נאצף אל-יאזג'י

נאציף בן עבדאללה (בערבית: ناصيف اليازجي; 25 במרץ 1800 – 8 בפברואר 1871)، היה סופר ומשורר לבנוני, יליד כפר שימא, למשפחת יאזג'י, שרבים מבניה ידועים כהוגים וסופרים ומקורה בחומס שבסוריה.

נשא תפקיד משמעותי בהחזרת השימוש בערבית ספרותית במאה התשע עשרה, עבד אצל משפחת אלשהאביה כסופר, והשתתף בתרגום ספרי הבשורות והברית הישנה בעידן המודרני.

נאציף ומשפחתו 
במאה השבע עשרה, התיישבה משפחתו בחורן וכתבה עבור מושלים ושליטים, ובשל כך כונו בשם "יאזג'י" שמשמעותו בטורקית היא סופר. בשלהי המאה השבע עשרה היגרו אחדים מבני משפחתו למערב לבנון, ובראשם סעד אל-יאזג'י שהפך לסופרו של האמיר אחמד אל-מעני וזכה לכינוי שיח'. נאציף בלט בנטיותיו לספרות ושירה והתעמק בלימודים וקריאה - הוא כתב שירה מגיל צעיר מאוד, ומאחר שלא הודפסו ספרים רבים בתקופתו, שאל את ספריו מספריות פרטיות והתאמץ לזכור את תמציתם, ואף להעתיק קטעים בכתב ידו. תחילה לימד אצל אביו ולאחר מכן אצל נזיר מרוני. בהיותו משורר וקליגרף נקרא על ידי הבישוף ארנאטיוס לכתוב לו במנזר סמוך לכפר שימא. בעקבות זאת התפרסם, והאמיר בשיר אל-שהאבי, מושל לבנון, זימנו להיות בצוות סופריו. כעבור עשר שנים בשירותו והגליית אל-שהאבי לאיסטנבול, העתיק נאציף את חייו לביירות שם התפנה לקריאה כתיבה וחיבור. 

בשנת 1863 גייס בוטרוס אל-בסתאני את נאציף להוראה בבית הספר הלאומי שהקים בבירות. נאציף היה חבר התנועה הלאומית ערבית. בוטרוס יחד עם נאציף בלטו בהתעוררות הערבית (نهضة - נהד'ה) וקידמו רעיונות לאומיים ואת השפה הערבית.

נאציף והשפה הערבית 
נאציף לקח על עצמו ללטש את השפה הערבית ופעל לקירוב השפה ואהבתה. בנוסף עודד אנשים לקחת חלק ולתרום להחייאת השפה.

מותו 
נאציף המשיך ללמוד ללמד ולכתוב עד שחלה בשיתוק בפלג גופו השמאלי בשנת 1869, בזמן מחלתו שכל את בנו הבכור בעודו נער, וכארבעים יום לאחר מכן, ב-8 בפברואר 1871, נפטר.

קישורים חיצוניים

 

משוררים סורים
משוררים לבנונים
סופרים לבנונים
ילידי 1800
נפטרים ב-1871