גאוסופיה

גאוסופיה (באנגלית: Geosophy) הוא תחום מדעי בהתהוות שהתפתח מתוך הגאוגרפיה האנושית ועוסק בקשר בין טריטוריה גאוגרפית ספציפית לבין המרקם התרבותי חברתי אנושי שנוצר בה.  הגאוסופיה בוחנת את ההשפעה ההדדית בין המקום ליושביו ולהפך (כדוגמת המושג 'כרונוטופ' בספרות, או המושג 'רוח המקום' או 'spirit of the place'). ההבנה, כי למרחב גאוגרפי או טריטוריה, קיימים מאפיינים שאינם טכניים בלבד כגון אורך, רוחב, טופוגרפיה או הרכב קרקע וצמחייה, מובילה לתובנה כי למרחב הפיסי המסוים ישנם גם מאפיינים איכותניים ומהותניים נוספים הנכללים כולם במדע ה'גיאוסופיה'. הגיאוסופיה טוענת כי ישנו אפיון מיתי לתופעות שאינן ניתנות להבנה בכלים מדעיים טכניים מקובלים, לדוגמה הרתחת מים ל-100 מעלות בניו יורק שונה מהרתחת מים ל-100 מעלות בירושלים.

כבר בעבר היו ידועות ההשפעות ההדדיות בין המקום הגאוגרפי ליושבים עליו באותו מקום. חז"ל אמרו על הזיקה בין המתגורר למקומו - "חן המקום על יושביו", וכתבו על הפסוק 'ויצא יעקב מבאר שבע', כי ביציאת הצדיק מהעיר- 'פנה זיוה פנה הדרה (של העיר)'. גם חתן פרס נובל אליאס קנטי כתב בהרחבה בספרו 'ההמון והכוח', על הקשר בין הלאום-העם היושב בטריטוריה מסוימת, לבין הטריטוריה ומאפייני הטריטוריה עליה הוא יושב. כך כתב למשל על השפעת ה'יער הגרמני' האנכי או 'עצי היער', על אופיו ה'ישר' של העם הגרמני ועוד.

תולדות הגיאוסופיה והגדרתה 
הגיאוסופיה היא מושג שהציע ג'יי קיי רייט בשנת 1947. המילה היא הלחם של גיאו ("כדור הארץ" ביוונית) ו-sophia ("חוכמה" ביוונית). רייט הגדיר זאת כך: "הגאוסופיה ... היא לימוד הידע הגאוגרפי של כל נקודות המבט לגאוגרפיה, כדוגמת ההיסטוריוגרפיה להיסטוריה, היא עוסקת בעיקר בביטוי הלא טכני של הידע הגאוגרפי בעבר ובהווה - עם מה שויטלאזי כינה "התחושה האנושית של המרחב הארצי". המושג מתרחב אל מעבר לליבת הידע המדעי הגאוגרפי או הידע הגאוגרפי המערכתי על המרחב, המתגלית לא רק על ידי גאוגרפים, אלא גם על ידי חקלאים ודייגים, יזמים ומשוררים, סופרים ואמנים, ומסיבה זו יש לזה קשר רב עם חזיונות סובייקטיביים". (רייט 1947).

הגדרת מושג גיאוסופיה מתבארת לעיתים כך: "לימוד העולם כפי שאנשים תופסים אותו ומדמיינים אותו". (McGreevy 1987)", או "מערכות של אמונות הקושרות אינטראקציה אנושית עם סביבות הארצי." (אינס פארק 1995).

הגיאוסופיה משמשת לעיתים כמילה נרדפת לחקר המסתורין של כדור הארץ. כך מתורגם לאנגלית הפסוק בתהלים "אשר בידו מחקרי ארץ"- 'hidden secret of the land'. הגיאוסופיה היא מתודה המנוגדת לכאורה למדע האמפירי לפיו הניסוי איננו תלוי מקום וכי לניסוי מדעי או תופעה מדעית במקומות שונים תוצאה או מהות זהה.

הגיאוסופיה היא למעשה בבסיס התובנה של היתכנות ויצירת 'מקום קדוש' או 'מקדש'.

