מכירת ארץ מצרים לפרעה

מכירת ארץ מצרים לפרעה הוא סיפור המופיע בפרשת ויגש שבספר בראשית המתאר את מכירת ארץ מצרים מאנשי מצרים ליוסף כדי לקבל אוכל עקב הרעב כשהרווח הולך לפרעה.

רקע 
יוסף נמכר לישמעלים על ידי אחיו שמכרו אותו למצרים.
בעקבות חלומות פרעה ופתרון יוסף, יוסף הציע לו לשמור תבואה בשנות השובע בשביל שנות הרעב, פרעה התפעל מהצעה, ומינה את יוסף למשנה למלך, והפקיד אותו על ביצוע משימת אגירת המזון. יוסף ביצע בהצלחה את המשימה ואגר אוצרות מזון רבים בשנות השובע, שאותם מכר לאחר מכן ליושבי מצרים בשנות הרעב.

המכירה 
לאחר שתי שנות רעב נגמר לאנשי מצרים הכסף, אז נתנו ליוסף את המקנה, וכשגם זה נגמר הביאו את אדמת מצרים, למעט את אדמת כוהני מצרים (כמרים, בלשון רש"י) שפרעה מחויב על פי החוקה המצרית לספק להם אוכל, קצבת לחם מסוימת כל יום.
בעקבות המכירה חייב יוסף את אנשי מצרים לתת חומש מתבואת אדמתם לאוצרות פרעה כאריסים.
בזמן כתיבת המקרא אנשי מצרים עדיין שלמו חומש לפרעה.

הוכחת המכירה 
בשביל להוכיח את המכירה יוסף העביר את אנשי מצרים מעיר לעיר והושיב אנשי עיר אחת בחברתה ולהפך, לזיכרון שאין להם עוד חלק בארץ.

בתלמוד בבלי מסכת חולין כתוב שיוסף עשה את זה כדי להסיר חרפה מאחיו, שלא יקראו להם גולים אפילו שגלו מארץ ישראל למצרים.

הערות שוליים 

סיפורי ספר בראשית
פרשת ויגש
יוסף בן יעקב