פונדמנטו דה אספרנטו

פוּנְדַמֶנְטוֹ דֶה אֶסְפֶּרַנְטוֹ (באספרנטו: Fundamento de Esperanto או La Fundamento, בתרגום לעברית: יסודות האספרנטו) הוא ספר שפרסם אליעזר זמנהוף באביב 1905, ובו שורת כללים שהקונגרס העולמי הראשון של האספרנטו קיבל ככללי היסוד הבלתי משתנים של השפה. הספר כולל, מלבד ההקדמה שלו, את 16 חוקי הדקדוק, חומרי לימוד ותרגול, ומילון אספרנטו לשפות אנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית ופולנית - המופיעים כולם במקור גם בספרו הראשון 'השפה הבינלאומית', שפורסם בשנת 1887 בשינויים קלים שנוספו בספרו השני מ-1888.

הספר נפתח בחיבור הקדמה, 'הצהרה בדבר מהות האספרנטיזם', ובו הציע זמנהוף כי על מנת לאפשר לשפת האספרנטו לצמוח באופן טבעי מחד 'כשפה השייכת לדובריה', אך למנוע את התפצלות התנועה והשפה לשפות שונות באופן שיחטיא את מטרתה להיות שפה בינלאומית אחת משותפת, יש לקבוע את כלליה הבסיסיים שאותם אין לשנות:

רעיון זה אושר על ידי קונגרס האספרנטו העולמי הראשון בבולון-סור-מר, ב-8 באוגוסט 1905, במה שמכונה 'הצהרת בולון', הכוללת את הדברים הבאים:

על אף הצהרה זו, לאחר פרסום הפונדמנטו, פורסמו על ידי האקדמיה לאספרנטו עוד תשעה 'עדכונים רשמיים' (Oficialaj Aldonoj) המוסיפים ומחדדים חלק מעקרונות השפה הבסיסיים.

16 חוקי הדקדוק המופיעים בספר
 מילית היידוע היא la. מילים שאינן מיודעות אינן זקוקות למילית מקדימה.
 שמות העצם נוצרים מהוספת האות o לאחר השורש. על מנת ליצור ריבוי יש להוסיף את האות j לשם העצם ולשמות התואר הנלווים לו.
 שמות תואר נוצרים מהוספת האות a לשורש. הטיות שורש הפועל est לפי הזמנים השונים, משמשות כדי לציין שלנושא מסוים תכונה מסוימת (משמש כאוגד) ומקדימות על פי רוב שמות תואר. השוואה ניתן ליצור באמצעות המיליות pli (יותר) ו-ol (מ...). המילה plej משמעותה 'הכי'.
 במקרה של מושא ישיר, יש להוסיף n בסוף המילה ושמות התואר הנלווים לה. יחסות מושא אחרות מושגות באמצעות מיליות: de - של\מ.; al - ל...; kun - עם ועוד.
 המספרים הם:unu (1), du (2), tri (3), kvar (4), kvin (5), ses (6), sep (7), ok (8), naŭ (9), dek (10), cent (100), mil (1000), miliono (מיליון). מספרים גדולים נוצרים פשוט מחיבור המספרים. כך למשל 1992 יהיה mil naŭcent naŭdek du. מספרים סידוריים נוצרים מהוספת האות a לשם המספר (unua, dua, tria). שברים נוצרים באמצעות הסיומת on (רבע - kvarono). מספרים קבוצתיים נוצרים באמצעות הסיומת op (חמישייה - kvinopo).
 שמות הגוף הם: mi - אני, vi - אתה ואתם, ŝi - היא, li - הוא, ĝi - זה (לחפץ או חיה), ili - הם. oni הוא כינוי סתמי ('אנשים'\'מישהו'), si מתייחס לפועל הפעולה עצמו (li lavis sin - הוא שטף עצמו). שייכות מושגת באמצעות הוספת הסיומת a לשם הגוף (ŝia- שלה).
 הפעלים אינם משתנים לפי מגדר או מספר - הם קבועים לגברים, לנשים, ליחיד ולרבים:
בהווה מסתיים הפועל בסיומת as
בעבר מסתיים הפועל בסיומת is
בעתיד מסתיים הפעול בסיומת os
בזמן מותנה (אם... אז...) מסתיים הפועל בסיומת us
בציווי הפועל מסתיים בסיומת u
שם הפועל מסתיים בסיומת i
צורת הבינוני של הפועל משמשת לרוב כשם תואר בסיומת a לאחר הסיומות הבאות:
בצורת הבינוני הפוֹעל בהווה מתווסף לשורש ant
צורת הבינוני הפוֹעל בעבר מתווסף לשורש int
צורת הבינוני הפוֹעל בעתיד מתווסף לשורש ont
צורת הבינוני הפעוּל בהווה מתווסף לשורש at
צורת הבינוני הפעוּל בעבר מתווסף לשורש it
צורת הבינוני הפעוּל בעתיד מתווסף לשורש ot
 תואר הפועל נוצר מהוספת e לשורש.
 כל מילה נקראת בדיוק כפי שהיא נכתבת. אין אותיות שקטות.
 הדגש באספרנטו מושם תמיד על ההברה הלפני אחרונה (מלעלי).
 מילים מורכבות נוצרות באמצעות חיבור שני שורשים. המילה החשובה יותר תהיה האחרונה.
 אין להשתמש בשתי מילות שלילה במשפט.
 סיומת n מייצגת גם כיוון או מגמה. כדי להבדיל את המילה 'איפה' מ'לאן' יש להוסיף למילה kie את n המייצגת כיוון - kien.
 לכל מילית יחס באספרנטו יש משמעות מוגדרת. אם יש צורך להשתמש באיזה מילת יחס, וזה לא ניכר לגמרי מהמשמעות שהיא צריכה להיות, משתמשים במילה je.
 מילים שמקורן משפות אחרות אינן עוברות שינוי כשהן מוטמעות באספרנטו, מעבר להתאמה למערכת הכתב. ניתן להוסיף להן את הסיומות השונות של השפה על מנת להשתמש בהן בהתאם לחלקי הדיבר השונים - o לשם עצם, a לשם תואר, e לתואר הפועל וכן הלאה.
 ניתן, בייחוד בשימוש אמנותי בשפה בשירה ובסיפורת, להשמיט את הסיומות o ו-a ולהחליפן באפוסטרוף (').

