יחסי צ'ילה–צרפת

יחסי צ'ילה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים בין צ'ילה לצרפת. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי וארגון הסחר העולמי.

היסטוריה 

בראשית המאה ה-19 החלו מהגרים צרפתים להגיע לצ'ילה. רבים מהם היו גולים פוליטיים, חיילים לשעבר ומדענים. בשנת 1846 כוננו צ'ילה וצרפת יחסים דיפלומטיים לאחר חתימת "חוזה הידידות, המסחר והניווט". משנת 1860 הגיעו כמה אלפי מהגרים צרפתים והתיישבו בצ'ילה.

במהלך מלחמת האזרחים הספרדית, הקונסול הצ'יליאני המיוחד להגירה בפריז, פבלו נרודה שכר ספינת קיטור צרפתית בשם ויניפג והעלה עליה 2,200 פליטים ספרדים שברחו מספרד במהלך מלחמת האזרחים. רבים התגוררו בתנאים פרועים במחנות מעצר בצרפת. הספינה יצאה מצרפת באוגוסט 1939 והגיעה לנמל צ'ילה בוולפראיסו ב-3 בספטמבר 1939. במהלך מלחמת העולם השנייה צ'ילה נותרה נייטרלית לאורך כל המלחמה. בשנת 1943, צ'ילה ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם מדינות הציר. במהלך תקופה זו, טייסת צ'יליאנית, מרגוט דוהלד נסעה לאירופה, שם הצטרפה לכוח העזר של התובלה האווירית והטיסה 1,500 מטוסים מבסיסים אנגלים לאזורי לחימה בצרפת.

בשנת 1964 ביקר נשיא צרפת שארל דה גול בביקור רשמי בצ'ילה, והפך לנשיא צרפת הראשון שביקר במדינה. בשנת 1965 הפך הנשיא אדוארדו פריי מונטלווה לראש המדינה הצ'יליאני הראשון שערך ביקור רשמי בצרפת. בשנת 1971 מונה פבלו נרודה לשגריר צ'ילה בצרפת שם כיהן עד 1973. בהיותו בצרפת, קיבל נרודה את פרס נובל לספרות.

ב-11 בספטמבר 1973, צ'ילה חוותה הפיכה כאשר כוחות הנאמנים לגנרל אוגוסטו פינושה השתלטו על הממשלה והדיחו את הנשיא סלבדור אלנדה. אלפי צ'יליאנים ברחו מהארץ מחשש לרדיפה. ב-28 בספטמבר 1973, צרפת החלה לקלוט פליטים מצ'ילה ליישוב מחדש. זמן קצר לאחר ההפיכה ניתקה צרפת את היחסים הדיפלומטיים עם צ'ילה עקב הפרות זכויות האדם על ידי הממשלה. היחסים בין צ'ילה לצרפת כוננו מחדש בשנת 1989 כשחזרה הדמוקרטיה בצ'ילה. בשנת 2003 שידרה העיתונאית הצרפתית מארי-מוניק רובין סרט תיעודי שכותרתו Escadrons de la mort: l'école française (חוליות המוות: בית הספר הצרפתי) בערוץ הטלוויזיה הצרפתי Canal +. בסרט התיעודי הצהירה הגב' רובין כי היא גילתה ארכיונים בקה ד'אורסה שהראו כי ממשלתו של נשיא צרפת ואלרי ז'יסקר ד'אסטן שיתפה פעולה עם הגנרל אוגוסטו פינושה וארצות הברית במבצע קונדור, קמפיין של דיכוי פוליטי וטרור ממלכתי הכוללים פעולות מודיעין והתנקשויות בצ'ילה, כדי למגר את ההשפעה והרעיונות הקומוניסטיים או הסובייטים. בפברואר 2004 הצהיר שר החוץ הצרפתי דומיניק דה וילפן בביקור בצ'ילה כי לא היה שום שיתוף פעולה בין צרפת למשטר הצבאי של צ'ילה.

מאז כינון היחסים הדיפלומטיים מחדש בין שתי המדינות, היחסים השתפרו במידה ניכרת. היו כמה ביקורים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות ושתי המדינות חתמו על הסכמים דו צדדיים רבים.

ביקורים רשמיים 

ביקורים רשמיים מצ'ילה לצרפת
 הנשיא אדוארדו פריי מונטלבה (1965)
 הנשיא אדוארדו פריי רואיס-טאגלה (1997)
 הנשיא ריקארדו לאגוס (2001)
 הנשיאה מישל בצ'לט (2009, 2015, 2016)
 הנשיא סבסטיאן פיניירה (2010)

ביקורים רשמיים מצרפת לצ'ילה
 הנשיא שארל דה גול (1964)
 הנשיא ז'אק שיראק (2006)
 הנשיא פרנסואה הולנד (2017)

הסכמים דו צדדיים 
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו צדדיים כמו הסכם לשיתוף פעולה תרבותי (1955), הסכם לשיתוף פעולה טכני ומדעי (1962); הסכם לביטוח לאומי (1999); הסכם לשיתוף פעולה דו-צדדי בנושא שינוי אקלים (2003); הסכם להימנעות ממיסוי כפול והעלמת מיסים (2004); הסכם לשיתוף פעולה עם אנרגיה מתחדשת (2009); הסכם על אשרת עבודה וחופשה (2015) והסכם לקידום תיירות בין שתי המדינות (2015).

תחבורה 
קיימות טיסות ישירות בין סנטיאגו לפריז עם אייר פראנס וטיסות ישירות בין סנטיאגו לפפאטה, פולינזיה הצרפתית עם LATAM צ'ילה.

יחסי סחר 
בשנת 2002 חתמה צ'ילה על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את צרפת). בשנת 2017 הסתכם המסחר בין צ'ילה לצרפת ב-2 מיליארד יורו. הייצוא העיקרי של צ'ילה לצרפת כולל: נחושת; פירות וזרעים; דבק עץ; דגים וסרטנים; ויין. הייצוא העיקרי של צרפת לצ'ילה כולל: כורים גרעיניים, דוודים, מכונות ומכשירים; מכוניות וטרקטורים; מכונות וחומרים חשמליים; תרופות; ומוצרים כימיים. צ'ילה היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של צרפת בדרום אמריקה (אחרי ברזיל).

קישורים חיצוניים

הערות שוליים