רכבות גירוש שעברו דרך קושיצה (1944)

אזרחיים הונגרים יהודים, שלא נקראו לשירות עבודה (עבודות כפייה במסגרת הצבא ההונגרי), גורשו מאסיבית החל מ-15 במאי 1944, רובם למחנה הריכוז אושוויץ כיוון שהם היו יהודים (או הוגדרו כאלה). לפני גירושם נאלצו להתאסף בגטאות ובמחנות איסוף ביישובים הגדולים יותר ברחבי המדינה. מאות אלפים המתינו משוללי כל רכוש, משוללי חירות ומשוללי כבוד אנושי, כדי לדעת מה יעלה בגורלם.

סקירה קצרה 
לאחר קבלת ההחלטה על הגירוש הוכנה תוכנית מפורטת שלב אחר שלב. תוכנית הגירוש נכתבה ובוצעה בהדרכת קומנדו אייכמן הגרמנית שרכשו כבר ניסיון רב בגירושים מחוץ להונגריה ובוצע על ידי "המוסמכים" של משרד הפנים ההונגרי ובהם מזכיר המדינה לאסלו אנדרה, הרשויות ההונגריות ברחבי המדינה ורוב יחידות הז'נדרמריה.

כאשר הגיע הזמן, האנשים הוסעו מהגטו לתחנת הרכבת הסמוכה. הם נדחסו בקרונות משא, ואז יצאו רכבות אלה כשכל הקרונות בהן נעולים על בריח. המסע ארך מספר ימים ללא סידורי היגיינה בסיסיים וללא אספקה. עד 70 אנשים נדחסו לקרון, בממוצע גורשו יותר מ 3,200 איש ברכבת השלמה, עד 3–4 רכבות כאלה יצאו מדי יום ממקומות שונים, 136 רכבות בסך הכול בשמונה שבועות (56 ימים וכן אחת אחרונה ב -20 ביולי), 437,000 יהודים, 7,800 ליום בממוצע. לרכבות התלוו אנשי הז'נדרמריה עד לגבול המדינה שעבר אז בקושיצה, משם השלטונות הגרמנים ליוו את הרכבות לאושוויץ.

להלן רשימה של רכבות הגירוש שעברו דרך קושיצה בין 15 במאי לבין 9 ביולי 1944 (ואחת נוספת ב־20 ביולי). הנתונים נמסרו על ידי מפקד תחנת הרכבת בקושיצה והם פורסמו במקור בשם "רכבות המוות" בעבודתו של גַאסקוֹ מִיקוּלַש (טורונטו, 1984). הרשימה עשויה להכיל גם נתונים שגויים. לפעמים תאריך היציאה צוין כתאריך המעבר בקושיצה. (זה יכול להיות גם בשתי השורות הראשונות של 14 במאי למשל).

רכבות גירוש שעברו דרך קושיצה ב-1944

לקריאה נוספת 
 

 לוח הרכבות כפי שפורסם ב 2014  Mink András: A menetrend, 2014. (Hozzáférés: 2019. február 5.)

הערות שוליים 

1944
שואת יהודי הונגריה
יהודים בשואה: הונגריה