תומאס סדון

תומאס סדון (באנגלית: Thomas Seddon; 28 באוגוסט 1821 – 23 בנובמבר 1856) היה צייר נוף אנגלי הקשור לאחווה הפרה-רפאליטית, שצייר סצנות צבעוניות ומפורטות ביותר של בריטני, מצרים וירושלים.

ביוגרפיה 
סדון נולד ב-28 באוגוסט 1821 בלונדון, בנו של יצרן ארונות ידוע. הוא התחנך בבית ספר שנוהל על ידי הכומר ג'וזף בארון בסטנמור, ולאחר מכן עבד עבור אביו עד 1841, אז נשלח לפריז כדי ללמוד אמנות.

כשחזר מפריז המשיך לעבוד בעסק המשפחתי . אף שסדון כבר החליט להיות צייר, הוא המשיך ללמוד עיצוב והשתתף בהרצאותיו של תומאס לברטון דונלדסון על אדריכלות והשתלם במוזיאון הבריטי. בשנת 1848 העיצוב שלו למזנון נוי זיכה אותו במדליית כסף מטעם האגודה לאמנויות . בינתיים, הוא לקח שיעורים בבית הספר לציור של צ'ארלס לוסי בקמדן טאון, והשתתף בשיעורי ציור חיים שנערכו על ידי אגודת האמנים ברחוב קליפסטון. בקיץ 1849, הוא נסע לצפון ויילס, ועשה את ניסיונותיו הרציניים הראשונים בציור נוף.  בשנה שלאחר מכן נסע לברביזון בצרפת, שם ערך כמה ניסיונות בתחום ציורי שמן.

בתחילת 1848 סדון בא במגע עם האחווה הפרה-רפאליטית, לאחר שפגש את פורד מדוקס בראון, ובמהלך 1850 הוא עבד על עותק של "צ'וסר בבית המשפט של אדוארד השלישי" בסטודיו של בראון. בתקופה זו היה מעורב בהקמת בית הספר לציור ודוגמנות בצפון לונדון, בית ספר לאמנות לגברים עובדים בקמדן טאון. בסוף 1850 הוא לקה בהתקף חמור של קדחת שגרונית, שבמהלכו הוא חזר לדת, לאחר שהפסיק ללכת לכנסייה כמה שנים קודם לכן.

על פי הזיכרונות של אחיו, "אלה שהכירו אותו הטוב ביותר רואים במחלה זו את נקודת המפנה בהיסטוריה הרוחנית שלו, ואת תחילת הנצרות המעשית שלו." מיד לאחר מחלה זו עזב סדון את העסק של אביו. הוא עבר לגור ליד טוטנהאם קורט רואד, שם השלים ציור בנושא " פנלופה", שהייתה עבודתו הראשונה שהוצגה באקדמיה המלכותית . הוא ביקר שוב בוויילס בסוף 1851 ובקיץ שלאחר מכן נסע לדינאן בבריטני, שם שהו אחיותיו; נוף שצויר בדינאן הוצג באקדמיה המלכותית בשנה שלאחר מכן. 

סדון בילה חלק ניכר משנת 1853 בהכנות למסע למצרים בחברת ויליאם הולמן האנט. ביוני נסע שוב לדינאן, שם צייר נוף גדול של מנזר ליהון ההרוס. סדון עזב את צרפת למצרים בנובמבר, הגיע לאלכסנדריה ב-6 בדצמבר, ועבר לקהיר.

סדון והאנט הקימו מחנה ליד הפירמידות, עם אנגלי נוסף בשם ניקולסון, שהיה חולה סופני, ומת שם ואז, בשינוי התוכנית המקורית, החליטו שני האמנים לעבור לירושלים, כשהם מפליגים משפך הנילוס בסוף מאי.

בהגיעו לירושלים עזב סדון את האנט בעיר, והקים אוהל על גבעה המשקיפה במעלה עמק יהושפט, עם נוף לאתרים המקראיים של גת שמנים והר הזיתים, משם הוא צייר חלק גדול מהנוף של ירושלים ועמק יהושפט. הוא עזב את העיר לצרפת באוקטובר 1854. 

עמק יהושפט צויר בחודשי הקיץ והסתיו, וסדון המשיך לעבוד עליו בדינאן, יחד עם ציור שמן נוסף ושני צבעי מים שהחל גם בירושלים . לבסוף הוא סיים אותו, בעזרת קצת עזרה מהאנט, לאחר שובו ללונדון בינואר 1855 והראה אותו לראשונה בתערוכה בסטודיו שלו ברחוב ברנרס במרץ של אותה שנה.  נושאי המזרח שלו הוצגו שוב בשנה שלאחר מכן.

באוקטובר 1856 סידון ביקר שוב בקהיר, אך מת מדיזנטריה שם ב-23 בנובמבר.  

בשנת 1857 הוצגו עבודותיו בגלריה של האגודה לאמנויות, והציור "ירושלים ועמק יהושפט", נרכשו והוצגו בגלריה הלאומית. ג'ון ראסקין הגדיר את יצירותיו של סדון על מצרים וארץ ישראל כ"נופים הראשונים המאחדים מיומנות אמנותית מושלמת עם דיוק טופוגרפי; מכוונים, באיפוק עצמי קפדני, ללא מטרה אחרת מלבד זו - לתת לאנשים שאינם יכולים לנסוע ידע מהימן של הנופים."  

ספר זיכרונות של סדון, מאת אחיו, ג'ון פולארד סדון, פורסם ב-1859.

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים בריטים
בריטים שנולדו ב-1821
בריטים שנפטרו ב-1856