מערכת סימנים ביתית

מערכת סימנים ביתית (באנגלית: Home sign system או Kitchen sign system; להלן מס"ב או מערכת מחוות) היא צורת תקשורת המבוססת על מערכת סימנים המומצאת לעיתים קרובות באופן ספונטני על ידי ילדים חירשים חסרי קלט לשוני נגיש. צורת תקשורת זאת מופיעה לעיתים קרובות במשפחות בהן ילד חירש גדל על ידי הורים שומעים ומבודד מהקהילה החירשת. מכיוון שהילד החירש אינו מקבל קלט בשפת סימנים או מדוברת, ילדים אלה מכונים מבודדים לשונית.

מכיוון שמס"ב משמשות באופן קבוע כצורת התקשורת של הילד, הן מתפתחות להיות מורכבות יותר ממחוות פשוטות. אף על פי שאינן נחשבות לשפה שלמה, ניתן לסווג מערכות אלה כתופעות לשוניות המראות מאפיינים דומים לשפת סימנים ולשפה מדוברת. מס"ב מציגות דרגות משמעותיות של מורכבות, תוך שימוש במחוות בעלות משמעויות עקביות, סדר מילים וקטגוריות דקדוקיות. בלשנים התעניינו במס"ב כתובנה לגבי היכולת האנושית לייצור, לרכוש ולעבד שפה.

זיהוי תכונות 
בשנת 1987 קבעה ננסי פרישברג מסגרת לזיהוי ותיאור מס"ב. היא קובעת שסימני הבית שונים משפות הסימנים בכך שהם:
 ללא יחסי משמעות-סמל עקביים
 אינם עוברים מדור לדור
 אינם משותפים לקבוצה אחת גדולה

עם זאת, ישנן תכונות "עמידות" מסוימות של השפה שפיתוחן יכול להתקיים ללא הדרכה של מודל שפה קונבנציונלי. מחקרים שנעשו לאחרונה על מערכות מחוות של ילדים חירשים מראים שיטתיות ופרודוקטיביות. מערכות אלו נוטות להפגין לקסיקון יציב, נטייה לסדר מילים קבוע, שימוש במשפטים מורכבים וזוגות עצם-פעלים. כמו כן, הוכח כי למערכות מחוות יש תכונה של רקורסיה, מה שמאפשר למערכת להיות גנרטיבית. ילדים חרשים עשויים לשאול מחוות משפה מדוברת, אך מחוות אלה משנות את משמעותן והופכות לסימנים לשוניים במס"ב. ככל שהילד מתפתח, אמירותיו גדלות בגודלן ובמורכבותן. דוברי מס"ב מבוגרים משתמשים במערכות המתבגרות להצגת יותר מאפיינים לשוניים מהמערכות הפשוטות יותר המשמשות דוברים צעירים.

לקסיקון 
מחקרים של דוברי מס"ב בקרב ילדים ומבוגרים מראים קורלציה עקבית בין צורת המחווה למשמעותה. סימנים אלה משולבים גם במחוות מורכבות ליצירת מילים חדשות. היעדר דו-כיווניות ביצירת מס"ב בין ההורה לילד מגביל את המצאת הסימנים במשמעויות שרירותיות. הופעתו של לקסיקון מקובל ומובן על כל בני הבית מתקדמת לאט יותר במס"ב מאשר בשפות טבעיות בעלות רשת חברתית עשירה יותר. מחקר של שפות סימנים למבוגרים בניקרגואה מראה כי דוברי שפות אלה משתמשים במחווה כדי לדבר על מספר, באמצעות סימני מספרים קרדינליים וסימני מספר לא קרדינליים.

מורפולוגיה 
למס"ב יש מורפולוגיה פשוטה. מחוות מורכבות מחלקים עם סט מצומצם של מחוות יד. ניתן להשתמש במחוות יד בשתי דרכים: לייצוג מניפולציה על אובייקט, או לייצוג האובייקט עצמו. דפוסים מורפופונולוגיים בביצוע מחוות יד דומים יותר למחוות יד בשפות הסימנים המקובלות מאשר למחוות בהן נעשה שימוש במהלך שיחה מדוברת. מחוות יד אלו בעלות מורכבות אצבעות גבוהה עבור מחוות יד המייצגות אובייקט, ובעלות מורכבות אצבעות נמוכה עבור מחוות המייצגות מניפולציה על אובייקט. דוברי מס"ב משתמשים גם במחוות יד כסמן מורפולוגי פרודוקטיבי בפרדיקטים, המציגים הבחנה בין נומינלים לפרדיקטים. מחקר על דוברים מתבגרים מראה יכולת ביטוי של אירועי תנועה, אם כי הם מבצעים זאת בדרך שונה מאשר בשפת הסימנים המקובלת. תנועות הסימנים המשמשות במס"ב יכולות להשתנות באורך הנתיב ובכיוון. ניתן למצוא את רוב המורפמות בצורת היד בשילוב עם יותר ממורפמת תנועה אחת, ולהפך.

