I Admit

I Admit (בעברית: אני מודה) הוא שיר של הזמר אר קלי אשר יצא לחשבון הסאונדקלאוד שלו ב-23 ביולי 2018. שיר מתייחס להאשמות נגדו שהיו באותה תקופה על קיום יחסי מין עם קטינות והתעללות בנשים. השיר נכתב על ידי קלי עצמו ורפאל ראמוס אוליברה והופק על ידי קלי עצמו ונוק. השיר נוצר בעקבות כתבה שהתפרסמה באתר "BuzzFeed News" ובה נכתב כי לפי עדויות שונות הזמר מנהל "כת מין" ואף בעקבות מספר נשים אשר התראיינו לתקשורת טענו כי הזמר ניצל אותם מינית עוד כשהיו קטינות ואף התעלל בהם פיזית ונפשית. במהלך השיר שאורכו ב-19 דקות הזמר מודה במספר דברים ביניהם בבעיית הדיסלקסיה שלו, בעובדה כי בגד בנשים שהיה איתן ובכך שעבר בעצמו אונס. אם כי קלי הכחיש בשיר את הטענות נגדו על כך שהוא התעלל בבנות זוגותיו וקיים יחסי מין עם קטינות.

השיר ספג ביקורות שליליות. המבקרים טענו כי השיר מגוחך ושהוא אינו מפריך את ההאשמות הפליליות נגד הזמר. תוכן השיר הושווה לספר אילו עשיתי זאת: וידויו של רוצח ולסדרה "Trapped in the Closet" בה שיחק קלי עצמו ואף כתב והפיק את הסדרה. המבקרים מתחו ביקורת על כך שבשיר קלי יותר מתגונן מאשר מודה בטעויותיו. בעקבות השיר שחררו אשתו לשעבר אנדראה קלי ואחיו קארי קלי שיר תגובה המפריך את טענותיו של קלי בשיר ומציג נגדו טענות חדשות. גם שיר זה הוביל לבאזז תקשורתי. בעקבות הטענות נגד קלי
תנועת Time's Up קראה להחרים את המוזיקה של הזמר.

רקע והפצה 
ביולי 2017 העיתונאי ג'ים דרוגטיס כתב מאמר עבור אתר "BuzzFeed News" המפרט שלוש חקירות משפטיות לאחר ששלוש משפחות הגישו תלונה נגד הזמר על כך שהוא חטף לכאורה את בנותיהן לאחר שהוא ביסס את מערכת היחסים שלו איתן. במאמר קלי הואשם בניהול כת ואף כלל גם עדויות מטעם שלושה אנשים אשר מקורבים לזמר, עם זאת קלי עצמו וגם אותן בנות שסביבן עסק המאמר דחו את הטענות.

עוד ב-2015 נוצרה תנועת להשתיק את אר קלי אשר נוצרה כתוצאה ממספר בנות שהתראיינו לתקשורת וענו כי קלי ניצל אותן מינית ואת התעלל בהן. התנועה יצאה להפנות כנגד קלי על כך שצריך להחרים את ההופעות שלו ולגרש אותו מחברת התקליטים שלו. כתוצאה מפרסום המאמר גם התת-עמודה "Women of color" של עמותת Time's Up תמכה בתנועה.
על פי מאמר שפורסם במגזין "The Root" לחברת התקליטים של קלי RCA ולחברה שמעליה סוני מיוזיק ולגופים נוספים כמו אפל מיוזיק, טיקטמאסטר וספוטיפיי בבקשה לסיים את היחסים העסקיים שלהם עם קלי. בסופו של דבר בעקבות עליית הסדרה לשרוד את אר קלי RCA פיטרו את קלי מהחברה וספוטיפיי הסירו את המוזיקה שלו מהפלייליסטים שלהם ואף שדרני רדיו הפסיקו לנגן שירים שלו. ספוטיפיי למעשה הסירו את המוזיקה של קלי מהפלייליסטים שלהם עוד במאי אותה שנה בעקבות חוק "תוכני הסתה ושנאה" אך כחודש לאחר מכן החוק בוטל לאחר שמספר מוזיקאים ובניהם קנדריק לאמר האשימו את ספוטיפיי בצנזורה.

