זואומורפיזם

זואומורפיזם (באנגלית: Zoomorphism) הוא ייחוס מאפיינים של בעלי חיים לבני אדם, אלוהויות או תופעות טבע. מקורה של המילה הוא מיוונית (צירוף של זואו - ζωον, שפירושה "חיה", ומורפיזם- μορφη, שפירושה "צורה"). בהקשר של אמנות, זואומורפיזם יכול לתאר אמנות המדמיינת את בני האדם כבעלי חיים לא אנושיים. ניתן להגדיר זאת גם כאמנות המציגה מין אחד של בעלי חיים כמין אחר של חיה, או אמנות המשתמשת בבעלי חיים כמוטיב חזותי. זואומורפיזם מתרחש גם בהקשר דתי, לדוגמה בדת מצרים העתיקה, אלוהויות תוארו בצורה של בעלי חיים.

זואומורפיזם משמש גם בספרות, כאמצעי פיגורטיבי בשירה ובפרוזה, כדי לתאר את מעשיהם של בני אדם או חפצים, כבעלי התנהגות או מאפיינים של בעלי חיים. לדוגמה בספר דברים לג' יז', מתואר יהושע כ:.

השימוש בזואומורפיזם נפוץ גם כאלמנט דקורטיבי לחפצים, שבדרך כלל הם פשוטים בצורתם ובעיצובם.

האנשה (בלעז: אנתרופומורפיזם) היא ההפך מזואומורפיזם ומשמעותה ייחוס תכונות אנושיות למי שאינו אדם (בעלי-חיים, חפצים דוממים, איתני הטבע, אלים וכן הלאה). האנשה משמשת לעיתים קרובות גם בספרות או בסלנג יומיומי.

דוגמאות

ייצוג זואומורפי בדת

 הופעת רוח הקודש כיונה ב (הבשורה על-פי לוקאס ג', כב'), .
 ייצוג מרקוס המבשר כאריה באיקונוגרפיה הנוצרית המאוחרת.
 בהינדואיזם, גארודה, בן הלוויה של האל וישנו, מתואר כנשר או יצור עם חצי גוף של ציפור וחצי גוף אנושי.
 האלים המצריים תוארו לעיתים קרובות כחיות או שילוב של אדם וחיה.
 שמותיהן של שתי הנביאות התנכ"יות - דבורה הנביאה וחולדה הנביאה, שהיו ב שפרשו שהם מונחים זואומורפיים המתייחסים לחיות דבורה וחולדה.

שימוש בביטויים זואומורפים בשפה ובספרות
  -קטע מהשיר "סופה" של יענקל'ה רוטבליט

ייצוג האנושות בהקשר האבולוציוני
הזואולוג דזמונד מוריס בספריו ב"קוף העירום "וגן החיות האנושי", האנתרופולוג והפסיכולוג רוברט ארדרי בספרו "בראשית הייתה אפריקה", וקונראד לורנץ, אבי מדע האתולוגיה בספרו "תוקפנות", כתבו כולם מנקודת מבט סוציוביולוגית. הם ראו את המין האנושי כחיה, הכפופה לחוק האבולוציוני של הישרדות החזקים ביותר באמצעות הסתגלות לסביבה הביופיזית.

ייצוג זואומורפי באמנות האסלאם
האמנות האיסלאמית מספקת דוגמאות רבות לזואומורפיזם בחפצי אמנות, וכיוון שחפצים אלה מגיעים ממורשת אסלאמית, הם מוסרים לרוב מהקשר דתי עקב המסורת האניקונית של אי הצגת דמויות דתיות, אנשים או בעלי חיים. לכן, רוב הייצוג הפיגורטיבי של בעלי החיים באמנות האסלאמית מקורו בחפצים חילוניים. הסגנון הזואומורפי מאפשר לאמנים לעצב צורות ועיצובים של בעלי חיים, מסורת שהייתה קיימת כבר ב, לאחר התפשטות האסלאם מעבר לחצי האי ערב.

תמונות

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

טכניקות ספרותיות
מיתולוגיה
אמצעים רטוריים