סידוניו פאיש

סִידוֹנְיוֹ בֶּרְנַרְדִינוֹ קַרְדוֹסוֹ דֶּה סִילְבָה פָּאִיש (בפורטוגזית: Sidónio Bernardino Cardoso da Silva Pais; 1 במאי 1872 – 14 בדצמבר 1918) היה מדינאי, איש צבא ודיפלומט פורטוגזי. במהלך תקופת הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה ביצע פאיש הפיכה שהביאה אותו לשלטון בראשות חונטה צבאית בשנת 1917 ולנשיאות פורטוגל בשנת 1918. פאיש שלט בסגנון אוטוקרטי וניתן לו הכינוי "הנשיא-המלך" (Presidente-Rei) על כך. בתקופת שלטונו הייתה פורטוגל בתסיסה אזרחית פנימית שהקשתה על הממשל ובנוסף על כך הייתה גם מעורבותה במלחמת העולם הראשונה על הפרק. מדיניותו וצורת הממשל של פאיש הביאה להתנקשות בחייו בדצמבר 1918 על ידי פעיל השמאל הפוליטי.

ביוגרפיה

קריירה מוקדמת 
סידוניו פאיש נולד בקמינהא, עיר בצפון ממלכת פורטוגל לחופי האוקיינוס האטלנטי, בשנת 1872. משפחתו של פאיש הייתה במוצאה חלק מיהדות פורטוגל והמירו את דתם לנצרות קתולית. פאיש היה הבכור באחיו, ובצעירותו לא הראה התעניינות בפוליטיקה וממשל אלא במתמטיקה ופילוסופיה. פאיש החל לעסוק במתמטיקה עד שנטש את המקצוע זמנית בשנת 1888 והתגייס לצבא הפורטוגזי. הוא החל בלימודים באקדמיה צבאית והתרכז בעיקר בארטילריה. היו לו ציונים גבוהים בסך הכל והוא טיפס בדרגות הקצונה עד שבשנת 1916 הועלה לדרגת מייג'ור. לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית המשיך בחסות הצבא ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת קוימברה וקיבל דוקטורט בשנת 1898 בסיום לימודיו באוניברסיטה. בהמשך הפך למרצה באוניברסיטה לצד הקריירה הצבאית שלו.

מימיו באוניברסיטה פיתח פאיש את האידאולוגיה הפוליטית שלו. הוא תמך במהפכת אוקטובר הפורטוגזית בשנת 1910 שהדיחה מהשלטון את מנואל השני, מלך פורטוגל והביאה להקמתה של הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה ומיקם עצמו כתומך הלאומיות הרפובליקנית. הודות לתמיכתו בהדחת המשטר המלוכני, פאיש עלה במהרה בדרג הפוליטי לאחר הקמתה של הרפובליקה. תחילה מונה לסגן האספה המכוננת הלאומית והיה לשר ההמסחר והתשתיות הציבוריות משנת 1911. בהמשך אותה השנה מונה גם לתפקיד שר האוצר. במהלך הקריירה הפוליטית המוקדמת שלו היה פאיש מעורב באירועים רשמיים ופיתח את תדמיתו ואת המוניטין שלו בקרב החברה הפורטוגזית הכללית.

דיקטטורה 

מ-17 באוגוסט 1912 עד 9 במרץ 1916 היה פאיש שגריר פורטוגל בקיסרות הגרמנית, תפקיד ממנו הוא שב עם הכרזת המלחמה של גרמניה על פורטוגל במסגרת מלחמת העולם הראשונה. בשובו לפורטוגל הוא התבלט כמתנגד העיקרי לשלטון הדמוקרטי אותו ראה כחסר יכולת לנוכח המלחמה והתסיסה האזרחית החריפה. פאיש עמד בראש ההפיכה ב-5 בדצמבר 1917, שהצליחה להביא אותו לשלטון לאחר שלושה ימים של לחימה קשה נגד הכוחות הנאמנים לממשלה הדמוקרטית. בין ה-8 ל-12 בדצמבר 1917 היה לראש החונטה הצבאית ששלטה בפורטוגל ובהמשך מונה למספר תפקידי מפתח ממשלתיים, בהם ראש ממשלת פורטוגל. במקביל להיותו ראש הממשלה היה פאיש גם שר החוץ ושר המלחמה ותמך בהמשך המלחמה בגרמניה. הוא היה לנשיא הרפובליקה, לאחר שנבחר בבחירות ישירות ב-9 במאי 1918.

אף על פי שנבחר בבחירות דמוקרטיות, פאיש שלט בפורטוגל בסמכויות אוטוקרטיות שקודם לכן לא ניתנו לנשיא המדינה. כינויו "הנשיא-המלך" (Presidente-Rei) נועד להדגיש את אופי שלטונו הסמכותני. ישנן אף השוואות היסטוריות בין משטרו הסמכותני של פיאש לבין משטר "המדינה החדשה" בתקופת אנטוניו דה אוליביירה סלזאר. בפברואר 1918 העביר פאיש שינויים לחוק הפרדת הדת מהמדינה. במרץ הוכרז על חופש זכויות הצבעה לכל תושביה של פורטוגל. באפריל, בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה, חיל המשלוח הפורטוגזי חתף מהלומה קשה במהלך הקרב על ליס (Lys) במסגרת מתקפת האביב. ביולי הושבו על כינם יחסים דיפלומטיים בין פורטוגל והכס הקדוש.

ההתנקשות 
מדיניותו הסמכותנית של פאיש הביאה להתנגדות נרחבת לשלטונו מצד פלגים פוליטיים רבים ב-5 בדצמבר 1918 הצליח להתחמק מניסיון התנקשות אך ב-14, תשעה ימים אחר כך, נרצח בעודו עובר בתחנת רכבת על בסיס רקע פוליטי. ההתנקשות בחייו של פאיש הותירה את ההנהגה של המפלגה הרפובליקנית הלאומית ואת ההנהגה הצבאית שתמכה בו במאבק כוח ממושך על ההנהגה של פורטוגל. התסיסה האזרחית והמאבקים הפוליטיים הפנימיים המשיכו עד להקמתה של הדיקטטורה הלאומית בהפיכה צבאית נוספת אשר החלה משטר דיקטטורי מחודש בפורטוגל שנמשך עד ירידתו של אנטוניו דה אוליביירה סלזאר מהכוח בשנת 1968.

קישורים חיצוניים 

 
 סידוניו פאיש, באתר הנשיאות הפורטוגזית 
 

אנשי צבא פורטוגזים
פוליטיקאים פורטוגזים
נשיאי פורטוגל
קורבנות רציחות פוליטיות באירופה
מנהיגים שנרצחו
ילידי 1872
נפטרים ב-1918