שבר היל-זקס

שבר היל–זקס (בלועזית: Hill–Sachs lesion או Hill–Sachs fracture), הוא שבר דחיסה בחלק האחורי של ראש עצם הזרוע, הנובע מלחץ חזק של ראש עצם הזרוע על השפה הקדמית-תחתונה של החלל הגומתי (חלק מעצם השכם) כאשר הכתף נפרקת לכיוון קדימה. כשעצם הזרוע נפרקת מספר רב של פעמים, ראשה הרך יחסית של עצם הזרוע פוגע בקצה הקדמי של החלל הגומתי ועקב כך נוצר שבר דחיסה בראש עצם הזרוע. אבחון השבר מבוצע על ידי אורתופד בעזרת סקירה של ההיסטוריה הרפואית של המטופל, בדיקה גופנית ודימות. אמצעי ההדמיה הנפוץ לאבחון שבר זה הוא לרוב רדיוגרפיה רגילה. עם זאת, מחקרים הראו כי לאולטראסאונד יש גם ערך באבחון שבר היל-זקס והוא בדיקה שאינה פולשנית ולא כוללת קרינה. אף על פי שאינו כלי אבחון נפוץ לשבר זה, הוכח גם כי MRI אמין מאוד לאבחון שבר זה.

ההחלטה לטפל בשבר היל-זקס מבוססת על הקשר שלו להפרעות כרוניות וחוסר יציבות במפרק הכתף ועל כן הטיפול חשוב במיוחד בחולים מתחת לגיל 25 ובקרב ספורטאים. התסמינים לרוב ממושכים כשהשבר משמעותי יותר, במיוחד אם מעורבים יותר מ-20% משטח המפרק. שברים גרמיים קשורים עשויים להתרחש במקביל בחלל הגומתי, כמו שבר בנקארט. שכיחות השבר באוכלוסייה אינה ידועה בוודאות והספרות בנושא מראה שיעור של 40% עד 90% בקרב חולים עם חוסר יציבות קדמית בכתף ושל כ-100% בקרב אלו הסובלים מפריקות קדמיות חוזרות. עקב שכיחותו הגבוהה בקרב מטופלים עם פריקות חוזרות בכתף, השבר מהווה סמן לכך שפריקה קדמית התרחשה גם אם המפרק חזר מאז למצבו הרגיל. שברים גדולים מסוג זה עלולים להחמיר את חוסר היציבות בכתף ולעיתים קרובות יגרמו לכאב במפרק. השבר נקרא על שם הרולד ארתור היל ומוריס דייוויד זקס, שני רדיולוגים מסן פרנסיסקו שבארצות הברית. בשנת 1940 הם פרסמו דוח על 119 מקרים של פריקת כתף והראו כי השבר נובע מדחיסה ישירה של ראש הזרוע. לפני פרסום מאמרם, אף על פי שהשבר כבר היה ידוע כסמן של פריקת כתף, המנגנון המדויק לא היה ברור.

ראו גם
 פריקת כתף חוזרת

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

פציעות כתף וזרוע
שברים (אורתופדיה)