דוכסות שלזיה

דוכסות שלזיה (בפולנית: Księstwo śląskie; בגרמנית: Herzogtum Schlesien) עם בירתה ורוצלב הייתה דוכסות בימי הביניים שהייתה ממוקמת באזור שלזיה. זמן קצר לאחר שהוקמה תחת שושלת פיאסט בשנת 1138, היא התפרקה לדוכסויות שלזיה השונות. בשנת 1327 הדוכסות הוותיקה של ורוצלב, כמו גם רוב הדוכסות האחרות שנשלטו על ידי הפיאסטים השלזיים, עברו לממלכת בוהמיה כדוכסות שלזיה. הרכישה הושלמה, כאשר המלך קז'ימייז' השלישי, מלך פולין ויתר על זכויותיו בשלזיה בחוזה טרנצ'ין משנת 1335.

גאוגרפיה 
במהלך הקמתן כיסו הארצות השלזיות את אגן נהר האודר העליון והאמצעי. בדרום היוו רכס הרי הסודטים עד לשערי מוראביה הגבול עם אדמות בוהמיה - כולל ארץ קלודז' - ומוראביה. לאחר מאבק שנמשך יותר ממאה שנה, נקבע הגבול בהסכם משנת 1137 עם הדוכס הבוהמי סובסלאב הראשון. במערב שלזיה גבלה עם מרקיזות לוסאטיה (מאוחר יותר לוסאטיה התחתונה) ואדמות Milceni לשעבר סביב באוצן (מאוחר יותר לוסאטיה העליונה) כאשר הגבול נע לאורך הנהרות Bóbr ו-Kwisa. שלזיה הוגבלה על ידי המחוזות הפולניים של פולין גדול בצפון ופולין הקטנה במזרח, המופרדים ביניהם בנהרות פשמשה ובילא.

הגבולות השתנו מעט בעשורים הבאים: לפחות כאשר הוקמה הדוכסות מחדש לבניו של ולדיסלב השני הגולה בשנת 1163 (ראו להלן), היא כללה גם את לובוש מצפון-מערב לקרוסנו, שהיה המאחז המערבי של פולין גדול ועברה למרקיזות ברנדנבורג בשנת 1248. בשנת 1177 צירף הדוכס הגדול הפולני קז'ימייז' השני (הצדיק) את הקסטלניות הפולניות הקטנות לשעבר של Bytom, אושוויינצ'ים, Zator, Siewierz ו-Pszczyna לשלזיה העליונה לטובת הדוכס מיישקו הרביעי עקום רגליים. לאחר ששלזיה בכללותה הפכה לווסאלית בוהמית על פי חוזה טרנצ'ין משנת 1335, חזרו לורדויות אלו - למעט מחוזות המדינה של ביטום ופשצ'יה - לכתר הפולני.

היסטוריה 

כפרובינציית שלזיה, הדוכסות הייתה אחד מחמישה מחוזות מרכזיים שהוקמו בפולין מימי הביניים על פי הברית של בולסלאב השלישי, עקום הפה. על פי תנאי הצוואה בשנים 1138–1146 היא נשלטה על ידי הדוכס הבכיר של פולין או הדוכס הבכיר, בנו הבכור של בולסלאב ולדיסלב השני הגולה, שהחזיק גם בדוכסות קרקוב.

אולם הצוואה לא הצליחה למנוע סכסוך ירושה אלים בין ולדיסלב לאחיו למחצה הצעירים, שהתחברו נגדו. לאחר הצעתו הכושלת להשתלט על הממלכה כולה ב-1146, הוא איבד את מעמדו כדוכס בכיר, הוחרם על ידי הארכיבישוף יקוב ze Żnina מ-Gniezno וברח אל האימפריה הרומית הקדושה. הדוכסות הייתה אז בשליטת אחיו למחצה, הדוכס הגדול בולסלאב הרביעי המתולתל.

בתמיכת הקיסר פרידריך הראשון ברברוסה, שערך מסע בפולין גדול בשנת 1157 ואילץ את בולסלאב הרביעי לוותר על שלזיה, הצליחו בניו של ולדיסלב לחזור לדוכסות בשנת 1163. כל עוד הם היו תחת לחץ של הדוכס הגדול בולסלאב הרביעי, הם שלטו במשותף בוורוצלב, עד שהמתח ביניהם פרץ לסכסוך גלוי בשנת 1172. כתוצאה מכך חילקו האחים את הדוכסות בינם לבין עצמם; החלוקה הראשונה מיני רבות שהובילה ליצירת מספר רב של דוכסויות שלזיה במאות השנים הבאות:
 בנו הבכור של ולדיסלב, בולסלאב הראשון, קיבל את שלזיה התחתונה עם ורוצלב כמעונו; לכן אחוזותיו מכונות לפעמים כבר דוכסות ורוצלב.
 הבן השני, מיישקו הראשון טאנגלפוט, קיבל חלק קטן בהרבה בשלזיה עילית והתגורר ברטיבור; הדבר הביא ליצירת דוכסות רטיבור. לאור נחיתותו, הדוכס הבכיר הפולני קז'ימייז' השני הצודק ויתר לו על שטחים פולנים קטנים יותר בשנת 1177.

