אדית גרטרוד קלמנס

אדית גרטרוד קלמנס (באנגלית: Edith Gertrude Clements; 1874 – 1971), הידועה גם בשם אדית שוורץ קלמנס, הייתה בוטנאית אמריקאית וחלוצה באקולוגיה בוטנית והייתה האישה הראשונה שזכתה בתואר דוקטור על ידי אוניברסיטת נברסקה. היא הייתה נשואה לבוטנאי פרדריק קלמנס, איתו שיתפה פעולה לאורך כל חייה המקצועיים. יחד הם הקימו את המעבדה האלפינית, תחנת מחקר בפיקס פיק, קולורדו. קלמנס הייתה גם אמנית בוטנית שאיירה ספרים משלה וכן פרסומים משותפים עם פרדריק.

שני בני הזוג היו מעורבים בחקר הפיטוגאוגרפיה, במיוחד את הגורמים הקובעים את האקולוגיה של הצמחייה באזורים מסוימים, והם זכו לשבחים.

ביוגרפיה 
אדית גרטרוד שוורץ נולדה בשנת 1874 באלבני, ניו יורק, לג'ורג' ואמה (יאנג) שוורץ. אביה מאומהה שבנברסקה. [2] היא התחנכה באוניברסיטת נברסקה (UNL), וזכתה בתואר ב.א. בגרמנית בשנת 1898. היא כתבה את עבודת הדוקטורט שלה בנושא "הקשר של מבנה העלה לגורמים פיזיים" בשנת 1904.

אדית שוורץ החלה את דרכה כעמיתת הוראה בגרמנית ב־1898–1900. במהלך תקופה זו הכירה את בעלה לעתיד, פרדריק קלמנס, פרופסור לבוטניקה שהשפיע על כיוון לימודיה לתואר שני. באותה תקופה, אוניברסיטאות נברסקה ומינסוטה (שם לימדה מאוחר יותר) היו מרכזים לחקר הפיטוגאוגרפיה - התפוצה הגאוגרפית של מיני צמחים - והיא בחרה להפוך את זה לתחום ההתמחות שלה. היא קיבלה את הדוקטורט שלה בבוטניקה בשנת 1904, והפכה לאישה הראשונה שזכתה בתואר דוקטור באוניברסיטה.

אדית ופרדריק נישאו בשנת 1899.

קריירה 
לאחר שסיימה את הדוקטורט, קיבלה אדית קלמנטס עבודה כעוזרת הוראה בבוטניקה באוניברסיטת נבדה (1904–1907), שם לימד פרדריק. כדי לגייס כסף, הם בילו את תקופת הקיץ באיסוף דגימות צמחים והרכיבו את Herbaria Formationum Coloradensium, אוסף יקר של כ -530 דגימות של צמחי הרים בקולורדו שתועדו בקפידה גם על ידי 100 צלומים. כמה שנים לאחר מכן, הם הרכיבו אוסף נוסף ובו 615 דגימות שהודפס ב-1972 על ידי הגן הבוטני של ניו יורק.

בשנת 1909, קלמנס נשכרה בדרגת "מדריך" בבוטניקה על ידי אוניברסיטת מינסוטה, מיניאפוליס, שם התקבל פרדריק שנתיים קודם לכן כדי לעמוד בראש המחלקה לבוטניקה. בשנת 1917 ויתר פרדריק על ההוראה והחל לבצע מחקר במימון מכון קרנגי בוושינגטון הבירה. במשך שנים רבות לאחר מכן, מימון מכון קרנגי תמך במאמצי המחקר המשותפים שלהם, וקלמנטס נבחרה כעוזרת בשטח על ידי מכון קרנגי.

החל משנת 1917 בילו את החורפים במחקר בשני מוסדות מחקר במימון קרנגי: תחילה במכון טוסון באריזונה, ולאחר מכן (החל משנת 1925) במעבדת החופים בסנטה ברברה, קליפורניה. במהלך תקופה זו, עבדו בתחנה בוטנית שפיתחו כאתר ניסוי להתאקלמות הצמחים, מעבדה אלפינית בפייס פיק, קולורדו קלמנס שימשה כמדריכה בבוטניקה של המעבדה, ופרדריק כמנהל. הם הכשירו בוטנאים ואקולוגים רבים במעבדה זו במהלך ארבעת עשורי פעילותה, לפני סגירתה בשנת 1940. הם פרסמו במשותף ובנפרד, וקלמנטס השתמשה בכישורי השפה שלה כדי לתרגם כמה מספריהם ומאמריהם לשפות זרות.

במהלך שנות "קערת האבק", קלמנס ופרדריק הסתובבו במישורים הגדולים ובדרום מערב, ועזרו לעודד אמצעי שימור קרקע כדי להתמודד עם אובדן הרסני של אדמות חקלאיות.

קלמנס הייתה אמנית בוטנית ואיירה מספר פרסומים משותפים שלהם, כגון פרחי הרי הרוקי (1914) ופרחי החוף והסיירה (1928), וכן פרסומי יחיד של פרדריק הסתגלות ומוצא בעולם הצומח: תפקיד הסביבה באבולוציה (1939), ודינמיקה של צמחייה (1949). בשנת 1916, לוחות ציורי הצבע מ"פרחי הרי הרוקי" הופצו כמדריך עצמאי של הפרחים הבולטים ביותר באזור תחת הכותרת "פרחי הר ומישור".

בשנת 1960, בגיל שמונים ושש, פרסמה קלמנס ספר זכרונות, "הרפתקאות באקולוגיה" ובו סיפרה את סיפורם של "שני אקולוגים שחיו ועבדו יחד" זה ספר מראה כמה עבודות קלמנס לקחה במשלחות המשותפות של בני הזוג, החל מנהגות, מכונאות, טבחות ועד צילום, ציור ומחקר בוטני. ואמנם, פרדריק עצמו סבר כי קלמנס הייתה מדורגת בין האקולוגים המובילים בעולם לו הייתה מבלה פחות זמן בסיוע לקריירה שלו.

פרדריק פרש בשנת 1941 ומת בשנת 1945. אדית המשיכה לעבוד על כתבי היד המשותפים שלהם ולכתוב מאמרים עד מותה בלה ג'ולה בשנת 1971.

גלריה

קישורים חיצוניים 

 
 ביוגרפיה מפורטת של בני זוג קלמנס

הערות שוליים 

מאיירות אמריקאיות
מדעניות אמריקאיות
בוטנאים
ילידות 1874
נפטרות ב-1971