ז'אן דגוטס

ז'אן דגוטס (בצרפתית: Jean Degottex; 25 בפברואר 1918 – 9 דצמבר 1988) הוא צייר מופשט צרפתי, הידוע בעיקר בשל קרבתו הראשונית לתנועת ההפשטה הלירית של שנות החמישים והשישים. במילים שלו, עבודתו עברה בהדרגה ממחוות וסימן, לכתיבה, ולאחר מכן מכתיבה לקו. הוא נחשב לאמן הפשטה מרכזי במחצית השנייה של מאה ה - 20, הוא שאב השראה מהקליגרפיה של המזרח הרחוק ופילוסופית הזן על מנת להשיג את מחיקת הנושא היצירתי בעבודותיו.

קורות חיים 
ז'אן דגוטס נולד במחנה "סאתוניי" ב-25 בפברואר 1918 לבית צנוע, ובילה את ילדותו בליון. בגיל חמש עשרה הוא עובר עם הוריו לפריז, עזב את בית הספר והחל להתפרנס בעצמו. הוא היה מעורב בחוגים ליברטריאנים והשתתף בסדנאות ציור ורישום במוסדות אקדמיים ליברליים, כולל האקדמיה גראנד שומיאר. בתוניסיה, שם סיים את שירותו הצבאי, ולאחר מכן באלג'יריה, בשנים 1939 עד 1941, הוא צייר את ציוריו הפיגורטיביים הראשונים, בהשראת הזרם בפוביסטי.

לאחר מכן הוא החליט להתמסר כולו לציור. משנת 1941, משתתף בסלון des moins de Trente Ans. בשנת 1946, התחתן עם מארי רוז (מירוזה) פטריקס, אחותו של מישל פטריקס, אמן המזוהה מאוד עם לה גראנדה שאומייר, ובפברואר 1947 נולדה בתם פרדריק. באותה שנה הוענק לו "פרס קנדינסקי.

משנת 1948 הוא פונה דווקא לאמנות מופשטת. מכאן ואילך, סגנון ציור זה מתחיל להתפתח ביצירות של דגוסט. העבודות של תקופה זו מקרבות אז את ז'אן דגוטס למופשט לירי, זרם גדול באותה תקופה.

בשנת 1949 הוא מציג לראשונה בגלריית דניס רנה (Denise René), התומכת באומני התנועה המופשטת האוונגרדית, ולאחר מכן בגלריה בון. באותה שנה הוא מתיידד עם רנה בסלון, משוררת, אמנית ויזואלית ומבקרת אמנות, שתישאר בן לווייתו עד מותו. הוא זכה בפרס קנדינסקי בשנת 1951.

בסן-לאונרד-אן-בוס, אחר כך בברטאן ובפורטסל, ב-1953 וב-1954, עבודותיו הופיעו כפרשנויות חופשיות של הטבע, אך החל משנת 1954 דגוטס מתקדם לעבר המחווה המפושטת, רדיקלית יותר.

בשנת 1955 המצטרף הוא לגלריית קלבר בניהולו של ז'אן פורנייה. הוא נתקל בזמנים מורכבים עם שימון הנטאי וז'ורז' מתיו. הוא התיידד עם המשורר ברנרד היידסייק, עם הציירים פרנסואז יאניקוט, ז'אן דופוי והפסל פול ארמנד גטה. בשנת 1959, הוא מצטרף לגלריה הבינלאומית לאמנות עכשווית, בניהולו של מוריס ד'ארקיאן. בשנת 1953 הציג לראשונה בגלריה L'Étoile Scellée, שהייתה תחת ניהולו האמנותי של אנדרה ברטון. ברטון ראה ביצירותיו אז אילוסטרציה פיקטוריאלית אפשרית של עקרונות "כתיבה אוטומטית". הוא הצביע בפניו על זיקתו הספונטנית עם כביסה וכתבים סיניים ויפנים, ובעיקר עם הפילוסופיה והפרקטיקות של זן.

קישורים חיצוניים

קישורים חיצוניים 
 
 האתר הרשמי

הערות שוליים 

דפים עם תרגומים שלא נסקרו
ציירים צרפתים
צרפתים שנולדו ב-1918
צרפתים שנפטרו ב-1988