השיר יצא לחשבון הסאונדקלאוד של יוליוס דרינגטון, מנכ"ל חברת התקליטים AudioDream ב-23 ביולי 2018. חברת התקליטים של קלי RCA לא אישרה את מעורבותה בשיר. על מנת לקדם את השיר הפיץ קלי פוסט עם הכיתוב "היום הוא היום שלו חיכיתם" בכל החשבונות שלו ברשתות החברתיות.

בינואר 2019 שוחררה הסדרה "לשרוד את אר קלי" אשר מציגה עדויות של נשים רבות אשר טוענות כי קלי קיים איתם יחסי מין עוד שהיו קטינות, התעלל בהם פיזית ורגשית ובתמורה לכך הבטיח להם דברים שלא קיים. כתוצאה מכך הרתאיין קלי לתוכנית הבוקר של CBS. במהלך הריאיון שאל המראיין האם השיר הוא הדרך שלו להתדוודות על אותן האשמות. בתגובה קלי אמר: "לשאלה הזו אין שום היגיון, לא ביצעתי שום עבירה, אבל מה שאני אומר זה: השיר מבטא את רגשותיי לגבי הדברים שעברתי. אם אתה מקשיב לזה, אתה יכול לשמוע בדיוק מה שאני מודה".

מילים 
בשיר מודה קלי במספר דברים שונים הקשורים לחייו, בין היתר בעובדה שהוא נשר מבית ספר ולא הלך לכנסייה. הוא מודה בשיר כי הוא סובל מדיסלקסיה ולכן הוא לא היה יכול לקרוא את חוזה ההקלטות שלו כמו שצריך מה שגרם לו להפסיד הרבה כסף על המוזיקה שלו, מה שבין היתר גרם לו להיכנס לחובות של 20 מיליון דולר. לאחר מכן הוא מודה כי הוא אכן בגד בבנות הזוג שלו ואף נהג ללכת באופן קבוע למועדוני חשפנות. בנוסף הוא גם הודה כי נאנס בגיל צעיר על ידי קרובת משפחה מבוגרת יותר ופירט על דברים שדיבר עליהם בסרט הביוגרפי שלו.

אך למרות זאת קלי לא הודה בשום מעשה פלילי שיוחס אליו בשיר. קלי הכחיש את ההאשמות מיוחסות לו על אלימות במשפחה, ניהול כת מין ופדופיליה. בנוסף הוא הכחיש את ההאשמות אשר יוחסו לו ב-2001 על צילום קלטת מין עם קטינה. אם כי קלי הודה כי הוא אוהב לקיים יחסי מין מרובים עם נשים צעירות ומבוגרות אך אף אחת מהן לא הייתה קטינה. בנוסף הוא גינה את העיתונאי שפרסם את המאמר עליו לראשונה על כך שהוא מנסה לעשות כסף על חשבונו ואף גינה מוזיקאים כמו ג'ון לג'נד, סטיב הארווי וטום ג'וינר על סירובם להגן עליו בפומבי.

בנוסף הוא התייחס לתנועת "להשתיק את אר קלי" כאשר הוא שר "רק אלוהים יכול להשתיק אותי". הוא מביע תמיכה בנשים אך הוא טוען כי ניסו להוציא אותו "כמו ביל" (בהתייחס לביל קוסבי כאשר הואשם בתקיפה מינית באותה שנה). קלי מסיים את השיר במשפט "תפסיקו לעזאזל להתערב בחיים שלי" ואמר כי הוא מהווה מודל לחיקוי עבור הצעירים בשיקגו (בהתייחס לעובדה שנולד שם).

תגובות 
העיתונאי אשר חשף את הפרשה לראשונה ב-2017 טען כי המאמר שהוא כתב אינו שקרי ושהוא עדיין מקבל פניות מקורבנות של קלי שמאשרות את הדברים שהיו כתובים במאמר. הוא טען כי "אתה לא עיתונאי או בן אדם אם אתה מקבל את השיחות האלה ולא עושה את העבודה שלך."

