ישראל קאנאל

ישראל קאנאל, הידוע גם בשמות מייטק ויהודה, היה חייל התנגדות היהודית בגטו ורשה, השתתף במרד גטו ורשה בשנת 1943.

ביוגרפיה 

ישראל קאנאל נולד בבידגושץ' שבפולין. הוא היה חבר בארגון הציוני עקיבא. קאנאל שירת במשטרה היהודית בגטו בפיקודו של יוסף שרינסקי. בתחילת המאבק בגטו החליטו מנהיגי הארגון כי יש להתנקש בבוגדים בגטו ובמשתפי פעולה עם הנאצים. בראש רשימת החיסול הציבו ראשי ההתנגדות את מפקד משטרת הגטו שרינסקי. קאנאל נבחר לביצוע גזר הדין. הוא התאים למשימה בשל ניסיונו כשוטר וכן משום שבמסגרת עבודתו יכול היה להסתובב בגטו ללא חשש.

ב-20 באוגוסט ארב קאנאל לשרינסקי. הוא ירה בו באקדח היחיד שהיה ברשות הארגון. שרינסקי נפצע בצווארו, אך לא מת; הוא רק נעלם משטח הגטו. ישראל קאנאל הצליח להסתלק. ב-21 באוגוסט 1942 הוא ביצע ניסיון חיסול כושל בשרינסקי בדירתו ברחוב נובוליפקי בוורשה. שרינסקי נפצע קשה משני כדורים.

במהלך מרד הגטו באפריל 1943 היה קאנאל מפקד של לוחמי ה-JCO בגטו המרכזי.
עם נפילת בונקר המפקדה במילא 18 בידי הגרמנים, ישראל היה בין המפקדים והלוחמים של אי"ל שיצאו מהגטו דרך תעלות הביוב ברחוב פרוסטה ב-10 במאי 1943. בין המפקדים שיצאו איתו היו מארק אדלמן, צביה לובטקין, טוסיה אלטמן, מיכאל קלפפיש, יהודה ונגרובר, הירש ברלינסקי, אליעזר גלר וטוביה בוז'יקובסקי. הלוחמים הועברו ליערות לומיאנקי, כ-7 ק"מ צפונית לוורשה, במטרה להצטרף לפרטיזנים, באמצעות משאיות שארגן שמחה רותם (קז'יק).

מאוחר יותר הוא נעצר על ידי הגרמנים וככל הנראה נרצח באושוויץ-בירקנאו בשנת 1943.

הנצחה 
שמו של ישראל קנאל מופיע על לוח הזיכרון שהוצב באנדרטה לפינוי לוחמי גטו ורשה ברחוב פרוסטה 51 בוורשה.

ראו גם
 מיכאל קלפפיש
 יצחק צוקרמן

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

לוחמי מרד גטו ורשה
אסירים בגטו ורשה
נספים במחנה ההשמדה אושוויץ
יהודים בשואה: פולין
פולנים שנפטרו ב-1943