חוק מגן דוד אדום

חוק מגן דוד אדום, תש"י–1950 הוא חוק שנחקק בשנת 1950 לשם הסדרת מעמדו ופעילותו של ארגון ההצלה מגן דוד אדום שיפעל תחת השראת המשפט העברי "כל המקיים נפש אחת מישראל כאילו קיים עולם ומלואו".

היסטוריה חקיקתית 
מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 פעלו ביישוב אגודות מקומיות להגשת עזרה ראשונה, תחת מסגרת-גג בשם ""הארגון
הארצי של אגודות מגן דוד אדום לעזרה מהירה בארץ ישראל".
ב-12 ביולי 1950 אושר בכנסת הראשונה "חוק מגן דוד אדום", על מנת לאפשר את צירופו של הארגון לארגון הצלב האדום, תוך הכרה בסמלו. עקב כך קיבל הארגון מעמד חוקי, קבוע ומוכר בישראל כאגודה ארצית לפי אמנת ז'נבה. מעמד זה העניק לה זכויות, חובות ומעמד קבוע. לאחר הצטרפותה של מדינת ישראל לאמנת ז'נבה כחלק מארגון הצלב האדום ולאמנות נוספות האחראיות על טיפול בקורבנות מלחמה, קיבל מד"א את האפשרות להצטרף כארגון-חבר ארצי של הצלב האדום.

בתיקון הראשון לחוק, ביוזמת חברת הכנסת חייקה גרוסמן, ניתן למד"א פטור מכל מכס, מס קנייה ותשלומי חובה אחרים על יבוא מכשירים, ציוד רפואי ותרופות, המשמשים את מטרותיו, בתנאי שלא ניתן לרכוש ציוד זה בישראל.

בתיקון שנכלל ב"חוק ההסדרים" לשנת 2003 נוסף לחוק סעיף 7א, שקבע שמד"א יחייב באגרה את מי שקיבל שירות ממנו. בשנת 2012 הורחב סעיף זה במידה ניכרת.

עיקרי החוק 

החוק הקים תאגיד סטטוטורי בשם "מגן דוד אדום בישראל", שמטרותיו:
(א) למלא את התפקידים של אגודה ארצית, ולהיות לצורך זה שירות עזר לשירות הרפואי של צה"ל בזמן מלחמה, ולהתכונן לכך בזמן שלום.
(ב) לקיים לטובת כלל התושבים שירותי עזרה ראשונה ושירותי אשפוז ארעי לשעת­ הדחק.
(ג) לקיים לטובת כלל התושבים שירות של אגירת דם, פלזמה ומוצרי לוואי שלהם (בנק הדם).
(ד) למלא כל תפקיד נוסף שייקבע בתקנות האגודה.
החוק קבע את מוסדות האגודה וכן קבע כי סמל האגודה הוא מגן דוד אדום על רקע לבן.

החוק קבע שעם אישור התקנון של מגן דוד אדום, יועברו לארגון זה כל הזכויות והחובות של הארגון הארצי הקיים ושל כל 27 האגודות המקומיות, שיחדלו להתקיים. בנוסף, ביטל החוק את דבר המלך במועצה על אמנות ז'נבה מ-1906, 1929 (ארצות מנדט), ו-1937, שהבטיח הגנה לצלב האדום בלבד.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ישראל: חקיקת בריאות ורפואה
הכנסת הראשונה: חקיקה
מגן דוד אדום
1950 בישראל