לאחר מרד של בנו הבכור של בולסלאב, ירוסלב, שחשש למורשתו, ויתר לו אביו על רצועת אדמה סביב אופולה, וכך הקים בפעם הראשונה את דוכסות אופולה. בתורו נאלץ ירוסלב להתכונן לקריירה כנסייתית ולהישאר בצליבט. כמו כן אחיו הצעיר של בולסלאב ושל מיישקו, קונראד ספינדלשנקס, כשהגיע לבגרות תבע את זכויותיו וב-1177 קיבל את אדמות שלזיה התחתונה סביב גלוגוב; מה שהוביל להקמה הראשונה של דוכסות גלוגוב. עם זאת, בולסלאב הראשון חי לאחר מות אחיו הצעיר ומות בנו, ושני השטחים נפלו אליו בשנת 1190 ו-1201 בהתאמה.

בולסלאב הראשון נפטר באותה שנה וירש אותו בנו היחיד שנותר בחיים הנריק הראשון המזוקן, שנכנס עד מהרה לעימות עם קרובי משפחתו הפיאסטים וכן עם שכניו הגרמנים. בשנת 1202 נאלץ להתמודד עם פלישתו של דודו מיישקו הראשון, שעדיין לא היה מרוצה מחלוקת 1172, וסיפח את שטח אופולה של ירוסלב. דוכסות אופולה נשארה בנחלת צאצאיו של מיישקו, מה שהפך את החלוקה של שלזיה עילית למכרעת. בשנת 1206 הגיע הנריק הראשון להסכם עם הדוכס הפולני הבכיר ולדיסלב השלישי שפינדלשנקס להחליף את נחלת לובוש באזור קאליש מפולין גדול. אולם התוכנית בוטלה, כאשר ולדיסלב השלישי איבד את תואר הדוכס הבכיר ובנוסף לובוש נכבשה על ידי חייליו של קונרד השני, מרקיז לוסאטיה מבית וטין. הדוכס הנריק נאלץ להיאבק על המאחז הצפון-מערבי שלו, אותו החזיר לאחר מותו של המרקיז בשנת 1210. הוא נאלץ להגן על לובוש שוב כנגד מסעותיו של לודוויג הרביעי, רוזן תורינגיה משנת 1221. עם מותו של בן דודו הדוכס קז'ימייז' הראשון מאופולה, בנו של מיישקו הראשון טנגלפוט, בשנת 1230, הוא שימש כאפוטרופוס של אחייניו הקטינים, ובכך שוב שלט על שלזיה השלמה. בשנת 1232 הוא הפך לדוכס הגדול של פולין, ולאחר שהצליח להבטיח את ירושת בנו הנריק השני החסוד עם מותו בשנת 1238, נראה כי ניתן היה להתגבר על הפיצול הפולני ולבסוף יתקיים רצון בולסלאב השלישי, עקום הפה.

בשנת 1239 נאלץ הנריק השני להתפטר משלטונו בשלזיה עילית לטובת בן דודו מיישקו השני השמן. הוא הגן מחדש על לובוש, הפעם נגד כוחותיהם של המרקיזים האסקנים של ברנדנבורג, ובשנת 1241 העניק את האזור לבנו השני מיישקו. התקוות לאיחוד מחדש של האדמות הפולניות תחת הפיאסטים השלזיים הסתיימו בפלישה המונגולית לפולין ומותו של הנריק בקרב ליגניץ בשנת 1241. בנו הבכור בולסלאב השני הקרח לא יכול היה להתגבר כדוכס הגדול על בולסלאב החמישי הצנוע של פולין קטן, ולאחר שחזר ללובוש עם מותו של אחיו מיישקו בשנת 1242, נאלץ לבסוף לחלק את נחלתו השלזית עם אחיו הצעירים בשנת 1248:
 בולסלאב השני עצמו התגורר במערב בלגניצה, ובכך הקים את דוכסות לגניצה יחד עם אחיו הצעיר קונראד. זמן קצר לאחר מכן מכר את נחלת לובוש למרקיזות ברנדנבורג, שבסופו של דבר תפסה דריסת רגל מעבר לאודר והקימה את אזור נוימרק. בשנת 1251, קונרד, שנבחר בפועל לבישוף של פסאו, אילץ את בולסלאב לוותר לו על דוכסות גלוגוב.
 אזור ורוצלב נפל בידי אחיו הצעירים הנריק השלישי הלבן וולדיסלב, ובכך הקים את דוכסות ורוצלב.

