תחנת החלל טיינגונג

טיינגונג (בסינית: 天宮, "ארמון שמימי"), רשמית: תחנת החלל טיינגונג, היא תחנת חלל שנבנית על ידי סין במסלול כדור הארץ הנמוך בין 340 ו-450 ק"מ מעל פני השטח. בהיותה תחנת החלל הראשונה לטווח ארוך של סין, היא מטרת "השלב השלישי" בתוכנית החלל המאוישת של סין. לאחר השלמתה, תחנת החלל טיינגונג תהיה במסה שבין 80–100 טון - כחמישית מהמסה של תחנת החלל הבין-לאומית ובערך בגודלה של תחנת החלל הרוסית מיר. התחנה תכלול טכנולוגיות מתקדמות יותר מתחנות אלו.

בניית התחנה מבוססת על הניסיון שנצבר מקודמותיה, טיינגונג-1 וטיינגונג-2. המודול הראשון, מודול הליבה טיאנחה ("הרמוניה של השמיים"), שוגר ב-29 באפריל 2021 ואחריו משימות מרובות מאוישות ולא מאוישות ושני מודולים נוספים ישוגרו עד 2022. מנהיגי סין מקווים שהמחקר שנערך בתחנה ישפר את יכולתם של החוקרים לערוך ניסויים מדעיים בחלל, מעבר למשך הזמן שמציעות מעבדות החלל הקיימות בסין.

דנג שיאופינג הציע כי השמות שיהיו בשימוש בתוכנית החלל, שנבחרו בעבר כולם מההיסטוריה המהפכנית של סין, יוחלפו בשמות מיסטיים-דתיים. לפיכך,  הוא שם רכבי השיגור צ'אנגג'נג (神箭, חץ אלוהי) החללית כלי האלוהי (神舟), מעבורת החלל דרקון אלוהי (神龙) ולייזר בעוצמה רבה המכונה "אור אלוהי" (神光) וכן מחשב העל המשמש את מינהל החלל הלאומי מכונה "עוצמה אלוהית" (神威).

שמות פואטיים אלה ניתנו גם למשימות הירח הסיניות הראשונות, השנייה, השלישית, הרביעית והחמישית שנקראות צ'אנג'-אה על שם אלת הירח. פירוש השם "טיינגונג" הוא "ארמון שמימי".

ואנג וונבאו, מנהל סוכנות החלל המאוישת הסינית (CMSA), אמר במסיבת עיתונאים בשנת 2011 כי "בהתחשב בהישגי העבר והעתיד הבהיר, אנו מרגישים שלתוכנית החלל המאוישת צריך להיות סמל חי יותר וכי תחנת החלל העתידית צריכה לשאת שם מהדהד ומעודד. כעת אנו חשים שהציבור צריך להיות מעורב בשמות ובסמלים, שכן פרויקט מרכזי זה ישפר את היוקרה הלאומית ויחזק את תחושת הלכידות והגאווה הלאומית". המפלגה הקומוניסטית הסינית (ולמעשה הממשלה) משתמשת בתוכנית החלל הסינית לחיזוק מעמדה ולקידום פטריוטיות מאז סוף שנות החמישים ותחילת שנות ה-60.

מטרה ומשימה 
על פי סוכנות החלל המאוישת הסינית (CMSA), המפעילה את תחנת החלל, מטרתה ומשימתה של תחנת החלל טיינגונג היא פיתוח נוסף של טכנולוגיית מפגשי החלליות; פריצת דרך בטכנולוגיות מפתח כגון פעולות אנושיות קבועות במסלול סביב כדור הארץ, טיסת חלל אוטונומית ארוכת טווח של תחנת החלל, טכנולוגיה תומכת חיים מתחדשת וטכנולוגיית אספקת מטען ודלק אוטונומית; בדיקת רכבי השיגור והמטען מהדור הבא; יישומים מדעיים ומעשיים בקנה מידה גדול במסלול סביב כדור הארץ; פיתוח טכנולוגיה שיכולה לסייע לחקר חלל עמוק בעתיד.

הפעולות יהיו מבוקרות ממרכז בקרת הטיסה בבייג'ינג בסין. כדי להבטיח את ביטחונם של האסטרונאוטים על הסיפון, משגר 2F עם חללית שנג'ואו תמיד נמצא בכוננות למשימת חילוץ חירום.

