אלהים צוית לידידך בחירך

אלהים צוית לידידך בחירך הוא פיוט לברכת המזון של סעודת ברית מילה, שחיבר רבינו אפרים מבונא. 

הפיוט נתקבל בקהילות אשכנז המערביות, ונאמר בקהילות אלה בברכת הארץ אחרי המלים "יתברך שמך בפי כל חי תמיד לעולם ועד"; הוא לא נתקבל במנהג אשכנז המזרחי.

היסטוריה 
פיוטים לברכת המזון היו נפוצים למדי בארצות המזרח בימי הפריחה של הפייטנות, ופיוטים רבים כאלה נמצאו בגניזה, אך הם מאוד נדירים בקהילות אירופה, וזה הפיוט היחיד מסוג זה שהגיע למחזורים המודפסים.

אמירת הפיוט כנראה נחשבה למאורע חשוב או מיוחד. יוזפא שמש מתאר מקרה בו הוא מל תינוק בימי מגפת דבר בשנת ה'תכ"ו (1666). אחותו של התינוק נפטרה באותו שבוע מהמגפה, ועקב הנסיבות לא התקיימה סעודת ברית. הוא מספר שכדי לא להפסיד הזדמנות לומר את הפיוט, התאספו כמה מבני המשפחה הרחוקים יותר וקיימו סעודה מצומצמת ואמרו בברכת המזון שלה את הפיוט.

רבי דוד לידא כתב את שירו "דם ברית" במנגינה של "אלהים צוית".

מבנה הפיוט
הפיוט בנוי מבתים בני ארבעה טורים, כשבשלושת הטורים הראשונים שבכל בית חתום "אפרים מעיר בונא", והטור הרביעי בכל בית הוא ציטוט מפסוק. הטור השני שבכל בית מסתיים במילים "ברית עולם", וכשאומרים את הפיוט, נהוג שהמוהל הוא המזמן והוא אומר את כל הפיוט בקול רם, והקהל עונים "ברית עולם" בניגון מיוחד. כאשר נוהגים לערוך את הברית באמצעות שני מוהלים, אחד המוהלים מזמן, ושני המוהלים אומרים את בתי הפיוט לסירוגין.

הערות שוליים

פיוטים לברית מילה
ברכת המזון