יוזמת עמק השלום

יוזמת עמק השלום היא יוזמה שמטרתה היא לקדם שיתוף פעולה כלכלי בין ישראל, ירדן והפלסטינים בעזרת פרויקטים משותפים שיוקמו בערבה ולאורך החלק הדרומי של הגבול בין ישראל לירדן.

אחד המרכיבים העיקריית של התוכנית הייתה הקמת אזורים תעשייה משותפים  בירדן, הרשות הפלסטינית ובמצרים. חלק עיקרי נוסף ביוזמת עמק השלום הוא מסדרון של כ-20 קילומטרים שישמשו למטרות של פיתוח כלכלי-אזורי, כ-420 קילוטרים מהמסדרון יעברו לארוך הגבול הירדני ויהיו ללא גדרות גבול ועוד כ-100 קילומטרים יהיו בשטחים הפלסטיניים. פרויקטים נוספים שיוקמו במסגרת היוזמה כוללות תמיכה של ממשלות גרמניה, יפן וטורקיה ובמסגרתם ייווצרו עד מיליון מקומות עבודה חדשים בישראל וברשות הפלסטינית.

היוזמה זכתה לתמיכתו האישית של נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס.

היסטוריה 
הרעיון לפרויקט עלה ב-2005, כאשר ישראל, ירדן והרשות הפלסטינית ביקשו מהבנק העולמי לבדוק את ההיתכנות כלכלית של רעיון שבמסגרתו יוקמו אזורי תעשייה משותפים.

ביולי 2006 הכריזה יפן על תוכנית לשלום בשם "מסדרון לשלום ושגשוג", התוכנית הייתה אמרוה להתבסס על פיתוח כלכלי משותף ומאמץ. נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס הקדיש לרעיון היפני שומת לב רבה במהלך השתתפותו בכנס בינלאומי בניו יורק שנערך בספטמבר 2006 ואורגן על ידי נשיא ארצות הברית לשעבר, ביל קלינטון.

במארס 2007, בכנס בן יומיים בטוקיו שכלל פקידי ממשל מיפן, ישראל והרשות הפלסטינית, העלתה יפן תוכנית לשלום על בסיס פיתוח כלכלי משותף. הן הנציגים הישראלים והן הנציגים הפלסטיניים הצהירו כי הם תומכים בהצעה היפנית.

עוד באותו חודש החליטה ממשלת ישראל לאמץ באופן רשמי את "יוזמת עמק השלום" שמטרתה היא לקדם שיתוף פעולה ופיתוח כלכלי עם הפלסטינים ואישרה אותו בהצבעת ממשלה. חרף זאת בתקשורת נטען כי יש סיכויים נמוכים להתקדמות בפרויקט בגלל חוסר עניין של ראש ממשלת ישראל, אהוד אולמרט וממשלת ישראל.

ביולי 2007 בעת נאום הפתיחה שלו כנשיא ישראל הזכיר פרס את המאמצים להקמת עמק השלום וטען כי יש פוטנציאל גדול לשיתוף פעולה בין ישראל, ירדן והפלסטינים. הוא טען כי הדבר יתמך על ידי מדינות המפרץ הפרסי. חודש לאחר מכן, נפגש פרס עם כמה אנשי עסקים ישראלים ודן איתם על דרכים להיע את התוכנית קדימה. דבר נוסף שקרה באותו חודש היה פגישה של שרת החוץ הישראלית, ציפי לבני, שר החוץ היפני, טארו אסו, שר החוץ הפלסטיני, סאיב עריקאת ושר החוץ הירדני עבול-אילה חטיב'.

ההצעה הרשמית ליוזמת עמק השלום החלה עם הצעה משותפת ב-2008 לבניית תעלת הימים שתהווה תעלה בין הים האדום וים המלח ובעזרת התעלה יוקם מפעל להתפלת מים, הפקת חשמל בעזרת תחנת כוח הידרואלקטרית וייווצרו מקומות עבודה רבים. הדיונים והמחקר לגבי הפרויקט הסתיימו ב-2013 ועוד באותה שנה חתמו ישראל, ירדן והרשות הפלסטינית על הסכם על מנת לקדם את התוכנית.

ב-2008 הוצעה תוכנית שבמסגרתה יוקמו מרכזי כנסים, מלונות, מסעדות, פארקים, אגמים, לגונות מלאכותיות, חממות לפירוות וירקות שיאפשרו גידול בחורף. ואף הקמת רכבת מהירה וכביש מהירה שיעברו לאורך התעלה ויאפשרו נסיעה בין ים המלח לים האדום תוך שעה ואף רצון להפוף את האזור לאזור סחר חופשי ובכך למשוך השקעות מרחבי העולם.

