ברתולומיאוס ואן דר הלסט

ברתולומיאוס ואן דר הלסט (בהולנדית: Bartholomeus van der Helst; 1613 – נקבר 16 בדצמבר 1670) היה צייר הולנדי. נחשב לאחד מציירי הדיוקנאות המובילים בתור הזהב של הציור ההולנדי, דיוקנאותיו האלגנטיים צוירו בחסות האליטה של אמסטרדם. מלבד דיוקנאות ואן דר הלסט צייר גם תמונות ז'אנר כמו גם כמה סצינות מקראיות ונושאים מיתולוגיים.

ביוגרפיה 
ברתולומיאוס ואן דר הלסט נולד בהארלם בשנת 1613. תאריך הלידה המדויק שלו לא ידוע ורישומי הלידה של הארלם באותה תקופה אבודים. הוא היה בנו של בעל פונדק בהארלם בשם לודוויק ואשתו השנייה אלטגן ברטלס. ואן דר הלסט עבר לאמסטרדם זמן מה לפני 1636, השנה בה התחתן שם עם אנה דו פיר, אישה בת 18 ממשפחה עשירה מדרום הולנד שכבר הייתה יתומה. לזוג נולדו שישה ילדים, שאחד מהם נקרא לודוויק (1642 - בערך 1684) שהפך לצייר דיוקנאות כמו אביו.

תמונתו הראשונה המתוארכת, היא משנת 1637, ״בית היתומים הוולוני באמסטרדם״. הסגנון של ציור זה מרמז כי באמסטרדם ייתכן שוואן דר הלסט התאמן אצל ניקולאס אליאסזון פינקוי. היצירה החשובה הראשונה שלו הייתה של חבורה גדולה "משמר האזרחים בהנהגת סרן רולוף ביקר וסגן יאן מיכילס בלאו" ואן דר הלסט קיבל את המשימה בשנת 1639 וסיים אותה בשנת 1642. הבד גדול ברוחב 7.5 מטר היה תלוי מעל האח של אולם האספה הגדולה של גילדת המיליציה האזרחית, אותו חדר שעבורו רמברנדט צייר את ״משמר הלילה״. ההצלחה, אותה השיג האמן עם קומפוזיציה זו, הובילה להזמנות רבות עבור דיוקנאות בודדים או כפולות של המעמד העשיר של אמסטרדם כמו דיוקן של אנדריס ביקר, ראש עיריית אמסטרדם. לאנשי המשמר של העיר ולבני העשירים במעמד הגבוה היו דיוקנאות שנעשו על ידי ואן דר הלסט.

אף על פי שוואן דר הלסט היה פעיל באמסטרדם באותה העת במקביל לרמברנדט, הוא הצליח להפוך לצייר הדיוקנאות הפופולרי ביותר בעיר, באמצעות עבודותיו האלגנטיות והמחמיאות בסגנון אנתוני ואן דייק. עבודתו נחשבה מושכת יותר מזו של העבודה האפלה, העזה והאינטרוספקטיבית שנעשתה על ידי רמברנדט. באופן נדיר בקרב אמני פורטרטים באמסטרדם של תקופתו, הוא הצליח למשוך אליו פטרונים בורגניים מערים אחרות כמו רוטרדם.

הדיוקן הקבוצתי הגדול, ״המשמר האזרחי באמסטרדם חוגג את שלום מינסטר״, צויר בשנת 1648 וזכה לשבחים רבים. הציור הזה הוא שקבע את תהילתו לדורות הבאים, על פי הביוגרף של האמן ההולנדי, ארנולד הוברקן. הציור היה נערץ על ידי גודפרי נלר וג'ושוע ריינולדס. ואן דר הלסט קיבל עמלה ממעגל משפחת הסטאדהאודר, כאשר התבקש בשנת 1652 לצייר את דיוקנו של מרי, אלמנתו של וילם השני, נסיך אורנז'.