מבנה 

תחנת החלל תהיה תחנת חלל מודולרית מהדור השלישי. תחנות חלל מהדור הראשון, כגון סאליוט, אלמז, וסקיילאב, היו תחנות יחידות בודדות ולא נועדו לאספקה מחדש. תחנות הדור השני סאליוט 6 ו-7 ותחנות טיינגונג 1 ו-2 יועדו לאספקה מחודשת במהלך המשימה. תחנות הדור השלישי, כמו מיר ותחנת החלל הבין-לאומית, הן תחנות חלל מודולריות, המורכבות מיחידות ששוגרו בנפרד. שיטות עיצוב מודולריות יכולות לשפר מאוד את האמינות, להפחית עלויות, לקצר את מחזור הפיתוח ולעמוד בדרישות משימות מגוונות.

תצורת היעד הראשונית לסוף 2022 מורכבת משלושה מודולים, שעשויים להתרחב לשישה בעתיד.

הספק חשמלי מסופק על ידי שני מערכי כוח סולאריים ניתנים לניהול בכל מודול, המשתמשים בתאים פוטו-וולטאים של גליום ארסניד כדי להפוך את אור השמש לחשמל. אנרגיה מאוחסנת כדי להניע את התחנה כשהיא עוברת לצל כדור הארץ. חלליות אספקה מחדש ימלאו דלק למנועי ההנעה של התחנה לשמירה על המיקום, כדי להתמודד עם ההשפעות של גרירה אטמוספירית. המערכים הסולאריים נועדו לשרת עד 15 שנים.

טיינגונג מצוידת במנגנון העגינה הסיני המשמש את חלליות שנג'ואו ואבות טיפוס קודמים של טיינגונג. מנגנון העגינה הסיני מבוסס על מערכת APAS-89/APAS-95 הרוסית. אף על פי שנאס"א הגדירה את זה כ"שיבוט" של מערכת העגינה הרוסית APAS, היו טענות סותרות לגבי תאימות המערכת הסינית למנגנוני העגינה הנוכחיים והעתידיים בתחנת החלל הבינלאומית, שגם הם מבוססים על APAS. יש לה מעבר העברה מעגלי שקוטרו . המסה של הגרסה האנדרוגנית היא 310 ק"ג ולגרסה הלא-אנדרוגנית יש מסה של 200 ק"ג.

בתחנת החלל יהיו יותר מ-20 ניסויים עם סביבה סגורה ולחץ. למעלה מאלף ניסויים מאושרים לביצוע בתחנה על ידי סוכנות החלל המאוישת הסינית.

בשנת 2011 תוכננה הרכבת תחנת החלל במהלך 2020 עד 2022. עד 2013 תוכנן שיגור מודול הליבה של תחנת החלל מוקדם יותר, בשנת 2018, ואחריו מודול המעבדה הראשון בשנת 2020, ומודול שני בשנת 2022. בסך הכל מתוכננות 11 שיגורים לכל שלב הבנייה, החל משנת 2021.

התמריץ של סין לבנות תחנת חלל משלה הוגבר לאחר שנאס"א סירבה לשתף את סין בתחנת החלל הבינלאומית בשנת 2011, מהלך שספג ביקורת מצד גורמים שונים, מול סין, רוסיה ואירופה. נועד לשמור על גישה שיתופית ורב-צדדית בחלל. שיתוף פעולה בתחום טיסות חלל מאוישות בין סוכנות החלל המאוישת הסינית (CMSA) לבין סוכנות החלל האיטלקית (ASI) נבדק בשנת 2011, השתתפות בפיתוח תחנות חלל מאוישות בסין ושיתוף פעולה עם סין בתחומים כגון טיסת אסטרונאוטים, ומחקר מדעי נדון. הסכם שיתופי פעולה ראשוני עם מינהל החלל הלאומי הסיני וסוכנות החלל האיטלקית נחתם בנובמבר 2011, המכסה תחומי שיתוף פעולה של תחבורה בחלל, תקשורת, תצפית על כדור הארץ ועוד. הניסוי האיטלקי אמור להתבצע על גבי התחנה הסינית. טיינגונג כלולה גם בהסכם שיתוף פעולה מצרפת, שוודיה ורוסיה.

