ראידה סעאדה

ראידה סעאדה (בערבית: رائدة سعادة; נולדה ב-1977 באום אל-פחם) היא אמנית פלסטינית, העוסקת בצילום, וידאו מיצב ומיצג. עבודותיה הן חלק מאוסף מוזיאון ויקטוריה ואלברט, לונדון. חיה ועובדת בירושלים.

יצירתה 
בעבודותיה, מעמידה ראידה סעאדה את גופה כנושא המרכזי. היא משתמשת בגוף כאובייקט שמשמש לחקירה של זהות, מגדר, מרחב ואת היחסים שבין הפרטי לציבורי.

עבודותיה של סעאדה נכללות באוספים של מוזיאונים כמו מוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון, מוזיאון שארג'ה באיחוד האמירויות, מגזין 3 בסטוקהולם, מוזיאון גרנובל ועוד. בשנת 2015 אתר החדשות "אל-מוניטור" כלל אותה ברשימת 50 האנשים המשפיעים ביותר על התרבות במזרח התיכון. כאישה מוסלמית פלסטינית עם דרכון ישראלי, היא לא יכולה לבקר במדינות הערביות שמציגות את עבודותיה.

המיצגים, עבודות הווידאו והצילומים של ראידה סעאדה מתעסקים במושג הגבול כתופעה תרבותית, טופוגרפית ופיזית. בעבודותיה היא מגיבה לסוגיות של מגדר ופוליטיקה וחוקרת את הסכנות והקונפליקטים של עולמה. היא מצלמת דיוקנאות עצמיים השואבים השראה מפולקלור ומספרות מיתית או מיצירות אמנות מוכרות. כך לדוגמה באחת מעבודותיה היא מצולמת כפנלופה מהאודיסיאה, בעודה סורגת על רקע נוף של מבנים הרוסים. בעבודות אחרות היא מצולמת כמונה ליזה מציורו של לאונרדו דה וינצ'י וכמוזגת החלב בציורו של ורמיר. העבודות של סעאדה מתעסקות, בין היתר, בחברה המוסלמית ובשליטה האובססיבית שלה בגוף הנשי. בעבודות דוגמת "Stomach" (1998), "Lipsticks" ו-"Black Veil" (1998) היא נוגעת בסוגיות של נשיות במסורת שבה גדלה, בהקשר של בתולין ונישואין.

עבודות נבחרות

Stomach, 1998 
במיצג הקרוי "קיבה", בנתה סעאדה מערך של צינורות מים באופן שדומה לצורת הצינורות המוצבים במקומות טהרה ברחבות של מסגדים. בתוך מרחב הגלריה היא הופיעה כשהיא לובשת שמלה העשויה מקיבה של פרה. על פי הגלריה של אוניברסיטת ביר זית, מופע זה נערך כמחאה על הידיעה על רצח שתי אחיות על ידי אחיהן, בעקבות האשמות על הפקרות מינית. בנתיחה שלאחר המוות התגלה כי קרום הבתולין של הבנות עדיין היה שלם.

Vacuum, 2007 
העבודה היא עבודת וידאו דו-ערוצית בת 17 דקות בה נראית האמנית כאשר היא שואבת בשואב אבק את גבעות פלסטין. העבודה צולמה במדבר בין יריחו לים המלח, כאשר נעשה שימוש בכבל חשמל באורך 400 מטר. מהעבודה מהדהד המיתוס של סיזיפוס, המשקף את המאבק הבלתי נגמר בהישרדות היום-יומית בחיים בפלסטין.

טיפה (2003) 
המיצב הוצג בתערוכה ארט פוקוס 4 במוזיאון אסירי המחתרות, ירושלים, באוצרותה של סוזן לנדאו ויגאל צלמונה.

סעאדה התקינה על קירות אחד מתאי בית הכלא לשעבר שורת ברזים, המעלים על הדעת מערכות של ברזי שתייה או היטהרות בחצרות של בתי-ספר או בכניסות למסגדים. הברזים הוצבו מעל ראשי הצופים, כאשר הם מטפטפים בקצב אחיד. ההצבה של הברזים בגובה הוציאה אותם מכלל שימוש והפכה אותם לסמל. קצב טפטוף המים מזכיר קצב של לב, או קצב של ירי, ומעלים את מושג המים שמשמעותו גם חיים, לתשומת הלב באופן פוליטי ואף סופני, מפני שהמים אינם זורמים בשצף, אלא מטפטפים כאילו עוד מעט עומד הזרם להיפסק.

השכלה 
 1998-2002 - לימודים לתואר שני MFA בבצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
 1999 - לימודים בבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק.
 2002-2004 - לימודים לתואר ראשון BFA בבצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים

תערוכות יחיד 
 2000 - “Eklil – The Wreath”, קרן קטאן, רמאללה
 2000 - “There” (מיצג), בית הספר לאמנות חזותית, ניו יורק
 2003 - ״Immaterial״, Gallery Anadiel, ירושלים
 2010 - “Adaptation, a Homage to Great Masters”, Rose Issa Projects, לונדון
 2012 - “True Tales, Fairy Tales”, Rose Issa Projects, לונדון
 2018 - ״Arctic Action״, סבאלברד, הקוטב הצפוני, נורווגיה
 2019 - רטרוספקטיבה בקרן קטאן, רמאללה

תערוכות קבוצתיות

פרסים ומלגות 
 2010 - פרס האמן הצעיר של השנה, קרן קטאן, רמאללה.
 2013 - פרס כימרת הברונזה ב-ICASTICA, הביאנלה בארצו, איטליה.

לקריאה נוספת 
 Cestar, Juliet and Issa, Rose, Arabicity: contemporary Arab art. London: Saqi Books, 2019

קישורים חיצוניים 
 על העבודה ״Vacuum״ באתר מוזיאון שארג׳ה
 על התערוכה ״Keep Your Eye on the wall״ באתר The Rencontres d'Arles

הערות שוליים 

אמניות ערביות ישראליות
אמניות פלסטיניות
בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
ישראליות זוכות פרסים: אמנות
ירושלים: אישים
אום אל-פחם: אישים
ישראליות שנולדו ב-1977
ישראלים שנולדו ב-1977