ברכת אפרים ומנשה

ברכת אפרים ומנשה הוא סיפור מקראי, שמובא בפרשת ויחי, שבסוף ספר בראשית (פרק מ"ח), ובו יעקב מברך את בני יוסף, אפרים ומנשה, כאשר ידע שמותו קרב.

רקע 
לאחר מכירת יוסף ומינויו למשנה לפרעה מלך מצרים, יעקב ובניו ירדו למצרים וקבלו שם אדמה בארץ גושן עקב היותם רועי צאן והיות ארץ גושן מקום מרעה.

לאחר שבע עשרה שנה מירידת יעקב למצרים קרבו ימיו למות.

הברכות 

כשיוסף הגיע ליעקב לפני מותו עם שני בניו מנשה ואפרים, יעקב שכב במטה והתיישב לכבודו של יוסף  ואמר לו ששני בניו יהיו כשני שבטים בני יעקב ויקבלו שתי נחלות בארץ ככל אחד מהשבטים.
בהמשך יעקב ביקש מיוסף שיקריב אליו את מנשה ואפרים בניו כי הוא התעוור מזוקן, וכשיוסף קרב אותם יעקב נשק להם וחיבק אותם.

יוסף הגיש את אפרים הצעיר בימינו משמאל ליעקב, ואת מנשה הבכור בשמאלו מימין ליעקב, כי ימין הוא הצד החשוב ביהדות אז יוסף שם את הבכור בצד ימין, כשיעקב הניח את ידיו על ראשיהם בשביל לברכם הוא הפך את ידיו והניח את ידו הימנית על ראש אפרים הצעיר ואת ידו השמאלית על ראש מנשה הבכור. במענה לשאלת יוסף למה עושה כך ענה שהוא עושה זאת במכוון ("יָדַעְתִי בְנִי יָדַעְתִי") כי גם הוא יהיה לעם וגם הוא יגדל שעתיד גדעון לצאת ממנו שהקדוש ברוך הוא עושה נס על ידו במלחמה עם מדיין, אבל אחיו הקטן יגדל ממנו שעתיד יהושע בין נון לצאת ממנו שינחיל את הארץ וילמד תורה לישראל וזרעו יהיה מלא הגוים שכל העולם ישמע את שמעו כשיעמיד חמה בגבעון וירח בעמק אילון, אז מפני שצאצאי הצעיר יגדלו יותר לכן שם עליו את יד ימינו.

נוסח הברכה שיעקב ברכם "המלאך הגאל אתי מכל רע יברך את הנערים ויקרא בהם שמי ושם אבתי אברהם ויצחק וידגו לרב בקרב הארץ"  בהמשך הברכה ברך אותם שבני ישראל ישתמשו בשמם בשביל לברך, שיברכו שיהיו כאפרים ומנשה (הוא שם את אפרים לפני מנשה).

פרשני המקרא 
ברש"י מובא מדרש תנחומא באות ו' שאומר שכשיעקב ביקש לברכם נסתלקה שכינה ממנו לפי שעתידים ירבעם ואחאב לצאת מאפרים ויהוא ובניו ממנשה, ולכן יעקב שאל "מי אלה" כלומר מאין יצאו אלו שאינן ראוין לברכה, ויוסף ענה לו "בזה" כלומר הראה לו שטר אירוסין ושטר כתובה ובקש יוסף רחמים שתחזור וחזרה ונחה עליו רוח הקודש, ואז יעקב אמר "קחם נא אלי ואברכם".

בפירוש הברכה כתוב ברש"י ש"המלאך הגואל אתי" זה המלאך שרגיל להשתלח אלי בצרתי, "יברך את הנערים" - מנשה ואפרים, "וידגו" הפירוש כדגים שפרים ורבים ואין עין הרע שולטת בהם.

פרשנות חדשה לסיפור 
כפי שניתן לראות בציור של רמברנדט ושל ציירים נוספים מנשה ואפרים נראים ילדים קטנים בעת הברכה, וכך היא המשמעות הפשוטה העולה מקריאת הפסוקים, לעומת זאת הפרשנות המקובלת נוקטת שהיו בני שבע עשרה שנה לפחות.

הרב אלחנן סמט ביאר את הפרשה באופן מחודש, לדידו הסיפור מתחלק לשניים, חלק ראשון מפגש א, וחלק שני מפגש ב, החלק הראשון היה בפעם הראשונה בה נפגשו ובאותה עת ברך את שני נכדיו הילדים שזה הרגע ראם בפעם הראשונה. לאחר שבע עשרה שנה התקיים המפגש השני ואז ביקש יעקב מיוסף שיקברהו בארץ ישראל.

ביאורים

הערות שוליים

סיפורי ספר בראשית
פרשת ויחי
יוסף בן יעקב