ברטלן פור

ברטלן פור (במקור פולאצ'ק, בהונגרית: Pór Bertalan; באבאסק, 4 בנובמבר 1880 – בודפשט, 29 באוגוסט 1964) היה צייר יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט פעמיים (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל), מרצה באוניברסיטה.

קורות חיים
ברטלן פור נולד במשפחה יהודית כבנם של מור פולאצ'ק ושל תרזיה פיק. הוא היה אחד הציירים המוכשרים ביותר של ציור האוונגרד ההונגרי של המאה העשרים. הוא למד בבית הספר לעיצוב בבודפשט, המאסטר שלו היה לאסלו דיולאי, ואחר כך המשיך את לימודיו במינכן בבית הספר של המאסטר גבריאל פון האקל (Gabriel (von) Hackl). הוא ביקר גם בבית הספר הפתוח של הצייר שימון הולושי. עם ציור הדיוקן העצמי שלו זכה במלגת-הרקאני בשנת 1901, בעזרתה הצליח ללמוד באקדמיה ז'וליאן בפריז בין השנים 1901 לבין 1903, שם למד אצל הצייר ז'אן פול לורנס.

פור עבד בבודפשט משנת 1903, והציג דיוקנאות בהיכל האמנות ולאחר מכן בסלון קניבש קלמן (Könyves Kálmán). חזון הציור שלו העניק לרוב קווי מתאר קצביים לציוריו בסגנון אר נובו. הוא הפך לחבר ב-MIÉNK (אמפרסיוניסטים ונטורליסטים הונגרים) ובהמשך היה חבר מייסד בקבוצת האמנות של השמונה. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה כצייר חזית בקווים הקדמיים. הוא הכין 16 ליטוגרפיות על כפרים הרוסים ושדות נטושים ואלה פורסמו בספר בשנת 1916 בבריסל. באותה שנה התחתן בבודפשט עם הרופאה מרגיט ברנאט, בתם של ברנאט וויינברגר והרמינה גרוס.

פור לא התרחק מהפוליטיקה היומיומית, בשנת 1919, במהלך קיומה של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, התחייב להוביל את מחלקת הציור במנהל האמנות ולעצב כרזות גיוס. לאחר נפילת הרפובליקה היגר לחו"ל, חי ועבד בפיישטיאני עד שנת 1938. הוא שמר על קשר עם חוג החברים של מיהאי קרויאי. בשנת 1934 נסע לפריז, בשנת 1936 לברית המועצות. הוא התיישב בפריז בשנת 1938. פור נתפס במהלך מלחמת העולם השנייה בזמן הכיבוש הגרמני של צרפת ולאחר שחרורו השתתף בתנועת ההתנגדות הצרפתית. הוא חזר מצרפת לבודפשט בשנת 1948, הפך למרצה באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות עד 1960, ההוראה וחייו הציבוריים היו כה עמוסים עד שבקושי צייר, בהתחשב באחד מציוריו האחרונים בשנת 1958, אי אפשר לומר שהוא עבר לסגנון סוציאליסטי.

אמנותו 
באופן כללי, פור מייצג סגנון אוונגרדי הונגרי של פוסט באיה מארה שמבוסס על ידע רב בציור ההונגרי. המטמורפוזה של מגמות האמנות המודרניות ( plein air, אר נובו, פול סזאן והפוסט-אימפרסיוניסטים האחרים) והריאליזם המבוסס על מסורת מיהאי מונקאצ'י הוא סגנונו הציורי האישי המיוחד. זה הופך את הדיוקנאות ואת ציורי הנוף שלו לאקספרסיביים ומהנים כל כך. בשנות השלושים הופיעה בציוריו סמליות של בעלי חיים. סמליות בעלי החיים שלו מבטאת שקט לפני הסערה, כוח רב ומתח הולך וגובר. סמליות בעלי החיים שלו באה לידי ביטוי לא רק עקב מלחמת האזרחים בספרד בשנות השלושים ועקב הופעת הפשיזם, אלא באומנות של פור הופיעו סמלי הפרים (שבטעות נקראים שוורים) גם בעקבות פבלו פיקאסו. גם דיוקנאות עצמיים סימבוליים שבהם האמן אינו יכול לשקר, ואמנים גדולים לעולם לא משקרים, הדיוקן העצמי שלו משנת 1953 משקף נוקשות, נחישות ופסימיות עמוקה בעת ובעונה אחת.

עבודותיו (מבחר)

עבודותיו ברשות הציבור 
 1911 פרסקו לקישוט הבמה של האופרת העם (תיאטרון ארקל), בודפשט
 פסיפס 1911 (בית הספר המסחרי רחוב ואש, בודפשט)

חברויות 
 MIÉNK
 השמונה

פרסים 
 פרס הרקאני (1901)
 פרס קושוט (1949, 1951)
 פרס מיהאי מונקאצ'י (1950)
 פרס האמן המעוטר (1952)
 פרס האמן הדגול (1955)

לקריאה נוספת 
 לקסיקון האמנות. כרך 2 בודפשט 1935. פור ברטלן עמוד 318.
 לקסיקון האמנות. כרך 3 בודפשט, 1967. פור ברטלן l. 806-807.
 לקסיקון אמנות. בודפשט. 1998. ברטלן פור 
 לקסיקון אומנים בני זמננו. 
 לקסיקון יהודי הונגרי. 1929 ברטלן פור

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים יהודים הונגרים
חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית
חיילים יהודים במלחמת העולם הראשונה
ניצולי השואה
יהודים זוכי פרס קושוט
בוגרי אקדמיה ז'וליאן
אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי
יהודים בצבא צרפת החופשית וברזיסטאנס
הונגרים שנולדו ב-1880
נפטרים ב-1964