פרשת סילבסטר

פרשת סילבסטר היא פרשה פלילית שהיוותה את התיק הראשון שהונח על שולחנו של בית המשפט העליון של מדינת ישראל וגם משפט הריגול הראשון שהתקיים במדינת ישראל. במסגרת הפרשה הורשע פרדריק סילבסטר בערכאה הראשונה בריגול ונידון לשבע שנות מאסר, ולאחר מכן זוכה בערעור.

הפרשה עוררה עניין תקשורתי רב הן בישראל, הן בבריטניה והן בעיתונות הבין-לאומית.

אודות הפרשה
הפרשה החלה בירושלים בתקופת מלחמת העצמאות, כחודשיים לאחר שהשלטון הבריטי המנדטורי הסתיים.
ב-8 ביולי 1948 עצרו אנשי האצ"ל (שעדיין פעל בצורה עצמאית בירושלים) חמישה אזרחים בריטים: ויליאם ג'ורג' הוקינס, פרדריק ויליאם סילבסטר, אלפרד ליץ', תומאס מייקל אלווד בריאנט ותומס אנת'וני דאונס. כל העצורים היו אזרחים בריטים, פקידי חברת החשמל תושבי המושבה הגרמנית בירושלים שנעצרו בחשד שריגלו לטובת הלגיון הערבי. ב-16 ביולי 1948 ראשי האצ"ל הסגירו את החשודים לרשויות המדינה לאחר שניתנה התחייבות בשמו של היועץ המשפטי לממשלה, יעקב שמשון שפירא, להעמידם לדין.

לאחר שחקירה משטרתית, שנוהלה על ידי יעקב מלץ לא גיבשה תשתית ראייתית נגד שלושה מהעצורים, שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב, אליעזר מלחי, הורה לשחרר את השלושה והאריך את מעצרם של סילבסטר והוקינס. לא נמצאו ראיות להעמידם לדין בקשר לפיגוע ברחוב בן-יהודה בפברואר 1948 בו היו מעורבים עריקים בריטים.
משרד החוץ הבריטי הפעיל לחצים כבדים על מדינת ישראל שלא להעמידם לדין. משה שרת, שר החוץ הישראלי, נטה שלא להחריף את היחסים עם בריטניה שהיו ממילא מתוחים. לפיכך הזמין אליו את היועץ המשפטי לממשלה שפירא כדי לשכנעו שהאינטרסים העליונים של המדינה מחייבים שלא לפגוע עוד יותר ביחסים הרעועים עם הבריטים. שרת ביקש משפירא לשחרר את הנאשמים ללא משפט. האחרון סירב ועמד בתוקף על קיום משפט, כששני נימוקים מרכזיים עמדו לנגד עיניו: הראשון, כי יש להעמיד לדין את מי שחשוד בביצוע עבירה חמורה. השני, ההתחייבות שניתנה לאצ"ל על העמדתם לדין. נוכח תגובה זו ויתר שר החוץ שרת על כוונתו להביא את העניין לדיון בממשלה.

לאחר חקירת הנאשמים ובחינת חומר הראיות, טענות ההגנה והעדויות החליט שופט השלום הראשי בבית משפט השלום בירושלים, משה גולדברג כי יש הוכחות מספיקות להאשמתם של השניים בריגול והעביר את המשך דינם לבית המשפט המחוזי בירושלים.

בבית המשפט המחוזי בירושלים
ב-29 באוגוסט 1948 הוגש נגד השניים כתב אישום בית המשפט המחוזי בירושלים. סילבסטר הואשם בכך ששידר באלחוט לקונסוליה הבריטית, ששכנה בקרבת העיר העתיקה, בשטח שהוחזק על ידי הלגיון הערבי, ידיעות על מיקום הפגזות באזור ירושלים ובעבירות נוספות של החזקת משדר אלחוטי ללא רישיון. על פי כתב האישום, דובר בידיעות שעלולות היו להיות לתועלת האויב. התובע היה חיים כהן, מי שמונה לפרקליט המדינה. את הנאשמים ייצגו עורכי הדין יעקב סלומון החיפאי, יעקב סטוינובסקי ופנחס רבינוביץ הירושלמים, וריצ'רד לוי, בריסטר יהודי-אנגלי שנשלח בידי משרד החוץ הבריטי. במהלך אחד הדיונים בתיק נפטר השופט גד (גינטר) שטולץ מאירוע מוחי. במותב שישב בדין נותרו הנשיא בנימין הלוי והשופט אליהו מני. ב-8 באוקטובר 1948 ניתן פסק הדין, לפיו זוכה הוקינס (זיכוי בעל פה ללא פסק דין כתוב), ואילו סילבסטר נמצא אשם בעבירה נגד סעיף 3(1)(ג) של פקודת הסודות הרשמיים, ונדון לשבע שנות מאסר.

בבית המשפט העליון
סילבסטר ערער על הרשעתו בפני בית המשפט העליון, בתיק הראשון שהובא אי פעם בפני בית המשפט העליון במדינת ישראל בהרכב שכלל את נשיא בית המשפט העליון, משה זמורה, יצחק אולשן ומנחם דונקלבלום. בערעור בנובמבר 1948 זוכה מחמת הספק, בפסק דין המהווה תקדים בדיני הדיון הפלילי. בית המשפט קבע בפסק הדין כי אף אם ידיעה מהסוג ששידר סילבסטר ושבגינה הואשם בריגול יכולה להיות לתועלת האויב, לא נמצאה הוכחה שזו המטרה הפסולה שהוא ביקש להשיג בשדרו את הידיעה. אחד הציטוטים הזכורים מפסק הדין של נשיא בית המשפט העליון, משה זמורה: "פרוצידורה פלילית טובה צריכה בוודאי לתת לנאשם את מלוא ההגנה, כדי למנוע עיוות דין, אבל הדיון הפלילי אינו צריך לקבל צורת משחק אשקוקי שבו מהלך אחד בלתי נכון קובע את גורל המשחק. תפקיד הדיון הפלילי — להוציא כאור משפט".

קישורים חיצוניים

 ע"פ 1/48 פרדריק ויליאם סילוסטר נ' היועץ המשפטי לממשלת ישראל, ניתן ב-8 בפברואר 1949. פד"י כרך א', חלק ראשון, עמ' 5–49

הערות שוליים

פסקי דין של בית המשפט העליון
פסקי דין של בית המשפט המחוזי בירושלים
ריגול זר בישראל
סילבסטר
פסקי דין פליליים בישראל
ישראל: מורשעים שזוכו
1948 בישראל