בינואר 2008 הודיע הנשיא פרס כי התוכנית מתקרבת למימוש ואף הכריז על פרטים חדשים בתוכנית שיתמקדו ב-4 אתרים ביהודה ושומרון ותוכניות להקמת פרויקטים תעשייתיים והקמת אוניברסיטה משותפת. פרס שוחח עם נציג הקוורטט לענייני המזרח התיכון, טוני בלייר על הפרויקט במהלך ביקורו של בלייר במזרח התיכון בפברואר 2008.

בפברואר 2015 חתמו ישראל וירדן על הסכם שבמסגרתו יחליפו המדינות מים אחד עם השני ויועברו מים מלוחים מים סוף לים המלח המצטמצם שהולך ומתייבש (וזאת על מנת שים המלח ימשיך להיות עוגן תיירותי לירדן וישראל) ויחליפו את המים המלוחים בים האדום במים מתוקים שימשו המדינות מים בעזרת מתקן התפלה שיוקם בערבה ויפיק חשמל לעיירות באזור ויספק להן מים. בעזרת צינור שיקרא "מובל השלום" ויהיה באורך של כ-220 קילומטרים יועברו המים לים המלח. על פי דיווחים, ההסכם היה בשווי של כ-800 מיליון דולרים. בדצמבר של אותה שנה פרסמו ישראל וירדן באופן רשמי את התוכניות הטכניות של הפרויקט זה.

התכנים העיקריים של הפרויקט 
PIEFZA הוא ארגון כלכלי פלסטיני שנועד לקדם הקמת אזורי התעשייה שייווצרו בעזרת יוזמת עמק השלום. הפרויקט יכלול גם מספר מאמצים ופרויקטים נפרדים אחרים, כולל:
 אזורי תעשייה בג'נין כדי ליצירת מקומות עבודה בעזרת תמיכה גרמנית, לאחר שגרמניה התחייבה לספסד את הפרויקט בעזרת 30 מיליון דולרים. אזור התעשייה היה אמור להכיל בעיקר עסקים בתחום הטקסטיל, מוצרי מזון ועץ.
 פארק אגרו-תעשייתי שיוקם בסמוך ליריחו, בתמיכת יפן. בפארק התעשייה יש נכון ל-2018 תשעה מפעלים והוא צפוי להתרחב ויכיל בסופו כ-32 מפעלים
הקמת אזור תעשייה חופשי בסמוך למעבר ארז בתמיכת טורקיה ותמיכת המגזר הפרטי בטורקיה, ישראל וברשות הפלסטינית. גם אזור תעשייה במעבר קרני היה חלק מהפרויקט.
נמל תעופה שיוקם באילת ויהיה משותף לישראל וירדן ויאפשר שיתוף פעולה תיירותי בין המדינות, הנמל תעופה יכיל גם טרימנל ירדני לתיירים לירדן וגם טרמינל ישראלי לתיירים הבאים לאילת.
מפעל רכב משותף לישראל וירדן שבו ייצרו המדינות מכוניות תוצרת טויוטה ורנו ואף מכוניות חשמליות.
פארק היי-טק בנצרת של היזם הישראלי סטף ורטהיימר. זה אינו הפרויקט הראשון של ורטייהמר בתחום התעשייה הישראלית, הוא הקים את אזור התעשייה תפן, אזור תעשייה דלתון, גן התעשייה לבון, גן התעשייה תל-חי.
פיתוח תעשייה חקלאית ביריחו, דבר שיאפשר לאזור להיות מקור חקלאי מרכזי עבור המזרח התיכון. יפן הציעה סיוע לרעיון בעזרת מימון של כ-100 מיליון דולרים.
אוניברסיטה ובית חולים ישראלי-פלסטיני משותפים, מאמץ שנוהל על ידי הפרופסור הטורקי, עלי דוגרמאצ'י. על פי התכנון, הפרויקט היה אמור לקום בצד הישראלי של הקו הירוק, בין עפולה לג'נין. נכון ליוני 2009 היתכנות הפרויקט מוטלת בספק בשל התנגדות של גורמים רשמיים בממשלה הישראלית, חרף זאת ממשלת טורקיה המשיכה לעדד ולקדם מאמצים למימוש הפרויקט.
 הקמת קו רכבת בין ישראל לירדן, שיאפשר משלוח סחורות מהיר בין שתי המדינות.

הערות שוליים 

תהליך השלום הישראלי-פלסטיני
ישראל: כלכלה
יחסי ירדן–ישראל
יחסי הרשות הפלסטינית–ישראל