קוזמה פטרוב-וודקין

קוזמה סרגייביץ' פטרוב-וודקין, רוסית: Кузьма Сергеевич Петров-Водкин:  (5 בנובמבר 1878 – 15 בפברואר 1939) היה צייר רוסי/סובייטי. עבודתו האיקונוגרפית המוקדמת השתמשה באפקטים יצירתיים מיוחדים ותמונותיה נחשבו לחילול השם על ידי הכנסייה הרוסית האורתודוקסית. עם זאת הוא התמנה להיות הנשיא הראשון של איגוד האמנים הסובייטיים של לנינגרד. כתביו האוטוביוגרפיים זכו לשבחים רבים, וזכו לתחייה מאוחרת יותר.

ביוגרפיה

שנים מוקדמות 
קוזמה פטרוב-וודקין נולד בחולינסק (מחוז סראטוב) למשפחתו של סנדלר מקומי. החשיפה הראשונה שלו לאמנות הייתה בילדותו המוקדמת, כשלקח כמה שיעורים מזוג ציירי אייקונים ויוצרי שלטים. ובכל זאת, פטרוב-וודקין לא התעניין באמנות באותה תקופה; לאחר שסיים את חטיבת הביניים, הוא לקח עבודה בקיץ במספנה קטנה עם תוכניות להיכנס לקולג' לרכבות בסמארה. לאחר שנכשל בבחינה, הוא פנה ל"שיעורי אמנות של פדור בורוב ב-1896

באפריל 1895 נפטר בורוב ובמשך זמן מה לקח פטרוב-וודקין עבודות ציור שונות בסביבת סרטוב. במקרה, המעסיק של אמו הזמין אדריכל ידוע, רוברט מלצר. פטרוב-וודקין הוצג בפני האורח והרשים אותו מספיק כדי לקבל הזמנה ללמוד אמנות בסנט פטרסבורג. החינוך מומן על ידי איסוף צדקה בקרב סוחרים מקומיים. הוא גם פגש בזמן הזה את ויקטור בוריסוב-מוסטוב, צייר חשוב תושב סרטוב, שעודד את פטרוב-וודקין להמשיך בלימודיו.

פטרוב-וודקין שהה בסנט פטרבורג מ-1895 עד 1897 ולמד באקדמיית שטיגליץ, לפני שעבר לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. שם היה פטרוב-וודקין תלמידם של ולנטין סרוב, יצחק לויתן, ובעיקר קונסטנטין קורובין. ב-1901 נסע למינכן כדי ללמוד שיעורים אצל אנטון אזבה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1904.

תחילת עבודה עצמאית (1899–1912) 
בהיותו בפאריס בשנת 1906 הוא הכיר והתחתן עם מריה יובנוביץ' (1885–1960), בת של מלונאי מהגר מסרביה. נולדו להם שתי בנות, אחת מהן מתה בילדותה.

אפילו במהלך שנותיו בקולג', הצליח פטרוב-וודקין להיכנס לעימות עם הכנסייה הרוסית האורתודוקסית, שהעבירה את עבודתו על קפלה בסמארה ובסופו של דבר השמידה אותה כבלתי מקובלת. מספר מיצירותיו המוקדמות נחשבו לארוטיות מדי. יצירתו הידועה הראשונה הייתה "החלום" (1910), שעוררה דיון בקרב אמנים רוסים בני זמנו. המגן העיקרי על הציור היה אלכסנדר בנואה והמתנגד העיקרי שלו היה איליה רפין (שניים מהציירים הרוסים הגדולים באותה תקופה). יצירות מרכזיות אחרות של אותה תקופה כוללות "בנים במשחק", ובמיוחד, "רחצה של סוס אדום", (1912) שהיא יצירתו האיקונית ביותר - סמל לשינויים החברתיים הקרובים. הציור הזה הפך לקלאסיקה מיידית, ולסימן מסחרי עבור האמן.

במהלך תקופה זו בהתפתחותו האמנותית, פטרוב-וודקין השתמש רבות באסתטיקה של אייקון אורתודוקסי יחד עם צבעים בהירים יותר וקומפוזיציות יוצאות דופן. יצירותיו נחשבו לעיתים קרובות כחילול קודש וארוטיות.

בגרות (1912–1928) 

במהלך שנותיו המוקדמות יותר, פיתח פטרוב-וודקין את "הפרספקטיבה הכדורית" שלו: עיוות ייחודי שיצר את התחושה אצל הצופה שמבחין בפועל בצורה הכדורית של כדור הארץ. הוא השתמש בעיוות זה פעמים רבות ביצירותיו מה שגורם למתבונן להיראות מרוחק יותר, אך למעשה קרוב. טוענים שהעיוות הזה נבנה על פרספקטיבה ביזנטית - פרספקטיבה הפוכה המשמשת באיקונוגרפיה.

פטרוב-וודקין השתמש בגוונים כהים יותר עם הזמן, אך ציוריו נעשו יותר מפורטים. הוא החל לצייר טבע דומם ודיוקנאות, והתרחק מהנושאים הקודמים שלו.

בסיוע ממשלת ברית המועצות, הוא ערך מספר נסיעות ברחבי המדינה, והפיק יצירות רבות עם מטרות דידקטיות.

שנים מאוחרות יותר (1928–1937) 
בשנת 1927 חלה פטרוב-וודקין בשחפת ריאתית ונאלץ לצמצם את הציור למשך מספר שנים. הוא פנה לספרות וכתב שלושה כרכים סמי-אוטוביוגרפיים מרכזיים, "חלינובסק", "החלל של אוקלידס" ו"סמרקנדיה". השניים הראשונים שבהם נחשבים בקנה אחד עם מיטב הספרות הרוסית של אותה תקופה.

באביב 1932 קבע הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית כי יש לפרק את כל הקבוצות והארגונים הספרותיים והאמנותיים הקיימים ולהחליף אותם באגודות מאוחדות של מקצועות יצירתיים. בהתאם לכך, איגוד האמנים של לנינגרד הוקם ב-2 באוגוסט 1932, מה שהביא לסיום ההיסטוריה של האמנות הפוסט-מהפכנית. החל עידן האמנות הסובייטית. פטרוב-וודקין היה הנשיא הראשון של איגוד האמנים של לנינגרד ב-1932.

בפברואר 1939 מת פטרוב-וודקין משחפת בלנינגרד.

מורשת 
עד אמצע שנות ה-60, פטרוב-וודקין כמעט נשכח בברית המועצות לאחר צמצום הציור ופנייתו לכתיבה.

כתבי פטרוב-וודקין פורסמו מחדש בשנות ה-70 וזכו לשבחים רבים, לאחר תקופה ארוכה של הזנחה. יצירותיו הספרותיות המפורסמות ביותר הן שלוש הנובלות האוטוביוגרפיות המאוירות. בהם הוא מסכם את השקפת העולם של פטרוב-וודקין כאמן לפרטי פרטים.

פטרוב-וודקין גם נתן תמיכה מקצועית לרחל קוגן, שהייתה בת חסותו וידידה.

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים רוסים
סופרים רוסים
רוסים שנולדו ב-1878
רוסים שנפטרו ב-1939
סובייטים שנפטרו ב-1939