גידו קיש

גידו קיש (בגרמנית: Guido Kisch; 22 בינואר 1889 בפראג שבאימפריה האוסטרו-הונגרית – 7 ביולי 1985 בבזל שבשווייץ) היה היסטוריון של המשפט וחוקר תולדות עם ישראל, צ'כי דובר גרמנית. הוא כתב עבודות יסוד על תולדות היהודים בימי הביניים.

ביוגרפיה

משפחתו 
גידו קיש היה בן למשפחת קיש, משפחה יהודית בוהמית, שהיו מבניה רופאים, רוקחים ורבנים רבים. אחד מאבות אבותיו, אברהם קיש, היה היהודי הראשון שקיבל דוקטורט ברפואה באוניברסיטת האלה, ומחוגו של משה מנדלסון. אביו של גידו קיש, אלכסנדר קיש, היה רב מספר קהילות במרחב הגרמני, ומשרתו האחרונה הייתה רבנות בית הכנסת מייזל בפראג. דודו של גידו קיש היה הרופא חנוך קיש, ממניחי היסודות של הבלנאולוגיה המודרנית. אחיו הצעיר של קיש היה הקרדיולוג ברונו קיש. בן דודה מדרגה שנייה היה העיתונאי אגון קיש.

קריירה 
קיש למד משפטים באוניברסיטה הגרמנית בפראג, והיה לדוקטור ב-1913. ב-1915 סיים הביליטציה בלייפציג בהנחיית חוקר הדיון האזרחי אדולף ואך , בנושא "תהליך המעצר הגרמני בהתפתחותו ההיסטורית". לאחר חמש שנים כפריבט-דוצנט בלייפציג, מונה למרצה לתולדות המשפט באוניברסיטת קניגסברג  ב-1920. ב-1922 עבר לאוניברסיטת האלה, והיה בשנים 1925–1926 דקאן הפקולטה למשפטים. קיש עבד בהאלה עד לפיטוריו מתוקף "החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי" בראשית שלטונו של אדולף היטלר, מלבד שנת לימודים אחת, 1924–1925, שבה לימד כפרופסור אורח באוניברסיטה הגרמנית בפראג. בשנים 1929–1936 כתב באופן קבוע ב"כתב העת לתולדות היהודים בגרמניה" (Zeitschrift für die Geschichte der Juden in Deutschland), שנוסד מחדש ב-1929. ב-1933 נאסרה יציאתו של כתב העת, וב-1935 הותרה שנית.

הגירה 
לאחר שעבודתו באוניברסיטה נאסרה בידי המשטר הנאצי, הצליח קיש למצוא עבודה כפרופסור להיסטוריה בבית המדרש לרבנים בברסלאו. בברסלאו התמקד בתחום העבודה העיקרי השני שלו, היסטוריה יהודית, בעיקר בהיסטוריה המשפטית של יהודי גרמניה בימי הביניים. מכיוון שהנאצים המשיכו לרדוף אותו והוא לא יכול היה לקבל משרה אקדמית בגרמניה, היגר לארצות הברית בשנת 1935, שם עבד בתחילה באקדמיה האמריקאית למחקר יהודי. גידו קיש היה עורך כתב העת בשפה האנגלית "היסטוריה יודאיקה", שהופיע החל משנת 1938 בעיר אוסטרבה שבצ'כוסלובקיה. בין השנים 1937–1958 עבד בהיברו יוניון קולג'. בשנת 1958 היה לפרופסור אמריטוס.

הגירה נוספת 
קיש עבד מאז 1952 גם באוניברסיטת בזל, והתיישב בבזל בשנת 1962. הוא נשא את הרצאת הכבוד של אוניברסיטת בזל. החיים בבזל אפשרו לו לחזור אל חיק התרבות הדוברת הגרמנית שאליה חש שייך, מבלי לשוב לגרמניה שדחתה אותו בצורה גסה. בבזל התמסר לתחום המחקר השלישי שלו – חקר תורת המשפט ההומניסטית, במיוחד לחקר ההומניסטים שעבדו בבזל בעצמה – ועסק בפעילות חקר עשירה, שהניחה את הבסיס לחקר ההיסטוריה המשפטית של בזל.

בשנת 1971 התקבל כחבר לשם כבוד של הוועדה ההיסטורית לחקר המדינה המזרח והמערב-פרוסית . בשנת 1972 קיבל את פרס יעקב בורקהרדט  מקרן יוהאן וולפגנג פון גתה של בזל.

עבודותיו

היסטוריה של המשפט בגרמניה

היסטוריה יהודית והיסטוריה משפטית של היהודים

תורת המשפט ההומניסטית

אוטוביוגרפיה

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים 
 גידו קיש באתר מילון היסטורי של שווייץ
 עבודותיו באתר ארכיון האינטרנט

הערות שוליים

גידו
היסטוריונים יהודים אמריקאים
היסטוריונים יהודים גרמנים
סגל אוניברסיטת האלה-ויטנברג
סגל אוניברסיטת קניגסברג
סגל אוניברסיטת בזל
חוקרי יהדות גרמניה
חוקרי משפט יהודים
צ'כים שנפטרו ב-1985
ילידי 1889