ריפוי האישה זבת הדם

ריפוי האישה זבת הדם (או "האישה המדממת" או "האישה עם בעיית דימום" וכן שמות אחרים) הוא אחד מהנסים של ישו בבשורות (מתי ט: 22-20, מרקוס ה: 34-25, לוקס ח: 48-43)

סיפור נס הריפוי 
לפי בשורות מתי, מרקוס ולוקס נס זה בא מיד לאחר שישו גרש את השדים בארץ הגדריים ומשולב עם נס החייאתה של בת יאיר (טליתא קומי) .

האירוע התרחש בזמן שישו היה בדרך לביתו של יאיר על מנת לרפא את בתו, כשהוא מוקף קהל רב. אישה זבת דם קרבה אליו ומבלי שהציגה עצמה, ומבלי שביקשה ממנו שירפא אותה, היא נגעה בכנף בגדו של ישו, במחשבה ובאמונה שלמה, שבעצם נגיעתה בכנף בגדו (בציצית) של ישו, כבר תביא לה מזור. ואכן היא נרפאה מנגעה מיד. ישו הבחין שיצא ממנו "גבורה", כלומר אירע נס שנגרם על ידו למישהו או מישהי מהקהל שסביבו. ישו שאל מי נגע בבגדי? תלמידיו ענו לו: אתה רואה את כל הקהל הגדול הצפוף שצר עליך, ואתה שואל מי נגע בי? ישו הביט סביבו כדי לאתר את מי שנגע/ה בו. האישה נחרדה כי ידעה שהיא זו שנגעה בכנף בגדו והיא גם זו שנעשה לה נס, היא התוודתה ואמרה לו מיד את כל האמת. ישו הביט בה בחיבה ואמר לה "אמונתך הושיעה לך בתי, לכי לשלום וחיית מנגעך".

הנידה והזבה לפי התורה 
ספר ויקרא, פרק ט"ו, מפרט את מצוות הנידה וזוב דם של אשה:
הגדרת מחלתה של האישה, אינה ברורה מבחינת אבחנה רפואית מודרנית. בבשורת מתי לפי תרגום דליטש מוגדר מצבה כ "אִשָׁה זָבַת דָּם שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה שָׁנָה". בבשורת מרקוס מוגדר מצבה כאישה אשר " הָיְתָה בְּזוֹב דָּמֶיהָ שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה שָׁנָה", וכן הוא מוסיף כי הוציאה כסף רב על רופאים על מנת להירפא, אך ללא הועיל. בבשורת לוקס מובא תיאור דומה מאוד לזה של בשורת מרקוס. לכן ברור שאותה אשה סבלה כשתים עשרה שנה מדימומים בלתי פוסקים, ואף לא רופא אחד יכול היה לעזור לה ולרפא אותה.

בגלל הדימום מתמשך, נחשבה האישה על פי התורה כמי שמצויה בנידה (או בעת דימומי המחזור שלה), ולכן טמאה. מה שמנע ממנה להשתתף בטקסי פולחן דתיים מסוימים (למשל הגעה לתפילה במקדש), ואף לקיים יחסי אישות. כדי להיחשב כטהורה, הדימום חייב להיפסק למשך שבעה ימים לפחות. בגלל הדימום המתמיד, אישה זו חיה במצב מתמשך של טומאה, מה שגרם לה סבל גופני ונפשי רב, והיה עלול להביא לבידודה החברתי והדתי.

הסיפור על פי הבשורות של מתי מרקוס ולוקס

גרסת בשורת מתי

גרסת בשורת מרקוס

גרסת בשורת לוקס

כנף הבגד - הציצית 
בשורות מתי ולוקס מפרטות שהאישה זבת הדם נגעה "בכנף בגדו" של ישו. קרוב לוודאי שהכוונה היא לאחיזה בציצית בגדו של ישו. כמו כל היהודים שומרי התורה,  נהג גם ישו לעטות עליו ציצית, שכן ישו שמר את התורה עד האות האחרונה,אף כי, נזף באותם פרושים וצדוקים צבועים שנהגו להאריך את ציציותיהם יתר על המידה רק כדי להראות צדיקים לאחרים.

בבשורות מרקוס ולוקס משולב נס ריפוי זה כנס נוסף, כאשר ישו היה בדרכו לביתו של יאיר על מנת לרפא (ולמעשה להחיות) את בתו של יאיר.

ביבליוגרפיה 
 פאולה פרדרסן, מישו למשיח (2000), 
 ורנון ק. רובינס, ישוע המורה: פרשנות סוציו-רטורית למארק 2009, 
 פ. נ'ון מלדאו, המשיח בשתי הבריתות, 1956, 1969, 1998, קרן אחוה משיחית, ISBN 965-447-053-5
 ריסטו סנטלה, המשיח בתנ"ך - לאור ספרי חז"ל, 1980, 1984, דפוס ינץ בע"מ
 ריסטו סנטלה, המשיח בברית החדשה - לאור ספרי חז"ל, 1984, דפוס ינץ בע"מ
 פ. לבר טוב, בן האדם - חיי ישוע המשיח ופעליו, 1968, הוצאת דולפין

ראו גם 
 ישו
 הברית החדשה
 משלי ישו
 ריפוי ברטימאי
 ריפוי העיוור מבית-צידה
 ריפוי שני עיוורים מהגליל
 ריפוי העיוור מלידה
 ריפוי מצורע בידי ישו
 ריפוי חמותו של שמעון כיפא
 הברית החדשה: בשורת מתי
 הברית החדשה: בשורת מרקוס
 הברית החדשה: בשורת לוקס
 הברית החדשה: בשורת יוחנן

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

הברית החדשה
ישו
נסים בנצרות