זכויות להט"ב בגרינלנד

מעמד זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בגרינלנד הוא מהמתקדמים ביותר ביבשת אמריקה ובכללי בעולם, בעודו דומה לאלו שבדנמרק ומערב אירופה. פעילות הומוסקסואלית חוקית הן לגברים והן לנשים מאז 1933, עם גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים מאז 1977. במדינה ישנם מספר חוקים המגנים על להט"בים נגד אפליה. לזוגות חד-מיניים הייתה גישה לשותפויות רשומות מה שסיפק להם כמעט את כל הזכויות אשר ניתנו לזוגות הטרוסקסואלים נשואים משנת 1996 עד 2016. ב-1 באפריל 2016, נכנס לתוקף חוק המבטל את חוק השותפות הרשומה ומתיר הכרה בנישואים חד-מיניים.

ב-1979 העניקה דנמרק שלטון בית לגרינלנד ובשנת 2009 הרחיבה את שלטונה העצמי, אם כי היא עדיין משפיעה על התרבות והפוליטיקה של האי. גרינלנד נחשבת לליברלית ביותר מבחינה חברתית כלפי זכויות להט"ב בעוד הקבלה של הומוסקסואליות ומערכות יחסים חד-מיניות גבוהה ודיווחים על אפליה כלפי להט"בים נדירים. עם זאת, בשל אוכלוסייתה הקטנה והמפוזרת של גרינלנד, להט"בים גרינלנדים רבים עברו לקופנהגן בדנמרק.

מעמד בחוק 
כפי שהותרה בחוק בדנמרק בשנת 1933, פעילות הומוסקסואלית חוקית בגרינלנד בעוד גיל ההסכמה של זוגות חד מיניים הושווה לזוגות הטרוסקסואלים בשנת 1977 לגיל 15.

הכרה במערכות יחסים חד מיניות 
גרינלנד אימצה את חוק השותפות הרשומה של דנמרק ב-1 ביולי 1996. באותה תקופה הייתה התנגדות מועטה לשותפויות רשומות עבור זוגות חד מיניים מצד אנשי דת ומחוקקים שמרנים, שבחרו מאוחר יותר להימנע בהצבעה לחקיקתה. הצעת החוק התקבלה בפרלמנט הגרינלנדי 15–0 ו-12 נמנעים, ולאחר מכן על ידי הפרלמנט הדני ברוב של 104 תומכים מול מתנגד 1. הזוג החד-מיני הראשון שנרשם באמצעותו עשה זאת ב-2002.

במרץ 2015 הציג חבר הפרלמנט ג'וסטוס הנסן, ממפלגת הדמוקרטים, הצעת חוק להכשרת נישואים חד-מיניים בגרינלנד, שכללה גם זכויות אימוץ ושינויים נוספים בדיני המשפחה בגרינלנד עבור זוגות חד מיניים. הצעת החוק אושרה פה אחד (27–0) על ידי הפרלמנט הגרינלנדי ב-26 במאי 2015, אך נדרשה לאישור דני לפני כניסתה לתוקף. בתחילה, הצעת החוק הייתה אמורה להיכנס לתוקף ב-1 באוקטובר 2015, אך פגה עקב הבחירות הכלליות בדנמרק ביוני 2015. לכן, ההליך הפרלמנטרי היה צריך להתחיל מחדש וממשלת ונסטר החדשה העלתה הצעת חוק זהה לסדר היום לקריאה ראשונה ב-5 בנובמבר 2015. ב-19 בינואר 2016 אישר הפולקטינג (הפרלמנט הדני) את ההצעה פה אחד עם כ־108 תומכים והצעת החוק קיבלה הסכמה מלכותית על ידי המלכה מרגרה השנייה ב-3 בפברואר 2016. חלקי החוק הנוגעים לנישואין נכנסו לתוקף ב-1 באפריל 2016. עם כניסתו לתוקף, ביטלה גרינלנד את חוק השותפות הרשומה הקודם.

אימוץ והורות 
זוגות חד מיניים אשר נמצאו במעמד זוגיות רשומה הורשו לאמץ את ילדיהם החורגים מאז 1 ביוני 2009. לאחר התרתם של נישואים חד מיניים בגרינלנד, הורשו זוגות חד מיניים לאמץ ילדים במשותף מאז 1 ביולי 2016.

חוק המתיר הפריה חוץ-גופית (IVF) לזוגות נשים לסביות אושר בשנת 2006.

הגנה מפני אפליה 
מאז 2010, גרינלנד הוציאה מחוץ לחוק דברי שטנה וסיפקה החמרת ענישה לפשעי שנאה על רקע נטייה מינית. סעיף 100 לחוק הפלילי אוסר על "דיבור שעלול לקפח, לאיים או לבזות אנשים על בסיס נטייתם המינית", בין היתר.