תחביר 
בתוך מערכת אינדיבידואלית, דוברי מס"ב מראים עקביות בסדר מילים מסוים המייחד את מיקומו של הנושא במשפט. בנוסף, העדיפות היא תמיד שהפעולה תופיע בסוף הביטוי. תלות מבנית, דהיינו מילים המקובצות על בסיס מבנה או תבנית היררכית, נחקרו אצל דוברי מס"ב ברזילאים המייצרים באופן עקבי שינויים עם שם העצם שונה. סמני מחווה לשלילה (ניעור הראש מצד לצד) ושאלות פתוחות (הפיכת היד) מראות משמעות עקבית, שימוש ומיקום. דוברי מס"ב מסמנים נושאים דקדוקיים במשפטים ומסוגלים להבחין בין הסוגיה הגלומה במשפט לבין נושא המשפט. מערכות אלו מראות עדויות מסוימות למערכת פרוזודית לסימון גבולות ביטוי ואמירה.

נרטיבים 
ילדים דוברי מס"ב משתנים מאוד בתדירות שבה הם מציגים כישורי סיפוריים; עם זאת, הנרטיבים שלהם מראים דפוסים מבניים דומים. זה כולל הרחבת סיפור בסיסי על ידי ציון הרקע, פעולות נוספות, סיבוך וסדר זמני. אמהות שומעות מייצרות שיח משותף עם ילדים חירשים בתדירות נמוכה יותר (מאשר אמהות שומעות עם ילדים שומעים), ותרומות אלה הן בדרך כלל קוליות ורק לעיתים רחוקות מחוות.

תנאים להיווצרות 
הרקע הדרוש להיווצרות מס"ב כולל חשיפה מוגבלת או אי חשיפה למודל של שפה מדוברת או שפת סימנים, בידוד מילדים חרשים ומבוגרים ובחירות הורים בנוגע לתקשורת עם הילד החרש. יצירת מס"ב היא תופעה נפוצה של ילדים חירשים החיים במשפחות שומעות, שכן כ-75% מההורים השומעים אינם משתמשים במחוות, ומתקשרים עם ילדיהם החירשים באמצעות קבוצה קטנה של מחוות, דיבור וקריאת שפתיים. לעומת זאת, בבית עם הורים חירשים או יודעי שפת סימנים, ילד יכול לרכוש את שפת הסימנים באותו אופן שבו ילד שומע יכול לרכוש שפה מדוברת.

מס"ב מהוות נקודת מוצא לשפות סימנים רבות. כאשר קבוצה של אנשים חרשים מתכנסים ללא שפת סימנים משותפת, הם עשויים לשתף תכונות של מערכות הסימנים הביתיות הבודדות שלהם, היוצרות "שפת סימנים כפרית" שעשויה לבסוף לבסס את עצמה כשפה שלמה. עם זאת, מס"ב מועברות לעיתים רחוקות ליותר מדור אחד, מכיוון שהן בדרך כלל נעלמות כאשר הילד החירש נחשף לשפת סימנים מקובלת מחוץ לבית.

ילדים חרשים שמשתמשים במס"ב נבדלים מילדי פרא שנמנעה מהם אינטראקציה חברתית ולשונית משמעותית. לעומתם, ילדי מס"ב משתלבים חברתית במידה מסוימת, עם מחסור באינטראקציה לשונית קונבנציונלית. למס"ב יש כמה אלמנטים של שפה, וילדים שמשתמשים במערכות אלה מסוגלים לרכוש שפת סימנים טבעית מאוחר יותר בבית הספר.

פיתוח מס"ב 
הילד החרש הוא יוצר המס"ב. אמהות לדוברי מס"ב מבוגרים בניקרגואה נבחנו במידת שליטתן במס"ב, כדי לקבוע את תפקידן בפיתוח מערכת הסימנים הביתית של ילדם. תוצאות מחקר זה הגיעו למסקנה כי אמהות הבינו טוב יותר תיאורים של אירועים בספרדית מדוברת במידה טובה יותר מאשר במס"ב, ודוברים ילידים של שפת הסימנים האמריקאית הבינו טוב יותר את הנאמר בשפת סימנים זאת מאשר אימהותיהם. זה מצביע על כך שאמהות אינן מעבירות ישירות מס"ב לילדיהן החירשים. למרות שמחוות דיבור משותפות של מטפלות עשויות לשמש בסיס ראשוני למערכת סימני הבית של ילדם, הילדים מתעלים על קלט זה. מטפלות שומעות בדרך כלל אינן חולקות את אותה מערכת תקשורת באמצעות מחוות עם הילד החירש. הן משתמשות בפחות מחוות, עם פחות עקביות. סביר שמערכת המחוות של ילד חירש אחד חופפת למערכת של ילד חירש בבית אחר, גם אם הבית האחר שייך לתרבות שונה.

