אלכסנדר לפשין

אלכסנדר לפשין (נולד ב-4 בפברואר 1976) הוא בלוגר ועיתונאי רוסי-ישראלי. בשנת 2016 נעצר במינסק לבקשת הרשויות האזריות והוסגר לבאקו בשל ביקור תיירותי בחבל השנוי במחלוקת נגורנו קרבאך. זה גרם למתיחות ביחסים בין ארמניה לבלארוס והפך גם לנושא בסדר היום של מדיניות החוץ בישראל וברוסיה. שר החוץ הרוסי, סרגיי לברוב, אמר כי רוסיה מתנגדת באופן מוחלט להסגרת הבלוגר לאזרבייג'ן, כמו גם נגד הפללה על ביקורים של רוסים באזורים מסוימים בעולם. ישראל מחתה גם נגד ההסגרה.

ביוגרפיה 
אלכסנדר לפשין נולד בשנת 1976 בסברדלובסק (כיום יקטרינבורג), לאב רוסי ואם יהודייה. בגיל 13 עלה לארץ עם משפחתו. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת חיפה שירת שלוש שנים בצבא ההגנה לישראל, הן ברצועת עזה והן בגבול לבנון-ישראל. במשך כשנה הוא למד בארצות הברית.

בשנים 2003–2008 הוא התגורר במוסקבה ועסק בנדל"ן מסחרי ובשוק המט"ח. לאחר המשבר הפיננסי בשנת 2008 שב לישראל. עד שנת 2016 התגורר בראש הנקרה בישראל, סמוך לגבול עם לבנון, ועבד כעורך מרחוק של פורטל תיירות רוסי באינטרנט.

מעצרו 
ב-15 בדצמבר 2016 נעצר לפשין במינסק לבקשת אזרבייג'ן, שהעלתה אותו ל"רשימה שחורה" לביקור ברפובליקה של נגורנו קרבאך ללא אישור. לפשין ביקר פעמיים בנגורנו-קרבאך, ב-2011 וב-2012, וכתוצאה מכך הוכנס ל"רשימה השחורה" של אזרבייג'ן, כלומר נאסר עליו לבקר באזרבייג'ן. עם זאת, אלכסנדר לפשין הצליח לבקר בבאקו ביוני 2016, לאחר שנכנס למדינה עם הדרכון האוקראיני שלו, שהשתמש באיות "אולכסנדר" במקום "אלכסנדר" (עקב התעתיק האוקראיני).

לפשין הוסגר לאזרבייג'ן ב-7 בפברואר 2017 . דיפלומטים מרוסיה וישראל ניסו באופן פעיל למנוע את הסגרתו לאזרבייג'ן. ארמניה מחתה באופן אקטיבי גם על הסגרתו. כתוצאה מכך, דיפלומטים ופקידים מחמש מדינות היו מעורבים במקרה. נציג מחלקת המדינה האמריקנית ג'ון קירבי דיבר על פרשת לפשין. בירוואן ארגן ראש ממשלת ארמניה לעתיד ניקול פשיניאן הפגנות מול שגרירות בלארוס לאחר שלפשין הוסגר ממינסק לבאקו. מאוחר יותר, לפשין הודה באופן אישי לפשיניאן על התמיכה הזו. המחאה בקשר להסגרתו של לפשין הוכרזה גם על ידי OSCE.

פוליטיקאים רוסים רבים התבטאו נגד הסגרתו של לפשין לאזרבייג'ן, כמו טטיאנה מוסקאלקובה, נציבת זכויות האדם בפדרציה הרוסית, שכינתה את האירוע פגיעה חמורה בזכויות העיתונאים. מנהיג מפלגת LDPR ולדימיר ז'ירינובסקי גינה את החלטתו של לוקשנקו להסגיר אזרח רוסי לאזרבייג'ן ואמר כי לעיתונאי הזכות ללכת לכל מקום שהוא רוצה כדי למלא את תפקידו המקצועי.

כמה פוליטיקאים ואישי ציבור מטורקיה התבטאו נגד הסגרתו של לפשין, כמו סגן יו"ר המג'ליס הטורקי ומייסד המפלגה הירוקה Ufuk Uras ופעיל זכויות האדם שנאר יורדטאפן.

מספר פוליטיקאים צ'כים גינו את הסגרתו של לפשין, בעיקר נציג צ'כיה בפרלמנט האירופי, ג'רומיר שטטינה ושגריר צ'כיה בארמניה, פטר מיקיסקה.

כמו כן, חברי הפרלמנט האירופי פרנק אנגל (לוקסמבורג) ואלני תיאוס (קפריסין) הצטרפו לקריאה לשחרר מיד את הבלוגר.

זמן קצר לפני מעצרו של לפשין, הגיע אלכסנדר לוקשנקו לביקור בבאקו בסוף נובמבר 2016, במהלכו קיבל הנשיא הבלארוסי את הפרס הגבוה ביותר במדינה, מידיו של אילהם אלייב, נישק אותה והבטיח "להסדיר" את הנושא.

בית משפט בבאקו גזר שלוש שנות מאסר על לפשין. שלושה חודשים לאחר מכן, ב-11 בספטמבר 2017, חתם אילהם אלייב על חנינה לאלכסנדר לפשין, שלאחריו הצליח לטוס מבאקו לתל אביב.

ניסיון רצח 
בליל ה-11 בספטמבר 2017, לפשין הותקף בתא הבידוד של בית המעצר לפני משפט בבאקו. בבוקר ה-11 בספטמבר, עלי חסאנוב, יועצו האישי של הנשיא, הצהיר כי לפשין ניסה להתאבד, אך סוהרי הכלא הצליחו להציל את חייו. עוד צוין כי, בקשר לאירוע זה, הוחלט לחון אותו בצו נשיאותי. לפשין שהה שלושה ימים במחלקה לטיפול נמרץ בבית חולים באקו ואז גורש לישראל. לאחר שהגיע לישראל הצהיר לפשין לעיתונות כי לא התאבד וכי הותקף בבאקו במטרה לרצוח אותו. בדיקות רפואיות שנערכו בישראל אישרו את גרסת הבלוגר לניסיון הרצח, הסותרת את עמדתן הרשמית של רשויות באקו. מומחים עצמאיים ברוסיה ובהולנד אישרו גם את גרסת ההתנקשות, שהפכה לבסיס להגשת תלונה נגד אזרבייג'ן לבית הדין בשטרסבורג.

נסיבות המעצר והחנינה 
מעצרו והסגרתו של לפשין מבלארוס לאזרבייג'ן נותר נושא לוהט עבור התקשורת והפוליטיקאים במדינות רבות. לפשין עצמו פרסם שוב ושוב מסמכים המצביעים על כך שרשויות בלארוס עצרו אותו שלא כדין, המציאו אישומים שאינם קיימים ופעלו בניגוד לחקיקה. שלטונות בלארוס החזיקו את לפשין באותו תא עם מנהיג האופוזיציה הבלארוסית והפעיל אלס יורקויט וכן עם האמן היפני דאיצ'י יושידה. לפשין העניק שוב ושוב ראיונות בנושא בבריונות וחוסר חוק המתרחשים בבתי כלא בבלארוס. באשר לאזרבייג'ן, לפשין טען שהוא הוחזק ליד הגנרל האזרי המורשע, אריף צ'ובדרוב, והכיר את הבלוגר מבאקו, מהמן גלאנדרוב, גם הוא אסיר שמת מאוחר יותר בתא כלא בנסיבות לא ברורות.

נשיא בלארוס, אלכסנדר לוקשנקו, הצהיר שלפשין נעצר במינסק לבקשת אינטרפול, ואילו באינטרפול דיווחו ששמו של הבלוגר מעולם לא היה ברשימת המבוקשים.

הסגרתו של לפשין מאזרבייג'ן לישראל כתוצאה מחנינה שהעניק נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב עברה גם היא בשערורייה. שלטונות המדינה טענו כי הם הסכימו זה מכבר להסגירו לישראל, אך משום מה הצד הישראלי לא הסכים על ההליך הדרוש וכתוצאה מכך לפשין ניסה להתאבד, לפשין הכחיש לאחר מכן וטען לניסיון לרצח. בנוסף, הבלוגר שנעצר כאזרח רוסי הוסגר לישראל כאזרח ישראלי. הסתירות בשאלה האם לפשין הודה באשמה במעשים שהפלילו אותו (ביקור בנגורנו-קרבאך ללא הסכמת אזרבייג'ן) ראויות לציון, מכיוון שהתקשורת האזרית טוענת כי לפשין הודה באשמה, בעוד שהתקשורת הרוסית טוענת שהוא לא הודה.

חנינת הבלוגר על ידי נשיא אזרבייג'ן, אילהאם אלייב, פורסמה באתר הרשמי של ראש המדינה ב-11 בספטמבר 2017 בשעה 10:35 בבוקר, פחות משעתיים לאחר קבלתו של לפשין לבית החולים בבאקו, שלדברי כמה אנליסטים מצביע על כך שהאירוע יכול להיות קשור למאבק הפוליטי הפנימי באזרבייג'ן ולניסיונות להכפיש את הממשלה.

לאחר שחרורו, לפשין היה מעורב באופן פעיל במאבק למען זכויות אדם; הוא דיבר שוב ושוב בארגונים כמו האו"ם, PACE, OSCE ובפורומים וכנסים בינלאומיים שונים.

פנייתו של לפשין נגד אזרבייג'ן 
בתחילת 2018 הגיש אלכסנדר לפשין תביעה נגד אזרבייג'ן לבית הדין האירופי לזכויות אדם (EHCR), בה האשים את אזרבייג'ן בניסיון רצח, עינויים, מאסר בלתי חוקי. .

ב-20 במאי 2021 מצא בית הדין האירופי לזכויות אדם (ECHR) את שלטונות אזרבייג'ן אשמים בניסיון רצח ועינויים נגד לפשין. במקביל, בית המשפט בשטרסבורג הורה לממשלה בבאקו לשלם ללפשין פיצוי כספי בסך 30,000 יורו.

ביקורו של לפשין בערב הסעודית 
ב-2 בפברואר 2020 ערך לפשין ביקור בערב הסעודית כדי להיות האזרח הישראלי הראשון שמבקר בממלכה באופן רשמי מאז 1948, עם הקמת מדינת ישראל. משרד הפנים בישראל הודיע ב-26 בינואר 2020 כי הוא יאפשר כעת לישראלים לבקר בערב הסעודית, לראשונה בתולדות מדינת ישראל. הכללים החדשים יאפשרו נסיעה לסעודיה לעלייה לרגל (חג'ג') או לנסיעות עסקים של עד 90 יום.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ישראלים ילידי ברית המועצות
צלמים ישראלים
בוגרי אוניברסיטת חיפה
בלוגרים רוסים
בלוגרים ישראלים
ישראלים שנולדו ב-1976