סטיוארט רוזה

סטיוארט אלן ("סמוקי" / "סטו" ) רוזה (באנגלית: Stuart Allen "Smokey" / "Stu" Roosa (16 באוגוסט 1933 - 12 בדצמבר 1994) היה מהנדס אווירונאוטיקה, טייס ניסוי של חיל האוויר של ארצות הברית, ואסטרונאוט של נאס"א, מפקד תא הפיקוד של משימת אפולו 14, המשימה השלישית להנחית אסטרונאוטים על הירח. בעוד אלן שפרד ואדגר מיטשל בילו יומיים על פני הירח, רוזה ערך ניסויים ממסלול סביב הירח במודול הפיקוד קיטי הוק, אותו הקיף 34 פעמים.

ביוגרפיה

בצעירותו 
רוזה נולד ב־16 באוגוסט 1933 בדורנגו, קולורדו, ארצות הברית, להורים דואי רוזה (1903–1988) ולוריין רוזה (לשעבר דלוזייר ; 1908–1993) וגדל בקלרמור, אוקלהומה. הוא למד בבית הספר היסודי ג'וסטוס ובתיכון קלרמור בקלמורמור, אוקלהומה, שם סיים את לימודיו בשנת 1951.

למד באוניברסיטת המדינה של אוקלוהומה ובאוניברסיטת אריזונה, החל ללמוד באוניברסיטת קולורו, הפסיק כדי להיות בקורס טיס, ואז חזר כדי לסיים את התואר בהנדסת אווירונאוטיקה בהצטיינות באוניברסיטת קולורדו בשנת 1960.

שירות צבאי 

רוזה החל את הקריירה שלו כצנחן לתוך שריפות יער  בשירות היערות של ארצות הברית, וצנח לפחות לארבע שריפות פעילות באורגון ובקליפורניה במהלך עונת השריפות 1953.

רוזה היה בוגר קורס טיס בבסיס חיל האוויר וויליאמס , אריזונה, שם קיבל את הכשרת הטיסה שלו כטייס בחיל האוויר של ארצות הברית. הוא למד גם בבית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקאי   והיה טייס ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה לפני שנבחר לכיתת האסטרונאוטים בשנת 1966.

מיולי 1962 עד אוגוסט 1964 היה רוזה טייס ניסוי תחזוקה בבסיס חיל האוויר אולמסטד, פנסילבניה, והטיס מטוסי F-101 וודו. לאחר מכן, הוצב כטייס קרב בבסיס חיל האוויר לנגלי, וירג'יניה, שם הטיס את מטוסי F-84F Thunderstreak ו-F-100 סופר סייבר.

לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת קולורדו, במסגרת תוכנית של המכון הטכנולוגי של חיל האוויר האמריקני , שימש במשך שנתיים כמפקד הנדסת שירות (AFLC) בבסיס האוויר טאצ'יקאווה, יפן .

בנאס"א 

רוזה נבחר לכיתת האסטרונאוטים של נאס"א ב-1966, אחד מתוך 19 האנשים שנבחרו בשלב זה.

לאחר סיום הכשרתו הוא שימש כ-CAPCOM (איש הקשר מול האסטרונאוטים במשימה), והיה הCAPCOM בזמן השריפה שהרגה את האסטרונאוטים במשימת אפולו 1 ב-27 בינואר 1967.

בשנת 1969 שימש כחבר בצוות התמיכה באסטרונאוטים במשימת אפולו 9.

אפולו 14

במהלך משימת אפולו 14 רוזה היה טייס תא הפיקוד. בזמן שמפקד המשימה וטייס נחתת הירח היו על פני הירח, טייס תא הפיקוד סטיוארט רוזה ביצע ניסויים במסלול. הוא הקיף את הירח 34 פעמים. רוזה צילם אתרי נחיתה אפשריים למשימות הבאות; צילם תופעות אסטרונומיות כגון אור הזודיאק; בדק את היכולת של פני הקרקע להחזיר שידורי רדיו בתדרי S ו-VHF; בדק שינויים בשדה הכבידה של הירח; וצילם את פני הירח.

כמו כן במהלך המשימה רוזה נשא כ-500 זרעים מעצים שונים: עצי אורן לובולי, שקמה, מסטיק מתוק, סקווים אשוח דאגלס כחלק מפרויקט משותף של שירות היערות האמריקני ונאס"א. הזרעים נבטו בשובו ונטעו ברחבי ארצות הברית לקראת חגיגות ה-200 לעצמאות ארצות הברית, ונודעו בשם "עצי הירח".