לתחנה יש רשת Wi-Fi לחיבור אלחוטי. כל אסטרונאוט עונד אוזניות ומיקרופון להולכת תקשורת קלה. 120 סוגי מזון שונים, שנבחרו על פי העדפת האסטרונאוטים, מאוחסנים על התחנה. מצרכים הכוללים בשר חזיר מגורר ברוטב שום, עוף גונגבאו, בקר פלפל שחור, כרוב כבוש ומשקאות הכוללים מגוון סוגי תה ומיצים מסופקים מחדש על ידי טיל המטען טיאנג'ואו 2. פירות וירקות טריים נשמרים במצננים. הואנג וייפן, מאמן האסטרונאוטים הראשי במינהל החלל הסיני, הסביר כי רוב האוכל מוכן להיות מוצק, נטול עצמות, קטן. תבלינים כגון רוטב חזיר ורוטב פלפלים סיצ'ואן משמשים כדי לפצות על אובדן הטעם הזמני בעיקר במהלך מיקרו-כבידה. התחנה מצוידת במטבח קטן להכנת מזון ובתנור המיקרוגל הראשון אי פעם בחלל, כך שאסטרונאוטים יוכלו "תמיד לקבל אוכל חם מתי שהם צריכים".

מודול הליבה של התחנה טיאנחה כולל חדרי מגורים לאנשי הצוות, המכיל שלושה חדרי שינה נפרדים, שירותים, מתקני מקלחת וציוד חדר כושר. חדרי הצוות גדולים באופן משמעותי מזה של תחנת החלל הבינלאומית וכוללים מיטה בגודל מזרן כפול, חלון קטן, אוזניות, אוורור ושירותים אחרים. מגרה חשמלי עצבי-שרירי משמש למניעת ניוון שרירים. רמת הרעש באזור העבודה היא 58 דציבלים, בעוד שבאזור השינה הרעש נשמר על 49 דציבלים.

החל מ-17 בספטמבר 2021, הדיירים הראשונים והיחידים בתחנת החלל היו צוות משימת שנג'ואו 12, במשימה שנמשכה 90 יום, 14 שעות ו-8 דקות מרגע הכניסה למודול הליבה של טיאנחה ועד לזמן ההיפרדות מהתחנה.

משימת שנג'ואו 13 נמשכת 180 יום שיהפכו לאחר מכן לשהות נורמלית בטיינגונג.

סין בודקת חללית מהדור הבא שתחליף בסופו של דבר את שנג'ואו. החללית החדשה נועדה לשאת אסטרונאוטים לתחנת החלל הסינית ולהציע את היכולת לחקר הירח. מתוכנן שחללית הדור הבא תינתן לשימוש חוזר עם מגן חום שנועד להתמודד עם החזרות בטמפרטורה גבוהה יותר דרך האטמוספירה של כדור הארץ. על פי גורמים סיניים, עיצוב הקפסולה החדש גדול משנג'ואו. החללית תוכל לשאת אסטרונאוטים לירח ותוכל להכיל שישה עד שבעה אנשי צוות בו זמנית, שלושה אסטרונאוטים יותר מהשנג'ואו. בחללית החדשה יהיה חלק מטען המאפשר לאסטרונאוטים להחזיר מטען לכדור הארץ.

סוף המשימה 
טיינגונג מיועדת לשימוש למשך 10 שנים וניתן להאריך את שהותה בחלל ל-15 שנים ותכיל שלושה טייסי חלל. חלליות מאוישות סיניות משתמשות בכוויות מסלול כדי להאט את מהירותן, וכתוצאה מכך הן נכנסות מחדש לאטמוספירה של כדור הארץ. לרכבים הנושאים צוות יש מגן חום שמונע הרס של הרכב הנגרם כתוצאה מחימום אווירודינמי במגע עם האטמוספירה של כדור הארץ. לתחנה עצמה אין מגן חום; עם זאת, חלקים קטנים מתחנות החלל יכולים להגיע אל פני כדור הארץ, כך שאזורים לא מיושבים ימוקדו לתמרוני מסלול.

ראו גם 
 תוכנית החלל הסינית
 תוכנית שנג'ואו
 שנג'ואו (חללית)
 תחנת החלל הבין-לאומית

קישורים חיצוניים 

 אתר תוכנית החלל המאוישת של סין

הערות שוליים 

2022 ברפובליקה העממית של סין
תחנות חלל
תוכנית החלל הסינית