רבי חייא בר גמדא

רבי חייא בר גמדא היה אמורא בבלי בן הדור השני, המוזכר מעט גם בתלמוד הירושלמי, בשם רבי חייה בר גמדא.

ביוגרפיה
נולד בבבל, ובשלב כלשהו בחייו עלה לארץ ישראל. על עלייתו לארץ ישראל מסופר, שכשהגיע לגבול ארץ ישראל, התגלגל והתפלש בעפרה מרוב אהבתו אותה, ואמר את הפסוק  (). יש המשערים שלאחר שהות קצרה בארץ ישראל הוא חזר לבבל, ולכן שמו מוזכר בתלמוד הירושלמי פעמים ספורות בלבד.

היה תלמידו של רבי יוסי בן שאול, תלמידו של רבי יהודה הנשיא, אשר מסר לו מאמרים בשמו. למד גם מרבי יוסי בר חנינא. במסכת מגילה אמר מימרא כלשהי בשם רב אסי, אך הרב אהרון היימן טוען שזהו רבי יוסי בן שאול שנקרא לפעמים "רבי אסי". הדקדוקי סופרים שם גורס רבי סימאי. בילקוט שמעוני מובא שרבי אחא בר גמדא אמר את אותה מימרא בשם רבי סימאי.

מספר פעמים אמר הלכות שמקורם הוא: "נזרקה מפי חבורה ואמרו". על פי התוספות מדובר בחבורה של תנאים שמביניהם יצאה הלכה זו. ניתן להסיק מדברי התוספות, שרבי חייא בר גמדא עלה לארץ ישראל בצעירותו, בתקופתו של רב, בה עדיין ישבו אחרוני התנאים בארץ ישראל, ואחר כך האריך ימים עד הדור השני של האמוראים.

מתורתו

במסכת שבת מובאת בשמו ההלכה הפוטרת שניים שביצעו יחד את אחת ממלאכות שבת.

הוא ביאר את מקור ההלכה האומרת שבשבת שקוראים בה את פרשת בחוקותי, עולה אחד קורא את כל הקללות, משום שאם יפסיקו באמצע קריאתם ויקראו לאדם אחר לעלות לתורה, ייווצר רושם שהם עשו את ההפסקה משום שלא רצו לשמוע את תוכחתו של הקב"ה. רבי חייא בר גמדא לומד דין זה באסמכתא, מן הפסוק:  - אל תעשה קוצים קוצים.

הוא גם מסר בשם רבו את הדרשה הלומדת שראש בית דין צריך לקדש את החודש, מן הפסוק: .

רוב תורתו של רבי חייא בר גמדא הייתה בהלכה, אך מספר מימרות שלו באגדה מובאות במדרשים השונים.

בבראשית רבה מובאת בשמו האימרה הבאה: 

במסכת כתובות מובאת מימרא שאמר בשם רבו, רבי יוסי בן שאול, על המתרחש בעולמות העליונים בשעה שצדיק נפטר:

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

הדור השני לאמוראי בבל