אפפונו מים

אֲפָפוּנוּ מַיִם עַד נֶפֶשׁ הוא פיוט מסוג סליחה שנתחבר על ידי הפייטן האיטלקי הפורה אמיתי בן שפטיה, שכיהן כרב וראש ישיבה במאה ה-9 ופיוטיו הרבים היו לאבני היסוד של הסידור ומחזור התפילה היהודי. הפיוט מיועד לתעניות בה"ב, ונאמר כיום בקהילות ישראל בסליחות לשני בתרא (היום האחרון בסדרת בה"ב).

הפיוט עוסק בקושי הגלות, ומביע תקווה שבזכות צום בה"ב ימחל אלוהים לחטאי עמו.

מבנה הפיוט ותוכנו 
הפיוט מתאר את קשיי הגלות, המכבידים עלינו עד כי  לעמוד כנגדם; לכן , אך מכיוון ש פנינו ונאחזנו ב (לפי , "א"ר לעזר, שלשה דברים מבטלין את הגזירה קשה, ואלו הן: תפלה וצדקה ותשובה"). לפיכך קבענו את צומות בה"ב כדי שירחם עלינו ה', והפייטן מסיים בבקשה: , וסלח לנו והצילנו מכל רע.

הפיוט עשוי שורות שורות, והאותיות הראשונות בכל שורה בפיוט יוצרות אקרוסטיכון אלפביתי, שבסופו חתימת שם המחבר: אֲמִתַּי.

בניגוד לפיוטים אחרים של אמיתי בן שפטיה, בפיוט זה אין חריזה כלל, ובכך הוא דומה לפיוטים קדומים. שפתו פשוטה ובהירה. ניכרת בו קרבה מסוימת לפיוט הקדום אנשי אמונה אבדו.

בהלכה 
עיקרו של הפיוט עוסק בצום בה"ב, ועל כן כתבו הפוסקים שבמקרה שאין בציבור המתפללים לפחות עשרה אנשים המתענים, אזי . לפי מנהג אחר נהוג לומר אותו בכל מקרה, אלא שאת המילים העוסקות בצום יש להחליף במילים העוסקות בתפילה, ולומר "תפילת שני וחמישי ושני" במקום "צום שני וחמישי ושני".

הערות שוליים 

סליחות
יצירות עם אקרוסטיכון