אברהם בן סוסאן

הרב אברהם בן סוּסאן (בן שוּשן), (שבט ה'תרי"ג, 1853 - כ"ו באלול ה'תש"א, 18 בספטמבר 1941) היה רב, דיין, מורה צדק וראש ישיבה בעיר דבדו וראש אבות בתי הדין בעיר מוגאדור שבמרוקו.

קורות חייו 

נולד לרב שלמה בן סוסאן ולאמו זוהב, בחודש שבט ה'תרי"ג (ינואר 1853) בעיר דבדו, מרוקו. למד תורה אצל אביו  מילדותו וכבר בגיל 22 נסמך ללמד בישיבת אביו בעיר. ניחן בזיכרון מיוחד.

נשא לאישה את מרת מרים (מרימה) מרציאנו.

בגיל 28 נסמך לדיינות בעיר דבדו שם כיהן בבית הדין יחד עם הרב אברהם מרציאנו והרב אברהם הכהן צבאן.

בהמשך הקים בעיר בית כנסת. לשם הקמתו נסע לעיר פאס כדי להתייעץ עם אנשי הקהילה על צורת הבנייה, ובסוף בנה בדבדו בית כנסת כדוגמת זה שעמד בפאס.

בבית הכנסת שלו הקים ישיבה שהיוותה מקור מרכזי ללימוד תורה ליהודי העיר, בה לימד תלמידים רבים וביניהם גדולי הרבנים של העיר דבדו (רבי דוד הכהן סקלי, רבי שלמה הכהן צבאן ועוד). נשאר בתפקידו כראש הישיבה למעלה מ-20 שנה.

בשנת 1902 פרץ מרד בו חמארה שהביא צרות רבות ליהודי האזור. כתוצאה מכך ברח ר' אברהם לכפר תאזה.

לאחר מכן עזב את תאזה ועבר לפאס שם שימש כספרא דדיינא בבית הדין של הרב שלמה אבן דנאן, שאמר עליו ש"חושן המשפט על ליבו". בפאס גם חיתן את בנו הרב מאיר יעקב עם רינא, בתו של יוסף עטייא, אחד ממכובדי הקהילה. אותו בן נפטר כשהיה רק בן 29. המאורע ציער מאוד את רבי אברהם, שלא יכל לשאת את הצער והחליט בעקבות כך לעזוב את העיר.

מפאס עבר למרקש, שם יסד ישיבה ולימד בה במשך שנתיים. באותה ישיבה לימד הרבה תלמידים, ביניהם מי שלימים נתמנה לאב בית הדין בעיר, רבי מרדכי קורקוס.

בשנת ה'תרע"ו - 1916 עבר למוגאדור, שם נתמנה לראש אבות בתי הדין. במסגרת תפקידו זה הסמיך תלמידים לשחיטה ורבנות. נשאר בתפקיד זה עד פטירתו בשנת ה'תש"א 1940 בהיותו בן 88. 

בנו הרב חיים דוד בן סוסאן (לימים ראב"ד קזבלנקה) המשיך אחריו מספר שנים בתפקידו בבית הדין של מוגאדור.

רבנים אחרים 
רבים מרבני מרוקו ובפרט רבני האזורים בהם כיהן בתפקידיו הרבים, העריכו את ר' אברהם ואת גדלותו בתורה.

כששהה בפאס פגש את הרב יוסף בן נאיים שם נוכח לכישרונו הרב בלימוד התורה. ר' אברהם עודד את אביו, ר' יצחק, להקים לבנו ישיבה בה יוכל לפתח את כישוריו וללמד אחרים. ר' יצחק שמע לעצתו והקים בפאס ישיבה, שנסגרה לאחר מספר שנים בעקבות מאורעות התריתל. השד"ר הרב שמעון ועקנין העיד שראה את שניהם יושבים באחת החנויות בעיר פאס ועל כך אמר כי "גלתה סנהדרין לחנויות".

רבים הזכירו ושבחו אותו בספריהם, ביניהם ר' יוסף חיים ילוז, תלמידו המובהק ר' דוד הכהן סקלי, והרב שלמה הכהן זאגורי.  חלקם גם התייעצו איתו בעניינים הלכתיים שונים, כמו תלמידו הרב שמואל מרציאנו, הרב שלמה אבן-דנאן, הרב יוסף משאש ועוד רבים.

חיבוריו 
הותיר אחריו שני חיבורים הלכתיים שלא פורסמו:  

 ליקוטי דינים על סדר הא"ב. 
 קובץ פסקי דינים.

עסק גם בתרגום הספר "בית שלמה" מרבי שלמה מאיר, העוסק באיסור והיתר, יחד עם רבי יוסף ענקונינה. התרגום הושלם באייר ה'תרנ"ב (1892) והספר נדפס מספר שנים אחר כך.

מתלמידיו 
 הרב דוד הכהן סקלי- מחבר ספר שו"ת "קריית חנה דוד" על ארבעת חלקי השו"ע, "לך דוד"- חידושים על התורה, "משכיל לדוד"- ביאור על ספר הזוהר, ועוד. נחשב לתלמידו המקורב ביותר של ר' אברהם בן סוסאן.
 הרב שלמה הכהן צבאן- מחבר ספר שו"ת "מעלות לשלמה" על ארבעת חלקי השו"ע, שו"ת "ויחל שלמה" ובו קונטרס "יחס דבדו" על יחוס הקהילה היהודית בדבדו, ועוד.
 הרב שמואל מרציאנו (לחימר)- מחבר ספר שו"ת "ויען שמואל".
הרב מרדכי קורקוס- ראש ישיבה ואב"ד בעיר מרקש. מחבר הספר "גדולת מרדכי".
תלמידו המובהק רבי דוד עטר.

ראו גם 
 דבדו
 בו חמארה

קישורים חיצוניים 
 הספר עיר הכהנים דבדו מאת ר' אליהו מרציאנו
 אתר מורשת יהדות מרוקו- חכמי דבדו
 אתר מורשת יהדות מרוקו- שבחי צדיקים- ר' אליהו מרציאנו
 מבוא לספר מעלות לשלמה מאת ר' שלמה הכהן אצבאן
 קונטרס "יחס דבדו" בתחילת הספר "ויחל שלמה" מאת ר' שלמה הכהן אצבאן

הערות שוליים 

ויקיפדיה: ערכים של משתמשים חדשים
אסואירה: רבנים
דבדו: רבנים
דיינים
ראשי ישיבה מרוקאים
ילידי 1853
נפטרים ב-1941