תופעת חזירי הבר בחיפה

תופעת חזירי הבר בחיפה היא תופעה בה משוטטים חזירי בר במרחב העירוני בחיפה. התופעה מתרחשת גם ביישובים אחרים באזור הכרמל כדוגמת נשר, טירת הכרמל, עספיא, דלית אל-כרמל ויישובי חוף הכרמל.

רקע 
חזיר הבר בישראל הוא תת-המין חזיר אנטולי (Sus scrofa lybicus), והוא שוכן מובהק של אזורי חורש, יער, סבך וביצות.

לפני קום מדינת ישראל, היה ציד חזירי הבר נפוץ, וייתכן כי בתקופה זו הם כמעט נעלמו מרוב אזורי ארץ ישראל, פרט לביצת החולה ולבקעת הירדן. לאחר קום המדינה התרבו החזירים והתפשטו, וכיום הם נפוצים מהגולן והגליל ועד מערב הנגב. באזור הכרמל והגליל ניתן להיווכח במספרם ההולך וגדל של חזירי הבר, אשר נצפים בתוך היישובים עצמם בתדירות הולכת וגוברת. הסיבות העיקריות להתרבות ולהתפשטות של חזירי הבר בישראל כוללות ככל הנראה את השמדת הנמרים בגליל, לצד העלייה בכמות המזון והמים הזמינים באזורים עירוניים וחקלאיים. לחזיר הבר בישראל אין כיום אויבים טבעיים והוא מצליח להתמודד היטב עם שינויים בסביבה.

לפי החוק להגנת חיית הבר בישראל, חזיר הבר מוגדר "חיית בר מוגנת" וחל איסור חמור לצוד, לפגוע או ללכוד אותו ללא היתר בכתב מרשות הטבע והגנים.

התפשטות למרחב העירוני בחיפה 
חזיר הבר אינו נוהג לנדוד למרחקים גדולים. תחום המחיה של הנקבות נע בין 2 ל-6 קמ"ר ו-10–20 קמ"ר עבור הזכרים. בשנים האחרונות חזיר הבר הפך למין מתפרץ, מין אשר התפשט באינטנסיביות בתוך תחום תפוצתו הטבעית בעקבות פעילות האדם. אוכלוסיית חזירי הבר גדלה בקצב גבוה יחסית. בעקבות זאת נרשמו עדויות רבות יותר על מפגשים בין בני אדם לחיות בר, שמתקיימים דווקא בתוך השטח העירוני. עד שנת 2006 היה שיווי משקל הרמוני בין תושבי השכונות בחיפה לבין חזירי הבר, ומפגש חזיתי בחזיר בר נחשב לאירוע נדיר. בשנת 2006 נצפתה כניסה של חזירי בר אל תוך המרחב העירוני בשכונות. אט אט הופיעו נזקים ונרשמו דיווחים על תקיפות של תושבים ושל חיות מחמד מצד החזירים.

התפשטותם לתוך המרחב והגידול הדמוגרפי מוסברים בעיקר בזמינות מזון מוגברת במיוחד באזורים חקלאיים ועירוניים: האכלת החזירים על ידי בני אדם וזמינות של אשפה ביתית וגידולים חקלאיים. חזיר הבר הוא אוכל-כול, אך תזונתו מבוססת בעיקר על חומר צמחי (כ-90%) כגון שורשים, בלוטים, אגוזים, חומר צמחי ירוק ויבולים חקלאיים. יתר תזונתם מורכבת ממגוון של פטריות ובעלי חיים, כגון תולעים, חלזונות, פרוקי רגליים, דגים, ציפורים, ביצי ציפורים וגם יונקים קטנים ופגרים. את כל אלה ניתן למצוא, לעיתים בשפע, בסביבות עירוניות. נוסף על כך, מים הם משאב הכרחי עבור הישרדותם של חזירי הבר, ולכן הם משוטטים בחיפוש אחר מים בעונות היבשות. הסבר אחר להתרחבות אוכלוסייתם הוא יכולות הרבייה הייחודיות שלהם יחד עם יכולתם לפלוש לסביבות שונות ועם יכולות האכילה האופורטוניסטיות שלהם, הנשענות על מגוון רחב של צמחים ובעלי חיים. סיבות נוספות להתרחבות האוכלוסייה של חזירי הבר ולהתרבות המפגשים בינם לבין בני אדם הן המחסור בטורפים טבעיים של חזירי הבר, העיור של בתי גידול טבעיים והתרבותם של אזורי מחסה בקצה אדמות חקלאיות. נמצא, כי חזירי בר בשטחים פתוחים (חקלאות ושמורות טבע) מראים חששנות גבוהה באופן מובהק ביחס לחזירי בר עירוניים. חששנות נמוכה יותר בקרב חזירי בר באזורים עירוניים נובעת כנראה מהתרגלותם לנוכחות אדם (הביטואציה).