האמן נשאר פעיל כל חייו ושמר על רמה גבוהה של ייצור עד סוף ימיו. עבודותיו המאוחרות כמו דיוקנאות תליון של סגן-אדמירל ארט ואן נס ושל אשתו וכן ציור של סגן-אדמירל יוהאן דה ליפדֶה, כולם משנת 1668. סצינות הנמל ברקע בשלוש העבודות הללו צוירו על ידי לודולף בקהאוזן.

הוא היה המורה של בנו לודוויק שהמשיך את סגנונו. מרקוס וולטס היה לתלמידו (1650).לא היו לו תלמידים ידועים אחרים אבל הוא השפיע על חובארט פלינק, אסטאש לה סואר, קונסטנטין הנסן, ואברהם ואן דן טמפל.

ואן דר הרסט נפטר באמסטרדם בשנת 1670. בעוד שהוא הצליח לגבות מחירים גבוהים מאוד עבור עבודתו, נראה שהוא חי מעל אמצעיו. הוא קנה בית גדול רכש ציורים רבים של אמנים מובילים כגון פרנס פלוריס, סימון דה פוס, פיטר לסטמן, חרארד ואן זייל, ווילם ואן דה פלדה. לאחר מותו אשתו נאלצה להציע את עבודותיו ואת אלה מאוסף האמנות שלו למכירה בשנת 1671 בפרסומת בעיתון.

שיתופי פעולה 

כפי שהיה מקובל בהולנד של המאה ה-17, ברתולומיאוס ואן דר הלסט שיתף פעולה באופן קבוע עם אמנים מומחים אחרים. הוא שיתף פעולה לעיתים קרובות עם לודולף בקהאוזן, צייר בולט של ים ונוף. בקאוזן צבע את החלקים הימיים, שמהווים רקע לדיוקנאות, כמו בציור הגיבורים של הצי ההולנדי בשנת 1668.

מקרה מעניין של שיתוף פעולה היה בין ציירי תור הזהב הוא הציור "דיוקן וילם ואן וויטנהורסט". לא פחות מארבעה ציירים נתנו יד לסיומו: ברתולומיאוס ואן דר הלסט, קורנליוס ואן פּוּלנבורך, יאן דירקס בוט ויאקוב דאק. ואן דר הלסט היה אחראי על הקומפוזיציה הכללית ואחרים על הנוף. ייתכן שדאק צייר את הרתמה כיוון שהיה מומחה בציור סצינות של חדרי משמר שתיארו חיילים בשעות הפנאי בין כלי הנשק שלהם, הרתמות וכלי הציוד הצבאי האחרים בחדר. סביר להניח שוואן דר הלסט גם צייר את הפנים אך תפקידו של ואן פואלנבורך לא ברור.

ואן דר הלסט שיתף פעולה גם עם צייר החיות יאן וייניקס בציור ילד רועה עם צאן ועיזים. ברתולומיאוס ואן דר הלסט צייר את הילד הרועה בציור. ואן דר הלסט גירד את חתימתו בצבע הרטוב שעל צווארונו של הילד בזמן שוויניקס עשה את אותו הדבר בצבע הרטוב מימין למעלה. ההערכה היא שהציור נועד לתליה מעל אח גדול. הדבר כנראה מסביר את הפרספקטיבה המדויקת של הכבשים הגדולות מדי שמוקמו ממש בקדמת הציור.

עבודתו 
בנוסף לדיוקנאות שבזכותם הוא זכה בפרסום רב, ברתולומיאוס ואן דר הלסט צייר כמה סצינות ז'אנר, היסטוריות, מקראיות, מיתולוגיות ואלגוריות. בכל הציורים הללו ההיבט של הדיוקן עדיין חשוב.

