אליזבת אוקי פקסטון

אליזבת אוקי פקסטון (באנגלית: Elizabeth Okie Paxton; 1878–1972) הייתה ציירת אמריקאית, נשואה לאמן ויליאם מקגרגור פקסטון (1869–1941). הפקסטונים היו חלק מאסכולת בוסטון, קבוצה אמנים בולטת הידועה ביצירות פנים יפהפיות, נופים ודיוקנאותיהם של פטרוניהם העשירים. ציוריה הוצגו באופן נרחב ונמכרו היטב.

ביוגרפיה 
אליזבת ווהן אוקי נולדה בפרובידנס, רוד איילנד, בתו של ד"ר האוורד אוקי (1846–1902) ואליזבת ווהן והייתה לה אחות אחת אדל. אוקי פקסטון למדה ציור בבית הספר לאמנות של קוולס, אצל ג'וזף דקמפ וארנסט מייג'ור. היא קיבלה הדרכה גם מויליאם מקגרגור פקסטון, במהלך הוראתו הקצרה בבית הספר.

היא התארסה בשנת 1896 לויליאם מקגרגור פקסטון, אחד ממדריכי האמנות שלה, ונישאה לו ב-3 בינואר 1899. בשנת 1901 הם נסעו יחד לאירופה. לעיתים קרובות הם בילו את הקיץ בקייפ קוד ובכף אן, והתגוררו בניוטון, מסצ'וסטס.

בעקבות יופייה המרשים היא שימשה כמודל שלו לפני נישואיהם ובמהלכם, ודיגמנה ברבות מיצירותיו לבני הזוג לא היו ילדים, במקום זאת הם מיקדו את האנרגיה היצירתית שלהם בעבודתם. אוקי פקסטון שמה את הדגש על הקריירה של בעלה, וניהלה אותה לפני מותו ולאחריו, על חשבון הקריירה שלה. היא עברה לאולפני פנוויי של בוסטון לאחר שבעלה נפטר.

קריירה 
מבין האומניות הבוסטוניות שנולדו במאה ה-19, רובן הגיעו ממשפחות שסיפקו אמצעים כספיים מספיקים לפתוח אולפנים משלהן ולשלם עבור השכלתן. בוסטון הייתה עיר שהיה בה מספר מורים טובים שלימדו נשים, כולל בעלה, ויליאם מקגרגור פקסטון; אדמונד צ'ארלס טרבל, פיליפ הייל, ויליאם מוריס האנט.

החינוך לנשים התקיים בשיעורים נפרדים ובעלות גבוהה יותר מזו של גברים. לעיתים קרובות המשיכו נשים ללמוד באירופה. בדרך כלל נשים ציירו סצינות ביתיות וטבע דומם. נשים רבות נישאו באיחור, לרוב הן נאבקו בניהול התפקידים המסורתיים של אשה ואמא עם הקריירה שלהן כאמניות.

אוקי פקסטון, שנחשבה על ידי מבקרת אמנות אחת כציירת טובה יותר מבעלה, "ציירה חיי טבע דוממים של רגעים בזמן". אבל כמו ליליאן ווסטקוט הייל, שהייתה גם אמנית מוכשרת ונשואה לאמן, הקריירה שלה הייתה פחות חשובה מזו של בעלה.

אוקי פקסטון השתמש באור, במרקם ובצבע כמו של אמנים אחרים מאסכולת בוסטון. הציור שלה, "ארוחת בוקר קונטיננטלית", הוצג אצל רולנד בבוסטון ותואר ב-17 במאי 1907:

״היא הציגה ארוחת בוקר קטנה ועדינה, מסודרת בעדינות על מפת שולחן לבנה ונקייה; יש קנקן קפה כסוף, כוס קפה ותחתית חרסינה לבנה דקה, עם שפה ירוקה בהירה, לחמנייה, צלחת פרי המכילה חצי אשכולית וצרור ענבים... כל הדברים האלה צבועים בעדינות רבה ובטיפול אוהב, הם יפים בפני עצמם, והם קשורים טוב זה לזה, כיף להתבונן בהם. עבר זמן רב מאז שראינו ציור טוב יותר של עבודת טבע דומם״. בוסטון איוונינג,

ציור אחר שלה - "מגש ארוחת הבוקר" הוא של סצנת חדר שינה פרובוקטיבית. במקום להציג פנים בתוליות האופייניות לאסכולת בוסטון, עם זאת, אוקי פקסטון תיארה סביבה חושנית, מבולגנת, המצביעה על רגישות ומיניות מודרנית של הנשים. עבודתה דמתה למודרניזם ולא לאסכולת בוסטון המסורתית יותר.

על ידי מעבר מסצינות פנים לעבודות דומם, אוקי פקסטון נמנעה מתחרות בנושאים של בעלה. "קנקן נחושת עם תפוחים" הוא ציור של שולחן מכוסה במפת שולחן לבנה שעליה קנקן עם ידית נחושת, שלושה תפוחים וספל ירוק ותחתית.

תערוכות 

אוקי פקסטון הציגה באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בפילדלפיה בשנת 1916 ו -1917 היא הציגה בשש בגלריה של קורקורן לאומנויות בין השנים 1912–1941 ובעשר תערוכות במוזיאון ובבית הספר הלאומי של האקדמיה. בשנת 1913 הציגה באקדמיה הלאומית את "מגש ארוחת הבוקר".

היא גם הציגה בתערוכה הבינלאומית פנמה – פסיפיק בסן פרנסיסקו בשנת 1915 וזכתה במדליית כסף עבור "ארוחת הבוקר".

אוקי פקסטון הציגה ביריד העולמי של ניו יורק. היא זכתה במדליית הזהב של אן ווהן הייאט (לימים אנה הייאט האנטינגטון) בליגה המקצועית לאמנים אמריקאיים, ניו יורק, ומדליית הזהב הלאומית במועצת אגודות האמנים האמריקניים, ניו יורק, 1964.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירות אמריקאיות
ציירות אימפרסיוניסטיות אמריקאיות
אמריקאיות שנולדו ב-1878
אמריקאים שנולדו ב-1878
אמריקאיות שנפטרו ב-1972
אמריקאים שנפטרו ב-1972