אנטון גובאו

אנטון גובאו (בהולנדית: Anton Goubau; 1616, אנטוורפן – 1698, אנטוורפן) היה צייר בארוק פלמי. הוא בילה ברומא ושם השתייך לאגודת ציירי הז'אנר הבמבוצ'אנטי, ההולנדי והפלמי, שיצרו ציורים מחיי היומיום של המעמדות הנמוכים ברומא ובאזור הכפרי שלה. הוא ידוע בנופיו האיטלקיים ובציורי הז'אנר שלו בסגנון הזה ובציורי ההיסטוריה שלו על נושאים מיתולוגיים ודתיים.

ביוגרפיה 
גובאו נולד במשפחה אמידה באנטוורפן. הוא החל את לימודי הציור בהשגחת יאן דה פריאוס בשנת 1629. הוא הפך לחבר בנסע באנטוורפן בשנת 1636 או 1637. הוא תועד בפריז בשנת 1642 ואז נסע לאיטליה. הוא שהה ברומא משנת 1644 עד 1650. כאן התקרב לקבוצת ציירי הז'אנר סביב פיטר ואן לאר - "הבמבוצ'אנטי".

אין שום עדות כתובה שהוא הצטרף לאגודת הבנטפויכלס, העמותה של אמנים הולנדים ופלמיים שעבדו ברומא, אף על פי שצייר יצירה שכותרתה "לימודי אמנות ברומא" בשנת 1662, המתארת כמה מחברי ה"בנטפויכלס" שמציירים ציורים של חורבות עתיקות בנוף מחוץ לרומא. הציור הזה מוכיח שהוא היה גם בחבורת הבנטפויכלס.

בשנת 1650 חזר גובאו לאנטוורפן, שם קיבל עבודות רבות בנושאים דתיות.  הוא גם המשיך לצייר נופים איטלקיים עם דמויות רבות וחורבות עתיקות לקהל לקוחות בינלאומי כולל אריסטוקרטים גרמנים.

בין תלמידיו היו אברהם קושט, ארנולד ג'רארדי, יוסטוס ג'רארדי, לוריס גובאו, יאן הבפטיסט טיוסנס האב ויאן הבפטיסט טיוסנס הצעיר.

גובאו נפטר באנטוורפן ב־11 במרץ 1698.

יצירתו 
גובאו ידוע בעיקר כצייר סצינות שוק הממוקמות בסביבה רומאית או בנוף ים תיכוני, שמכילות לעיתים קרובות הרבה דמויות קטנות בסגנון הבמבוצ'אנטי. השם במבוצנטי ניתן לקבוצה של ציירי ז'אנר הולנדים ופלמיים שהיו פעילים ברומא משנת 1625 לערך עד סוף המאה השבע עשרה והתמקדו בנושא ציוריהם בחיי היומיום של המעמדות הנמוכים ברומא וסביבתה. במהלך נסיעתו לאיטליה, הצליח גובאו להכיר את עבודתם של ציירים כמו פול בריל (הידוע בנופיו האיטלקים) ואת ציורי הבמבוצ'אנטי יאן מיל, יאן בוט, מייקל סוברטס ויוהנס לינגלבך. הייתה להם השפעה קריטית על התפתחות הסגנון והנושא שלו בסגנון הז'אנר האיטלקי.

בשובו לאנטוורפן צייר נופי איטלקים עם דמויות קטנות רבות המראות את השפעתם של ברתולומיאו ברנברג, יאן בוט והקומפוזיציות הרומיות המוקדמות של יאן אסלין. בדרך כלל הוא גילה עניין בלעורר אווירה רומאית יותר מאשר ליצג טופוגרפיה ריאלית. הוא שילב כמה אתרים ברומא ביחד כדי ליצור סוג של סינתזה של המראות בעיר. בכמה ציורים הוא מראה עניין טופוגרפי ספציפי יותר.

מדי פעם הוא צייר מה שנקרא "סצינות חדר השמירה", סוג של סצנת ז'אנר המתאר פנים אולם עם קצינים וחיילים המבלים את זמנם בחופשה. הז'אנר הפך לפופולרי באמצע המאה ה-17, במיוחד ברפובליקה ההולנדית. בפלנדריה היו גם כמה מתמחים מהז'אנר ובהם דייוויד טניר הצעיר, אברהם טניר, קורנליוס מאהו ויאן בפטיסט טיוסנס הצעיר. סצינות חדר המשמר כללו לרוב שכירי חרב וזונות המחלקות שלל, או מפנקות את החיילים בצורות אחרות של פעילויות מובנות. דוגמה טובה לז'אנר היא ציור חדר המשמר במוזיאון בהיידלברג, המתאר שמונה חיילים סביב שולחן בתוך חדר מונומנטלי. בקנה אחד עם הכוונה המוסרית של הז'אנר, הדמויות השונות מציגות את האימרה הפלמית: "קלפים, נשים ושתייה הרסו הרבה גברים". שחקני הקלפים משתופפים על הרצפה, בעוד אישה לבושה באופן פרובוקטיבי מנגנת בלוטה וחייל עם גבו מופנה לעבר הצופה מרים את כוסו לעבר גבר מעשן. אדם שנראה בפינה הימנית מייצג "אדישות", הנחשבת לאחת משבעת החטאים. הציור מתייחס גם לנושא הציוד הצבאי בצד ימין של הציור, המבטא את ארעיות הכוח והתהילה.

בנוסף לתצפיות שערך בעיר שלו, גובאו צייר יצירות דתיות רבות, המיועדות במיוחד לכנסיות באנטוורפן. הוא גם עשה מספר ציורים דתיים על נחושת כחלק מסדרה עבור השוק הספרדי שאליה תרמו ציירים פלמיים אחרים כמו וילם ואן הרפ, ארסמוס קוולינוס השני, ואולי גם אברהם וילמסנס. הסדרה מצויה במנזר לאס קומנדדוראס דה סנטיאגה במדריד.

הוא צייר דיוקנאות כפי שמעיד דיוקנו של גספר דה וייט.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

בארוק
ציירים פלמים
ילידי 1616
נפטרים ב-1698