חלוקת המשנה של דוכסות שלזיה התרחבה במהלך הדורות הבאים וליוותה את פיצול פולין. בנו השלישי של הנריק, הנרי הרביעי פרובוס עם מותו של דודו ולדיסלב בשנת 1270 שלט בוורוצלב ובשנת 1288 אף הפך לדוכס הגדול של פולין, עד שהענף הגברי נכחד עם מותו בשנת 1290. ירש אותו בן דודו הדוכס הנריק החמישי השמן, בנו של אחיו השלישי של הנריק, בולסלאב השני, שאיחד שוב את דוכסות ורוצלב ולגניצה תחת שלטונו האישי. אף על פי כן, עם מותו בשנת 1296 שוב נחלקה נחלתו בין בניו. השני, הדוכס הנריק השישי הטוב, על מנת להדוף טענות שהעלה אחיו הבכור, הדוכס בולסלאב השלישי הנדיב מלגניצה, חתם בשנת 1327 על הסכם ירושה עם מלך יוחנן בוהמיה, כמו שרוב הדוכסות השלזיות הפכו לווסאליות של ממלכת בוהמיה בתחילת המאה ה-14. מכיוון שקז'ימייז' השלישי, מלך פולין בחוזה טרנצ'ין משנת 1335 ויתר על שלזיה, נחלתו של הנריק השישי עברה ללא התנגדות לממלכה הבוהמית כאשר מת ללא יורשים זכרים שלושה חודשים לאחר מכן.

שלזיה שולבה בארצות כתר בוהמיה, לאחר שהמלך קז'ימייז' השלישי הודה ברכישת חוזה נמסלאו עם קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה משנת 1348 - פרט לדוכסות שלזיה העליונה אושביץ וזאטור, שבמאה ה-16 השתלבו בדוכסות הפולנית של קרקוב, כמו גם דוכסות סייביירז, שנרכשה על ידי הארכיבישוף של קרקוב בשנת 1443.

דוכסים 
 ולדיסלב השני, הגולה (1138–1146), אבי הפיאסטים השלזיים, גם הדוכס הגדול של פולין, הודח
 בולסלאב הרביעי המתולתל (1146–1163), אח חורג
 בולסלאב הראשון, בנו הבכור של ולדיסלב, קיבל מחדש את הנחלה (1163–1201)
 הנריק הראשון המזוקן (1201–1238), בנו, גם הוא הדוכס הגדול של פולין משנת 1232
 הנריק השני החסוד (1238–1241), בנו, גם הוא הדוכס הגדול של פולין, נהרג בקרב ליגניץ
 בולסלאב השני הקרח (1241–1248), בנו, הפך לדוכס לגניצה בחלוקה בשנת 1248.
 הנריק השלישי הלבן (1248–1266), אח, יחד עם
 ולדיסלב (1248–1270), אח, גם הנסיך-ארכיבישוף של זלצבורג משנת 1265
 הנריק הרביעי פרובוס (1266–1290), בנו של הנריק השלישי, דוכס ורוצלב משנת 1270, גם הדוכס הגדול של פולין משנת 1288, אין יורשים
 הנריק החמישי השמן (1290–1296), בנו של בולסלאב השני, דוכס לגניצה מאז 1278
 הנריק השישי הטוב (1296–1335), בנו השני, בהדרכת:
 בולקו הראשון המחמיר (1296–1301), בנו של בולסלאב השני
 ואצלב השני, מלך בוהמיה (1301–1305)
 בולסלאב השלישי הנדיב (1305–1311), בנו הבכור של הנריק החמישי, דוכס לגניצה מאז 1296.

מאחר שהנריק השישי לא הותיר אחריו יורשים זכרים, ירש את נחלותיו יוהאן, מלך בוהמיה.

מפות 
המפות הבאות ממחישות את המשך חלוקת דוכסות שלזיה, והעברת גבולות של הדוכסות הקטנות יותר.

לאחר מכן 
בעקבות מעבר נחלות בוהמיה לידי בית הבסבורג בשנת 1526, דוכסויות שלזיה עברו בהדרגה תחת שליטתה של מלכות הבסבורג האוסטרית עד שפרידריך השני מפרוסיה פלש לשלזיה בשנת 1740 וסיפח את רובה במהלך המלחמה השלזית הראשונה. עיקר הדוכסות, שהורחבה על ידי מחוז קלדסקו והשטחים הלוסאטיים העליונים שסופחו מסקסוניה, אורגנה לאחר מכן כחלק ממחוז הפרוסית, בעוד שהדוכסויות שנותרו בשליטת אוסטריה גובשו מחדש כדוכסות שלזיה העליונה והתחתונה ב-1742. הדוכסויות שנשארו בפולין סופחו לאחר מכן על ידי ממלכת פרוסיה (שלזיה החדשה) והמלוכה ההבסבורגית (ממלכת גליציה ולודומריה) במהלך חלוקות פולין בסוף המאה ה-18. דוכסות שלזיה העליונה והתחתונה נמשכה כנחלת כתר של ציסלייטניה האוסטרית עד 1918, ולאחר מכן חולקה בין הרפובליקה הפולנית השנייה (נפת שלזיה האוטונומית) לצ'כוסלובקיה (שלזיה הצ'כית) לאחר מלחמת פולין–צ'כוסלובקיה בשנת 1919.

קישורים חיצוניים 

פולין: היסטוריה