רפורמות מוצעות באספרנטו
על אף ההחלטה כי אין לחרוג או לשנות מכללי היסוד של האספרנטו שנקבעו בפונדמנטו, בכל זאת הוצעו לאורך השנים מספר שינויים ורפורמות בשפה. חלקן הצעות לשינויים מרחיקי לכת בכלליה אשר הולידו שפות חדשות לחלוטין דוגמת שפת האידו, אחרות - ביקשו רק להוסיף על כללי השפה הקיימים או לשנות אותן באופן מינורי יותר. הצעות אלו על פי רוב אינן מקובלות על כלל דוברי השפה ומעוררות ויכוח בקרב קהילת הדוברים בהיותן מנוגדות לפונדמנטו. עם זאת, לחלקן תומכים רבים בקהילת הדוברים המשתמשים בהן, וגם רבים מהמתנגדים להן מכירים אותן ומבינים אותן (בדומה לשימוש בדיבור בלשון רבות לקבוצה מעורבת בעברית, או לשימוש בכתיבה ובדיבור בצורת הריבוי הלא רשמית: 'רביםות').

הרפורמה הבולטת ביותר המוצעת היא להוסיף לרשימת שמות הגוף באספרנטו גם מילה שתייצג גוף שלישי יחיד נייטרלי מבחינה מגדרית, זאת על מנת להתייחס לאנשים בעלי זהות מגדרית א-בינארית או לאדם שלישי שמינו איננו ידוע. בין החלופות הבולטות שהוצעו ושבחלקן גם נעשה שימוש, המילים: Ŝli (שילוב של Li - הוא, ו-Ŝi - היא), ו-Ri. חלק ממתנגדי רפורמה זו טוענים כי המילה Ĝi המשמשת (בדומה למילה It באנגלית) יכולה לשמש גם להתייחסות לאנשים א-בינאריים או לאדם שלישי שמינו אינו ידוע - אולם תומכי רפורמה זו טוענים כי שימוש שכזה הוא מחפיץ ומעליב שכן מילה זו משמשת לציון חפצים דוממים ובעלי חיים (ולעיתים נעשה בה שימוש גם ביחס לתינוקות).

רפורמה מוצעת נוספת היא חידוש הסיומת iĉ לייצוג מילה זכרית. על פי כללי הדקדוק הרגילים באספרנטו, שם העצם בכר הוא גם השם הסתמי, ועל מנת להופכו לנקבה, יש להוסיף לו in. כך למשל koko הוא תרנגול ו- kokino - תרנגולת. תומכי רפורמה זו סבורים שיש בצורת התחביר הנוכחית משום אפליה, ולכן מבקשים לקבוע סיומת זכרית בדומה לסיומת הנקבית, ולהותיר את השורש נייטרלי מבחינה מגדרית.

עוד רפורמה שהוצעה היא השימוש במילית Na (שהומצאה לצורך זה) במקרים של מושא ישיר או מגמת כיוון, שבהם לא מתאים להשתמש בסיומת הרשמית n, כגון בשמות אנשים ומקומות שמקורם אינו באספרנטו.

לאורך השנים השתנתה האספרנטו גם באופן טבעי, שלא כתוצאה מרפורמות מכוונות, שינויים שחלקם מנוגדים לפונדמנטו. כך, למשל, בניגוד לכוונתו המקורית של זמנהוף שלכל מילית תהיה משמעות קבועה אחת ויחידה - ושהמילית Je תשמש בכל מקום שאין מילית ספציפית מתאימה - בפועל, בהשפעת שפות אחרות, התחבוו תפקידיהן של חלק מהמיליות, ואילו השימוש במילית Je הלך והצטמצם.

קישורים חיצוניים

 
 צילום ההוצאה המקורית של הפונדמנטו בספריית גוגל 
 מהדורת רשת של הפנדמנטו ב-5 שפות (באנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית ופולנית)

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אספרנטו