מרצ'לו פיאצ'נטיני

מרצ'לו פיאצ'נטיני (באיטלקית: Marcello Piacentini; 8 בדצמבר 1881 – 19 במאי 1960) היה תאורטיקן עירוני איטלקי ואחד התומכים העיקריים באדריכלות הפשיסטית האיטלקית.

ביוגרפיה 
נולד ברומא, בנו של האדריכל פיו פיאצ'נטיני . כשהיה בן 26 בלבד, הוזמן לחדש את המרכז ההיסטורי של ברגמו (1907); לאחר מכן, עבד בכל רחבי באיטליה. יצירותיו אשר נחשבות לטובות ביותר הן אלה שהוזמנו על ידי הממשלה הפשיסטית ברומא.

פיאצ'נטיני פיתח "נאו-קלאסיסיזם מפושט", סגנון הנע בין הנאו-קלאסיציזם של קבוצת  (ג'יו פונטי ואחרים) והרציונליזם של גראפו 7  של ג'וזפה טרגני  אדלברטו ליברה  ואחרים. הסגנון שלו הפך לעמוד התווך של הארכיטקטורה הפשיסטית ברומא, כולל הקמפוס החדש של האוניברסיטה ורובע יורו, שאותו הוא לא רק עיצב, אלא שימש בו גם בתפקיד הקומיסר הבכיר מרצון, של בניטו מוסוליני. עבודותיו האחרות כוללות את שיפוץ ברשיה וליבורנו, המוזיאון הלאומי מגנה גרסיה  ברג'יו קלבריה, פתיחתו של ויה דלה קונקילציון  ברומא, ושיקום בית האופרה של רומא (1928–1958).

פיאצ'נטיני הפך לאדריכל קולוניאלי חשוב, במיוחד בקירנאיקה במזרח לוב. סגנון הבניינים שלו אופייני לתקופה הנאו-מורית של האדריכלות הקולוניאלית איטלקית בלוב בשנות העשרים. סגנון זה ניכר באלברגו איטליה שלו כמו גם בתיאטרון Berenice בבנגזי. פיאצ'נטיני התמנה למנהל הפרויקט של כל עבודות הבנייה האיטלקית בקירנאיקה . בנוסף, הוא שימש כפרופסור לתכנון עירוני באוניברסיטת לה ספינצה ברומא, שם גם שימש נשיא האוניברסיטה. לאחר נפילת המשטר הפשיסטי הוא הפסיק את עבודתו כאדריכל למשך מספר שנים. הוא מת ברומא ב -1960.

עבודות 
 פוטנזה, פרוג'טו אופליה ( פרויקט אופליה), 1910
 בנגאזי, אלברטו איטליה (איטליה מלון, ידוע מראש כמו גרנדה אלברגו רומא) 1913 (יחד עם האדריכל לואיג'י Piccinato)
 בנגאזי, תחנת רכבת מרכזית בנגאזי, 1916
 Acqui Terme, וילה Ottolenghi, 1920, עם פדריקו ד 'אמאטו, מאוחר יותר פייטרו Porcinai השלימה את הווילה ואת הפארק.
 בנגזי, פנים בית העירייה, 1925
 בנגזי, תיאטרון ברניס, 1928
 בולזאנו ויקטורי מונומנט, 1926-1928
 ברשיה, פיאצה דלה ויטוריה, 1927-1932
 Brescia, Torrione INA, 1930-1932
 גנואה, ארקו דלה ויטוריה, 1931
 ירושלים, בניין ג'נרלי, 1934-1935
 רג'יו קלבריה, מוסאו נאזיונאל דלה מאגנה גרסיה, 1932-1941
 רומא, כנסיית סקרו קור די כריסטו רי, 1920-1934
 רומא, שחזור של תיאטרו דל'אופרה די רומא, 1926-1928
 רומא, תכנון הקמפוס של אוניברסיטת סאפינזה של רומא, 1935
 רומא, וייה דה לה קונסילציוני, 1936-1950, עם Attilio Spaccarelli
 רומא, תכנון ברובע יורו, 1938-1942
 רומא, אלברגו דגלי אמבצ'יאטורי (ויה ונטו), 1925-1932
 רומא, שחזור וחזית 1926-1928בית האופרה של רומא,
 רומא, תיאטרו סיסטינה (1946-1949)
 רומא, קאפלה אוניברטאריה דיווינה סאפינזה (1947–1952)
 פרארה, נואובו פאלאצו דלה רג'יונה (1954–1956)
 רומא, פאלאצו דלו ספורט (1960), בשיתוף עם פייר לואיג'י Nervi

לקריאה נוספת 
 
 
 
 
  Luigi Monzo, trasformismo architettonico – Piacentinis Kirche Sacro Cuore di Cristo Re in Rom im Kontext der kirchenbaulichen Erneuerung im faschistischen Italien, in Kunst und Politik. Jahrbuch der Guernica-Gesellschaft, 15.2013, pp. 83-100.
  Christine Beese, Marcello Piacentini. Moderner Städtebau in Italien. Berlin 2016.
  Luigi Monzo, Review to Beese, Christine: Marcello Piacentini. Moderner Städtebau in Italien, Berlin 2016. In architectura: Zeitschrift für Geschichte der Baukunst, 45.2015/1 (published October 2016), pp. 88-91.

קישורים חיצוניים

 פיצ'נטיני מרצ'לו . - Arte / Arte פאשיסטה אתר אינטרנט

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סגל ספיינצה – אוניברסיטת רומא
אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
אדריכלים איטלקים במאה ה-19
אדריכלים איטלקים במאה ה-20
איטלקים שנולדו ב-1881
איטלקים שנפטרו ב-1960