בשנת 2012 החלה פעילות דילול מוסדרת שלוותה בצעדים נוספים. בין השנים 2014–2018 הוגברה פעילות הדילול כפליים, אך ללא השגת המטרה המיוחלת של דילול 50%–60% מהם על מנת להשיג שליטה באוכלוסיית החזירים. החל משנת 2013 ממוצע התלונות של תושבי השכונות למוקד העירוני בנוגע לחזירי בר עמד על כ-1,500 בשנה, כלומר כארבע תלונות ליום. בשנת 2018 העריכה עירית חיפה את מספרם של חזירי הבר בעיר במאות, אך לפי ד"ר יאיר וייס, הווטרינר העירוני, מדובר באומדן קטן מהמספר האמיתי. כמו כן, הושקעו על ידה כ-600 אלף שקלים בניסיונות הקטנת מספר החזירים הפולשים לשכונות. בשנת 2019 עברה העירייה לפעול בצעדים הומאניים, הן משום שפעולות הדילול לא השיגו את התוצאות הרצויות, והן מטעמים אידאולוגיים של ראש העיר החדשה, עינת קליש-רותם. בינואר 2020 הציבה עיריית חיפה תמרורים חדשים בשכונות הכרמל המתריעים על נוכחות ערה של חיות בר בסביבה העירונית. התמרורים בולטים בצבע צהוב עם איור של חזיר בר וכיתוב "חזיר בר חיפאי בסביבה". כמו כן, החלה העירייה בפעילויות גידור, הצבת תחנות האכלה לחתולים בלבד וקיבוע פחי אשפה, כדי להקשות על חזירי הבר.

באפריל 2020 בזמן הסגר בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל, נצפו חזירי בר ובעלי חיים נוספים משוטטים במספרים גבוהים אף יותר מהתקופה שלפני הסגר.

פתרונות וחלופות לטיפול בבעיה 

לאור המצב ההולך ומחמיר, עומדות מספר אפשרויות פעולה שיתנו מענה ופתרון למצוקת התושבים:
 המשך המדיניות הקיימת ללא שינוי.
 דילול מאסיבי של אוכלוסיית חזירי הבר.
 צמצום המזון הפנוי במרחב העירוני.
 יצירת מוקדי משיכה מחוץ למרחב העירוני (מזון ומים).
 יצירת מחסום פיזי, טכנולוגי או אחר שימנע את חדירת חזירי הבר למרחב העירוני.

בסקר ספרות שנערך בהזמנה של רמת הנדיב, בוצעה חלוקה ל-2 סוגים של טיפול בבעיית חזירי הבר בשטחים בנויים – טיפול באמצעים קטלניים ובאמצעים בלתי קטלניים:
 האמצעים הקטלניים כוללים: לכידה והמתה, מלכודות לולאה, ירי ציידים, ירי מהאוויר והרעלה. שיטות אלו מעוררות ביקורות רבות, סביב הטענה שמדובר במהלכים שאינם הומניים (אם כי קיים מנעד 'הומניות' שכן מלכודות לולאה גורמות לסבל רב לעומת ציד לדוגמה). ביקורת נוספת מושמעת בנוגע לאפקטיביות: הרעלה עלולה לפגוע במינים נוספים, ירי מהאוויר אינו רלוונטי בשטח כה קטן וצפוף כמו בישראל ועוד.
 האמצעים הבלתי קטלניים כוללים שיטות כגון הורדת הפריון באמצעות הזרקות, גידור אזורי מחיה, שימוש באמצעים דוחי חזירים, האכלה מסיחה, והעתקת אוכלוסייה לאזורים אחרים. מרבית הביקורת המושמעת כנגד שיטות אלו, קשורה בעיקר לכך שהן יקרות במיוחד. כמו כן, ניתן לומר על חלק מן השיטות שהן משיגות את ההפך מן הרצוי. כך למשל האכלה מסיחה (מחוץ לאזור הבנוי) עלולה להגדיל את אוכלוסיית החזירים וכדומה.

ראו גם 
תופעת הכרישים בחדרה

לקריאה נוספת 
 סקר ספרות חזירי הבר בעולם ובישראל, אחיעד דוידסון גילרון, רמת הנדיב, ינואר 2017
 חזירים והעיר: איך למתן השפעות חיצוניות?, מרינה טוגר, יצחק בננסון, אוניברסיטת תל אביב, דצמבר 2017
 סמינר תכנון וניהול מדיניות סביבתית - חזירי בר במרחב העירוני בחיפה, הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים, המכון הטכנולוגי לישראל טכניון, יולי 2018

קישורים חיצוניים 

  
  משפחת חזירים משוטטת בגבעת נשר בעיר נשר ב-13 באוקטובר 2022

הערות שוליים 

חזירים בתרבות
חיפה: היסטוריה
שנות ה-2010 בישראל
שנות ה-2020 בישראל
ישראל: בעלי חיים והאדם
ארץ ישראל: מכפילי פרסה