יחסי איטליה–שווייץ

יחסי איטליה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים בין איטליה לשווייץ, אשר בדרך כלל הם קרובים, ומנוהלים כיום על ידי מערכת אמנות מורכבת (כולל יחסים עם האיחוד האירופי, שאיטליה חברה בה).

רקע כללי
שתי המדינות חולקות גבול ארוך ושלוש שפות נפוצות (איטלקית היא אחת מארבע השפות הרשמיות של שווייץ. גרמנית וצרפתית הן שפות מיעוט מוכרות באיטליה). באיטליה ישנם 48,000 שווייצרים, ואילו אזרחי איטליה הם הקבוצה הזרה הגדולה ביותר בשווייץ: 500,000 איטלקים, כולל בעלי אזרחות כפולה. שווייץ הייתה יעד פופולרי עבור מהגרים איטלקים במאה ה-19 ובין 1950 ל-1970 היו מחצית מכלל הזרים בשווייץ איטלקים. יש גם יותר בתי ספר שווייצריים באיטליה מכל מדינה אחרת בעולם.

יחסים כלכליים
איטליה היא שותפת הסחר השנייה בגודלה בשווייץ, ושווייץ היא המשקיעה השמינית בגודלה באיטליה (22 מיליארד פרנק שווייצרי) היוצרת 78,000 מקומות עבודה. איטליה משקיעה 6 מיליארד פרנק שווייצרי בשווייץ ויוצרת 13,000 מקומות עבודה. שתי המדינות מקושרים במידה רבה באמצעות הסכמי האיחוד האירופי עם שווייץ ושווייץ היא גם חלק מאזור שנגן של האיחוד האירופי שמבטל את הגבולות הבינלאומיים בין המדינות החתומות על ההסכם.

יחסים דיפלומטיים
שווייץ מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא, ו-12 קונסוליות בבארי, ברגמו, בולוניה, קליארי, קטאניה, פירנצה, ג'נובה, מילאנו, נאפולי, פאדובה, טורינו וונציה. מאידך, איטליה מחזיקה בשווייץ שגרירות בברן, ו-4 קונסוליות בבזל, ז'נבה, לוגאנו, וציריך.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים