בוא לאורווה

בוא לאורווה (באנגלית: Come to the stable) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1949 בבימויו של הנרי קוסטר, עם לורטה יאנג וסלסט הולם בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על סיפור מאת קלייר בות' לוס שעברה מנצרות פרוטסטנטית לקתולית לאחר מות בתה היחידה בתאונת דרכים ב-1944. הסיפור מבוסס על מקרה אמיתי של שתי נזירות צרפתיות שהגיעו לאחר מלחמת העולם השנייה לעיירה בית לחם בקונטיקט כדי לבנות שם את מנזר רגינה לאודיס  אלא שבסיפור במקום מנזר, הן בונות בית חולים לילדים.

תקציר העלילה
שתי נזירות מגיעות מצרפת לביתה של הציירת אמליה פוטס (אלזה לנצ'סטר) בעיירה בית לחם בקונטיקט - האות מרגרט (לורטה יאנג) ילידת שיקגו והאחות סכולסטיקה (סלסט הולם), ילידת צרפת. במלחמה הן שירתו כנזירות בבית חולים לילדים שהיה בחזית המערכה בנורמנדיה. הן הלכו למפקד האמריקאי שעמד להתקיף את המקום ובקשו שלא יפגיז את בית החולים. בקשתם התמלאה ובתמורה הן נדרו לבנות בית חולים לילדים בארצות הברית.

בתקופת המלחמה הן קיבלו גלוית דואר עם ציור של לידת ישו באורווה על ידי אמיליה פוטס עם הכתובת "בוא לאורווה" והחליטו ששם יקימו את בית החולים. אמיליה מתרשמת מסיפורן ומסכימה לארח אותן. הן פוגשות ברוברט מייסן (יו מלרו), רווק עשיר ומלחין שהשטח וביתה של אמיליה הם שלו. הוא מקבל אותן בחמימות. הן מוצאות גבעה בסביבה ומחליטות ששם יקום בית החולים סנט ג'וד.

הן מגיעות לבישוף (בזיל רויסדל) שהוא סקפטי לגבי בקשתן ונותן להן 50 דולר. בתחנת הרכבת הן פוגשות את אנתוני ג'יימס (דולי וילסון) משרתו של מייסן שמציע להן "טרמפ" בג'יפ. הוא מגלה להן ששטח הגבעה שייך ללואיג'י רוסי מניו יורק.

מייסן מסכים להשאיל להן את הג'יפ ומרגרט נוהגת עם סכולסטיקה לניו יורק כשכל האנשים מתסכלים עליהם ו. לאחר שהן מצליחות לעבור את שומר הראש של רוסי (מייק מזורקי) הן מתקבלות על ידי לואיגי רוסי (תומאס גומז)) שמסכים למסור להן את השטח תמורת קביעת חלון עם ויטראז' בכנסייה לזכרו של בנו שנהרג במלחמה.

הן מוצאות מבנה ישן למכירה ומחליטות להקים שם כנסייה זמנית. כדי לגייס את הסכום הראשון של 3,000 דולר הן מביאות למקום 11 נזירות ואב צרפתי שמייצרות דברי אריגה, עוגיות ומזכרות למכירה אך לא מצליחות לגייס את כל הכסף. הבישוף מראה להם כי בחוזה יש גם משכנתא בסך 25,000 דולר.

מייסון נוסע להוליווד עם חברתו קיטי (דורותי פטריק) כדי לפרסם את שירו החדש "לילה ארוך ללא שינה". בשובו הוא מוצא את ההמולה של כל הנזירות, מחליט לפנות אותן וקונה את המבנה בו הוקמה הכנסייה הזמנית.

כאשר חברתו קיטי שרה את שירו "לילה ארוך ללא שינה", נשמעת זמרת הנזירות מהכנסייה ומתברר שהשיר שלו מקורו במזמור גרגוריאני מלפני 1,200 שנים כששמע כנראה בהיותו בתקופת המלחמה בנורמנדיה.

הוא הולך לכנסייה בה שרות הנזירות את תפילתן האחרונה לפני פינויין. הוא פוגש במרגרט וסכולסטיקה ומתברר שהן שירתו לא רחוק מהמקום ששם לחם בנורמנדיה. הן משכנעות אותו לשאת תפילה למענן והוא נמלך בדעתו ומעביר את הבניין לרשותן.

לבסוף משתתפים כולם בתפילת הקדשה לבית החולים לילדים סנט ג'וד.

צוות השחקנים

פרסים
 בוא לאורווה באתר TCM
 מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - לורטה יאנג
 מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סלסט הולם ואלזה לנצ'סטר
 מועמדות לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.
 מועמדות לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.
 מועמדות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר אלפרד ניומן ומק גורדון.
 מועמדות לפרס אוסקר לסיפור הטוב ביותר - קלייר בות' לוס

קישורים חיצוניים

 "לילה ארוך ללא שינה", באתר יוטיוב
 סצנת הסיום של בוא לאורווה, באתר יוטיוב

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סרטי 1949
סרטי נצרות
סרטי פוקס המאה ה-20
סרטי שחור-לבן אמריקאיים
סרטים אמריקאיים
סרטים באנגלית
סרטים מבוססי סיפורים קצרים