ההשקה לענפי מחקר גאוגרפיים נוספים כמו 'נוף תרבות' או 'גאוגרפיה היסטורית' 
הגיאוסופיה נושקת לענפי מדע גאוגרפיים מתפתחים כמו 'נוף-תרבות' (Landscape Cultural) או 'גאוגרפיה היסטורית'. הגאוגרפיה ההיסטורית היא עוד ענף שהתפתח כשדה מחקר עצמאי, ענף משנה של הגאוגרפיה המודרנית, החל מהרבע השני של המאה העשרים. במסגרתה של הגאוגרפיה ההיסטורית מתפתח גם חקר הנוף התרבותי, כלומר לימוד נופי עבר שעוצבו או הושפעו בידי האדם, בכלים ובשיטות הלקוחים משתי הדיסציפלינות - הגאוגרפית וההיסטורית. בתהליך הבניית הידע המשותף לגאוגרפיה והיסטוריה, מתברר כי הבנת משמעותם של נופים אלה הלכה והשתנתה והתרחבה, והגדרתם השתנתה, ועברה בהדרגה מלימוד הנוף הפיזי, הריאלי, של מקומות, אזורים ותקופות היסטוריות, לבחינת השפעתו של האדם ותרבותו על הנוף, ולמחקר שחיפש גם משמעויות אנושיות – תרבותיות, ערכיות וסמליות, רחבות הרבה יותר, כחלק אינטגרלי מהבנת הנוף. שינוי זה נבע משינויי פרדיגמות וגישות שעברה הגאוגרפיה ההיסטורית, כחלק ממדע הגאוגרפיה כולו. שינוי זה מקביל למושג המחודש הקובע את העת החדשה כתקופה גאולוגית חדשה -'אנתרופוקן',מושג המעצים את הקשר בין האדם לטריטוריה שלו, בעיקר מבחינת עוצמת השינוי הנגרמת למרחב הטריטוריאלי, על ידי המסיביות של הפעילות האנושית על קרום כדור הארץ בעת החדשה.

הגיאוסופיה משיקה לערכים גאוגרפיים נוספים בהתפתחות של ה'גאוגרפיה האנושית' (שעדיין חסרי מקבילות בשפה העברית) כמו:

Bioregionalism
Common Ground
Cultural landscape
Cultural region
Deep map
Genius loci
Nature writing
Parochialism
Psychogeography
Topophilia

ראשוני מפתחי הגיאוסופיה 
שני מדענים הם החלוצים בפיתוח הענף המדעי של הגיאוסופיה. רייט הגדירה כך:

" הגיאוסופיה ... היא חקר החוכמה הגאוגרפית של כל נקודת מבט". הגיאוסופיה היא מה שההיסטוריוגרפיה היא להיסטוריה, היא עוסקת בטבע וביטוי החוכמה הגאוגרפית בעבר ובהווה - אשר ויטלסי כינה את "החוש האנושי של המרחב הארצי". הגדרה שהיא מעבר לגרעין הידע המדעי הגאוגרפי או הידע הגאוגרפי שנכתב על ידי גאוגרפים. והיא מתרחבת לכותבים שאינם רק גאוגרפים, אלא כוללת גם חקלאים ודייגים, אנשי עסקים ומשוררים, סופרים וציירים, ומסיבה זו יש לזה קשר רב עם תפיסות סובייקטיביות" (רייט 1947).

החוקר השני הוא מקגרווי שהגדיר את הגיאוסופיה כ- "המחקר של העולם כפי שאנשים חווים אותו או מדמיינים אותו" (McGreevy 1987).

בעקבותיו הגדיר אינס את הגיאוסופיה כ- "מערכות של אמונות הקשורות אינטראקציה אנושית לסביבות יבשתיות." ( אינס 1995)

גאוסופיה בישראל 
מחקרים חדשים עוסקים בתפיסות ההוליסטיות של הציבור בתקופות שונות את הארץ. ייחוס קדושה לאתרים, קשר מהותני בין תושבי הארץ לארץ עצמה, ייחוס תכונות אופי לארץ, פרסוניפיקציה של אתרים ותצורות נוף ועוד.

לקריאה נוספת 
 אמנון להב, ההיסטוריוגרפיה של המושג "נוף תרבותי"(Landscape Cultural) בגאוגרפיה ההיסטורית, והדגמתו במקרה חקר: שדרת הדקלים במשמר העמק, עבודת גמר מחקרית (תיזה) המוגשת כמילוי חלק מהדרישות לקבלת התואר "מוסמך האוניברסיטה", אוניברסיטת חיפה, הפקולטה למדעי הרוח, החוג ללימודי ארץ ישראל, אפריל 2013.
 שמעיה כרמל, תפיסות גאוגרפיות הוליסטיות בפרשנות חז"ל לברכות יעקב בבראשית פרק מ"ט, עבודת דוקטורט, אוניברסיטת בר-אילן, הפקולטה למדעי הרוח, החוג ללימודי ארץ ישראל, מרץ 2019.

 McGreevy, P. 1987 Imagining the future at Niagara Falls. Annals of the Association of American Geographers 77 (1):48–62
 Wright, J.K. 1947. Terrae Incognitae: The Place of Imagination in Geography Annals of the Association of American Geographers 37: 1–15

הערות שוליים

גאוגרפיה