תהא נשמתו צרורה בצרור החיים

תהא נשמתו צרורה בצרור החיים, או תהא נפשו צרורה בצרור החיים (בראשי תיבות: תנצב"ה), הוא נוסח בקשה יהודי על נשמות נפטרים, המופיע בכיתוב שעל גבי מצבות (בראשי תיבות, לעיתים בנקודות: ת.נ.צ.ב.ה.), בסוף הספד ועוד. תוכן הבקשה קשור לאמונה בחיי הנצח של הנשמות.

מקור הביטוי ופירושו
המקור לביטוי הוא בדברי אביגיל לדוד: .

אצל חז"ל התפרשו מילים אלה כביטוי להישארות הנפש. כך מובא בספרי דברים: .

מאוחר יותר, הרמב"ם ראה ב"צרור החיים" את העולם הבא, שהוא השיא של השכר שהאדם יכול לזכות בו: .

לדברי רבי חיים מוולוז'ין, הברכה היא שהחלק של הנפש, שהוא החלק הנמוך ברוחניותו של האדם, יהיה קשור בחלקים העליונים יותר, ודרכם יהיה דבוק כביכול באלוהים: .

הראי"ה קוק רואה בביטוי זה מחשבה ורצון לקשור את כל המציאות לאחדות אחת:

שימוש בביטוי
ביטוי זה מופיע בצורות שונות במצבות קבורה, בנוסחי תפילות (השכבה, אל מלא רחמים, יזכור), בהקדשות לעילוי נשמה (על גבי מבנים, ספרי תורה ועוד).
אחד המופעים הקדומים של הנוסח על גבי מצבות הוא בקטקומבות היהודיות בוונוסה.

הערות שוליים

פטירה ואבל ביהדות
ניבים וביטויים תנ"כיים
נשמה
הנצחה