מוחמד השמיני, מלך תוניסיה

אַל-אָמִין בֶיְי בִּן מֻחַמַּד אֶל-חָבִיב או בשמו המלוכני מוחמד השמיני, מלך תוניסיה (בערבית: الأمين باي بن محمد الحبيب; 4 בספטמבר 1881 – 30 בספטמבר 1962) היה המלך היחיד בהיסטוריה של תוניסיה, שלט בין השנים 1956–1957. בשנת 1943, עם כיבוש תוניסיה הצרפתית בידי צרפת החופשית, הועלה מוחמד אל-אמין לתפקיד הביי של תוניסיה הצרפתית. במהלך משבר פוליטי פנימי בתוך הרפובליקה הצרפתית הרביעית, תוניסיה, כמו מושבות צרפתיות רבות אחרות, הכריזה על ריבונותה מידי צרפת ומוחמד אל-אמין הפך למלך הראשון של תוניסיה הריבונית במסגרת מוסד שלטון של מונרכיה חוקתית.

אף על פי שהעביר כספים לפעילים לאומיים שנאבקו לעצמאות תוניסיה, תמיכתו של מוחמד אל-אמין ברפורמות שבוצעו בידי הצרפתים בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 הביאו להתנגדות נחרצת להמשך שלטונו. התנגדות זאת הביאה להדחתו שנה לאחר עצמאות המדינה ולסיום המשטר המלוכני. במקום זאת הפכה תוניסיה לרפובליקה וחביב בורגיבה נבחר לתפקיד נשיא תוניסיה.

ביוגרפיה

שנותיו הראשונות 
מוחמד אל-אמין נולד ב-4 בספטמבר 1881 בעיר קרתגו, תוניסיה הצרפתית, האימפריה הקולוניאלית הצרפתית. כאשר הפכה תוניסיה למושבה צרפתית נשבע הביי התוניסאי את אמוניו לרפובליקה הצרפתית השלישית ובתמורה הוא נותר עם חלק מסמכויותיו לנהל את מדיניות הפנים. השושלת החוסיינית שבראשה עמד הביי המשיכה לשרת בתפקיד אך סמכויותיה צומצמו תחת הסמכות הצרפתית.

אביו של מוחמד אל-אמין, מוחמד השישי אל-חביב שלט על תוניסיה בתפקיד הביי בין השנים 1922–1929. יורשו ואחיינו, אחמד השני אבן-עלי היה צריך להתמודד אל מול מעורבות גדולה יותר של הסמכויות הצרפתיות בתוך הממשל הפנימי, דבר שהביא לתסיסה אזרחית אנטי-צרפתית. בשנת 1940 ממשל צרפת של וישי חייב את אחמד השני לחתום על חוק מעמד היהודים, שהריע את מעמדם של יהודי תוניסיה. במותו של אחמד בשנת 1942 ירש אותו מוחמד השביעי אל-מונסיף, אשר פעל נגד המשך שואת יהודי תוניסיה. במסגרת מלחמת העולם השנייה כבשו כוחות בעלות הברית את תוניסיה בשנת 1943 והרשויות של צרפת החופשית הסדירו את מוחמד אל-אמין בתור הביי החדש.

שליט תוניסיה 
לאורך כל שלטונו היה מוחמד השמיני מקורב אל הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית ומאוחר יותר הרפובליקה הצרפתית הרביעית בעוד מאחורי הקלעים הביע תמיכתו לתומכי עצמאות תוניסיה. לאורך שנות ה-50 של המאה ה-20 עלתה הלאומיות הערבית והרצון לעצמאות תוניסיה מהמשטר הצרפתי. האוכלוסייה התוניסאית הכללית ראתה את עצמאות ממלכת לוב ואת מלחמת העצמאות של אלג'יריה וארגונים בדלנים פאן-ערבים קיבלו תמיכה נרחבת מהאוכלוסייה הכללית ותחת ממשל מוחמד השמיני גם תמיכה כלכלית נגד המשך השלטון הצרפתי.

נמשך מסע תעמולה נמרץ לעצמאות תוניסיה, ולאור קבלת העצמאות של מדינות ערב המזרחיות, הצרפתים חשו שהם נאלצים להעביר עוד זכויות לתוניסאים. בשנת 1951 הצרפתים התירו לממשלה עם אהדה לאומנית להיכנס לתפקיד ומדינאים פרו-עצמאיים הורשו לשוב למדינה מגלות. אולם כאשר הממשלה שהוקמה רצתה להקים פרלמנט תוניסאי, התרחשו פעולות דיכוי נוספות בידי הממשל הצרפתי ורוב השרים הושמו במעצר. אירוע זה הביא לראשונה להתפרצויות טרור. גרילות לאומיות החלו לפעול בהרים ויצאו במאבק נגד המוצבים הצרפתים.

לאחר דיונים מרובים בין מוחמד השמיני והממשל הצרפתי, ביולי 1954 הבטיח ראש ממשלת צרפת, פייר מנדס-פראנס, להעניק אוטונומיה מלאה לתוניסיה, בכפוף להסכם משא ומתן. המדינאי תומך העצמאות חביב בורגיבה חזר לתוניסיה והצליח לפקח על המשא ומתן מבלי להשתתף ישירות דרך שיתוף פעולה עם מוחמד השמיני. ביוני 1955 נחתם לבסוף הסכם על ידי הנציגים התוניסאים – אף שהטיל מגבלות נוקשות בתחומי מדיניות חוץ, חינוך, ביטחון ופיננסים. כוחות מתנגדים למגבלות הנותרות החלו במרד כושל בדרום אשר נמחץ בידי הצרפתים בעודו ללא תמיכת הממשל של בורגיבה ומוחמד השמיני.

הנפילה מהכס 
בשנת 1956, סדרת משברים פנימיים בצרפת הביאו לעצמאות רוב מושבותיה, בהן גם תוניסיה. מוחמד השמיני ויתר על התואר ביי ובמקום זאת הועלה לתפקיד מלך תוניסיה מ-20 במרץ 1956. פלגים פנימיים בתוך תוניסיה התנגדו לשלטונו בטענה כי פעל בשותפות עם הממשל הצרפתי. התנגדות אזרחית לשלטונו של מוחמד השמיני המשיכה עד שהודח ב-25 ביולי 1957 על ידי האספה המכוננת של תוניסיה. לאחר שהודח עבר מוחמד השמיני לגלות במעון ממשלתי שצפה על כל פועלו בלה מנוובה, תוניסיה, אך הוא הורשה לשמור על זכויות כס המלכות שלו ועל כספו. בשנת 1962 נפטר מוחמד בגיל 81. את תפקיד המלך החליף בורגיבה בתור נשיא תוניסיה הראשון.

ראו גם 
 היסטוריה של תוניסיה
 חביב בורגיבה
 נשיא תוניסיה

קישורים חיצוניים

 
 תוניסיה: הפרוטקטורט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה

הערות שוליים 

מונרכים שוויתרו על כסאם
פוליטיקאים תוניסאים
תוניסאים שנולדו במאה ה-19
ילידי 1881
תוניסאים שנפטרו במאה ה-20
נפטרים ב-1962