מירקו פטרוביץ'-נייגוש

מירקו פטרוביץ'-נייגוש (בסרבית: Мирко Петровић; 19 באוגוסט 1820 - 1 באוגוסט 1867), היה מפקד צבאי מונטנגרי, דיפלומט ומשורר, מבית פטרוביץ'-נייגוש. הוא קיבל את התואר veliki vojvoda (הדוכס הגדול) של גראהובו, ולכן הוא ידוע גם בשם הדוכס מירקו. הוא היה אביו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו.

ביוגרפיה 
מירקו נולד ב-19 באוגוסט 1820 בנייגושי, והיה בנם של סטאנקו פטרוביץ'-נייגוש וכרסטניה ורביצה. הוא היה האח הבכור של דנילו הראשון, נסיך מונטנגרו, ואחיינו של פטר השני פטרוביץ'-נייגוש. הוא התפרסם בשל ניצחונו בקרב גראהובאץ' ב-1 במאי 1858, שבו הוביל את צבא מונטנגרו נגד האימפריה העות'מאנית. בשנת 1862, לאחר אמנת סקוטארי, הוא גורש משום שנלחם נגד העות'מאנים. בשנת 1860 מת אחיו דנילו הראשון, ובנו ניקולה, נסיך מונטנגרו עלה לשלטון במקומו, וב-1 באוגוסט 1867 מת מירקו בעיר הבירה צטיניה.

קורפוס האפי שלו Junački spomenik (הזיכרון ההרואי), שפורסם בעיר הבירה של מונטנגרו, צטיניה ב-1864, מאדיר את מונטנגרו ואת המונטנגרים, ואומר הניצחונות הגדולים ברחבי האימפריה העות'מאנית.

משפחתו
ב-7 בנובמבר 1840 התחתן מירקו עם אנסטסיה מרטינוביץ', בתם של דראגו מרטינוביץ' וסטאנה מרטינוביץ', ממנה נולדו להם שלושה ילדים:
 ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו (1841–1921), התחתן עם מילנה ווקוטיץ'.
 הנסיכה אנסטסיה (מתה ב-1879), התחתנה עם סאווה פלמנק.
 הנסיכה מריה, התחתנה עם קפטן י. גופצ'ביץ'.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

ילידי 1820
נפטרים ב-1867