איילט טריפולי

איילט טריפולי (בטורקית עות'מאנית: ایالت طرابلس شام; בערבית: طرابلس الشام) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. הבירה הייתה בטריפולי. שטחו המדווח במאה ה-19 היה .

האיילט נמתח לאורך החוף, מהגבולות הדרומיים של הרי נור בצפון, אל הנקיק של ג'וניה דרומה, אשר הפריד בינו לבין שטחה של סנג'ק צידון-ביירות.

יחד עם ערי החוף שכללו מוסלמים סונים ונוצרים מרונים, הערים לטקיה, ג'בלה, בניאס, טרטוס, טריפולי, בתרון וגבל, האיילט כללו את ואדי אל-נסארה (עמק הנוצרים), את הרי אנסריה, שיושבו על ידי העלווים, כמו גם מרחבי הצפון של רכס לבנון, שם רוב התושבים היו נוצרים מרונים.

היסטוריה 
השלטון העות'מאני באזור החל בשנת 1516, אך האיילט לא הוקם עד 1579, אז הוקם מהמחוזות הצפון-מערביים של איילטים דמשק וחלב.

בתחילת הכיבוש העות'מאני בשנים 1516–1579, ענייני הסנג'ק היו תחת שליטה של אמירי אסאף הטורקמנים מ-Ghazir בקיסרואן. כאשר הוקם האיילט מחדש בשנת 1579, הועמדה משפחה חדשה של טורקמנים, הספאים, והם החזיקו בשלטון עד מותו של בן המשפחה, יוסוף, בשנת 1625.

בשנים 1800–1808, 1810–1820 ו-1821–1835 מושל האיילט היה מוסטפא אגא ברבר.

חטיבות מנהליות 
האיילט כלל חמישה סנג'קים בין השנים 1700–1740 כדלקמן:
 סנג'ק טריפולי (טריפולי)
 סנג'ק חמה (חמה)
 סנג'ק חומס (חומס)
 סנג'ק סלמיה (סלמיה)
 סנג'ק ג'בלה ג'בלה)

הערות שוליים 

האימפריה העות'מאנית: איילטים
לבנון: היסטוריה
סוריה: היסטוריה