אכילת דג בשבת

בקהילות יהודיות רבות קיים מנהג לאכול דג בשבת.

מקור
הסיבה המקורית למנהג בקהילות יהודיות רבות לאכול דג בשבת, היא מדין עונג שבת, וכפי שנכתב בגמרא:

דברים אלו מלמדים על אכילת דגים מדין עונג שבת ואינה רואה בדגים עניין סגולי מיוחד.

בהמשך הגמרא מספרת על יוסף מוקיר שבת שהיה רגיל לקנות דגים לכבוד שבת.

אכילת דגים בשבת לא הובאה ברמב"ם ובשולחן ערוך, האזכור הראשון של מנהג זה בספרות ההלכתית הוא בספר מגן אברהם שהביא מנהג זה דבריו הובאו בספרי האחרונים ונפסקו במשנה ברורה ובבן איש חי. אך גם הם סייגו זאת בשני תנאים: א. מי שהדגים אינם בריאים לו או שלא אוהב דגים לא חייב לאוכלם ב. אם מוכרי הדגים מעלים את המחיר בכוונה (לפי לפי הבאר היטב דווקא ביותר משליש מחיר ולפי הפרי מגדים והאליה רבה אפילו בפחות משליש) יש לאותה קהילה לתקן תקנה שאין לקנות דגים עד שיורד המחיר.

הרב משה הירץ כתב שאכילת דגים בשבת היא מצווה מהתורה, דעתו לא התקבלה וכל האחרונים נחלקו על דבריו.

טעמים רבים נוספים נאמרו בספרות הקבלית והמדרשית.

בחסידות
יש שאכלו את הדגים עם שאריות לחם מימות השבוע, יש שנהגו לאכול את עין הדג בדווקא, בחסידות צאנז נהוג לאכול דגים חמוצים, מנהג רווח בחסידות הוא לאכול את הדגים בידיים, מספר נימוקים ניתנו למנהג זה.

סוג הדגים
בעקבות בעיות הלכתיות הקשורות במלאכת בורר ומבשל, נהגו בקהילות רבות (בעיקר יוצאי קהילות אשכנז) לאכול בשבת דווקא געפילטע פיש או הרינג, אך אין חובה הלכתית דווקא באכילת דגים אלו.

בקרב יוצאי צפון אפריקה נהגו לאכול חריימה.

ראו גם 

 האוכל דג ביום דג ניצל מדג

לקריאה נוספת 

בן מלך, שבת קודש, הרב לייב מינצברג, עמ' תקס"א - תקס"ג.

קישורים חיצוניים

משה חלמיש, "אכילת דגים בשבת - טעמים ופשריהם", עלי שפר (תש"ן), עמ' 67–87.
חיים גרינפלד, קונטרס אכילת דגים בשבת, בתוך: פרדס המלך - מנהגי שבת קודש, חמ"ד תשנ"ט, פרק יד, עמ' שסט-תכו.

הערות שוליים

סעודות שבת
שבת
מאכלי שבת
אכילת דגים