דמיטרי פילוסופוב

דמיטרי ולדימירוביץ' פילוסופוב (ברוסית: Дми́трий Влади́мирович Филосо́фов : 7 באפריל 1872 - 4 באוגוסט 1940) היה סופר ומבקר פוליטי, מבקר ספרות רוסי. ידוע בתפקידו בין המשפיעים בכתב העת האמנותי בתחילת המאה ה-20 Mir Iskusstva יחד עם שניים מחבריו הקרובים ביותר ובעלי בריתו דמיטרי מרז'קובסקי וזיניידה גיפיוס. בעקבות המהפכה הבולשביקית היגר לפולין.

ביוגרפיה 
בנם של הפמיניסטית והפילנתרופית אנה פילוסופובה וולדימיר דמיטרייביץ' פילוסופוב, פקיד רב עוצמה במשרד המלחמה וההגנה, דמיטרי פילוסופוב התחנך תחילה בבית הספר הפרטי קארל מאי (שם פגש לראשונה את אלכסנדר בנואה וקונסטנטין סומוב), ולאחר מכן באוניברסיטת סנט פטרבורג, כשלמד משפטים. אחרי כמה שנים שהיה באירופה הוא התחיל לעבוד כעיתונאי, וכתב עבור סברני ווסטניק ואובראזובניה.

עם הקמת כתב העת האמנותי "מיר איסקוסטבה", פילוסופוב הפך לעורך - תחילה ערך את מדור הביקורת הספרותית. בתקופה זו החלה ידידותו הקרובה עם דמיטרי מרז'קובסקי וזיניידה גיפיוס. עד מהרה הוא הצטרף אליהם כדי להקים את "טרוייברטסטבו", קבוצה מעין דתית שטענה כי שאפה לשנות את הערכים הנוצריים על פי תפיסות חדשות ומודרניסטיות.

יחד עם מרז'קובסקי הוא היה מיוזמיה ומארגניה של החברה הדתית-פילוסופית, אחר כך יזם את המגזין "נובי פוט", שאותו ערך ב-1904, השנה היחידה לקיומו. בשנים 1906–1908 בילה עם מרז'קובסקי בפריז; כשחזר ברוסיה הוא המשיך לכתוב, ותרם בין היתר לסלובו ולרוסקאיה מיסל.

כשהוא שותף לעוינותו של מרז'לובסקי כלפי רוסיה הבולשביסטית, בדצמבר 1919 הוא ברח מהמדינה אך סירב ללכת בעקבות בני הזוג לפריז. במקום זאת, יחד עם בוריס סבינקוב, בחר פילוסופוב להישאר בוורשה כדי להתחיל לעבוד על הרפורמה של הצבא הלבן בשטח פולין. הוא היה מתאם של הוועדה המדינית הרוסית, מראשי האיגוד העממי להגנת המולדת והחירות, והיועץ של יוזף פילסודסקי. כשהוא בחר להישאר בפולין, הוא ביקר מדי פעם בפריז וערך מספר עיתוני מהגרים רוסיים, כמו סבובודה (חופש, 1920–1921), זא סבובודו (1921–1932), ואחרים.

דמיטרי פילוסופוב נפטר באוטבוצק ליד ורשה ב-4 באוגוסט 1940 ונקבר בבית הקברות האורתודוקסי בוורשה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

עיתונאים רוסים
סופרים רוסים
רוסים שנולדו ב-1872
רוסים שנפטרו ב-1940