כלל ופרט וכלל

כלל ופרט וכלל היא אחת מי"ג מידות של רבי ישמעאל שהתורה נדרשת בהן. המידה מופיעה פעמים רבות בתלמוד.

מקור
מקור המידה היא בבריתא דרבי ישמעאל:

אופן הלימוד
כאשר התורה נותנת כלל, כלומר אינה מפרטת מה בדיוק היא רוצה, לאחר מכן פרט, כלומר דיוק, ולאחר מכן שוב כלל, דנים את הנושא המדובר ב. כלומר - יש לעשות רק מה שדומה לפרט.

שיטות לימוד לא שגרתיות
בדרך כלל, כלל ופרט וכלל מתבצע רק כאשר הפרט הוא בין הכלל הראשון לאחרון והכלל הראשון והאחרון דומים זה לזה, אך יש מקרים שבהם דנים כלל ופרט וכלל גם בדרכים אחרות.
 לפי תנא דבי ר' ישמעאל, אף אם הכלל הראשון והאחרון אינם דומים, ניתן ללמוד בדרך כלל ופרט וכלל.
 , כלומר שניתן ללמוד כלל ופרט וכלל גם כאשר הפרט אינו בין הכללות.

מקומות בהם המידה מופיעה
 סוכה נ ב -  - בדרך זו הגמרא מוכיחה שלפי שיטת רבי, המנורה יכולה להיעשות מכל חומר, ובלבד שהוא יהיה מתכתי.
 סוטה טז א -  - בדרך זו הגמרא מוכיחה כי רק באזורים מסוימים נזיר חייב לגלח.
 בבא קמא סב ב -  - בדרך זו הגמרא מוכיחה כי אין משלמים כפל על קרקעות - כי אינם מיטלטלים; על עבדים - שהוקשו לקרקעות; על שטרות - שאין גופם ממון, אלא הם גורמים לממון; ועל הקדש - כי כתוב בפסוק , והקדש אינו רעהו.
 בבא קמא סג א -  - בדרך זו הגמרא מוכיחה כי בכספי מעשר שני ניתן לקנות רק דבר שהוא פרי שנוצר מפרי (למעט מים, מלח, כמהין ופטריות) וגידולי קרקע (למעט דגים).
 שבועות ד ב -  - בדרך זו הגמרא מוכיחה כי בעבדים, קרקעות ושטרות לא ניתן לפדות בן.
 נזיר לב ב -  - בדרך זו הגמרא מוכיחה כי נזיר חייב להימנע מכל הקשור לענבים.
 בבא קמא נד ב  - ולכן כל בהמה התרבתה שאסור לה לעלות להר סיני ולא רק שור וחמור הכתובים בפירוש.
 שבועות כו א -  - בדרך זו הגמרא מסבירה מדוע לפי רבי ישמעאל חייבים על שבועת ביטוי רק להבא ולא לשעבר (כי להרע, זה להבא).
 קידושין כא ב -  - בדרך זו, לפי רבי, מוכיחים כי רציעת עבד יכולה להיעשות בכל מרצע של מתכת.
 קידושין כד ב -  - בדרך זו הגמרא מוכיחה כי עבד כנעני יוצא לחפשי רק על מומים שבגלוי שאינם מתרפאים.
 חולין סו א -  - ולכן לפי דברי תנא דבי ר' ישמעאל כל חגב שדומה לאחד הזנים המוזכרים בפסוק אפילו במשהו - טהור.
 בכורות לז א -  - בדרך זו הגמרא מכיחה כי רק על מומים שבגלוי ואינם מתרפאים שוחטים את הבכור.

מידות שהתורה נדרשת בהן