דז'ה ציגאן

דז'ה ציגאן (במקור וימר, בהונגרית: Czigány Dezső; 1 ביוני 1883, בודפשט – 31 בדצמבר 1937, בודפשט) היה צייר יהודי-הונגרי. בתחילת המאה העשרים, תוך היכרות עם מגמות הסגנון המודרני, הוא פיתח את סגנונו האישי, וצייר דיוקנאות בעלי גוונים עמוקים ומעוצבים, עירום וטבע דומם בביצוע של הדגשת הצורה.

ביוגרפיה 
ציגאן נולד במשפחה יהודית כבנם של הפחח איגנץ וימר ושל האני פייפר. הוא למד בבודפשט ולאחר מכן במינכן, וכן אצל שימון הולושי במושבת האמנים בבאיה מארה. בשנת 1905 למד באקדמיה ז'וליאן בפריז אצל הצייר ההיסטורי הצרפתי ז'אן-פול לוראן . הוא הציג לראשונה בשנת 1906 בתערוכות Salon des Indépendants. הוא לא הושפע מהציור האקדמי וההיסטורי, אלא מהאמנות של פול סזאן, פול גוגן, אנרי מאטיס ופליקס ואלוטון. במחצית השנייה של העשור הוא משך תשומת לב עם דיוקנאותיו שצוירו בסגנון Wilds Wild. הדיוקן העצמי שלו צבוע בשיער ירוק, שהופיע בתערוכה הראשונה של השמונה, ששמו היה "תמונות חדשות", בשנת 1909, עורר טינה רבה מצד המבקרים בני זמנו. מתחילת העשור הציור שלו הושפע יותר ויותר מפול סזאן.

הוא הציג גם עם ציירי מושבת האמנים של באיה מארה והשמונה בשנת 1911. כאשר הוקמה מושבת האמנים של קצ'קמט, הוא העדיף את קצ'קמט במקום את באיה מארה, ציגאן היה צייר מודרני. הוא היה בידידות טובה עם המשורר אנדרה אדי, הוא צייר אותו כמה פעמים. זוהי גם סדרת דיוקנאות עצמיים מפורסמים המתארים את עצמו כקרדינל, פועל או נזיר וכו'. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא התגורר בצרפת וחזר לביתו לארגן תערוכת אוספים של נופיו מדרום צרפת בשנת 1927 בסטודיו של בודפשט של הצלם אלדר סקיי ברחוב ואצי.

מותו 
בשנת 1937 הוא שם קץ לחייו במו ידיו. לפני שהתאבד, הוא הרג את משפחתו, את בתו, נכדו, אשתו השלישית, בורבאלה סילאשי, אחותו של וילמוש סילאשי.

הנצחה 

בשנת 1944 הוצג חומר האוסף שלו בתערוכת מורשת. רבים מציוריו נרכשו לאוספים פרטיים, אך כיום יותר ויותר מיצירותיו נשמרות בגלריה הלאומית של הונגריה ובמוזיאונים אזוריים איכותיים, כגון מוזיאון יאנוס פנוניוס בפץ', אוסף דיאק בסקשפהרוואר, ומוזיאון ריפל-רונאי בקאפושוואר. עבודותיו חוזרות אט אט למוזיאונים מאוספים פרטיים. כך, למשל, אספן האמנות המפורסם מרצל נמש תרם את החומרים שלו לגלריית קצ'קמט, והיו גם תמונות של דז'ה ציגאן שעדיין ניתן לראות ב"ארמון ציפרה" (Cifrapalota).

מעבודותיו 
 דיוקן ילדה (Merengő) (1903) (שמן על בד, 76x60 ס"מ) (פרטי)
 נוף (1906–1908) (שמן על בד על קרטון, 49x58,5 ס"מ) (בבעלות פרטית)
 טבע דומם בסטודיו (1910 בקירוב) (שמן על בד, 96x71 ס"מ)
 הלווית ילדים (1910) (שמן, קרטון, 60.5x77 ס"מ) (MNG)
 דיוקן עצמי (1912) (שמן על בד, 58x40 ס"מ) (מוזיאון ריפל-רונאי, קאפושוואר)
 נוף פרובנס (1926–1927)

גלריית תמונות

מאמרים קשורים 
 השמונה (ציירים)

לקריאה נוספת 
 קריסטיאן ניארי : אהבות ציוריות. בודפשט; 2016.  "'הכל נהרס סביבו. דז'ה ציגאן
 ביוגרפיה ויצירות של ציגאן (בהונגרית ובאנגלית)
 דז'ה ציגאן: נוף פרובאנס
 עבודות של דז'ה ציגאן - TerminArtors.com
 לקסיקון יהודי הונגרי. דז'ה ציגאן. 1929
 (אתה) גלריית פורטרטים
 תערוכה של השמונה רוברט ברני, דז'ה ציגאן וכו'. מעבודותיו בסלון הלאומי, 1911
 בלה הורבאט: ציורי אנדרה אדי של דז'ה ציגאן ; 1977
 אטילה רום: דז'ה ציגאן ; הוצאה לאור פרטית, 2004

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

מתאבדים: אמנים
ציירים יהודים הונגרים
בוגרי אקדמיה ז'וליאן
בודפשט: אישים
יהדות בודפשט
ציירים הונגרים
הונגרים שנולדו ב-1883
נפטרים ב-1937