יחסי מולדובה–רומניה

יחסי מולדובה-רומניה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים בין רפובליקת מולדובה לרומניה. רומניה חברה בנאט"ו ובאיחוד האירופי בעוד מולדובה חברה בתוכנית פעולה לשותפות אינדיבידואלית עם נאט"ו  וב עם האיחוד האירופי. אורך הגבול המדיני בין המדינות הוא 683 ק"מ.

היסטוריה 

בשנות ה-90 היחסים בין מדינות היו בדרך כלל טובים. רומניה הייתה המדינה הראשונה שהכירה בעצמאותה של מולדובה וסיפקה תמיכה משמעותית בהקמת רשויות הרפובליקה הצעירה. למולדבים ולרומנים הייתה גישה שונה לסוגיות החברתיות והפוליטיות העיקריות בגלל העובדה שמולדובה הייתה חלק מהאימפריה הרוסית (מחוז בסרביה) וברית המועצות (הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית), ורומניה הייתה ממלכה עצמאית, ואז הפכה לרפובליקה סוציאליסטית. בשנות ה-90, רומנים רבים תפסו את מולדובנים כרוסים והתייחסו אליהם בהתנשאות, מה שמנע מהם להתגבר על הבדלי תרבות והיה מקור לאי שביעות רצון גוברת בקרב מרבית המולדובנים. בשנים ההן ניסה נשיא רומניה, יון איליאסקו, לקיים יחסים חיוביים עם רוסיה ולא התערב בסכסוך המזוין בטרנסניסטריה.

במולדובה יש מפלגות פוליטיות הדוגלות באיחוד עם רומניה. בקרב האליטה הפוליטית של מולדובה, היה גם רצון לשלב את המדינה באיחוד האירופי תוך שמירה על עצמאותה של מולדובה. באוקטובר 2009 אמר ראש ממשלת מולדובה ולאד פילאט כי "מולדובה הוקמה כמדינה, והאנשים שגרים כאן רואים עצמם כאזרחי מדינה זו. האוכלוסייה אינה רוצה איחוד, וזה בלתי אפשרי מבחינה חוקית". רעיונות האיחוד נשמעים לעיתים על ידי פוליטיקאים מולדובנים רבים, אולם רעיונות אלה הפכו עם הזמן לסמליים יותר ויותר. הכיוון ההפוך הופיע בחיי המולדבנים - המולדובניות. בעשרים השנים שחלפו מאז התמוטטות ברית המועצות, במולדובה, גגוזיה וטרנסניסטריה, נוצרה אליטה פוליטית וכלכלית שלא רוצים לחלוק את כוחם עם הרומנים. האיחוד יביא לחיסול האוטומטי של כל המשרות הכפולות (נשיאות, פרלמנט, משרדים וכו'), ומולדובה ופוליטיקאים לאומיים-אזוריים אחרים שהרגישו כמו אדונים בארצם או באזורם כבר אינם מוכנים לכך. אף על פי כן, ב-25 במרץ 2012 בקישינב, התרחשה התנגשות בין אנשי האיגוד למולדבים הלאומניים.

רומניה מפעילה לחץ על מולדובה לשנות את שפת המדינה: בשנת 2012 דווח כי רומניה "תחסום את הצטרפותה של מולדובה לאיחוד האירופי אם קישינב לא תפקיר את שמה ההיסטורי של שפתה - השפה המולדובנית ולא תכיר בה כרומנית".

ב-27 באוגוסט 2014 עשתה מולדובה צעד קטן אך סמלי לקראת החלשת תלותה בייבוא הגז הרוסי בכך שהחלה לייבא גז מרומניה. הרשויות במולדובה טענו את הצעד הזה עם חששותיהם מאספקת הדלק מרוסיה ערב עונת החורף עקב המלחמה בדונבאס. רומניה בנתה צינור באורך 43 קילומטרים לרגל יום השנה ה-23 לעצמאותה של רפובליקת מולדובה מברית המועצות. ב-27 באוגוסט 2015 הצהיר שגריר ארצות הברית בקישינב, ג'יימס פטיט, כי על מולדובה להישאר מדינה ריבונית ועצמאית, וההצטרפות האפשרית לרומניה לא תביא לתוצאות חיוביות. הוא גם אמר שמולדובה אינה רומניה, מכיוון שיש לה היסטוריה משלה, אוכלוסייה רב לאומית הדוברת שפות שונות. ג'יימס פטיט ציין גם בעיות בטרנסניסטריה, השלטון המרכזי אינו יכול לשלוט על שטח זה, הזקוק למעמד מיוחד במולדובה. ב-27 בדצמבר 2016 חתם איגור דודון, נשיא רפובליקת מולדובה, על צו המפטר את שר הביטחון אנטול סלארו. הוא טען כי אנטול סלארו הפר את חוקת המדינה בכך ש"פלרטט עם נאט"ו" ו"תמך באיחוד רפובליקת מולדובה עם רומניה".

סחר 
בשנת 2014 הייתה רומניה השותפה העיקרית לסחר ולכלכלה של מולדובה, ויצאה סחורות ממדינה זו בסכום של 504 מיליון דולר אמריקני. בשנת 2015 היצוא של מולדובה לרומניה הסתכם ב-446,370,394 דולר אמריקני, והיבוא המולדובני של סחורות מרומניה הסתכם ב-555,137,307 דולר אמריקני.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים