בולטון 7

בולטון 7 הייתה קבוצה של גברים הומוסקסואליים וביסקסואלים שהורשעו ב-12 בינואר 1998 בפני השופט מייקל לבר בבית המשפט הבריטי של בולטון בעבירות של אי-צניעות גסה ועבירה על גיל ההסכמה. הם נענשו לפי חוק עבירות המין 1956  וחוק משפט פלילי וסדר ציבורי 1994 . אף על פי שיחסי מין הומוסקסואליים הוחרם חלקית בחוק עבירות המין 1967 , קבוצת הגברים הורשעה על פי סעיף 13 לחוק מ-1956 מאחר שיותר משני גברים קיימו יחסי מין, שהיה עדיין לא חוקי באותה תקופה בבריטניה. אחד המשתתפים, קרייג טרנר, היה גם שישה חודשים מתחת לגיל ההסכמה החוקי ליחסי מין הומוסקסואליים, שהיה אז בן 18.

אישומים 
על פי הוראות חוק 1967, גיל ההסכמה ליחסי מין הומוסקסואליים היה שונה מגיל ההסכמה ההטרוסקסואלי (16), והופחת מ-21 ל-18 רק על ידי חוק משפט פלילי וסדר ציבורי 1994 . התנהגות הטרוסקסואלית לא הייתה שווה ערך לפשע.

העבירות התגלו רק לאחר שהמשטרה תפסה קטעי וידאו של הגברים המקיימים יחסי מין, אותם צילמו לשימושם האישי. כל הגברים היו מאהבים, חברים לשעבר או חברים של חברים.

משפט 
במהלך גזר הדין ב-20 בפברואר 1998, גארי אבי, דייוויד גודפרי, מארק לאב וג'ונתן מור (כולם היו בשנות העשרים המוקדמות לחייהם) וקרייג טרנר (17 בזמן קיום העברות, אך 18 כשהופיע בבית המשפט) קיבלו מאסר על תנאי, וצווי עבודות שירות. השופט גזר על נורמן וויליאמס עונש מאסר על תנאי של שנתיים וטרי קונל קיבל עונש מאסר על תנאי של תשעה חודשים והוטל עליו לשלם 500 ליש"ט, בגין עלות התביעה. מור (20), וויליאמס (33) וקונל (55) נדרשו גם לחתום על מרשם עברייני המין בגין עבירות גיל ההסכמה שבוצעו עם טרנר. הערכות העלות הכוללת של התביעה היו בסביבות 500,000 ליש"ט.

למרות הרשעותיהם, אף אחד מהם לא קיבל מאסר בפועל, אולי כתוצאה ממסע קמפיין בעל פרופיל גבוה שהובלה על ידי הארגון הלהט"בי . לבית המשפט הוצגו למעלה מ-400 מכתבים לתמיכה בגברים כולל אלו של חברי פרלמנט בריטיים, בישופים וארגוני זכויות אדם. מכתבים אלו דחקו בשופט שלא להטיל מאסר בפועל על הנאשמים, כאשר ארגון זכויות האדם, אמנסטי אינטרנשיונל, חייבה להכריז על הגברים כאסירים פוליטיים, אם ייכלאו.

אחרי המשפט 
ב-2000, שישה מהגברים פנו לבית הדין האירופי לזכויות אדם בטענה כי התביעה נגדם הפרה את זכויותיהם על פי האמנה האירופית לזכויות אדם בכך שהפריעה ל-"זכות לכבוד לחיי משפחה פרטיים", המעוגנת בסעיף 8 של האמנה. לאחר מכן, נפסקו להם פיצויים. מאחר שוויליאמס לא היה חלק מהפנייה, הוא לא נחשב כשיר על ידי משרד הפנים הבריטי לפיצוי.

חקיקה שהובאה לאחר מכן, על ידי ממשלת מפלגת הלייבור, השוותה באופן כללי את הטיפול בהתנהגויות הומוסקסואליות והטרוסקסואליות במשפט הפלילי. חוק עבירות המין (תיקון) 2000  השווה את גיל ההסכמה של יחסי מין הומוסקסואליים עם גיל ההסכמה ההטרוסקסואלי שהוא כיום 16 לשניהם. חוק עבירות המין 2003 , אם כי נתון למחלוקת מסוימת, הביא לשיפוץ באופן הטיפול במשטרות בבריטניה ובבתי המשפט הבריטיים בעבירות מין, והחליף את ההוראות המתוארכות שנכתבו בחוק מ-1956. העבירות של אי-צניעות גסה ומעשי סדום בוטלו לחלוטין, ופעילות מינית בין יותר משני גברים כבר איננה פשע בבריטניה.

קישורים חיצוניים 
 Sodomy Laws - Bolton 7
 OutRage! website
 Amnesty Press Release - Bolton 7
 Gaymonitor - Appeal to ECHR

הערות שוליים 

שערוריות מין
להט"ב: היסטוריה
אישים שנשפטו על פי חוקים נגד להט"ב
הממלכה המאוחדת: היסטוריה
1998 בממלכה המאוחדת