גבול איראן–טורקיה

גבול איראן-טורקיה (בטורקית: İran–Türkiye sınırı; בפרסית: مرز ترکیه و ایران) הוא הגבול בין הרפובליקה האסלאמית של איראן והרפובליקה הטורקית. אורכו של הגבול הוא כ-534 קילוטרים והוא נמשך ממשולש גבולות של זוג המדינות עם אזרבייג'ן בצפון ועד משולש הגבולות עם עיראק בדרום.

הגבול מתחיל עם משולש הגבולות של איראן וטורקיה עם נחצ'יבאן, שהיא רפובליקה אוטונומית של אזרבייג'ן בצמוד לנהר אראס. לאחר מכן הגבול ממשיך לכיוון דרום עד משולש הגבולות עם עיראק.

היסטוריה 
במהלך מלחמת העולם הראשונה, החל באזור המזרח התיכון המרד הערבי, שנתמך על ידי הבריטים, שחשקו בנפט שהיה באזור, ודחפו את הערבים למרוד ב ששלטה על מרבית המזרח התיכון. כתוצאה מהסכם סייקס–פיקו שנחתם ב-1916, השיגו הבריטים את השליטה באזורי מוסול, בגדאד ובצרה, אזורים שכבשו הבריטים עם הקמת המנדט הבריטי בעיראק ב-1920.

על פי הסכם סוור חולקה האימפריה העות'מאנית, והאזורים שמצפון למוסול יועדו להיות חלק ממדינה כורדית עצמאית או אוטונומית. הלאומנים הטורקים זעמו על האמנה ותרמו לאווירה שבעקבותיה פרצה מלחמת העצמאות הטורקית. ההצלחה הטורקית במלחמה ייתרה את ההסכם וביטלה את הקשר בינו לבין המציאות. לאחר חתימת הסכם לוזאן, הטורקים השיגו הישג טריטוריאלי נדיב בהרבה מההסכם הקודם, אך נאלצו לוותר באופן רשמי על תביעה שהייתה להם במזרח התיכון. במזרח נשמר הגבול העות'מאני-פרסי לשעבר, שכעת הפך למשולש גבולות בין עיראק, איראן וטורקיה הצעירה.

באפריל 1929 נחתם באנקרה אמנה בין הטורקים לפרסים לגבי הגבול המשותף שלהן, הסכם שהיה תגובה למרד אררט שבוצע על ידי הכורדים באזור הגבול. רק בוועידה שנערכה בטהראן ב-1932, הוחלט באופן סופי על החלפת שטחים. השטח העיקרי שעליו וויתרו האיראנים לטורקים היה אררט הקטן. כ-8 שנים לאחר מכן, במאי 1937 נחתם בין המדינות הסכם הגבולות הסופי.

ב-2017 החלה טורקיה להקים גדר גבול בגבול עם איראן, גדר שמטרתה היא למנוע הסתננות והברחות בלתי חוקיות. הגבול צפוי להיות באורך של כ-144 קילומטרים. נכון לדצמבר 2017, רק חצי מהיעד הושלם. לטענת הגורמים האחראים, הגדר הייתה אמורה להיות מושלמת עד אביב 2019, אך נכון ליוני 2021 היא טרם הושלמה. האיראנים בירכו על הקמת הגדר.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

איראן: גבולות
טורקיה: יחסי חוץ