תהילים קכ"ב

תהילים קכ"ב הוא המזמור ה-122 בספר תהילים והוא חלק מקובץ שירי המעלות בספר. זהו מזמור תפילה בה מביע משורר תהילים את שמחתו לעלות לרגל לירושלים.

תוכן המזמור ומבנהו
יש המחלקים את המזמור כך: פסוק א' משמש כמבוא וכל צמד פסוקים הבאים אחרי כותרת המזמור משמשים כחלק. מפסוק א' משמש ככותרת מבוא למזמור. לדעת רבי משה הכהן אבן ג'יקטילה, המזמור חובר על ידי דוד כדי שיושר בעת בניית בית המקדש. הקושי העולה מהפסוק הוא התיבה: "לדוד" המופיעה בכותרת המזמור שיש הטוענים כי זה מעיד על כל שהמזמור נכתב לכבוד דוד.

בעל המזמור מתפלל לשלום ירושלים. במזמור פונה המשורר בשם העולים לרגל לבית המקדש, הפנייה אל העיר נעשית בגוף שני ובה הוא מדבר בשבחה. לדעת רבי יעקב פייתוסי מזמור זה נאמר על ידי הגולים ובו מובע הרעיון של יישוב ארץ ישראל

רקע היסטורי לחיבור המזמור 
ישנה סתירה בולטת בין כותרת המזמור לבין גופו של המזמור. בכותרת נאמר "שיר המעלות לדוד", ואילו תוכנו של המזמור מתאר את העלייה לבית ה' והגעת השבטים לירושלים. דוד, לא בנה את בית ה', ועל כן, בכל מקרה, לא התקיימה בזמנו עליית השבטים שלוש פעמים בשנה אל בית המקדש. בנוסף: במזמור מתוארת ירושלים כמקום ישיבת "כיסאות לבית דוד", ואם כן, על כיסא המלוכה בירושלים ישבו אז כבר צאצאיו של דוד. פתרונות לסתירה זו ניתנו באופנים שונים והם משמשים גם כהסבר לרקע ההיסטורי לחיבורו של המזמור

בספרות חז"ל 

פתרון זה, המבוסס על דרשת הפסוקים מציג את המזמור כתגובתו של דוד על דברים ששמע מפי בני דורו שאמרו: "[מתי] בית ה' נלך?".

בפרשנות המקרא של ימי הביניים 
פרשני המקרא בימי הביניים נקטו פירושים שונים, בחלקם על דרך הפשט, שדרכם הסבירו גם את הרקע ההיסטורי לחיבור המזמור.
 רד"ק ור' ישעיה פירשו כי "המזמור הזה מאמר בני הגלות, ומרוב תאוותם לבנין בית המקדש, יזכרו עלות ישראל לרגלים, וידברו על לשון האבות שהיו בזמן הבית".
 המאירי (באחד משני מפירושיו) פירש כי "זה המזמור יש לפרשו על בני הגלות... יתנבא על בשורת הגאולה: שבהגיע תור הגאולה ויצא קול הישועה, תגדל שמחת העם בבשורה. ולהפליג במעלת הישועה האריך "בשבחי ירושלים ואמר: 'עומדות היו רגלינו...' כלומר כשהיית במילואך".

פירושים אלה, המפרשים את מזמורי ספר תהילים כנבואות שנאמרו לצורך בני הגלות, נפוצים בדברי הראשונים, והם נובעים מן הרצון להפוך את ספר תהילים לכזה שמבטא את רחשי לבם של ישראל בתקופה שבה חיו המפרשים עצמם.
 ראב"ע בשם ר' משה הכהן ג'יקטילא מפרש: "אמר רבי משה, כי זה השיר אמרו דוד שייאמר עם הזמירות בבית ה' בעת שייבנה הבית". כלומר, דוד אמר מזמור זה לשם העתיד, אולם לא לשם הדורות הרחוקים - בני הגלות או בני בית שלישי - אלא לשם הדורות הקרובים ביותר - אלו שחיים בימיו של דוד עצמו ושיזכו לבניין המקדש בימי בנו. הנחה זו של ר' משה פוטרת אותו מלייחס לדוד נבואה: הרי דוד ידע מפי נתן הנביא ששלמה בנו הוא שיבנה את הבית. וכפי שדוד הכין חומרים לבניין הבית בידי בנו, כך הכין אף שירים וזמירות שייאמרו בבית ה' בעת שייבנה הבית.
 הנחת הפרשנים היא שהזכרת שמו של דוד בכותרת המזמור מעידה על היותו מחבר המזמור ואמנם מסתבר שכך הדבר ברוב המזמורים בספר תהילים שכותרתם מכילה שם או שמות של אישים. אולם ישנם מזמורים שנראה כי הכותרת שלהם היא הקדשה של המזמור לאותה אישיות הנזכרת בה. יש הסבורים כי גם כאן מדובר על מזמור שכותרתו היא הקדשה ולכן אין סיבה לייחס את הפרק לתקופה שבה המקדש לא היה קיים: לא לתקופת דוד ולא לתקופת הגלות. המזמור משקף את חווייתם של עולי הרגל לירושלים, והמשורר שחווה חוויה מרוממת זו הוא שחיברו והקדישו לדוד המלך.

בליטורגיה
פרק זה הוא חלק מהמזמורים הנוספים בפסוקי דזמרא של שבת ויום טוב.

בקצת קהילות אשכנז, נוהגים לומר מזמור זה (יחד עם "ברכי נפשי" (תהלים קד) ושאר מזמורי שיר המעלות) אחרי מנחה בשבתות החורף, כלומר משבת בראשית עד (ולא עד בכלל) שבת הגדול.

כמו כן בחלק מהקהילות נהוג לאומרו לפני עלינו לשבח בתפילות ערבית של לילות חול המועד סוכות.

המזמור בתרבות
המזמור, באנגלית, הושר בכניסתה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת להכתרתה ב-2 ביוני 1953.

בשירו הידוע של יוסי גמזו 'בשערייך ירושלים' ללחן יחזקאל בראון שזורים פסוקים מספר תהילים וממזמור זה השורה הפותחת את שירו: "עומדות רגלינו בשערייך, ירושלים". השיר זכה למספר ביצועים ביניהם של יהורם גאון, הפרברים, רונית אופיר וגאולה גיל. המזמור זכה ללחן של מרדכי כלפון ולביצוע אורפנד לנד. בשיר "שלווה בארמונותייך", מתוך האלבום "תוך כדי תנועה", הראפר והזמר רביד פלוטניק מבצע חלקים מתוך הפזמון.

במוזיקה החסידית
 שמחתי - הית ה' נלך - אהרלה סמט ויידאלע מנדלסון, לחן של יוסי פריד, עיבוד של אלי קליין ואיצי ברי.
 שמחתי - לחן של שמשי ניימן באלבום נחמה.
 למען אחי - דובי מייזלעס באלבום טביעת אצבע, לחן של ר' ישראל באדאנסקי.
 שמחתי באומרים לי בית ה נלך - לחן של ר שלמה זלמן ריבלין. הושר בהליכה לכותל המערבי בחג השבועות תשכ"ז לאחר שחרורו. לאחר מכן הרב הדרי לימד את השיר והושר על ידי ישיבת הכותל בעת הליכה לכותל בחג השבועות.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קכב
שיר המעלות
פסוקי דזמרא של שבת