פיקאיה

פיקאיה (שם מדעי: Pikaia) הוא סוג נכחד של בעל חיים ממערכת המיתרניים שאינו קרוב לאף מיתרן מודרני ולא היה חולייתן אמיתי או קשור לבעלי הגולגולת, אף שהיה בעל מאפיינים דומים.

היצור הקדום התגלה בפצלי ברג'ס שבהרי הרוקי הקנדיים, קולומביה הבריטית והוא תואר ב-1911 בידי הפלאונטולוג האמריקאי צ'ארלס דוליטל וולקוט. את שמו קיבל על שם פסגת פיקה שבפארק הלאומי באנף וידועים מעל 13 מאובנים שלו, כך שהיה נפוץ במשך הקמבריון בו חי, כחלק מהתופעה המכונה הפיצוץ הקמבריוני. במקור הוא לא נחשב למיתרן אלא לבן לקבוצת התולעים הרב-זיפיות.

תיאור
יצור מוזר זה היה אחד המיתרניים הקדומים ביותר הידועים והוא אינו קרוב לקבוצות המוכרות כיום, אך הזכיר מעט את האזמלוניים וייתכן שהיה יכול לשחות בתנועת פיתול בדומה לצלופח או למיקסיניים. אורכו הגיע ל-38 מילימטרים בהתבסס על המאובנים בהם השתמר.

החוקר האנגלי סיימון קונווי מוריס חקר את ממצאי הפיקאיה ומצא בו מיתר גב, סימן היכר הקיים רק אצל מיתרניים. עם זאת הוא היה חסר כל מערכת של מיתרן מודרני. היצור הקדום משויך למשפחה עצמאית - Pikaiidae שהיא מהעתיקות שבמיתרניים.

לא ברור איך חי ואיך ניזון וייתכן שהיה אוכל פלנקטון בדומה למספר תולעים או שתפס טרף שנע סביבו. גופו היה חלול וערום והוא כנראה נע בעזרת התפתלויות במים כנגד הזרם. צאצאיו פיתחו שרירי סנפירים וזימים והפכו לחולייתנים הקדומים ביותר.

גלריה

קישורים חיצוניים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מיתרניים פרהיסטוריים
בעלי חיים שחיו בקמבריון באמריקה הצפונית
מאובני טקסונים שתוארו ב-1911