ראסל דרייסדייל

סר ג'ורג' ראסל דרייסדייל (באנגלית: George Russell Drysdale; 7 בפברואר 1912 – 29 ביוני 1981), הידוע גם בשם טאס דרייסדייל, היה אמן אוסטרלי. הוא זכה בפרס וין  היוקרתי בשנת 1947,   וייצג את אוסטרליה בביאנלה בוונציה בשנת 1954. הוא הושפע מאמנות מופשטת וסוריאליסטית.

ביוגרפיה

ראשית חייו 
ג'ורג' ראסל דרייסדייל נולד בבוגנור רג'יס, סאסקס, אנגליה, למשפחת חקלאים אנגלו-אוסטרלית, שהתיישבה במלבורן שבאוסטרליה בשנת 1923. הייתה לו ראייה חלשה כל חייו, והוא היה כמעט עיוור בעינו השמאלית מגיל 17 עקב רשתית קרועה (מה שלימים גרם לדחיית בקשתו לשירות צבאי). 

דרייסדייל עבד באחוזת דודו בקווינסלנד ובוויקטוריה. מפגש מקרי בשנת 1932 עם האמן והמבקר דריל לינדזי השפיעה עליו לפנות לקריירה כאמן. בתמיכת אמן עמית למד דרייסדייל אצל האמן והמורה המודרניסטי ג'ורג' בל במלבורן בין השנים 1935 - 1938. הוא גם ערך מספר טיולים לאירופה: בשנים 1938–1939 למד בבית הספר גרוסוונור בלונדון ובגרנדה שאומייר בפריז.  עם חזרתו ביוני 1939 לאוסטרליה, הוכר ככישרון חדש ומתפתח, אך טרם מצא חזון אישי. ההחלטה שלו לעזוב את מלבורן לאלבורי ואז לסידני בשנת 1940 הייתה מכריעה לגילוי הנושא שלו לכל חייו - הכפריות האוסטרלית ואנשיה. לא פחות חשובה הייתה השפעתו של עמיתו פיטר פרבס סמית' שבהנחייתו עבר סגנונו לשימוש בנופים שוממים המאוכלסים בדמויות דלילות ובשמים מבשרי רעות.

סידני 
תערוכת היחיד של דרייסדייל בסידני בשנת 1942 זכתה להצלחה רבה, והגדירה אותו כאחד המודרניסטים המובילים באותה תקופה בסידני, יחד עם ויליאם דובל, איליין הקסטון. בשנת 1944, עיתון בסידני שלח אותו למערב ניו סאות' ויילס "כדי להמחיש את השפעות הבצורת ההרסנית". עם סדרת ציוריו על הרס הבצורת, ומאוחר יותר סדרה שהתבססה על עיירת כריית הזהב הנטושה היל אנד, המוניטין שלו המשיך לצמוח במהלך שנות הארבעים. ציור של העיירה סופלה הסמוכה, זכה בפרס וויין לציור נוף בשנת 1947.

לונדון 1950 
תערוכתו בשנת 1950 בגלריית לסטר בלונדון, בהזמנתו של סר קנת קלארק, הייתה אבן דרך משמעותית בתולדות האמנות האוסטרלית. עד לתקופה זו, האמנות האוסטרלית נחשבה לתת-מין פרובינציאלי של האמנות הבריטית; עבודותיו של דרייסדייל שיכנעו את המבקרים הבריטים כי אמנים אוסטרלים הם בעלי חזון ייחודי משל עצמם, וחקרו נוף פיזי ופסיכולוגי בצורה פיוטית ויפה להפליא. התערוכה יצרה את ההכרה הבינלאומית באמנות האוסטרלית שהביאה במהרה את דובל, סידני נולאן, ארתור בויד, קליפטון פו ואחרים לפרסום לאומי ובינלאומי בשנות החמישים.

השנים האחרונות 
המוניטין של דרייסדייל המשיך לצמוח לאורך כל שנות החמישים והשישים כשהוא חקר את אוסטרליה הרחוקה ואת תושביה. בשנת 1954, יחד עם נולאן ודובל, הוא נבחר לייצג את אוסטרליה בביאנלה בוונציה.

בשנת 1980 מונה לחבר מסדר אוסטרליה.  בשנותיו המאוחרות נרשמה ירידה ניכרת בכמות התפוקה שלו, שמעולם לא הייתה גדולה.

דרייסדייל נפטר בסידני ב־29 ביוני 1981.

חיים אישיים 
הוא התחתן פעמיים ונולד לו בן, טים ובת, לין. טים לקח את חייו בשנת 1962, בן עשרים ואחת, גם בון, אשתו של דריידסייל התאבדה. בשנת 1964 נישאה דרייסדייל למייזי פרבס סמית', חברה ותיקה.

סגנון ונושאים 
חוקר האמנות האוסטרלי ומנהל הגלריה רון רדפורד טוען כי לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, דרייסדייל עורר "'אדמומיות כללית' של אמנות הנוף האוסטרלית". רדפורד מתאר את עבודתו של דרייסדייל באופן הבא: "האדמה המיובשת שלו העידה על כך שהאדם איבד שליטה על הארץ - הטבע נלחם בחזרה".

כריסטין ואלאס מציעה כי דרייסדייל "היה המשורר הוויזואלי של אותו ייאוש פסיבי, כוללני, שגורם חום ובצורת אינסופיים", אך היה זה סידני נולאן, שעם השקפה דומה, "הקרין בעוצמה זו את ההשקעה הזו על אוסטרליה כלפי חוץ עולם ".

לו קלפאק, המסכם בעבודתו על דרייסדייל מ -1983, אומר: "הוא מצא באלמנטים המשותפים של הנוף דימויים קבועים ומרגשים שהפכו לחלק מהשפה החזותית של אוסטרליה המודרנית ... אלה שרואים בציוריו של דרייסדייל עולם מרוחק מהנוחות וההנאות שהם תלויים בהם, מרגיש שהוא מתאר בדידות ובידוד. מבחינתו זה היה ההפך, שחרור מייסורי העולם המתורבת. "

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים אוסטרלים
אוסטרלים שנולדו ב-1912
אוסטרלים שנפטרו ב-1981