ג'ו ג'קסון

דייוויד איאן "ג'ו" ג'קסון (באנגלית: David Ian "Joe" Jackson; נולד ב-11 באוגוסט 1954) הוא מוזיקאי, זמר ופזמונאי ומלחין אנגלי. לאחר שניגן במשך שנים מוזיקה במועדונים, ג'קסון פרסם ב-1979 אלבום שכבר בו נכלל להיט בינלאומי ראשון, "Is She Really Going Out with Him?". לאחר מכן הוציא מספר סינגלים בסגנון מוזיקת הגל החדש, לפני שעבר למוזיקת פופ שהושפעה יותר מג'אז ויצר את הלהיט שהגיע לעשירייה הראשונה במצעד הפזמונים הבריטי בשנת 1982, "Steppin' Out". שמו נקשר בפלישה הבריטית השנייה לארצות הברית. בנוסף, הלחין ג'קסון מוזיקה קלאסית, הקליט 20 אלבומי אולפן והיה מועמד 5 פעמים לפרס הגראמי.

ביוגרפיה

שנותיו הראשונות 
כיליד ברטון על טרנט, סטפורדשייר, דייוויד ג'קסון בילה את שנתו הראשונה בסוודלינקוט הסמוכה, דרבישייר. הוא גדל באזור פולסגרוב בפורטסמות', שם למד בבית הספר התיכון הטכני בפורטסמות'. הוריו של ג'קסון עברו לגוספורט הסמוך כשהיה נער. ג'קסון למד לנגן בכינור, אך עד מהרה עבר לפסנתר והפציר באביו להשיג פסנתר לאולם בית המועצה בפולסגרוב. ג'קסון החל לנגן בפסנתר בברים בגיל 16 וזכה במלגת הלחנה באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון.

הלהקה הראשונה של ג'קסון, שהוקמה בגוספורט, נקראה אדוארד בר ושינתה את שמה מאוחר יותר ל"זרועות ורגליים". הלהקה התפרקה בשנת 1976 לאחר שהוציאה שני סינגלים שלא זכו להצלחה. ג'קסון היה עדיין ידוע כדייוויד ג'קסון כשהצטרף ל"זרועות ורגליים" אך בתקופה הזו כבר קראו לו בשם החיבה "ג'ו", שהתבסס על דמיונו לדמות ג'ו פיאנו, שאליה התחפש הכלב סנופי. ג'קסון הופיע במשך תקופה מסוימת בחוגי קברט כדי להרוויח כסף להקלטת דמו.

להקת ג'ו ג'קסון 
בשנת 1978 הוחתם ג'קסון בחברת A&M Records ובשנה שלאחר מכן הוציאה להקתו את אלבום הבכורה שלה, "!Look Sharp", שהכיל שילוב של רוק, ג'אז מלודי וגל חדש, והזכיר את הזרם שאליו השתייכו בני דורו של ג'קסון, אלביס קוסטלו וגרהם פארקר. האלבום זכה להצלחה רחבה בביקורת, ובשנת 2013 הגיע למקום ה-98 ברשימת מאה אלבומי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים של הירחון רולינג סטון. האלבום זכה להצלחה מסחרית מסוימת, במיוחד הודות לסינגל הבכורה "האם היא באמת יוצאת איתו?". האלבום הבא של הלהקה, "אני האיש", לא זכה להצלחה דומה. הלהקה התפרקה בשנת 1981.

בהמשך הוציא ג'קסון אלבום ג'אז ובשנת 1982 הוציא את אלבומו Night and Day, ששני שירים ממנו, "Steppin 'Out " ו-"Breaking Us in Two" הגיעו לעשירייה הראשונה במצעדי הפזמונים בבריטניה ובארצות הברית וזכו להצלחה במדינות רבות.

