חוק ברנדוליני

חוק ברנדוליני, הידוע גם כעקרון אסימטריית הבולשיט, הוא פתגם אינטרנטי המדגיש את הקושי להפריך מידע שקרי, מטעה או מוליך שולל:  "כמות האנרגיה הדרושה כדי להפריך בולשיט היא בסדר גודל יותר מזו הנדרשת כדי לייצר אותו".

מקורות 
החוק נוסח בפומבי בפעם הראשונה בינואר 2013 על ידי אלברטו ברנדוליני, מתכנת איטלקי. ברנדוליני הצהיר כי קיבל השראה מקריאת "לחשוב מהר, לחשוב לאט" מאת דניאל כהנמן ממש לפני שצפה בתוכנית אירוח פוליטית איטלקית בה תקפו זה את זה העיתונאי מרקו טראבליו וראש הממשלה לשעבר סילביו ברלוסקוני.

מושגים דומים 
הוגים ופילוסופים בולטים אחרים ציינו אמיתות דומות לאורך ההיסטוריה. בספרו משנת 1786 "מכתבים על בגידה" (Letters on Infidelity), כתב ג'ורג' הורן (Horne):
"עזות דעת ובורות עשויה להניב שאלה של שלוש שורות, שכדי לענות עליה יידרשו שלושים עמודים של למידה וכושר המצאה. כשהשאלה תיענה, היא תישאל שוב בנימת ניצחון בשנה שלאחר מכן, כאילו לא נכתב דבר על הנושא מעולם. מסיבה זו או אחרת, אנשים אוהבים יותר התנגדויות קצרות מתשובות ארוכות, ולכן, במצב זה של מחלוקת (אם ניתן לנסח זאת כך), הסיכויים חייבים להיות תמיד נגדנו; ועלינו להסתפק באלה מבין חברינו שיש להם מספיק יושר וידע, גילוי לב וסבלנות, הנחוצים כדי ללמוד את שני הצדדים של השאלה."

מארק טוויין מצוטט לפעמים בטעות כמי שאמר "קל יותר לשטות באנשים מאשר לשכנע אותם שהלכו שולל." הציטוט האמיתי, מהאוטוביוגרפיה שלו משנת 1906, הוא: "התהילה הבנויה על שקר הופכת עד מהרה למעמסה מאוד לא נעימה... כמה קל לגרום לאנשים להאמין בשקר וכמה קשה לבטל את תוצאותיה של העבודה הזו!".

בשנת 2005 פרסם הפיזיקאי הרוסי סרגיי לופטניקוב (Lopatnikov) חיבור שבו הציג את ההגדרה הבאה: "אם כל ביטוי דורש פסקה [לשם הפרכה], כל פסקה דורשת קטע, כל קטע דורש פרק, וכל פרק דורש ספר, הטקסט כולו הופך למעשה לבלתי ניתן להפרכה, ולכן מקבל מראית עין של אמת. אני מגדיר אמת כזו כטרנסצנדנטלית."

ראו גם 
 דהרת גיש
 חוק גודווין
 תערו של היצ'נס
 חוק פו
 אמת המידה של סייגן
 On Bullshit

הערות שוליים 
 
אפונימים
חוכמת חיים