בית הכנסת בזניצה

בית הכנסת בזניצה (בסרבו-קרואטית: Sinagoge u Zenici) היה בית כנסת, אשר פעל בעיר זניצה במרכז בוסניה והרצגובינה בין השנים 1903–1941.

היסטוריה

יהודים ספרדים הגיעו לזניצה במהלך המאה ה-18. המצבה הקדומה ביותר שאותרה בבית הקברות היהודי בזניצה היא מ-1747. ב-1880, לאחר סיפוח בוסניה בפועל על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית נוסדה רשמית הקהילה במקום. בשלהי המאה ה-19 היגרו לעיר משפחות של יהודים אשכנזים שראשיהן הועסקו במנגנון הממשל המקומי או שהיו בעלי מקצועות חופשיים. בראשית המאה ה-20 התגוררו בזניצה כ-300 יהודים, וערב הפלישה ליוגוסלביה כ-200. בשואת יהודי יוגוסלביה נספו 185 מבני הקהילה, והיא לא חודשה לאחר מלחמת העולם השנייה.

המבנה
בית הכנסת הוקם ב-1903 בסגנון אדריכלי נאו-מורי. המבנה היה בן שתי קומות. גובהו הפנימי היה 10 מטרים, שטחו 120 מטר מרובע, וקומתו השנייה שימשה לעזרת נשים. אף על פי שהקהילה היהודית הייתה מעורבת, היה בית הכנסת בעל צביון ספרדי והתפילות נוהלו בדרך כלל בנוסח הספרדים. בתקופת בין המלחמות כיהן ליאון יהודה פינצי כרב הראשי של הקהילה, החזנים היו מוריץ אלטרץ ומוריץ שלום, וראשי הקהל היו יהודה מונטיליו, משה דאנון והרמן לייב ליבלינג.

ב-1960 נמכר מבנה בית הכנסת לרשות המקומית זניצה. ב-1967 שוּכָּן במבנה המוזיאון האתנוגרפי של זניצה. כאשר נחנך המוזיאון האתנוגרפי הותקנה במקום לוחית זיכרון לזכר בני הקהילה שנספו בשואה. המבנה מתוחזק על ידי הרשות המקומית ובקומתו הראשונה מוצגת תערוכה ובה גם חפצי יודאיקה של הקהילה היהודית ובכללם שני כתרי רימונים משלהי המאה ה-19, וחנוכיה.

קישורים חיצוניים

 
 בית הכנסת בזניצה, באתר המרכז לאמנות יהודית

הערות שוליים

זניצה
זניצה