בשנת 1984, ניו יורק הפכה לבסיס הבית של ג'קסון, והוא הקליט שם את Body and Soul. הוא הושפע רבות מלהיטי ג'אז וסלסה, ושירו "אתה לא יכול להשיג את מה שאתה רוצה (עד שלא תדע מה אתה רוצה)" הגיע למקום ה-15 במצעד האמריקני. . בהמשך ניגן פסנתר באלבומה של ג'ואן ארמטריידינג, "סודות סודיים" וכן שיתף פעולה עם המוזיקאית סוזן וגה.

פוסט-פופ 
בסוף שנות התשעים ג'קסון עבר למוזיקה קלאסית. הוא חתם על חוזה עם המחלקה הקלאסית של חברת סוני וב-1999 הוציא את סימפוניה מס ' 1 שעבורה קיבל את פרס הגראמי על אלבום הפופ האינסטרומנטלי הטוב ביותר בשנת 2001. בשנת 2000 הוציא אלבום המשך, Night and Day II . בהמשך העשור הראשון של המאה ה-21 הוא שיתף פעולה עם להקת "פולפ" והשתתף באלבומו של השחקן וויליאם שאטנר. ב-2006 היגר מניו-יורק לברלין כמחאה על התקנות המחמירות נגד עישון שהונהגו בעיר.

חיים אישיים 
ג'קסון בילה מספר שנים בעיר ניו יורק ששימשה השראה לשירו "Steppin 'Out". בראיון לשנת 2018 אמר ג'קסון "אני לא אוהב את ניו יורק הרבה כיום. זה כאילו שהעיר ואני ניהלנו יחסי אהבה לוהטים ועכשיו אנחנו רק חברים, אבל אנחנו עדיין צריכים להתראות כדי להישאר חברים. היום אני גר בברלין. ניו יורק שהכרתי בסוף 81 'ו -82' נעלמה. " 

ג'קסון היה נשוי במשך שנתיים ובראיון כינה את נישואיו "אסון". בראיון מ-2001 הצהיר שהוא נמצא במערכת יחסים עם גבר. ג'קסון דן בעבר בביסקסואליות שלו באוטוביוגרפיה שחיבר "תרופה לכוח המשיכה". החקירה שלו לגבי הפן ההומוסקסואלי שלו מתועדת בסינגל "Real Men" משנת 1982.

פעילויות אחרות 
ג'קסון פעל נמרצות נגד התקנות למניעת עישון בארצות הברית ובבריטניה, פרסם חוברת משנת 2005 ("סוגיית העישון")  וכן מסה בשנת 2007 ("עשן, שקרים והמדינה בתפקיד אומנת") . הוא הקליט את השיר הסאטירי "ב-20-0-3" שעסק בנושא.

ג'קסון פרסם אוטוביוגרפיה ושמה A Cure For Gravity ב-1999, שאותה תיאר כ"ספר על מוזיקה, שמוסווה קלות כממואר". הספר התחקה אחר התבגרותו כבן למעמד הפועלים בפורטסמות' ושרטט את חייו המוזיקליים מילדותו ועד ליום הולדתו העשרים וארבעה. על החיים ככוכב פופ, לדבריו, כמעט שלא שווה לכתוב.

הופעות בישראל 
ג'קסון הופיע בישראל בשנים 2008 ו-2009.

דיסקוגרפיה 
 Look Sharp! (1979)
 I'm the Man (1979)
 Beat Crazy (1980)
 Joe Jackson's Jumpin' Jive (1981)
 Night and Day (1982)
 Mike's Murder (1983)
 Body and Soul (1984)
 Big World (1986, live)
 Will Power (1987)
 Tucker (1988)
 Blaze of Glory (1989)
 Laughter & Lust (1991)
 Night Music (1994)
 Heaven & Hell (1997)
 Symphony No. 1 (1999)
 Night and Day II (2000)
 Volume 4 (2003)
 Rain (2008)
 The Duke (2012)
 Fast Forward (2015)
 Fool (2019)

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

פזמונאים להט"בים
זוכי פרס גראמי
זמרים להט"בים בריטים
פזמונאים בריטים
מוזיקאים להט"בים בריטים
ביסקסואלים בריטים
אמני וירג'ין רקורדס
אנגלים שנולדו ב-1954