בנדיגאמוס

בנדיגאמוס הוא מזמור ששרים לאחר הסעודה על פי המסורת של היהודים הספרדים-פורטוגזים ויהודי טורקיה. השיר דומה ברוחו לברכת המזון, והוא נאמר בנוסף לה, לפניה או מיד אחריה. הטקסט של בנדיגאמוס הוא בספרדית מודרנית ולא בלאדינו. מנגינת השיר היא אחת מהמנגינות האהובות והמוכרות מתוך המנגינות של הקהילה הספרדית-פורטוגזית. מנגינת בנדיגאמוס משמשת גם לשירת הים (שנאמרת בתפילת שחרית של שבת), ובדרך כלל גם בקריאת ההלל. 

כיום שרים את בנדיגאמוס בקהילת שארית ישראל בניו יורק במהלך חג הסוכות, כמו גם בהזדמנויות אחרות ובארוחות שבת בבתיהם של חברי הקהילה. שרים את בנדיגאמוס גם בכל שבת בקהילות הספרדיות והפורטוגזיות של בריטניה ופילדלפיה, אף על פי שזה לא היה ידוע בלונדון לפני שנות השישים. שרים את בנדיגאמוס גם בקהילות היהודיות בצפון ברזיל (מנאוס ובלם), שהביאו את הלחן ממרוקו במאה ה-19, במהלך ההגירה היהודית הקדומה ביותר לאמזונאס. 

מקורו של השיר הוא כנראה אצל היהודים דוברי הספרדית של בורדו, שם מושר השיר בצרפתית בתרגום מאת דוד לוי אלברס. מצרפת השיר בנדיגאמוס הובא ככל הנראה למערב הודו ההולנדית (קוראסאו) באמצע המאה התשע עשרה ומשם נלקח לניו יורק ולאמסטרדם. לחלופין ייתכן שמקורו של השיר הוא אצל היהודים הספרדים שחיו בספרד, שהיגרו לטורקיה או יישובים אחרים באימפריה העות'מאנית ובהולנד. יכול להיות שהשיר נכתב במקור כדרך סודית לומר את ברכת המזון לאחר שאסרו לומר אותה ביהדות בספרד ובפורטוגל במאה החמש עשרה.

מילות השיר עם תרגום לעברית 

ביטוי אחרון מוכנס בסוף בעברית שחוזר על עצמו פעמיים:" הוֹדוּ לַיָי כִּי־טוֹב כּי לְעוֹלָם חַסְדּוֹ".

טקסט חלופי 
ישנו גם טקסט חלופי, שכנראה ניתן לייחס ליהודים ספרדים באיים הקריביים כמו ג'מייקה וברבדוס. בעוד שההיגוי משתנה, מה שעשוי להשפיע על איות התעתיק, הטקסט זהה.

ברכת המזון
פיוטים