מפעל הנשק הקל המלכותי

מפעל הנשק הקל המלכותי (באנגלית: Royal Small Arms Factory או בר"ת: RSAF) הייתה חברת פיתוח וייצור של נשק קל, שפעלה כחברה ממשלתית מ-1816 ועד 1984 ולאחר מכן הופרטה ונרכשה על ידי בריטיש אירוספייס עד שנסגרה ב-1988.

המפעל היה בעל חשיבות רבה לתעשייה הביטחונית הבריטית במהלך המאות ה-19 וה-20, ורבים מכלי הנשק ששימשו את הכוחות המזוינים של בריטניה ובעלות בריתה פותחו או יוצרו בו, כולל הלי אנפילד, הסטן וה-SA80. כלי הנשק שפותחו במפעל כללו בשמם את שם מיקום החברה 'אנפילד' או קיצור 'En' (כך לדוגמה בשם מקלע הברן enBr).

היסטוריה
המפעל החל את דרכו במפעל נשק קל שהוקם בלואישהם ב-1806, שבעצמו הוקם במפעלי חימוש ושריון היסטוריים שהתקיימו במקום מהמאה ה-14 ושימשו את הכס הבריטי מהמאה ה-16 לפחות. במהלך המלחמות הנפוליאוניות הביא הגידול המשמעותי בצורך לאספקת נשק לצבא הבריטי להקמת מפעל גדול בהרבה ובמיקום חדש, כאשר נבחר אזור אנפילד במיקום שכלל גישה למערכת תעלות המים לצורכי תובלה. סביב המפעל החדש הוקמו בתים לעובדים כולל תחנת משטרה, כנסייה, בית ספר ושירותים נוספים.

לאחר סיום המלחמות הנפוליאוניות, המפעל נכנס לתקופה של תפוקה נמוכה בהרבה עקב ירידה בביקוש, אך פרוץ מלחמת קרים ב-1853 והמערכות שבאו אחריה במחצית השנייה של המאה ה-19 הצריכו גידול משמעותי של המפעל, כולל הקמה של פסי יצור חדשים וייעול הייצור ברחבי המפעל. ב-1860 הגיע המפעל לתפוקה של 1,744 רובים בשבוע ממוצע, ב-1866 המפעל התרחב שוב עם מנועי קיטור נוספים לכדי 16 מנועים סך הכל וב-1887 מספר עובדי המפעל הגיע לכדי 2,400 עובדים.

במהלך מלחמות העולם במחצית הראשונה של המאה ה-20 שוב גדל המפעל באופן משמעותי כדי לעמוד בצרכי הצבא הבריטי, בתקופה זו המשיכה תנופת הפיתוח שסיפקה לצבא כלי נשק מתקדמים ומותאמים לצורכי הלחימה. במהלך מלחמת העולם השנייה נבנו שני אתרים נוספים, מרוחקים יותר ממוקדי ההפצצה האווירית של הלופטוואפה. עם סיום המלחמה נסגרו אתרים אלה והמפעל החל שוב להצטמצם עד שב-1964 כמחצית ממנו נסגר. ב-1984 המפעל הופרט והמשיך להתקיים כחברה פרטית שנרכשה על ידי בריטיש אירוספייס, אשר לבסוף סגרה אותו סופית ב-1988.

פיתוחים ומוצרים עיקריים

קישורים חיצוניים

תעשיית נשק בממלכה המאוחדת
חברות ממשלתיות שהופרטו
חברות בריטיות
חברות שנסגרו