אדוארד קלווין קנדל

אֶדוּאַרְד קֶלְווין קֶנְדְל (באנגלית: Edward Calvin Kendall; 8 במרץ 1886 – 4 במאי 1972) היה מדען אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1950, יחד עם פיליפ שוולטר הנץ' וטדאוס רייכשטיין, "על גילוי ההורמונים של בלוטת יותרת הכליה, המבנה שלהם, והשפעתם הביולוגית". בנוסף על כך, קנדל הוא המדען שזיהה לראשונה את הקורטיזון.

ביוגרפיה 
קנדל נולד ב-8 במרץ 1886 בקונטיקט. הוא סיים את התואר הראשון במדעים בשנת 1908 באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1910 סיים קנדל את הדוקטורט בכימיה. בשנת 1914 הצטרף לצוות של קרן מאיו, רוצ'סטר, מינסוטה, ועסק בחקר בלוטת התריס.

המחקר החשוב ביותר של קנדל, היה בידוד קליפת האדרנל מהורמון הקורטיזון. יחד עם פיליפ שוולטר הנץ' הוא יישם את ההורמון בהצלחה בטיפול בדלקת מפרקים שגרונית (1948).

בשנת 1949 קיבל את פרס לסקר. בנוסף על כך, הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד ממוסדות רבים ובהם: האוניברסיטה הלאומית של אירלנד, אוניברסיטת סינסינטי, אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, ויליאמס קולג', אוניברסיטת ייל ואוניברסיטת קולומביה.

קנדל פרש מעבודתו כראש חטיבת הביוכימיה של קרן מאיו בשנת 1951. קנדל שימש גם כראש המעבדה לביוכימיה שם משנת 1945 עד 1951. לאחר מכן היה פרופסור אורח לכימיה באוניברסיטת פרינסטון.

נפטר ב־4 במאי 1972 בפרינסטון שבניו ג'רזי.

הערות שוליים

קישורים חיצוניים

 

זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
זוכי פרס נובל אמריקאים
ביוכימאים אמריקאים
בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
אמריקאים שנולדו ב-1886
אמריקאים שנפטרו ב-1972
זוכי פרס לסקר-דבייקי למחקר קליני רפואי