ויליאם שארפ (אמן)

ויליאם שארפ (באנגלית: William Sharp; 29 בינואר 1749 – 25 ביולי 1824) היה חרט ואמן אנגלי.

ביוגרפיה ועבודה 
שארפ היה בנו של יצרן נשק מכובד שהתגורר במרכז לונדון. הוא היה חניך בחריטה אצל החרט והגנאלוג ברק לונגמייט  (1738–1793), ולאחר הנישואין, לאשה צרפתייה, ביסס את עצמו כחרט ברחוב ברטולומיי ליין.

עבודתו הבולטת הראשונה הייתה תחריט של "הקטור", אריה זקן ב"לונדון טאוור". בסביבות 1782 הוא מכר את החנות ועבר לווקסהול, מתוך כוונה להתמחות בתחומים מורכבים יותר (כלומר חריטה להדפסה) של אומנות. בין הלוחות הקודמים שלו יש כמה איורים, שנעשו בעקבות תומאס סטות'ארד, לעיתון. הוא גם השלים את לוח "הנחיתה של צ'ארלס השני בדובר" של בנג'מין וסט, שויליאם וולט השאיר לא גמור בזמן מותו, חרט כמה מהאיורים של אמנים שנסעו עם קפטן קוק במסעותיו המפורסמים, לבסוף התיישב בצ'יזוויק שם שהה למשך שארית חייו.

הוא חרט את "הנה האיש" (על פי גווידו רני); "המלך ליר בסערה" ו"המכשפה מעין דור" (אחרי בנג'מין וסט); "הגיחה מגיברלטר" (אחרי ג'ון טרומבול); דיוקנו של "ג'ון האנטר"  ו"המשפחה הקדושה" (על פי ג'ושוע ריינולדס) ועוד.

סגנון החריטה של שארפ היה מקורי, חצי גוונים עשירים ומלאים. הוא הפך לחבר כבוד באקדמיה הקיסרית בווינה ובאקדמיה המלכותית במינכן.

שארפ נפטר בצ'יזוויק ב־25 ביולי 1824, ונקבר בחצר הכנסייה שם.

פוליטיקה ודת 
שארפ היה רפובליקני וחבר של תומאס פיין והורן טוק, והיה חבר בחברה למידע חוקתי. כתוצאה ממחלוקת משפטית שבה היה מעורב הורן טוק, שארפ נחקר על באשמות הנוגעות לבגידה, אך לבסוף שוחרר ללא עונש כ"תומך" בלבד.

הוא תמך בתורתם של פרנץ מסמר ועמנואל סוודנבורג והושפע מתפיסתו הדתית של העתיד לפי ג'ייקוב בריאן והנביא המילניאליסטי ריצ'רד בראת'רס. חרט כאחרון "נסיכי העברים". לאחר אשפוזו של ריצ'רד בראת'רס בבית משוגעים באיזלינגטון, הפך שארפ לחסידה של הנביאה ג'ואנה סאות'קוט , אותה הביא מאקסטר ללונדון והחזיק על חשבונו למשך זמן לא מבוטל, הוא הכין אותה לציור דיוקן שאותו הוא חרט.

למרות מותה המוקדם, ככל הנראה הוא מעולם לא איבד אמון במשימתה האלוהית או באפשרות שהיא תופיע שוב, וכתב ספר להגנתה: "תשובה לעולם." (לונדון, 1806).

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים בריטים
בריטים שנולדו במאה ה-18
בריטים שנפטרו ב-1824