לאחר משימת אפולו 14 רוזה הוצב כטייס מודול פיקוד גיבוי עבור משימות אפולו 16 ואפולו 17. על סמך היסטוריית ההצבות של צוותי הגיבוי, היה כנראה מועמד לפקד על אחת ממשימות אפולו האחרונות אלמלא בוטלו. הוא הוצב כראש תוכנית מעבורות החלל עד לפרישתו מחיל האוויר ומנאס"א בשנת 1976.

רוזה צבר במהלך הקריירה שלו כ-5,500 שעות טיסה במטוס סילון, וכ-217 שעות בחלל.

לאחר נאס"א 
רוזה למד בתוכנית ניהול מתקדם של שישה שבועות בבית הספר למנהל עסקים בהרווארד בשנת 1973. בשנת 1976, לאחר שעזב את נאס"א ואת חיל האוויר, מילא רוזה מספר תפקידים בחברות בינלאומיות. רוזה תמנה לסגן נשיא לעסקאות בינלאומיות של חברת יו.אס.אינדסטריז והיה נשיא חברת USI MIDDLE EAST DEVELOPMENT, ביוון. בתפקיד זה היה אחראי על ניהול פעולות החברה במזרח התיכון והתאמת המוצרים לאזור. בין 1977 ל־1981 היה סגן נשיא של חברה לפיתוח נדל"ן, ומ-1981 היה נשיא והבעלים של חברת Gulf Coast Coors, חברה להפצה של בירה.

מותו

רוזה נפטר ב-12 בדצמבר 1994, בגיל 61 בוושינגטון הבירה מסיבוכים של דלקת הלבלב. הוא הותיר אחריו את אשתו ג'ואן, שלושה בנים ובת. רוזה קבור בבית בית הקברות הלאומי ארלינגטון. אשתו ג'ואן נפטרה ב־30 באוקטובר 2007 בגולפפורט, מיסיסיפי ונקברה בארלינגטון עם בעלה.

פרסים ואותות הוקרה 
בין הפרסים ואותות ההוקרה שקיבל היו גם:
 מדליית השירות המצוין של נאס"א
 מדליית השירות המצוין של חיל האוויר
 כנפי אסטרונאוט של חיל האוויר האמריקאי
 פרס על שם ג'ון פיצג'רלד קנדי של חברת ארנולד אייר (1971)
 מדליית הזהב של העיר ניו יורק
 דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סנט תומאס, יוסטון בשנת 1971

הוא היה אחד מחמישה אסטרונאוטים ילידי מדינת אוקלהומה שנכנסו להיכל התהילה של מוזיאון התעופה והחלל באוקלהומה  בשנת 1980. והוא הוכנס להיכל התהילה הבינלאומי לחלל במוזיאון היסטוריית החלל של ניו מקסיקו  בשנת 1983. רוזה הוכנס לאחר מותו להיכל התהילה של אסטרונאוטים אמריקאיים  במרכז החלל קנדי בשנת 1997.

בתרבות הפופולרית 
 במיני-סדרה של HBO מכדור הארץ לירח (1998) גילם את דמותו ג'ורג' ניובורן 
 בשנת 2013, תמונה של רוזה עם שתי נכדותיו מופיעה בפרסומת לביטוח, שיורד בירושה למשפחות משרתי החילות האמריקאיים, ונאמר כי הוא הרוויח את הביטוח בגלל שטס לירח.

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים 

 
 ביוגרפיה של אסטרונאוטיקס על סטיוארט רוזה
 
 אודות עצי הירח:
רשימת "עצי ירח" ברחבי ארצות הברית
"יוסטון, יש לנו עצי ירח" בלוג אגודת ההיסטוריה של שירות היערות האמריקאי, 17 בפברואר 2011

הערות שוליים 

בוגרי אוניברסיטת קולורדו
מעוטרי מדליית השירות המצוין של חיל האוויר
מנכ"לים אמריקאים
אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
מהנדסי אווירונאוטיקה אמריקאים
אסטרונאוטים אמריקאים
אמריקאים שנולדו ב-1933
אמריקאים שנפטרו ב-1994