אצבן

אֶצְבֹּן או אׇזְנִיראו אנציקלופדיה מקראית כרך א (בכתיב מלא: אצבון; אוזני) הוא דמות מקראית, בנו הרביעי של גד ונכדם של יעקב ושל זלפה שפחת לאה. לאצבן היו שישה אחים: צפיון, חגי, שוני, ערי, ארודי ואראלי. למשפחתו של אצבן קראו משפחת האזני על שם שמו "אזני".

שמו 
במפקד שבספר במדבר אצבן נקרא אזני, וכך גם משפחתו, משפחת האזני.

אצל השומרונים הוא נקרא אצבעון, . על פי זה אפשר לפרש את שמו מלשון אצבע, כסימן טוב למשפחה שנתברכה בעוד ילד. וכן יש שם אכדי הנקרא אֻבַנֻ (אובנו), שפירושו אצבע, סימן.

ככל הנראה, השם אצבן הוא הנכון ולא השם אזני.

השם אזני, הוא כנראה, קיצור חיבה של שם כמו אזניה או יאזניהו. יש הסוברים שהוא קשור לשם האכדי אֻזְנָנֻ, שפירושו בעל אזניים ארוכות.

בתרגום השבעים הוא נקרא אזני. ובפעם הראשונה שהשם מופיע הוא נקרא תצבן, משום שהאותיות א' ות' היו מתחלפות.

במדרשים ובחז"ל 
בספר הישר מסופר שאמו של אצבן נקראה עוצית, והיא הייתה אשתו של גד.

בספר היובלים אצבן נקרא "אזון".

רש"י אומר שאזני הוא אצבן ושהוא אינו יודע מדוע משפחתו לא נקראה על שמו הראשוני.

לפי דעת מקרא, אצבן נקרא גם אזני משום צורת אזנו כשהוא נולד.

יש הסוברים שאזני זה לא שם אלא שם ייחוס, מפאת היוד בסופו של שמו, כך גם ארודי, ערי ואראלי.

יש מדרש האומר שאצבן נקרא אצבן ואזני משום ש

הערות שוליים 

שבט גד
יורדי מצרים