ריצ'רד דויל

ריצ'רד "דיקי" דויל (באנגלית: Richard "Dickie" Doyle; 18 בספטמבר 1824 – 10 בדצמבר 1883) היה מאייר בריטי של התקופה הוויקטוריאנית. עבודתו הופיעה לעיתים קרובות, בין היתר, במגזין פאנץ'; הוא צייר את שער הגיליון הראשון, ועיצב את ראש המגזין, עיצוב ששימש במשך למעלה ממאה שנה.

ביוגרפיה 
נולד בלונדון, אחד משבעה ילדיו של הקריקטוריסט האירי ג'ון דויל (המכונה 'H.B'), קריקטוריסט פוליטי ידוע, לדויל היו אחים אמנים - ג'יימס, והנרי אדוארד דויל. לדויל הצעיר לא הייתה הכשרה אמנותית רשמית פרט לסטודיו של אביו, אך מגיל צעיר גילה יכולת מחוננת לתאר סצנות פנטזיה גרוטסקיות. במהלך חייו הוא הוקסם מאגדות. הוא הפיק את ספרו המאויר השלם הראשון "בית לחגים", כשהיה בן שתים עשרה; הספר פורסם לאחר מותו בשנת 1887.

הוא הצטרף לצוות פאנץ' בשנת 1843 בן 19, ונשאר שם שבע שנים.

הוא היה דודו של סר ארתור קונאן דויל, מחבר סיפורי שרלוק הולמס.

קריירה 
האיורים שפורסמו לראשונה של דויל הופיעו בספר "טורניר אגלינטון" (1840), ספר הומור שהתרחש בימי הביניים, שזכה להצלחה מסחרית.

דויל שיתף פעולה עם ג'ון ליץ' ואמנים אחרים כדי לאייר שלושה ספרי חג המולד של צ'ארלס דיקנס ב-1844–1846.

בשנת 1846 איוריו של דויל ל"טבעת הפיות" (תרגום חדש לאגדות האחים גרים), פרסמו את שמו לראשונה כמאייר אגדות. בעקבות זאת בשנת 1849 הוא הפיק סיפורי אגדות מכל העמים שזכה בהצלחה גדולה. דויל הצליח להציג באופן מלא את אהבתו למיתולוגיית הפיות עם איוריו הרבים המלאים בשדונים, פיקסיות ויצורים מיתיים אחרים.

בעקבות הצלחה זו אייר דויל שורה של כותרות ספרי פנטזיה: הבובה המכושפת מאת מארק לימון (1849), סיפורו של ג'ק והענקים (1850), ומלך נהר הזהב של ג'ון ראסקין (1850), שהופקו בשלוש מהדורות בשנה הראשונה לפרסום.

הוא גם כתב לפאנץ' סדרת מאמרים שכותרתה "נימוסים ומנהגים של אנגלים". בהיותו רומי קתולי אדוק, התפטר מתפקידו מצוות פאנץ 'בשנת 1850 בתגובה לעוינות כלפי מה שכונה "תוקפנות האפיפיור".

את שארית הקריירה שלו עשה בהכנת רישומים לספרים ולציור בצבעי מים. דויל פרסם עבודות משלו, שעזרו לבסס את המוניטין שלו בקהל קוראים גדול.

סדרת האיורים העיקרית שלו היו אלה של "הניוקומס", "מלך נהר הזהב" ו"סיור החוץ" של בראון, ג'ונס ורובינסון.

יצירת המופת שלו היא ללא עוררין In Fairyland, סדרת תמונות מעולם האלפים, עם שיר מאת ויליאם אללינגהם, שהודפס על ידי אדמונד אוונס ופורסם על ידי לונגמן בזמן חג המולד 1869. ב-16 לוחות הצבעים ו-36 איורי השורות בתוספת עמוד השער. הספר היה כרוך בבד ירוק, ותואר כאחת הדוגמאות הטובות ביותר להפקת ספרים ויקטוריאניים האיורים שימשו גם בפרסום ספר אחר מאת אנדרו לאנג (1884).

דויל נחשב בדרך כלל כמבריק אך לא אמין. לדוגמה, הוא איחר בעקביות למסור את האיורים שלו ל"חדשות", ועמד בהתחייבויותיו רק כשטאקרי איים למסור את העבודה לאמן אחר. חובבנות כזו פגעה בהצלחתו של דויל. כמה ספרים שהוזמנו אצלו לא הופיעו מכיוון שחסרה הייתה לו המוטיבציה הדרושה לסיומם, והעבודות שהושלמו היו לרוב לא אחידות באיכות.

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

מאיירים בריטים
סופרים בריטים
בריטים שנולדו ב-1824
בריטים שנפטרו ב-1883