מבנה הרשת החברתית משפיע על פיתוח מס"ב, המשפיע על הליך ההסכמה על ביטויים בקרב בני הרשת החברתית. רשתות המחוברות בצורה עשירה, בהן כל המשתתפים מתקשרים זה עם זה באמצעות מערכת התקשורת, מראים הליך הסכמה גדול ומהיר יותר. מס"ב הן בדרך כלל רשתות דלילות, כאשר הילד החירש משתמש במס"ב כדי לתקשר עם כל חבר ברשת אך החברים אינם משתמשים במס"ב כדי לתקשר זה עם זה.

השפעה של חוסר מודל שפה 
מחקרים שנערכו על ידי דיאנה גגנה ומארי קופולה על יכולות לקיחת פרספקטיבה אצל דוברי מס"ב מבוגרים מגלים כי דוברים אלה אינם עוברים מבחני אמונה כוזבת (false belief task; הבנה שהאחר יטעה בהיעדר אצלו ידע נסתר שיש לך. יכולת שילדים רוכשים בגיל 3 בממוצע). הבנת אמונה כוזבת, המהווה חלק בלתי נפרד מהתפתחות התודעה, דורשת ניסיון שפה וקלט לשוני. מחקר נוסף של דוברי מס"ב מבוגרים מצביע על כך שהם מראים יכולות קודמות לתודעה, כגון נקיטת פרספקטיבה ויזואלית (הבנה מה האחר רואה מהזווית שלו).

הוכח כי חוסר בשפה המקובלת משפיע על היכולת המספרית. בהשוואה לשומעים ולחירשים דוברי שפת סימנים חסרי השכלת בית ספר, דוברי מס"ב מבוגרים אינם מייצרים באופן עקבי מחוות המייצגות במדויק ערכים כמותיים של קבוצות גדולות ואינם מראים שימוש יעיל באסטרטגיות ספירה באצבעות. כלומר, הם מתקשים הן המספרים סודרים, והן במספרים מונים. מחקר נוסף מצביע על שדוברי מס"ב מסוגלים להיזכר במחוות המשמשות כשמות עצם, פעלים ותארים, אך הם מראים זכירת מספר ירודה, המחמירה ככל שהמספר עולה.

השוואות בין תרבותיות 
המבנה התחבירי דומה בין קבוצות של דוברי מס"ב בתרבויות שונות ואזורים גאוגרפיים, כולל העדפות סדר מילים ושימוש במשפטים מורכבים. לדוגמה, מס"ב של ילדים בטורקיה ובאמריקה מציגות דפוסים דומים במבנה ברמת המשפט.

מחוות מסוימות, כגון הצבעה, נענוע הראש מצד לצד ומשיכה בכתפיים, חולקות משמעויות דומות בכל התרבויות. ילדים צעירים מנידים בראשם כדי להצביע על שלילה לפני שהם מבטאים משמעויות שליליות באמצעות השפה. עם זאת, רוב הילדים הצעירים משתמשים בנענוע הראש כסימן ראשוני לשלילה, ומחליפים אותו בדיבור או במחוות ידיים לאחר רכישת השפה. לילדים המשתמשים במס"ב אין חשיפה לשפה מובנית, ולכן אינם מחליפים את טלטול הראש במחוות ידניים עד לרכישת השפה.

מס"ב שונות בתרבויות שונות מבחינת השימוש במחוות על ידי מטפלים שומעים. בהשוואה לאמהות אמריקאיות, אמהות סיניות מראות יותר דמיון בצורת מחוות (צורת יד ותנועה) ותחביר עם מערכות המשמשות את ילדיהם החירשים. בהשוואת נרטיבים של ילדים חרשים סינים ואמריקאים, ילדי מס"ב מייצרים נרטיבים תואמים מבחינה תרבותית. השונות בין דוברי מס"ב היא תוך-קבוצתית, כאשר לדוברי מס"ב בודדים שונים יש קבוצת מחוות משלהם לאותו סוג של אובייקט או פרדיקט.

הערות שוליים 

שפות סימנים
לקויות שמיעה