דיוויזיית הפרשים הרביעית (צבא הודו הבריטית)

דיוויזיית הפרשים הרביעית הייתה דיוויזיה של צבא הודו הבריטית שנלחמה במלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הוקמה בתחילת המלחמה והורכבה מיחידות אנגליות והודיות. היא פעלה בחזית המערבית באירופה ובשלהי המלחמה הועברו היחידות ההודיות של הדיוויזיה לחזית ארץ ישראל, שם הייתה שותפה, בשלהי 1918, למספר קרבות שהביאו לכניעת הטורקים (וביניהם לקרב מגידו). לאחר המלחמה נשארה הדיוויזיה בארץ ישראל ככוח שיטור עד פירוקה ב-1921.

ההיסטוריה של הדיוויזיה

בניית הדיוויזיה 
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914, בבומביי שבהודו, בשם "דיווזיית הפרשים ההודית הראשונה" (1st Indian Cavalry Division)  והפליגה ב-16 באוקטובר 1914 לצרפת.

המערכה בחזית המערבית באירופה 
בצרפת השתתפה הדיוויזיה בקרבות החזית המערבית בצרפת ועל אף הגדרתה כיחידת פרשים שירתו אנשיה כחיילים רגליים בחפירות.

ב-1916 שונה שמה של הדיוויזיה ל"דיוויזיית הפרשים הרביעית" (4th Cavalry Division) והיא השתתפה בנוב'-דצמ' 1917 במתקפת הנגד הגרמנית בקרב קמברה. בקרב זה נפגעו רבים מהקצינים הזוטרים של הדיוויזיה ומאחר וקצינים אלו הכירו את שפתם ומנהגיהם של החיילים ההודים הביאה פגיעה זו לבעיות בתקשורת עם החיילים ולירידה במורל.

במרץ 1918 פוצלה הדיוויזיה והיחידות ההודיות שלה נשלחו למצרים.

המערכה בארץ ישראל 
באפריל 1918 אוחדו היחידות ההודיות של "דיוויזיית הפרשים הרביעית" שנשלחו מאירופה, עם היחידות של דיוויזיית הרגלים הרכובים יומנרי. דיוויזיית היומנרי הוקמה ביוני 1917 בחאן יונס שברצועת עזה ולקראת אפריל 1918 פוצלה וחלק מהרגימנטים האנגלים נשלחו לחזית המערבית באירופה. היחידה המאוחדת נקראה "דיוויזיית הרגלים הרכובה הראשונה" (1st Mounted Division) והיא הוכפפה ל"קורפוס המדבר הרכוב" בפיקודו של גנרל הנרי שובל. בהרכבה זה השתתפה הדיוויזיה, במאי 1918, בקרב עבר הירדן השני.

ביולי 1918 שונה שמה של הדיוויזיה בחזרה ל"דיוויזיית הפרשים הרביעית" (4th Cavalry Division) ובהתאם שונה גם שמן של הבריגדות של הדיוויזיה. בהרכב זה השתתפה הדיוויזיה, החל מ-19 בספטמבר 1918 בקרב מגידו כשהיא מובילה, יחד עם דיוויזיית הפרשים החמישית, את ההסתערות הרכובה לאורך מישור החוף, ואדי עארה, עפולה ובית שאן .

בספטמבר 1918 החלה המערכה לכיבוש דמשק והדיוויזיה נשלחה דרך אירביד לדרעא כדי לחסום נסיגה של חיילי הארמייה הרביעית העות'מאנית מרבת עמון לדמשק. מדרעא המשיכה הדיוויזיה צפונה והשתתפה ב-30 בספטמבר בכיבוש דמשק. 

בשלהי אוקטובר 1918 השתתפו יחידות מהדיוויזיה בכיבוש חלב וב-30 באוקטובר נחתם הסכם הכניעה של הטורקים. במשך המערכה על ארץ ישראל ועד הפסקת האש פעלה הדיוויזיה בפיקודו של הגנרל ג'ורג' דה סימונס בארו.

לאחר המלחמה 
לאחר המלחמה נשארה הדיוויזיה בארץ ישראל וחייליה עסקו במשימות שיטור. במאי 1919 החל תהליך שחרור הדרגתי של היחידות כשב-1921 פורקה הדיוויזיה סופית.

סדר הכוחות של הדיוויזיה

במערכה באירופה

האיחוד עם ה"יומנרי" 
באפריל 1918 אוחדו היחידות ההודיות של הדיוויזיה, שהגיעו האירופה, עם היחידות של דיוויזיית הרגלים הרכובה "יומנרי" (Yeomanry Mounted Division) :
 בריגדת הרגלים הרכובים השישית  (יומנרי) אוחדה עם בריגדת הפרשים החמישית "מהאו" .
 בריגדת הרגלים הרכובים השמינית  (יומנרי) אוחדה עם בריגדת הפרשים השמינית "לוקנאו" .
 בריגדת הרגלים הרכובים ה-22 (יומנרי) אוחדה עם בריגדת הפרשים השנייה "סיאלקוט"

במערכה בארץ ישראל 
ביולי 1918 שונה שמה של הדיוויזיה ושל הבריגדות:

לקריאה נוספת 
 ג'ון גריינג'ר, "הלחימה על ארץ ישראל-1917", הוצאת מודן והמעבדה התפיסתית באגף המבצעים של הוצאת משרד הביטחון, 2012
 פילדמרשל ארצ'יבלד פרסיוול ויוול, מסעי המלחמה בארץ ישראל, הוצאת אריאל, 2007

קישורים חיצוניים 
 דיוויזיית הפרשים הרביעית, באתר longlongtrail.co.uk
 הפרשים ההודים בקמבריי, באתר westernfrontassociation

הערות שוליים 

יחידות בצבא הודו הבריטית
דיוויזיות בריטיות במלחמת העולם הראשונה