הבדלי מגדר בהשפעת הקורונה

מגפת הקורונה גבתה את חייהם של מיליוני בני אדם,  ופגעה בפרנסתם של מיליארדים. ועם זאת, היא השפיעה על נשים וגברים באופן שונה, דבר שמתבטא בהבדלים בהיקפי התחלואה בין המגדרים ובהשפעות חברתיות וכלכליות מגוונות. הבדלים אלו באים לידי ביטוי בכך שאחוזי התמותה בקרב גברים גבוהים יותר, בעוד שהיקף הפגיעה הכלכלית בנשים רחב יותר.

בעולם

בריאות

הבדלים מגדריים בשיעורי התמותה 
מחקרים שנעשו על מגפות אחרות מראים כי נגיפי SARS, שפעת, אבולה ו-HIV משפיעים באופן שונה על גברים ונשים מבחינת הידבקות ותמותה. אף על פי שנתוני הקורונה מראים מספר שווה של נדבקים בין גברים ונשים, נראה שיש הבדלים בין המינים בשיעורי התמותה ובפגיעות למחלה. מחקרים שבדקו הבדלים בתחלואה בין המינים ב־26 מדינות הראו כי שיעור התמותה הכללי בקרב גברים גבוה יותר מזה של נשים. מומחים אף מזהים כי השתייכות למין הגברי מהווה גורם סיכון בדומה לגיל מבוגר ומחלות רקע. בניתוח שנעשה במכון הבריאות הגבוה ברומא בתחילת 2020, עולה כי כ-8% מהחולים הגברים נפטרו, בעוד שהיקף התמותה בקרב נשים היה קטן בהרבה – ועמד על כ-5%. על פי המרכז הסיני לבקרת ומניעת מחלות, שיעור התמותה בקרב גברים עמד על כ-2.8%, לעומת 1.7% בקרב נשים.

מדענים שבחנו את הפלזמה של 331 חולי קורונה מצאו כי במקרים הקשים ביותר, נשים היו בעלות רמת נוגדנים גבוהה יותר מגברים. מידע זה מראה שגברים ונשים עשויים להיות בעלי תגובות שונות באופן מהותי לנגיף, לחיסונים ולטיפול.

התמותה הגבוהה בקרב גברים עשויה להיות מוסברת בחלקה על ידי סיבות ביולוגיות הקשורות לשכיחות הגבוהה של מחלות בקרב גברים כדוגמת מחלות קרדיווסקולריות, יתר לחץ דם, סוכרת ומחלות ריאה כרוניות, ובחלקה על ידי סיבות התנהגותיות כגון שימוש תכוף יותר בסיגריות ובאלכוהול. לדוגמה, לגברים נטייה רבה יותר לעישון קבוע בהשוואה לנשים, דבר שיכול להשפיע על התחלואה בקרב גברים. בנוסף, גנים הממוקמים על כרומוזומי מין, והורמוני מין כגון אסטרוגן, פרוגסטרון ואנדרוגנים – שתורמים להבדלים בבקרה ובוויסות של מערכת החיסון – יכולים להיות סיבה מרכזית לתחלואה הנמוכה יותר של נשים.

השלכות בריאותיות ייחודיות על נשים 
בעקבות הקורונה הוסטו משאבים מתחומי בריאות האישה לטיפול במגפה. משאבים אלו כוללים בין היתר אספקת שירותי בריאות מינית ורבייה, שירותי בריאות האם ושירותים ייעודיים לטיפול בנשים נפגעות אלימות. שירותים אלו חיוניים לבריאות, לזכויות ולרווחה של נשים ונערות. פגיעה בשירותים אלו עלולה לגרום להגברת שיעורי התמותה והתחלואה האימהית, הגברת שיעורי הריונות בגיל ההתבגרות, הגדלה בשיעורי ההידבקות ב-HIV ומחלות מין נוספות. לדוגמה, באמריקה הלטינית ובקריביים מעריכים כי בעקבות הקורונה, 18 מיליון נשים נוספות יאבדו גישה קבועה לאמצעים מודרניים למניעת היריון.

בנוסף, נשים מהוות 70% מכוח העבודה בתחום הבריאות בין אם בצוותים הרפואיים עצמם ובין אם בתחומי האחזקה, וכתוצאה ישירה מכך, ברבות מהמדינות,  אחוזי הנדבקות העובדות בתחום הרפואה גבוהים בעשרות מונים מאחוזי הנדבקים הגברים.

היבטים כלכליים 
עדויות על השפעת הקורונה מצביעות על השלכות חמורות יותר על מצבן וחוסנן הכלכלי של נשים בהשוואה לגברים. נשים רגישות יותר למצבים כלכליים קשים – לרוב הן מרוויחות פחות מגברים, מחזיקות בתפקידים המאופיינים ביציבות תעסוקתית נמוכה ורוב משקי הבית החד-הוריים הם של נשים. בשל נחיתות כלכלית זו, הפגיעה בכלכלה העולמית בעקבות התפרצות מגפת הקורונה משפיעה באופן הרסני במיוחד על נשים.

