יחסי יפן–פורטוגל

יחסי יפן–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין הרפובליקה הפורטוגלית.

היסטוריה 

בשנת 1543 קבוצת מגלי ארצות פורטוגזים עגנה בארכיפלג הדרומי של יפן. הייתה זאת הפעם הראשונה בה משלחת אירופאית הגיעה ליפן. תקופה זו מכונה לעיתים תקופת "סחר הנאנבאן", תקופה בה היפנים והפורטוגזים היו עוסקים במרקנטיליזם. בשנת 1571, הישועי, גספר ויללה והלורד דאימיו אמורה סומיטאדה גילו את נמל העיר נגסאקי. גילוי הנמל גרם להשפעה נרחבת בקשרי המסחר בין שני העמים, במיוחד באי קיושו. הנמל הפך למקום אסטרטגי וחיוני למבחר בין יפן לפורטוגל.

בעקבות האיסור על קשרי המסחר בין יפן לסין שהוטלו בתקופת שלטונו של הקיסר היפני, גו-יוזי, והחשק היפני לתוצרים המקומיים של סין, הפורטוגזים שימשו כמתווכי מסחר בין יפן לסין, באמצעות מערך ספינות מסחר אירופאיות. הפורטוגזים קנו את הסחורה הסינית ומכרו אותה לעם היפני וההפך. המוצרים העיקריים אשר הובאו ליפן בעזרת מערך הספינות האירופאיות היו משי וחרסינה.

בין השנים 1600–1613, עם כניסתן של ספרד, הולנד והממלכה המאוחדת למרוץ האימפריאליסטי באסיה, פורטוגל התקשתה לשמור על יחסי המסחר ההדוקים שלה עם יפן.

העם היפני הביע התעניינות רבה בכלי הנשק הפורטוגזים, ובפרט לתותחים הפורטוגזים. בשנת 1543, שלושה פורטוגזים הגיעו לדרום האי טנגשימה כדי להציג את התותחים הפורטוגזים בפני העם היפני. במהלך תקופת סנגוקו, תקופה בה פרצה מלחמת האזרחים הארוכה ביותר בהיסטוריה של יפן, כלי הנשק הפורטוגזים שיחקו תפקיד מפתח חשוב במלחמה. יפנים רבים קנו רובים ושיריונים פורטוגזיים. אודה נובונאגה, יוזם איחוד יפן, עשה שימוש נרחב בתותחים הפורטוגזיים בקרב נגאשינו. בשנת 1544 הצליחו הנפחים היפניים לשחזר את המנגנונים של כלי הנשק הפורטוגזיים, והחלו לייצר אותם בייצור המוני. לאחר 50 שנה של פיתוח כלי הנשק הפורטוגזיים ביפן, הצליחה האומה היפנית להפוך למעצמה צבאית אשר גברה על רוב צבאות אירופה.

בנוסף לפיתוח קשרי המסחר בתחום כלי הנשק, תחום הסחר בבני אדם יפניים התפתח גם כן. לאורך המאה ה-16 והמאה ה-17, הפורטוגזים קנו עבדים יפניים ומכרו אותם מעבר לים, כולל פורטוגל עצמה. בשנת 1555 פורטוגזים רבים שחיו בפורטוגל, רכשו נערות יפניות לצורך קיום יחסי מין. בשנת 1571, סבשטיאו, מלך פורטוגל, אסר על סחר בבני אדם באדמת פורטוגל, מחשש שהסחר בעבדים היפנים והזנות היפנית בפורטוגל תשפיע לרעה על העם הפורטוגזי.

ב-24 ביולי 1587, טויוטומי הידיושי, מצביא יפני, שלח מברק לסגן המחוז הישועי באי קיושו בו דרש מהעם הפורטוגזי להפסיק לרכוש עבדים ונערות יפניות לאדמתן. בנוסף, טויוטומי דרש כי כל העבדים היפניים יוחזרו ליפן בחזרה. בעקבות כך, טויוטומי גירש את המיסיונרים הנוצרים מהאי.

הפורטוגזים העדיפו עבדים יפנים וסיניים מאשר עבדים מאפריקה. הפורטוגזים ייחסו לעבדים היפניים תכונות כמו אינטליגנציה גבוהה וחריצות.

בשנת 1595 נחקק חוק בפורטוגל האוסר על מכירת ורכישת עבדים אסייתים.

ערים תאומות 
ליפן ולפורטוגל שמונה הסכמי ערים תאומות:
  עם 
  עם 
  עם 
  עם 
  עם 
  עם 
  עם 
  עם

נציגויות דיפלומטיות 

 יפן מיוצגת בפורטוגל בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בליסבון, בירת המדינה. יפן מיוצגת בפורטוגל בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר פורטו.
 פורטוגל מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. פורטוגל מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות שש קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים קובה, קיוטו, נגסאקי, נגויה, אוסאקה וטוקושימה.

ראו גם 
 קקורה קירישיטן
 סחר הנאנבאן

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים 

 יחסי יפן–פורטוגל, באתר משרד החוץ היפני
 יחסי יפן–פורטוגל, באתר השגרירות היפנית בפורטוגל
 יחסי יפן–פורטוגל, באתר השגרירות הפורטוגזית ביפן
 שגרירות יפן בפורטוגל
 שגרירות פורטוגל ביפן

הערות שוליים