מחנה זארבורג

מחנה זארבורג (בגרמנית: Saarburgkaserne) היה מחנה, שהוצבו בו חיילים של הבונדסוור בקתריננפורשטאדט (Katharinenvorstadt) בלנדסברג על הלך שבדרום גרמניה, כ-60 ק"מ ממערב למינכן. הוא נקרא על שם זארבורג  שבחבל הסאר.

היסטוריה
המחנה נבנה בשנים 1900 עד 1905 לשימושו של גדוד תותחני השדה ה-9 של צבא בוואריה. לאחר שחזר הגדוד ממלחמת העולם הראשונה, הוא שכן בלנדסברג עד פירוקו. שרידי הגדוד השתתפו כפרייקור בדיכוי הרפובליקה הסובייטית הבווארית במינכן.

לאחר התארגנות מחדש של צבא בוואריה , הוקם הגדוד השני של רגימנט התותחנים השביעי והוצב במחנה זה, עם שתי סוללות ארטילריה הרריות. בשנת 1927 הפך המחנה לבסיס הימי הדרומי ביותר של הצי הגרמני, הרייכסמרינה , והוקם בו שירות המודיעין הימי הדרומי.

כחלק מחימוש הוורמאכט, שונה שמו של המחנה ל"מחנה זארבורג", לזכר קרב זארבורג (1914). גדוד התותחנים 63 של הוורמאכט שכן במחנה. ניתן להבין את ההתייחסות לחבל הסאר בשם המחנה, כפי שנקבע בשנת 1935, גם כתעמולה לשילובו של חבל הסאר ברייך הגרמני.

מחנה העקורים לנדסברג
מחנה זארבורג נכבש עם כיבוש לנדסברג על ידי הארמייה השביעית האמריקאית. לאחר תום המלחמה, בשנת 1945, הוקם במקום מחנה העקורים לנדסברג בסיוע אונרר"א, מינהל הסעד והשיקום של האו"ם. המחנה התקיים עד 1951.

שימושים צבאיים
כחלק מחימושה של גרמניה המערבית מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה (Wiederbewaffnung) , הוקם במחנה זארבורג גדוד האספקה מספר שלוש של חיל האוויר הגרמני, בשנת 1958. לאחר זמן קצר הועבר הגדוד לקסרקטין וולפן הסמוך. בשנת 1963 נפרסו במקום כנף טילים 1 (FKG1)  וחלקים מיחידת התותחנים האמריקאית 74 (חטיבת החימוש ה-59 ). בשל הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני (חוזה INF), פורקה כנף הטילים ב-31 בדצמבר 1991. עד העתקתה לבסיס חיל האוויר בקאופבוירן  שבקאופבוירן  שבדרום גרמניה, הועברה קבוצת הטילים החמישית (קבוצת 5 / FlaRak 22) באופן זמני למחנה זארבורג. המחנה נסגר בשנת 1993.

הנצחת מחנה העקורים
בשנת 1989 יזם אנטון פוסט , יחד עם עמותת אזרחי לנדסברג, הצבתו של לוח זיכרון בכניסה למחנה העקורים שהיה קיים בעבר במחנה זארבורג. בכתובת על הלוח נזכר השימוש במקום לפני 1945 בידי הוורמאכט ובהמשך על ידי הבונדסוור. כמו כן מוזכרת הקמת אחד ממחנות העקורים הראשונים שהיה שמור בלעדית לעקורים יהודים לאחר מלחמת העולם השנייה. אל"ם א. ד. אירווינג היימונט, מפקדו הראשון של המחנה, תרם את הלוח, והצבתו נתמכה על ידי העיר לנדסברג והבונדסוור. הנואם הראשי בעת חנוכת השלט היה ד"ר אברהם י' פק (Abraham J. Peck) מהארכיון היהודי האמריקאי, יליד המחנה. דובר נוסף היה ד"ר סימון סנופקובסקי , ניצול השואה, תושב לשעבר במחנה העקורים לנדסברג ונשיא הקהילות היהודיות בבוואריה.

במחנה הוסרט חלק מהסרט ארוכה היא הדרך בכיכובו של ישראל בקר.

מבני מחנה זארבורג שופצו ברובם, והם כיום מרכז מגורים ושירותים (משרד המס של העיירה לנדסברג). בחדר האוכל של הקצינים  לשעבר פועלת הנהלת משרדי שימור המורשת התרבותית , שאירחה את הפרויקט התרבותי הגרמני "קוורה" .

קישורים חיצוניים

זארבורג
גרמניה: בסיסים ומתקנים צבאיים
גרמניה: היסטוריה צבאית
בוואריה