זכויות להט"ב בבחריין

לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בבחריין מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. בעוד כי פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה הועברה אי-הפללה בשנת 1976, זוגות חד מיניים ומשקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן ההכרות המשפטיות הזמינות לבני זוג הטרוסקסואלים.

מעמד בחוק 
בחריין החליטה על איסור פלילי הראשון שלה על הומוסקסואליות, המוגדרת כמעשי סדום, על ידי בריטניה, אשר הטילה חוק דומה בכל אחת מהמושבות שלה.

חוק עונשין חדש נחקק במרץ 1976, וביטל את חוק העונשין של המפרץ הפרסי שהוטל על ידי בריטניה. חוק העונשין החדש אינו אוסר על פעולות הומוסקסואליות פרטיות ולא מסחריות בין מבוגרים בהסכמה. ישנם עוד כמה חלקים בחוק העונשין שניתן להשתמש בהם נגד להט"בים.

בספטמבר 2013, הוכרז כי כל מדינות מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ הסכימו לדון בהצעה להקים צורה כלשהי של בדיקות, על מנת לאסור על הומוסקסואלים להיכנס לכל אחת מהמדינות.

בשנת 2008, דרשו חברי הגוש הפרלמנטרי אל מנבר לדיכוי חריף יותר נגד מקיימי יחסי מין חד מיניים. הממשלה מתבקשת לערוך מחקר רשמי על בעיית המעשים המיניים החד מיניים וכיצד להילחם בהם בצורה הטובה ביותר.

נראה שהדיכוי הממשלתי נגד ההלבשה המוגדרת כהומוסקסואלית החלה שנה לאחר מכן. בשנת 2009, שני זרים אסיתיים נידונו לשישה חודשי מאסר, עם עבודת פרך, ולאחר מכן גירוש בגין הצעת יחסי מין עם משרדי משטרה סמויים בתמורה לכסף במספרה לגברים.

בפברואר 2009, גבר בן 39 נידון לחודש מאסר בגין לבישת בגדי נשים בפומבי. ב-2011 פשטה המשטרה על מסיבה שתוארה בעיתונות כטקס חתונה חד מיני.

הצעות חוק אחרות תלויות ועומדות יאסרו במפורש על זרים להט"בים להיכנס לממלכה או לקבל אישורי שהייה, כמו גם תוכניות להורות למורים לילדים בסימני אזהרה ברורים של הומוסקסואליות או התלבשות, כך שניתן יהיה להעניש את הילדים.

החל משנת 2014, בחריין מתירה ניתוחים לשינוי מין. עורכת דין מקומית בשם פוזיה מוחמד ג'נאהי עובדת עבור לקוחות טרנסג'נדרים, ומנסה לקדם את שיפור מעמדם.

חופש הביטוי 
לעיתונות בבחריין, מאז שנות ה-90, הותר בדרך כלל לדון בנושא הומוסקסואליות, מבלי להיענש על ידי הממשלה. בתחילה התמקד הדיון באנשים ובאירועים המתרחשים מחוץ לבחריין, במיוחד בתחום הבידור או מגפת האיידס - HIV.

בשנת 2001, העיתון "אל-מיטאק" בשפה הערבית יצר מחלוקת לאומית כשהיה לעיתון הראשון שדן בהומוסקסואליות בבחריין.

קהילה 
אוכלוסיית בחריין היא תערובת מגוונת מבחינה תרבותית של אזרחים ועובדים זרים ממדינות רבות ושונות. זה משפיע על האופן שבו קהילת הלהט"ב נוטה לתפקד בתוך האי.

עובדים זרים להט"בים נוטים להתרועע עם עובדים זרים אחרים החולקים את אותה שפה, אם לא לאום. בתור לא אזרחים, הם לא באמת יכולים להשפיע על מדיניות האי.

בקרב אזרחי בחריין, מידת הפתיחות שהם להפגין לגבי נטייתם המינית או הזהות המגדרית שלהם קשורה רבות למידת המסורת או המודרניות של משפחתם.

בקרב המשפחות היותר מסורתיות, להיות להט"ב זה בושה ומשהו שצריך "לרפא" באמצעות טיפול רפואי, נישואים מסודרים או אלימות פיזית. משפחות מודרניות יותר יכולות להיות סובלניות יותר, אך גם מודאגות מכך שבנם או בתם יתמודדו עם הטרדה או אפליה.

דעת קהל 
על פי סקר הערכים העולמי ב-2011, 42% מתושבי בחריין האמינו ש"הומוסקסואליות לעולם אינה מוצדקת", נתון נמוך מהממוצע העולמי שעמד על 48% שהסכימו עם האמירה הזו. זה גם היה מקובל יותר מכל מדינות ערביות אחרות שנסקרו. אותו סקר מצא ש-18% מתושבי בחריין "לא היו רוצים לגור בשכנות עם חברי קהילת להט"ב", נתון שהיה מהנמוכים בעולם.

טבלת סיכום

ראו גם 
 זכויות להט"ב באסיה
 זכויות האדם בבחריין

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

בחריין
בחריין: פוליטיקה
בחריין
להט"ב ואסלאם