עם זאת, לגרינלנד אין חוקים נגד אפליה בתעסוקה, סחורות ושירותים, שירותי בריאות או חינוך על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית. החוקים הדנים נגד אפליה אינם חלים על גרינלנד. החוק היחיד למניעת אפליה בגרינלנד הוא חוק מספר 3 מ-29 בנובמבר 2013 על "שוויון בין גברים לנשים" האוסר על אפליה על בסיס מגדר בלבד.

מועצת זכויות האדם של גרינלנד, הממומנת מתקציב המדינה, מקדמת ומגינה על זכויות האדם בגרינלנד בהם זכויות להט"ב. המועצה מוזמנת לעיתים להשתתפות בחיזוק ובגיבוש זכויות האדם, ועובדת בשיתוף פעולה הדוק עם המכון הדני לזכויות אדם.

מלבד הגשת תיק לבית המשפט או פנייה לנציב תלונות הציבור של גרינלנד, לא קיים הליך תלונות לאומי שבו ניתן להעלות תלונות משפטיות על אפליה במדינה. עם זאת, מקרים של אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית הם נדירים אם בכלל מתרחשים.

זהות מגדרית 
החוק הנוגע לעיקור וסירוס של ממלכת דנמרק נכנס לתוקף בגרינלנד ב-1975, אשר התיר בחוק העברת ניתוח להתאמה מגדרית במדינה עבור טרנסג'נדרים.

טרנסג'נדרים בגרינלנד רשאים לשנות את מגדרם במסמכי הזהות הרשמיים שלהם. חוק שהתקבל ב-2016 בצו מאפשר שינוי מגדר משפטי על בסיס הגדרה עצמית. טרנסג'נדרים רשאים להגיש בקשה לשינוי מינם החוקי מבלי העברת ניתוח לשינוי מין, טיפול הורמונלי, עיקור או קבלת אבחנה רפואית.

מאז 2016, גרינלנדים מעל גיל 18 המעוניינים להגיש בקשה לשינוי מין חוקי יכולים לעשות זאת על ידי הצהרה שהם מעוניינים לשנות את מגדרם החוקי שלהם, לאחר "תקופת הרהור" של שישה חודשים על מנת לאשר את בקשתם.

מלבד זכר ונקבה, דרכונים גרינלנדים זמינים עם תיאור מגדר א-בינארי עם הסימון "X".

תנאי מחיה 
בשל אוכלוסייתה הקטנה והמפוזרת, אין כמעט סצנת להט"ב בגרינלנד. במספר מועדוני לילה וברים בבירה נוק ישנו קהל מעורב של הומואים והטרוסקסואלים. לאורך השנים דווח כי להט"בים גרינלנדים רבים עברו לסיסימיוט, אילוליסאט, נוק או קופנהגן בדנמרק. בעבר היה ארגון גרינלנדי לזכויות להט"ב בשם "Qaamaneq" בין השנים 2002 ל-2007 שארגן אירועים חברתיים שונים. הארגון הוקם מחדש בשנת 2014 בשם "LGBT Qaamaneq".

האתר "GlobalGayz" מתאר את גרינלנד כמודל לחיקוי זכויות להט"ב באומרו: "בנישואים הומוסקסואלים... גרינלנד הייתה נבדלת בין כמעט כל מדינות אחרות בעולם. הנושא כמעט ולא גרם ללבו של איש לדלג על פעימה. מדינות אחרות שמתירות כעת נישואים הומוסקסואלים חוו הפגנות דרמטיות, התנגדות ועיכוב, אפילו בדנמרק... בגרינלנד לא היו דרישות ברחובות לשוויון בנישואים, לא הסברה ממושכת, מעט מאוד דיונים ממשלתיים ולמעשה ללא סיקור תקשורתי. ואכן, יליד אחד אמר "זכויות הלהט"ב הגיעו מעבודתם של סטרייטים".

ב-15 במאי 2010 ערכה גרינלנד את מצעד הגאווה הראשון שלה בעיר הבירה נוק במהלכו השתתפו כ-1,000 איש, מה שהפך את ציונו להפגנה השנייה בגודלה בתולדות המדינה. נציגים מהמפלגה הדמוקרטית צעדו בקדמת המצעד. בשנת 2012, נאמה במהלכו ראש העיר אסי קמניץ נרופ .

טבלת סיכום

הערות שוליים 

גרינלנד
גרינלנד
להט"ב בדנמרק
גרינלנד