יחסי אירלנד–ניו זילנד

יחסי אירלנד–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים בין אירלנד לניו זילנד. שתי המדינות הן אומות דוברות אנגלית. כתוצאה מרעב ועוני, כמה אלפי אירים היגרו לניו זילנד, שם כיום כ-18% מהאוכלוסייה יכולים לטעון למורשת האירית. שתי המדינות חברות בקבוצת אוסטרליה, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי והאו"ם.

היסטוריה 

מבחינה היסטורית, אירלנד וגם ניו זילנד היו קשורות מבחינה חוקתית, כאשר בריטניה הקימה רשמית את המושבה של ניו דרום ויילס בשנת 1788, שכללה את מרבית ניו זילנד של ימינו. בשנת 1840 הצטרפה ניו זילנד רשמית לאימפריה הבריטית לאחר חתימת הסכם וייטאנגי. הקשר העיקרי הראשון בין שתי המדינות היה במהלך ההגירה הראשונה של אירלנד לניו זילנד. מכיוון שהאירים נחשבו ל"בריטים", לא ידוע מי היו האירים הראשונים שהגיעו לניו זילנד, אולם המהגרים האיריים הראשונים שהגיעו לניו זילנד הגיעו בסביבות 1840, כאשר החברה הניו זילנדית החלה לסייע לראשונה. מהגרים להתיישב בניו זילנד. בהשוואה להגירה האירית לצפון אמריקה ואוסטרליה, מעט מאוד אירים היגרו לניו זילנד, בעיקר בגלל עלות הנסיעה והמרחק העצום בין שתי המדינות. עם זאת, במהלך השנים כמה גלים של אירים נדדו לניו זילנד וכתוצאה מכך, כ-18% - מאוכלוסיית ניו זילנד כיום יכולה לטעון ממוצא אירי.

חיילים אירים וגם ניו זילנדים לחמו זה לצד זה למען האימפריה הבריטית במלחמת הבורים השנייה בשנים 1899–1902 ובמלחמת העולם הראשונה בשנים 1914–1918, במיוחד במהלך מערכת גליפולי. במהלך עליית הפסחא בשנת 1916 וכאשר אירלנד הכריזה על עצמאותה מהממלכה המאוחדת בשנת 1919, רבים מהאירים-ניו זילנדים היו מעורבים בגורם האירי, אולם מספרם מעולם לא היה גדול מה שאפשר לייחס לעובדה שרוב אלה שמקורם האירי במדינה היו כבר בני הדור הניו זילנדי בני הדור השני עם קשרים רופפים עם אירלנד. עד שנת 1947, ניו זילנד הפכה למעשה לאומה עצמאית לאחר שקיבלה את חוק אימוץ ווסטמינסטר.

לאחר העצמאות 
במאי 1948 נסע הטאואישאה אמון דה ואלרה האירי לשעבר לניו זילנד בבקשת תמיכה באירלנד המאוחדת, אך לא הצליח בגלל העובדה שאירלנד נותרה נייטרלית במהלך מלחמת העולם השנייה ואילו ניו זילנד נלחמה תחת חבר העמים במלחמה. אף כי ניו זילנד לא תמכה באירלנד המאוחדת, ניו זילנדים רבים עדיין מחזיקים באירלנד כתורמת חשובה למדינתם הן מבחינה תרבותית והן מבחינה היסטורית.

בשנת 1976 פתחה אירלנד קונסוליית-כבוד באוקלנד שתייצג את האינטרסים האיריים במדינה. בשנת 2000, ניו זילנד פתחה מחדש קונסוליה כללית של כבוד בדבלין. שתי המדינות מקיימות קשרים פוליטיים חזקים ואינטרסים דומים בכל הקשור לשינויי אקלים והחלטות לשלום באזורי בעיות ברחבי העולם. כמה ראשי ממשלה ביקרו במדינות זו של זו בהתאמה. יתר על כן, שלושה מראשות ממשלת ניו זילנד נולדו באירלנד. שתי המדינות הקימו אשרת עבודה וחופשה אחת עם השנייה ועובדות ביחד בתחום החקלאות.

עד 2018 לא היו לשתי המדינות שגרירויות תושבות בבירת זו, כאשר שגרירות אירלנד בקנברה, אוסטרליה הוסמכה אף לוולינגטון, והנציבות העליונה של ניו זילנד בלונדון בבריטניה הוסמכה אף לדבלין. אולם באוגוסט אותה שנה פתחה אירלנד את השגרירות הראשונה שלה בוולינגטון. בנובמבר פתחה ניו זילנד את השגרירות הראשונה שלה בדבלין.

ביקורים רשמיים 
ביקורי נשיאות וראש ממשלה (Taoiseach) מאירלנד בניו זילנד
 הנשיא פטריק הילרי (1985).
 הטשך צ'ארלס הוהי (1988).
 הנשיאה מארי מקאליס (1998, 2007).
 הנשיא מייקל היגינס (2017).

ביקורי ראש ממשלה מניו זילנד באירלנד
 ראש הממשלה ביל רולינג (1975).
 ראש הממשלה הלן קלארק (2005).

יחסי סחר 
בשנת 2015 ייצאה אירלנד יצוא לניו זילנד בשווי 222 מיליון דולר, בעיקר נפט גולמי. במקביל, היצוא של ניו זילנד לאירלנד הסתכם ב-52 מיליון דולר. הייצוא של ניו זילנד הוא בעיקר חמאה, דגים ומוצרי חלב וקפואים אחרים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים