ויליאם מרשל

סר ויליאם מרשל (באנגלית: Sir William Raine Marshall; 29 באוקטובר 1865 – 29 במאי 1939) היה קצין בכיר בצבא בריטניה. במהלך שנות שירותו השתתף במספר מלחמות וביניהן במערכה מתמשכת בגבולה הצפוני של הודו (המלחמה המוהמנדית הראשונה והמערכה בטיראה) וכן במלחמת הבורים השנייה. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת תחילה בחזית המערבית, לאחר מכן במערכה בגליפולי ולבסוף פיקד על המערכה במסופוטמיה. לאחר המלחמה שירת כמפקד זירה בצבא הודו הבריטית. במהלך שירותו זכה בשלל תארים, אותות ומדליות.

נעורים 
מרשל נולד ב-1865 בכפר סטרנטון שבמחוז דרהאם לוויליאם מרשל ואליזבת לבית ריין. למד בבית הספר התיכון רפטון  שבקרבת העיר דרבי. בגלל המרחק מהבית למד מרשל בבית הספר בתנאי פנימייה. ב-1883, עם סיום לימודיו, הצטרף מרשל לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט אותה סיים ב-1886

קריירה צבאית

השנים הראשונות 
עם סיום האקדמיה הוצב מרשל לשירות ברגימנט הרגלים "יערני שרווד" . בהמשך נשלח מרשל להודו שם השתתף ב-1897 במערכה במוהאמנד  שמצפון לפשאוור (כיום פקיסטן) כנגד מורדים משבטי הפשטונים. ב-1898 השתתף במערכה בטיראה (Tirah)  שבחבל ח'ייבר פח'טונח'ווה.

ב-1899 השתתף מרשל במלחמת הבורים השנייה בדרום אפריקה ונשאר שם עד סיום המערכה ב-1902. ביוני אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט קולונל (זמני).

מלחמת העולם הראשונה 
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ב-1914, מונה מרשל למפקד הבטליון הראשון של רגימנט הרגלים "יערני שרווד"  ונשלח למערכה בחזית המערבית בצרפת.

ב-1915 מונה למפקד הבריגדה ה-87 (של הדיוויזיה ה-29) ונשלח בראש יחידתו למערכה בגליפולי. על אף הכישלון הבריטית במערכה זו הועלה מרשל לדרגת מייג'ור גנרל ביוני אותה שנה. בהמשך המערכה בגליפולי מונה לפקד על הדיוויזיה ה-42, הדיוויזיה ה-29, הדיוויזיה ה-53 והדיוויזיה ה-27 איתה עבר לאזור סלוניקי שביוון.

בשלהי 1916 נשלח מרשל למערכה במסופוטמיה כדי להחליף את פרדריק סטנלי מוד בפיקוד על הקורפוס השלישי. במהלך החודשים הבאים הוביל את הקורפוס לניצחון בקרב כות השני ובכיבוש בגדאד.

בנובמבר 1917 מונה מרשל למפקד מערכה במסופוטמיה כמחליפו של פרדריק סטנלי מוד שנפטר בבגדאד מכולרה. בתפקידו זה המשיך מרשל לנהל את המערכה ולהוביל את צבא בריטניה בזירה זו להמשך הניצחונות במהלך 1918. באוקטובר אותה שנה קיבל מרשל את כתב הכניעה של הצבא הטורקי במוסול במסגרת הסכם הפסקת האש של מודרוס.

בעקבות פעילותו במהלך המלחמה זכה מרשל במספר תארים וביניהם "חבר" במסדר האמבט (1916), "אביר מפקד" במסדר האמבט (1917), "אביר מפקד" במסדר כוכב הודו (1918) ו"אביר מפואר" במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (1919)

לאחר מלחמת העולם הראשונה 
לאחר תום המלחמה חזר מרשל להודו ומונה למפקד הפיקוד הדרומי  ושירת בתפקיד זה עד 1923. לאחר סיום תפקיד זה חזר לאנגליה וב-1924 פרש מהצבא. לאחר פרישתו עבר לגור בצרפת.

משפחתו 
מרשל נישא ב-1902 לאמה לבית קנדל (ילידת דורצ'סטר). לאחר פרישתו מהצבא כתב את זיכרונותיו בספר בשם Memories of Four Fronts. מרשל נפטר בעיירה בנולאה דה ל'אורנה  שבמחוז אורן בצרפת.

ספריו 
 Marshall, Lieutenant General Sir William, Memories of Four Fronts. London: Ernest Benn Ltd, 1929.

לקריאה נוספת 
 Liddell Hart, Basil. A History of the World War. Faber & Faber 1930, Cassell 1970, Papermac 1997. .
 Woodward, David R (1998). Field Marshal Sir William Robertson. Westport, Connecticut: Praeger Publishers. .

קישורים חיצוניים 

 ויליאם מרשל, באתר firstworldwar.com
 ויליאם מרשל, באתר theodora.com
 ויליאם מרשל, במילון אוקספורד
 ויליאם מרשל, באתר של העיתון המקומי של העיר הארטליפול hartlepoolmail.co.uk

הערות שוליים 

בוגרי האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
מפקדי גייסות בצבא בריטניה במלחמת העולם הראשונה
מפקדי ארמיות בצבא בריטניה במלחמת העולם הראשונה
קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
מסדר כוכב הודו: אבירים מפקדים
מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
בריטים שנולדו ב-1865
בריטים שנפטרו ב-1939