דיוקנאות 

ברתולומאוס ואן דר הלסט היה בעיקר צייר דיוקנאות. מרבית עבודותיו מורכבות מדיוקנאות בודדים. הוא גם צייר דיוקנאות משפחתיים, דיוקנאות כפולים ודיוקנאות תליון. בין המשימות היוקרתיות ביותר שלו היו דיוקנאות הקבוצה של חברי המיליציה האזרחית באמסטרדם. היצירה המפורסמת ביותר בקטגוריה זו היא חגיגת משמר האזרחים באמסטרדם משנת 1648 בקומפוזיציה רחבת היקף הזו מצוירים 25 איש, ואן דר הלסט הצליח לעשות צדק לכל אחד ואחד. הוא גם הכין קומפוזיציה ברורה באמצעות השימוש המתוחכם שלו באור ובצבע.

כצייר פורטרטים לאליטה של אמסטרדם, הוא יצר דיוקנאות בגודל טבעי, שנענו לדרישתם של קהלו באמסטרדם שדרש דיוקנאות עם דימוי מדויק ולא דימוי אידיאלי. הסגנון שלו מאופיין ברישום ברור, פלסטיות, אפילו תאורה וקשת צבעים נעימה הנשענת על גוונים בהירים וברורים. הוא העדיף קומפוזיציות מאוזנות.

עבודותיו המוקדמות מראות את השפעתו של פיקנוי, המאסטר המשוער שלו, ובמידה מסוימת של רמברנדט. הדבר ניכר בצורה ברורה בתמונתו של אלמוני, ככל הנראה שר פרוטסטנטי משנת 1638. בתמונה נראה אדם שקורא ספר ומביט אל הצופה כאילו הופרע, מבט שמקורו ברמברנדט.

האופנה של הסגנון האלגנטי הצרפתי נראית בעבודתו לאחר שנת 1650. דוגמה לכך היא דיוקנו של צייר החיות פאולוס פוטר שצויר בשנת 1654. עבודה זו התבססה על דיוקן עצמי של פוטר, אותו עשה זמן קצר לפני מותו המוקדם. המחוות והתנועות של הצייר בציור הן אלגנטיות. האמן עוד הצליח לייצר בסגנון וטכניקה כמעט מושלמים.

הציורים של השנים האחרונות בקריירה של ואן דר הלסט מאופיינים בהגברת תשומת הלב לפרטים הקטנים ותאורה יותר אחידה. העוצמה המאפיינת את עבודתו הקודמת פינו מקום לבהירות שלא משאירה דבר לדמיון. האמן השתמש גם בפלטה צבעונית יותר ובניגודים עשירים יותר והדגיש ביתר שאת את ההבחנות בין גוונים כהים לאור.

סצינות ז'אנר 
ברתולומיאוס ואן דר הלסט גם צייר מספר סצינות ז'אנר. דוגמה לסצנת ז'אנר שלו היא תצוגת הניוארמרט, המשלבת טבע דומם, נוף עירוני וחלקי דמות. הקומפוזיציה מציגה אישה זקנה המחזיקה מריצה גדולה מלאה בירקות. משמאלה תלוי פגר חזיר שחוט גדול. לצד החזיר ניצבים ארבעה ילדים, שאחד מהם מנפח את שלפוחית השתן בעוד האחרים מביטים אל הצופה. ברקע תצפית על השוק. יצירה זו נעשתה ככל הנראה לשימושו הפרטי של ואן דר הלסט מכיוון שהיא ככל הנראה מתארת את הנוף מביתו שבנוימרקט.

סצנת ז'אנר נוספת היא המוזיקאית, המתארת אישה שוויולה דה גמבה מונחת לרגליה. דפי תווים מונחים על השולחן הסמוך. המוזיקאית מביטה ישירות בצופה כאילו היא מזמינה אותו לקחת את הוויולה להצטרף אליה לנגינה בצוותא. בעוד שהיצירה בדרך כלל נחשבה לסצנת ז'אנר, ייתכן שהיא למעשה דיוקן של אנה דו פיר, אשתו של האמן.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירי תור הזהב של הולנד
ציירי דיוקנאות
הולנדים שנולדו במאה ה-17
ילידי 1613
הולנדים שנפטרו במאה ה-17
נפטרים ב-1670