו חייב לדאוג לא להתרחב מהר מדי בשלבים המוקדמים כדי למנוע מהקהל להתפזר ליותר מדי בת קולנוע, מה שיפחית את ממוצע הצופים בכל קולנוע, ויגרום לסרט להיחשב פחות מוצלח.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

שיווק
מינוחים בקולנוע