נשים הן האחראיות העיקריות לאחזקת הבית, גידול הילדים והדאגה לקשישים המשתייכים למשפחה. עבודת הטיפול בילדים וקשישים גׇדלה עקב סגירת בתי הספר והצפת שירותי הבריאות. על פי אונסק"ו, 1.52 מיליארד תלמידים (87% מהתלמידים בעולם) ומעל 60 מיליון מורים עברו למתכונת של הוראה מהבית. ככל שמוסדות המטפלים בילדים נסגרים, הטיפול בילדים עובר בעיקר לאחריות הנשים, לא רק בגלל המבנה הקיים של כוח העבודה, אלא גם בגלל נורמות חברתיות המצפות מנשים להיות המטפלות העיקריות במשפחה. מציאות זו מקשה על נשים לעבוד מרחוק כשילדיהן בבית ולכן הן חשופות יותר לפיטורים בהשוואה לגברים. במדינות רבות, סבב הפיטורים הראשון היה חריף במיוחד במקצועות שנשים תופסות בהם נתח משמעותי כדוגמת תחומי הקמעונאות, האירוח והתיירות.

חינוך 
נערות מתבגרות מבלות שעות רבות יותר במטלות הבית ובעזרה בטיפול בילדים בהשוואה לנערים בני גילן. סגירת מוסדות לימוד בשל התפרצות הקורונה הביאה לעלייה במספר השעות בהן נערות עוסקות במטלות הבית, דבר הפוגע ביכולתן להשקיע בלימודים. יתרה מכך, עלה הסיכוי לנשירתן גם לאחר סיום המשבר, במיוחד נערות שחיות בעוני, בעלות מוגבלויות או נערות שחיות באזורים מבודדים. לדוגמה, במהלך משבר האבולה בליבריה ב-2014, נערות הפכו לעיתים למניבות ההכנסה העיקריות במשקי ביתן ובמקרים אחרים, הפכו למטפלות העיקריות בבני משפחתן החולים.

השילוב של סגירת בית ספר וצמצום שירותי בריאות גם מעלה את הסבירות להיריון בגיל ההתבגרות שיכול אף הוא להוביל לנשירה מהלימודים כמו גם להשלכות שליליות נוספות. הגבלות התנועה מפחיתות את הגישה לשירותי הבריאות העוזרים בהשגת אמצעי מניעה והפסקות היריון, כמו גם למרחבים חינוכיים ובטוחים שיכולים למנוע התנהגות מינית מסוכנת.

אלימות 
בתקופות משבר – כמו אסונות טבע, מלחמות ומגפות – הסיכון לאלימות על רקע מגדרי כלפי נשים עולה. דיווחים מראים כי אלימות פיזית ומינית כלפי נשים ברחבי העולם התגברה בעקבות משבר הקורונה. נראתה עלייה של למעלה מ־25% במדינות מסוימות ובאחרות הדיווחים הוכפלו. גורמים שנמצאו כקשורים לסיכוי מוגבר לאלימות במשפחה כוללים לחצים כלכליים, בילוי זמן ממושך בבית, ובידוד חברתי הנובע מהגבלות התנועה. המוקד הלאומי לאלימות במשפחה בארצות הברית מדווח כי מספר גדול של פונות טוענות כי המתעללים משתמשים בקורונה כאמצעי לבודד אותן עוד יותר מקרוביהן, ומנצלים את חוסר יכולתן להזעיק עזרה או להימלט. שירותי השיפוט, המשטרה והבריאות, שהם המגיבים הראשונים לנשים הנתונות לאלימות מצד בני זוגן, מתמודדים עם עומס רב בשל המגפה.

עמותות התומכות בנשים הסובלות מאלימות מושפעות גם הן מסגירה או הקצאה מחדש של משאבים ויכולתן לתמוך ולספק מענה לאוכלוסייה זו פוחתת.

בישראל

אלימות נגד נשים 
נמצא כי השלכותיה הכלכליות, החברתיות והפסיכולוגיות של מגפת הקורונה על התא המשפחתי, לצד הגבלות התנועה, גורמות לכך כי נשים תהיינה חשופות לאלימות פיזית, כלכלית ומינית.

אלימות במשפחה 
בתקופת הקורונה, מספר הפניות למוקד המצוקה הארצי של משרד הרווחה בנושא אלימות במשפחה עלה באופן משמעותי, ומספר הפניות בנושא אלימות בין בני זוג עלה פי ארבעה מתחילת המגפה. בנוסף, ישנה עלייה של 16% בפתיחת תיקים בגין אלימות נגד נשים במשפחה בין החודשים מאי–יולי 2020, ועלייה ממוצעת של 13.3% במספר הבקשות של נשים לצווי מניעה בחודשי יוני–אוגוסט 2020, בהשוואה לתקופות המקבילות ב־2019. ב-2020 נרצחו 25 נשים מתוכם 21 הוגדרו כמקרי פמיסייד (פשע שנאה המבוסס על מגדר); חודש מרץ היה הקשה ביותר ובו היו חמישה מקרי רצח של נשים.

פגיעות מיניות 
מהדו"ח השנתי של מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל בשנת 2020, עולה כי בתחילת המשבר הייתה ירידה קלה במספר הפניות בשל מספר גורמים: הקושי לפנות לסיוע בעת התמודדות עם חרדה, הסתגלות למציאות חדשה בצל הקורונה, היעדר פרטיות בבית וסגירת מוקדים המפנים למרכזי סיוע. עם זאת, החל מחודש אפריל, נרשמה עלייה בפניות למרכזי הסיוע. עלייה זו ניכרת במיוחד עד יוני 2020, אז נמדדה עלייה של 36% בכלל הפניות לעומת התקופה המקבילה ב־2019, ו-88.7% מהפונות היו נשים. מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, אורית סוליציאנו, מסבירה כי לפי הנתונים, הסגר הפך את המרחב הביתי למקום מסוכן, בעל פוטנציאל להחרפת היקף הפגיעות המיניות ולהצפה של זיכרונות טראומטיים בקרב נפגעות פגיעה מינית. ביטוי לכך נראה בעלייה של 33% בפניות בנושא גילוי עריות לצד עלייה ניכרת בתיקי משטרה שנפתחו על עבירות מין והטרדה מינית ברשת. לדוגמה, בחודש ינואר 2020 נרשמו 13 תיקים במשטרה לעומת 114 תיקים בחודש מאי 2020.

חלוקה מגדרית במשק הבית 
בתקופת הקורונה, מערכת החינוך הושבתה לפרקים, ורבים עברו לעבוד מהבית, דבר המייצר קושי בקרב הורים במציאת איזון בין מטלות הבית לעבודה, ועשוי לייצר תחושת לחץ מכך ששני התפקידים צריכים להתבצע בו זמנית. נמצא כי גברים מבלים שעות רבות יותר עם הילדים מבעבר, אך משקיעים פחות שעות במטלות הבית, בעוד שנשים משקיעות שעות רבות יותר במטלות הבית ובטיפול בילדים. לדוגמה, מחקר מצא כי בחודש אפריל הייתה עלייה ממוצעת של 2.1 שעות בשבוע בעבודות בית ועלייה ממוצעת של 4.2 שעות שבועיות בטיפול בילדים. עוד עולה, כי בקרב אימהות העובדות מהבית בתקופת הקורונה, הקונפליקט בין העבודה למשפחה עוצמתי במיוחד והדבר עלול להזיק לבריאותן הנפשית.

תעסוקה 
על אף הפערים הקיימים בין גברים לנשים במישור התעסוקתי, נראה כי בעשור האחרון חל צמצום של פער זה הן בשיעורי התעסוקה והן בפערי השכר. עם זאת, התפרצות מגפת הקורונה הביאה להיפוך מגמה זו והפערים המגדריים שבים לצמוח. הפגיעה הכלכלית ניכרת מבחינת שיעורי העסקת נשים והיקפי משרתן. נשים רבות יותר פוטרו או הוצאו לחופשה ללא תשלום מבעבר, דבר שהביא לפגיעה משמעותית בהכנסות של נשים בהשוואה לגברים. לדוגמה, על פי נתוני שירות התעסוקה, מאז תחילת הסגר השני (19 בספטמבר 2020) נרשמו כ־94 אלף מחפשי עבודה חדשים מתוכם 70% נשים והוגשו כ-85 בקשות לצמצומי משרה בגין חוק עבודת נשים, לעומת 16 בקשות באוגוסט 2019. עמותת "עבודה שווה" זיהתה את היקף הפגיעה בתנאי ההעסקה של נשים ואת הקושי של אוכלוסיות מוחלשות שונות לחזור לעבודה, והוציאה לאור את "התו השווה" המהווה מדריך מעשי לשימור וקידום שוויון מגדרי בארגונים.

72% מעובדי מערכת הבריאות הן נשים כמו גם 76% ממערכת החינוך, דבר המציב אוכלוסייה זו בסיכון גבוה לחשיפה לנגיף עקב הימצאותן בתפקידים טיפוליים וקרבתן הגבוהה לחולים. נשים במערכת החינוך נושאות בנטל כפול של טיפול במשפחה הפרטית שלהן וכן בהוראה מרחוק. עם זאת, לעבודה בסקטור הציבורי יתרונות בשל היציבות התעסוקתית המאפיינת משרות אלו, כגון שמירה יחסית על חוקי ההעסקה, והתאגדות תחת ארגוני עובדים שתורמים להגנתם.

קישורים חיצוניים 
 השפעת משבר הקורונה: נשים - גברים, המכון הישראלי לדמוקרטיה
 מחקרים ומקורות מידע מהארץ ומהעולם, שדולת הנשים

הערות שוליים 

מגפת הקורונה
מגדר
בריאות