אשתו לשעבר של קלי, אנדראה קלי הוציאה שיר תגובה לשיר ב-24 ביולי בחשבון האינסטגרם שלה. בשיר שלה טוענת אנדראה כי קלי התעלל בה פיזית והזניח את ילדיהם ושאם אימו הייתה בחיים היא הייתה מזועזעת ממעשיו. בנוסף היא גם האשימה אותו בכך שהכה את ילדיהם ואמרה כי הוא צריך לקבל עזרה מקצועית.

אחיו של קלי, קארי קלי פרסם שיר תגובה משלו ב-3 באוגוסט בשם "I Confess". בשיר קארי מתייחס לטענה של אר קלי על כך שהוא נטש אותו. בנוסף הוא מגנה את ההתנהגות שלו ומתייחס לווידוי של אחת המנשים בפרשה שטענה כמה חודשים לפניי כן כי קלי העביר לה זיהום בזמן שקיימו יחסי מין. בנוסף הוא גם מספר כי קלי קיים יחסי מין עם גברים.

תנועת טוויטר שחור הביע ביקורת שלילית כלפי השיר ותומכים רבים בתנועה הביעו גם הם סלידה מהשיר. גם הראפר טאליב קוולי נתן ביקורת שלילית כלפי השיר כאשר אמר כי "חוסר המודעות העצמית שלו היא זוועה". המוזיקאי קווסטלאב הגיב גם הוא בשלילה על השיר כאשר כתב "אני רוצה את 19 הדקות שלי בחזרה". אורוניק אודליי אשר הייתה ממייסדות תנועת להשתיק את אר קלי לעגה לשיר וקראה לו "המנון סקס לגיוס תרומות בן 19 דקות" ואמרה כי השיר הוא הישג של התנועה. בנוסף אמר כי התנועה תמשיך לפעול על מנת לבטל את כל המופעים שנשארו לקלי.

ג'ודי עומאר, הדוברת של הרשת הלאומית לאונס, התעללות וגילוי עריות מתחה ביקורת על מילות השיר ואמרה כי "חוקים הם אינם דעות". עורך הדין המייצג את משפחה של ג'ויסלין סאבאג', אחת הנשים מתח ביקורת על ניסיון של קלי "לשנות את הנרטיב" ודרש לשחרורה של ג'ויסלין.

ביקורות 
הרבה מהמבקרים כינו את השיר כניסיון "להטריל". אליזה וונשל מהפינגטון פוסט ציינה את הדמיון בין השיר לספר אילו עשיתי זאת: וידויו של רוצח אודות או. ג'יי. סימפסון. סטריאו ויליאמס מ-"The Daily Beast" תיאר את השיר כ"20 דקות של הסתובבות הגנתית" ושקלי "ממסמר את עצמו לצלב". בנוסף הוא טען כי הוא מנצל את הדיסלקסיה שלו ואת האונס שעבר כדי לצייר את עצמו כקורבן.

האנה ג'ורגיס מהאטלנטיק השוותה את השיר לאופרת הראפ של הזמר "Trapped in the Closet" ואף אמרה טענה כי מילות השיר מציגות "רחמים עצמיים", את "חטא ההיבריס" ואף מתחקה ביקורת על כך שקלי לא פנה לקורבנות באופן ישיר וכי הוא שם את עצמו בעמדת הגיבור ולא את הקורבנות בפרשה.

אן דריק גאלו מ-The Outline ראתה את השיר כ"שיר רע" וכ"הצהרה ארוכה של 20 דקות על מנת להציל את הקריירה הגוססת שלו". בנוסף היא אמרה שהשיר מראה כי קלי כבר לא "בלתי מנוצח". מייקל ארקנו מרולינג סטון טען כי קלי השתמש בטראומה שלו כתירוץ למה שעשה. ליילה אטצ'פיני מ-Broadly אמרה כי השיר הוא "ניסיון מוזר לצבור קצת אהדה מהציבור בתקווה שזה יכול לעזור לקלי להיות לא אשם בפשעים שביצע כנגד נשים ונערות אך נראה כי השיר לא השיג את האפקט הרצוי".

הערות שוליים

שירי 2018
שירים באנגלית
שירים המבוססים על אירועים אמיתיים
שירים על אלימות במשפחה
שירים על מין מזדמן
שירים על תקיפה מינית
מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה