גל השרפות באוסטרליה (2019–2020)

גל השרפות באוסטרליה 2019–2020 היה גל חמור במיוחד של שרפות, שהחלו ביערות אוסטרליה והתפשטו לאזורים מיושבים, בעיקר בדרום-מזרח המדינה. היקף השרפות היה גבוה משמעותית מהממוצע בעונת הבצורת השנתית, הנמשכת מדצמבר עד מרץ, בקיץ באוסטרליה. השרפות החלו ביוני 2019. במרץ 2020 כובו כל השרפות בניו סאות' ויילס והושגה שליטה על השרפות בוויקטוריה. השרפה האחרונה כובתה בתחילת מאי. היקף השרפות היה החמישי בגודלו מאז שהחלו לתעד את עוצמת השרפות ביבשת.

רקע
שרפות של יערות, שיחים ועשבים הן חלק אינטגרלי מהאקלים ומהמערכת האקולוגית באוסטרליה. בכל שנה שטחים ניכרים ביבשת עולים באש. המערכת האקולוגית התפתחה יחד עם שרפות תקופתיות במשך אלפי שנים. חלק ניכר ממיני הצמחים תלויים בשרפות לצורך התחדשותם הטבעית.

העוצמה והתדירות של השרפות נקבעת על ידי גורמים שונים: כמות, פיזור, וסוג חומרי הדלק (כגון קליפות עצים שנאספות על הקרקע, עלים שנשרו, ענפים, גזעים וכו'); הרטיבות של חומרי הדלק שמושפעת מהזמן שעבר מאז שירדו גשמים משמעותיים; מהירות הרוח, שגורמת לשרפות להתפשט ומספקת חמצן לבעירה; טמפרטורה - ככל שחם יותר כך הדלק קרוב יותר לנקודת הבעירה; הלחות באוויר; השיפוע של הקרקע; והמקור להצתה.

פרמטרים אלה משתנים גאוגרפית, ולכן עונת השרפות מתרחשת בזמנים שונים באזורים גאוגרפים שונים. בצפון אוסטרליה שרפות מתרחשות בעיקר בחורף ובאביב. בדרום אוסטרליה שרפות ניצתות בעיקר בקיץ ובסתיו. האזור הפגיע ביותר לשרפות הוא דרום-מזרח אוסטרליה - האזור בו התרחשו עיקר השרפות בקיץ 2019–2020. האקלים בים טסמן גורם לאוויר חם ויבש ממרכז היבשת להגיע לאזור זה ושקעים באוקיינוס הדרומי גורמים לרוחות חזקות המביאות עימן אוויר יבש. בדרום-מזרח היבשת קיימים גם יערות עתירי חומרים דליקים. לעיתים יערות אלה מתייבשים ואז נוצר פוטנציאל לשרפות אינטנסיביות ואדירות ממדים.

בני אדם יכולים גם כן להשפיע על פריצת שרפות באופן ישיר ועקיף. באופן ישיר, השימוש של בני אדם באש יכול לגרום להצתות, במכוון או שלא במכוון. בני אדם יכולים גם להשפיע על הדפוסים וההקף של שרפות על ידי רגולציה של שרפות ויערות. עוד לפני הגעת האירופאים לאוסטרליה, האבוריג'ינים השתמשו באופן נרחב בהצתה לצרכים חקלאיים, אך ייתכן שהם גם סייעו לניהול חכם של שרפות. לפי הזואולוג האוסטרלי , "נכון לומר שעליית השימוש באש שינתה את אוסטרליה. עם זאת, השפעותיו מותנו באמצעות שליטה אבוריג'ינית באש. כאשר נלקחה השליטה מהאבוריג'ינים והושמה בידי האירופאים, נוצר אסון".

באופן עקיף, האדם עשוי להשפיע על תדירות ועוצמת השרפות דרך פליטת גזי חממה שיוצרים שינויי אקלים ותורמים להתחממות. שינויי האקלים האנתרופוגנים (שמקורם באדם) הביאו להתחממות של היבשת, לגלי חום קיצוניים ולתקופות ממושכות יותר של בצורת. מאז אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, כמות הגשם הממוצעת בדרום מזרח אוסטרליה ירדה ב-15% בסוף האביב ובתחילת החורף וב-25% באפריל ומאי. לפי נתוני השירות המטאורולוגי האוסטרלי, מאז 1910 עלתה הטמפרטורה הממוצעת באוסטרליה ביותר ממעלת צלזיוס אחת, וכן עלתה התדירות של גלי חום קיצוניים. שינויים אלה גרמו לעונת השרפות להיות ממושכת יותר, לקושי רב יותר בכיבוי שרפות, לעלייה במסוכנות של השרפות ולעלייה בעלויות של טיפול בשרפות. השינוי בתדירות ובהקף השרפות תואם את המגמה במדינות אחרות בעולם, כגון ברזיל, ארצות הברית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ורוסיה.

גורמים

גורמים מיידיים

הגורם המיידי להצתת רוב השרפות היו מכות ברק. לדוגמה, השרפה הגדולה ביותר ניצתה ב-26 באוקטובר 2019, בפארק הלאומי וולמי  בעקבות פגיעת ברק בהר גוספרס, צפון מערבית לסידני. סופת ברקים שעברה בניו סאות' ויילס באותו היום שחררה יותר מ-19,000 ברקים. אחד הברקים פגע בעץ והצית אותו. האזור היה יבש באופן בלתי רגיל ורוחות חזקות שנשבו במהירות 80 קמ"ש פיזרו את האש במהירות. בימים הבאים השרפה נעה באיטיות יחסית ו-11 ימים לאחר מכן היא כמעט כבתה, אך שינוי של מזג האוויר הצית אותה מחדש וגרם לה להתפשט במהירות.

גורם נוסף להצתה הוא הצתות בזדון. אולם, הצתות על ידי בני אדם גרמו לפחות מ-1% מהשרפות, ובדרך כלל שרפות אלה היו קטנות ממדים יחסית. שרפות שניצתו בעקבות פגיעות ברק פגעו באזורים מבודדים יותר, מלאים יותר בחומר דליק, וקשים יותר לכיבוי.

תנאים מקדימים
מדד הסיכון לשרפות יער באוסטרליה (McArthur Forest Fire Danger Index) היה הגבוה ביותר שידעה היבשת מאז שהחל השימוש בו ב-1950. מדד זה מבוסס על מדידות של משקעי גשם, טמפרטורה, לחות, ומהירות הרוח.

 גלי חום

2019 הייתה השנה החמה ביותר מאז שהחלו מדידות טמפרטורה באוסטרליה, עם טמפרטורה ממוצעת של C° 1.52 מעל הממוצע, וטמפרטורת מקסימום ממוצעת של C° 2.09 מעל הממוצע. ב-18 בדצמבר 2019 נמדדה טמפרטורה ממוצעת של 41.9 מעלות צלזיוס באוסטרליה - היום החם ביותר המתועד עד אז. נתונים אלה הם חלק ממגמה הקשורה בהתחממות העולמית שנגרמת בגלל פליטת גזי חממה. במסגרת מגמה זו, מספר הימים שמוגדרים כחלק מגל חום גדל, גלי חום מתרחשים בתדירות גבוהה יותר, הם ממושכים יותר, מתחילים מוקדם יותר בשנה, והימים החמים ביותר בגל החום נהיים חמים יותר. גלי החום תורמים לאידוי ולהתייבשות של החומרים הדליקים, ובמהלכם מתקרבים חומרי הדלק לטמפרטורת הבעירה.

 בצורת

2019 הייתה השנה היבשה ביותר מאז שהחלו המדידות, עם כמות משקעים נמוכה ב-40 אחוז מהממוצע. בחלק מהאזורים בניו סאות' ויילס כמות הגשם שירדה הייתה נמוכה ב-70–80 אחוז מהממוצע. יובש זה היה חלק מבצורת שהחלה כבר בתחילת 2017 - הבצורת הקשה ביותר מאז שהחלו המדידות. הבצורת גורמת לייבוש הצמחייה ולמוות של עצים, וכך מכינה את הקרקע לשרפות ענק, ובפרט בדרום-מזרח היבשת.

מדענים מאמינים שהבצורת הקיצונית נגרמה על ידי שילוב של גורמים טבעיים ושינויי אקלים אנתרופוגנים. ההתחממות העולמית גורמת להתחממות של הרכס הסובטרופי  ביבשת וכתוצאה מכך פחות ענני גשם מגיעים לדרום אוסטרליה. תופעה זו יכולה להסביר כשני שלישים מהירידה בכמות המשקעים. תופעת דיפול האוקיינוס ההודי  המחזורית מתרחשת כאשר החלק המזרחי של האוקיינוס ההודי מתקרר לעומת חלקו המערבי, וגורמת להפחתת המשקעים בדרום-מזרח אוסטרליה. בנוסף, המערבולת הפולארית סביב לאנטארקטיקה נעה צפונה ומונעת מאוויר לח לחדור ליבשת.

מהלך השרפות

גל השרפות החל מוקדם מהרגיל, כאשר בסוף יוני כבר דווח על שרפות קשות לשליטה. מנהל מערך כיבוי האש בקווינסלנד אמר ב-26 ביוני, ש"בקווינסלנד עונת השרפות מתחילה באופן רגיל באוגוסט, אבל החודש כבר ראינו מספר שרפות לא יציבות". ב-5 בספטמבר החלה שרפה גדולה בצפון ניו סאות' ויילס ודרום קווינסלנד, אשר גרמה נזקים לרכוש. באמצע ספטמבר, עדיין מוקדם ביחס לעונת השרפות הרגילה, כ-140 שרפות היו פעילות באזור.

 ניו סאות' ויילס
במהלך הגל פרצו מאות שרפות שפגעו באזורים נרחבים במדינת ניו סאות' ויילס, בפרט באזורים של החוף הצפוני של ניו סאות' ויילס, החוף הצפוני, אזור ההאנטר, העיר גובקשברי, וולונדילי, פרברי סידני, ההרים הכחולים, אילווארה, החוף הדרומי ואחרים. השרפה הנרחבת ביותר פרצה ב-26 באוקטובר בעקבות פגיעת ברק בעץ שעמד על הר גוספרס. השרפה, שבערה במשך 79 ימים, כילתה שטח של יותר מ-10,000 קמ"ר. ב-17 בנובמבר, ולאחר מכן ב-21 בדצמבר, הוכרז מצב חירום "קטסטרופי" כיוון שנראה היה שהשרפה עשויה להגיע למטרופולין של סידני. הכנות נעשו לפינוי אלפי אזרחים מהעיר. ב-15 בדצמבר, ניסיון להכיל את השרפה באמצעות שרפה מתוכננת בהר וילסון ובהר אירבין יצא משליטה, וגרם להרחבת השרפה על פני שטח של כ-3,500 קמ"ר. השרפה שהחלה בגוספרס נעצרה בסופו של דבר לפני שהגיעה לסידני, אך היא הספיקה לשרוף מאות בתים בפרברים. היא הייתה אחת מעשר השרפות הנרחבות ביותר הידועות בהיסטוריה של העולם כולו. ב-12 בינואר הכריזו שירותי הכיבוי שהשרפה תחת שליטה. ב-10 בפברואר החלו שיטפונות שכיבו את השרפה.

ליד קטאי (Cattai), פרבר היסטורי של סידני, פרצה ב-28 באוקטובר שרפה על פני שטח של 120 קמ"ר ואדם אחד נהרג. גם בפארק הלאומי ליין קוב (Lane Cove National Park), שנמצא בתוך המטרופולין של סידני, פרצה שרפה ב-12 בנובמבר.

בניו סאות' ויילס לבדה, השרפות כילו, לפי הערכות, יותר מ-80% משטח ההרים הכחולים המוגדרים אתר מורשת עולמית, 42% מהיערות המוגנים על ידי המדינה (state forests), 37% משטחי הפארקים הלאומיים, ו-54% משטחי הבתה (heathlands).

בהרים המושלגים שמהווים חלק מהאלפים האוסטרלים בדרום ניו סאות' ויילס פרצה שרפה, ככל הנראה כתוצאה ממכת ברק, בסוף דצמבר. השרפה בערה במשך חודשים וכילתה אלפי קילומטרים רבועים של שטח מיוער. ב-23 בינואר התרסק מטוס כיבוי סופר טאנקר מדגם C-130 הרקולס, שהשתתף בניסיונות לכבות את השרפה, ושלושה אזרחים אמריקאים נהרגו.

השרפות הגיעו גם לאזורים שלא פגיעים בדרך כלל לשרפות. דוגמה בולטת היא יערות הגשם גונדוואנה, שלפחות 50% מהם נשרפו. זו הייתה הפעם הראשונה מזה למעלה מאלף שנים שבה פרצה שרפה בקנה מידה גדול ביערות הגשם.

 ויקטוריה
בוויקטוריה עלו באש אזורים נרחבים - לפי הערכות יותר מ-15,000 קמ"ר - והוכרז בה "מצב אסון". במזרח גיפסלנד, פגיעת ברק גרמה לשרפת ענק, שבערה במשך יותר משלושה חודשים וכילתה יותר מ-3,200 קמ"ר.

לפחות במקרה אחד השרפות בוויקטוריה היו כה עוצמתיות שהן יצרו סערת ברקים ושינו את תנאי מזג האוויר המקומיים (אירוע פירוקומולונימבוס ). החום מהשרפה יצר ענן קומולונימבוס שיכול, מצד אחד, להוריד גשם, ומצד שני, לפתח לסופת ברקים ולהחמיר את השרפות.

 טריטוריית הבירה

ליד קנברה בערו שרפות במשך שבועות. בינואר, מדד איכות האוויר בקנברה הגיע לרמת הזיהום הגבוהה ביותר מאז שהתחילו המדידות, ותושבים הונחו להישאר בבתיהם.

 אזורים אחרים
באוסטרליה הדרומית פרצו מספר שרפות, כולל שרפה באי קנגורו, שפרצה ב-9 בינואר וגבתה את חייהם של שני אנשים ו-25,000 קואלות, חצי מאוכלוסיית הקואלות באי. בחצי האי יורק פרצה שרפה שאיימה על הערים יורקטאון ואדינבורג והרסה 11 בתים.

באוסטרליה המערבית, מכת ברק הציתה שרפה שכילתה כ-400 קמ"ר בפארק הלאומי רכס סטרלינג.

שרפות פרצו בנוסף גם בטסמניה.

השפעת השרפות

שטח השרפות
רשות החירום וכיבוי האש האוסטרלית מסרה בטוויטר שגודל השטח שנשרף גדול מ-170,000 קמ"ר. מחקר של הקרן העולמית לשימור חיות הבר קבע שגודל השטח שנשרף במהלך גל השרפות הוא 114,600 קמ"ר (כחמש פעמים שטחה של ישראל). רוב שטח זה נמצא בדרום מזרח ודרום מערב אוסטרליה, בנוסף ל-1,200 קמ"ר של יערות גשם בצפון היבשת. שטח זה לא כולל את הסוואנה, אזורים עם צמחייה נמוכה, בצפון אוסטרליה, ששרפות מתרחשות בו באופן רגיל. מחקר אחר, שהתפרסם בכתב העת Nature Ecology and Evolution העריך את גודל השטח שנפגע בכ-97,000 קמ"ר. מחקר אחר, שהתפרסם ב-Trends in Ecology & Evolution העריך שהשרפות פגעו בכמעט 126,000 קמ"ר, "שטח כמעט בגודל של אנגליה".

פגיעה במערכות אקולוגיות

לפי דוח הקרן העולמית לשימור חיות הבר, כמעט שלושה מיליארד בעלי חיים מתו או נעקרו מסביבת מחייתם במהלך השרפה. מספר זה כולל 143 מיליון יונקים, 2.46 מיליארד זוחלים, 180 מיליון ציפורים ו-51 מיליון צפרדעים. חלק מבעלי החיים שהצליחו לשרוד את השרפות נתקלו לאחר מכן בתנאים קשים, של רעב, צמא, וחשיפה מוגברת לטורפים. הארגון הגדיר את השרפות כ"אחד מאסונות הטבע הנוראים ביותר בהיסטוריה המודרנית".

מחקר שהתפרסם ב-22 ביולי 2020 העריך שסביבת המחיה של יותר מ-70 מינים של בעלי חיים נפגעה באופן משמעותי מהשרפות, כאשר פגיעה משמעותית מוגדרת כפגיעה ביותר מ-30% מהסביבה. 21 ממינים אלה כבר היו מוגדרים כמינים בסכנת הכחדה לפני השרפות. במקרים מסוימים, כגון דונרט אי הקנגורו והפוטורו ארוך הרגל, יותר מ-80% מסביבת המחיה של המין נפגעה. המחקר העריך שלפחות חלק מ-49 המינים שסביבת מחייתם נפגעה באופן משמעותי ואשר לא היו בסכנה לפני גל השרפות, יהיו בסכנה אחריו. אם יימצא שכל המינים האלה נמצאים בסכנה, מספר המינים האוסטרלים שנמצאים בסכנה (לא כולל מינים שחיים במים מלוחים) יגדל ב-14%.

וינטל ואחרים ציינו במחקרם שלרוב שרפות משאירות אחריהן פיסות של אזורי מחיה שבהן השרפה לא פוגעת. פיסות אלה מהוות אזורי מקלט לבעלי חיים באזור, ומאפשרות להם להתאושש אחרי השרפה. אולם, "נראה שהשרפות ב-2019–2020 היו יסודיות באופן יוצא מהכלל" ופגעו גם באזורים, כמו ודיות עמוקים, שבדרך כלל ניצלים. כתוצאה מכך, ההתאוששות של מינים שאזורי המחיה שלהם נפגעו עשויה להיות קשה במיוחד.

מדענים הביעו דאגה למיני הצמחים ובעלי החיים ביערות הגשם גונדוואנה, משום שאזור זה לא רגיל לפגיעה של שרפות ולכן המינים שנמצאים בו לא רגילים לשקם את עצמם לאחר שרפה. חלק מהעצים ביערות הגשם הם בני 500–1000 שנים, כך ששיקום מלא ומהיר אינו אפשרי. ייתכן שגם מיני צמחים שרגילים לשרפות ותלויים בהן לצורך התחדשותם ייפגעו מהעלייה בתדירות השרפות, שכן פרק הזמן בין שרפות מתקצר ועשוי שלא לאפשר התחדשות.

פגיעה ברכוש ובנפש

ב-4 בפברואר 2020 אישר ראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון ש-33 בני אדם נהרגו בשרפות. ב-6 בפברואר מסרו חברי פרלמנט בניו סאות' ויילס שקיים קורבן נוסף שטרם זוהה. תשעה מהקורבנות הם לוחמי אש.

במחקר ראשוני שפורסם ב-Medical Journal of Australia במרץ 2020, הוערך שעשן מגל השרפות היה אחראי למותם של 417 בני אדם ולאשפוז של למעלה מ-4,000 חולים. במחקר לא נספרו מקרים ידועים, אלא הסתמכו על שיטות ניתוח סטטיסטיות.

רשות החירום וכיבוי האש האוסטרלית מסרה ב-28 בפברואר ש-3,094 בתים נפגעו משרפות בכלל היבשת. הרשויות בניו סאות' ויילס מסרו ב-12 בפברואר שבמדינה זו בלבד נפגעו 2,439 בתים. רשת ABC האוסטרלית דיווחה ב-19 בפברואר שיותר מ-3,500 בתים נפגעו בשרפות. ב-Weekly Times דווח ב-22 בינואר שלפחות 2,763 בתים ו-5,852 מבנים שאינם משמשים למגורים עלו באש.

זיהום אוויר

שרפות פולטות עשן המכיל גזים וחלקיקים מיקרוסקופיים, ובכך הן תורמות לזיהום אוויר שמסכן את הבריאות של בני אדם ובעלי חיים ויכול אף לגרום למוות. בערים באוסטרליה נמדדו במהלך השרפות רמות זיהום אוויר חמורות. בקנברה נמדדה במהלך ינואר רמת הזיהום הגבוהה ביותר שנמדדה אי-פעם בעיר מרכזית בעולם.

העשן שנפלט מהשרפות נדחף לעיתים קרובות לסטרטוספרה כתוצאה מהחום שפולטות השרפות, והוא יכול לנוע למרחקים גדולים מאוד. העשן מהשרפות באוסטרליה נדד מעל האוקיינוס השקט והגיע לניו זילנד, צ'ילה, ארגנטינה, ואולי גם לאנטארקטיקה.

זיהום האוויר השפיע על מהלך אליפות אוסטרליה הפתוחה וגרם לפרישה של טניסאית בעקבות התקף שיעול ולמתן טיפול רפואי למספר טניסאים נוספים.

פליטת גזי חממה

ב-6 בינואר 2020 דיווחו מדענים מתוכנית קופרניקוס שהשרפות עד אז פלטו כ-400 טון של פחמן דו-חמצני, זאת לעומת כמות שנתית ממוצעת של כ-485 מיליון טון. ההערכה היא שעד שכבו השרפות נפלטו 900 טון של גזי חממה. לשם השוואה, פליטות גזי החממה באוסטרליה כתוצאה משוק החשמל, התעשייה, התחבורה והחקלאות יחד היו 540 מיליון טון בשנה שבין מרץ 2018 למרץ 2019.

באופן רגיל, רוב הפחמן הדו-חמצני שנפלט משרפות נקלט מחדש ביערות האוסטרלים שמתחדשים באופן טבעי לאחר שרפות. ההקף העצום של השרפות ב-2019–2020 והתדירות הגוברת של שרפות בכלל מעלים חשש שכמות גזי החממה שנפלטים היא גדולה מכדי להיספג מחדש באופן טבעי, כך שהגזים הנפלטים נשארים באטמוספירה ותורמים לאפקט החממה ולהתחממות העולמית. אם מצב זה אכן מתקיים, תיתכן לולאת פידבק שמחמירה הן את ההתחממות הגלובלית והן את עוצמת ותדירות השרפות.

עלות כספית
ארגון PERILS, ארגון עצמאי המבוסס בציריך, העריך ביולי 2020 שחברות הביטוח באוסטרליה הפסידו כ-1.9 מיליארד דולר אוסטרלי (1.3 מיליארד דולר אמריקאי) כתוצאה מהשרפות. הערכות אחרות שנמסרו לוועדת החקירה הפדרלית עומדות על 2.26 מיליארד דולר אוסטרלי.

הפסדים של נכסים מבוטחים הם רק חלק מההפסד הכולל, שכן יש לקחת בחשבון גם נזק גם על נכסים לא מבוטחים, עלויות לא ישירות, כגון הפרעה לפעילות כלכלית ואובדן משרות ורווחים, ועלויות לא גשמיות הקשורות באובדן חיים, פציעות, ונזק לאיכות החיים ולסביבה. חוקרים מאוניברסיטת מונש והאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה העריכו על סמך נזקים מאסונות קודמים, שהנזק הגשמי הכולל של השרפות עשוי להגיע ל-100 מיליארד דולר אוסטרלי, וההעלויות הגשמיות והלא-גשמיות יחד עשויות להגיע ל-250 מיליארד דולר אוסטרלי.

העלויות של טיפול רפואי בנזקים של השרפות מוערכות בכ-2 מיליארד דולר אוסטרלי. השרפות גרמו לירידה של כ-10–20 אחוז בכמות התיירים הנכנסים למדינה, והנזק לתעשיית התיירות נאמד בכ-4.5 מיליארד דולר אוסטרלי.

השרפות גרמו לביטול של אירועים בינלאומיים. כך למשל בוטל הגמר של אליפות העולם בראלי 2019, שהיה אמור להתקיים בנובמבר 2019, באזור שבו התרחש אסון הטבע.

תגובות

כוחות הצלה וכיבוי באוסטרליה
המאמצים להשיג שליטה על השרפות ולסייע לבני אדם ובעלי חיים שנפגעו הצריכו שילוב כוחות של גופים ממשלתיים רבים ברמת המדינות וברמה הלאומית. כל רשויות הכיבוי וההצלה הופעלו, והם קיבלו סיוע מהמשטרה, רשויות הפארקים והיערות, אמבולנסים, מערכת הרכבות ועוד. מדינת ניו סאות' ויילס, שהייתה המוקד העיקרי של השרפות, קיבלה סיוע מרשויות כיבוי האש בוויקטוריה, אוסטרליה הדרומית וקווינסלנד. עם זאת, נשמעה גם ביקורת על בעיות בשיתוף פעולה בין רשויות של מדינות שונות, במיוחד באזורי גבול, על תגובה איטית של הממשלה הלאומית, התעלמות מאזהרות לפני השרפות ומימון לא מספק.

כוחות ההגנה של אוסטרליה, הכוללים הצבא, חיל האוויר והצי, החלו ב-5 בדצמבר 2019 במבצע של סיוע לכוחות כיבוי האש (Operation Bushfire Assist). המבצע נמשך עד 26 במרץ 2020. חיל האוויר והצי סייעו בהעברת כוחות כיבוי וציוד למוקדי השרפות, מיפוי שרפות, תשלוק מטוסי כיבוי, העברה של אספקה לצרכים הומניטריים ועוד. ב-31 בדצמבר הודיעה שרת ההגנה של אוסטרליה, לינדה ריינודלס  על הרחבת הסיוע של חיל האוויר באיסט גיפסלנד ובניו סאות' ויילס. בנוסף נשלחו שתי ספינות של הצי כדי לסייע במאמצי חילוץ במידת הצורך. בשני הימים הראשונים של ינואר, נוספו שני כוחות משימה מהבריגדה הרביעית והחמישית של הצבא האוסטרלי. ב-4 בינואר הכריזה הממשלה על גיוס חובה 3,000 חיילי מילואים. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של אוסטרליה שנערך גיוס מילואים מחייב לצורך טיפול באסון. בשיא המבצע, 6,500 אנשי כוחות ההגנה של אוסטרליה השתתפו במאמצי הכיבוי וההצלה.

כוחות הכיבוי וההצלה הסתייעו גם במתנדבים. הממשלה הכריזה בדצמבר שמנדבים יהיו זכאים לחופשה בתשלום ואלה שנקראו ליותר מעשרה ימים יקבלו פיצויים. הממשלה השכירה ארבעה מטוסי כיבוי מסוג מקדונל דאגלס DC-10 לשימוש רשות כיבוי האש וההצלה האוסטרלית.

ב-13 בינואר ממשלת ניו סאות' ויילס הצניחה כ-2,000 ק"ג של גזרים ובטטות לבעלי חיים - במיוחד לאוכלוסייה של וולבי הסלע - שבעקבות השרפות עלה חשש ליכולתם למצוא מזון בכוחות עצמם.

כוחות סיוע בינלאומיים
מנהיגים רבים ברחבי העולם הביעו את צערם על האסון והציעו עזרה לאוסטרליה במאמצי ההשתלטות על השרפות. מדינות רבות שלחו צוותי סיוע, ביניהן:
 ניו זילנד - בין 6 בינואר ל-6 בפברואר, כוחות ההגנה של ניו זילנד שלחו 147 אנשי צוות כדי לסייע לאוסטרלים להילחם באש, כולל 25 לומי כיבוי אש, 35 אנשי הנדסה, 12 אנשי צוות אוויר, 3 צוותים לטיפול בבריאות הסביבה וצוות רפואי. בנוסף נשלחו שלושה מסוקים מסוג NH90. גם ארגוני חברה אזרחית מניו זילנד סייעו במהלך השרפות. לדוגמה, Animal Evac New Zealand, ארגון שמתמחה בטיפול והצלה של חיות בר שלח צוות של עשרה מתנדבים כדי לסייע לבעלי חיים במצוקה.
 סינגפור - חיל האוויר של סינגפור שלח ב-6 בינואר שני מסוקי בואינג CH-47 צ'ינוק ו-40 אנשי צוות. המשלחת הסינגפורית סייעה לשינוע של לוחמי אש ואספקה לאזורים שהגישה אליהם קשה.
 יפן - כוחות ההגנה של יפן שלחו שני מטוסי לוקהיד C-130 הרקולס ו-71 אנשי צוות. הכוח פעל בין 14 בינואר ל-9 בפברואר וסייע לשננע לוחמי אש ואספקה.
 פפואה גינאה החדשה - ממשלת פפואה גינאה החדשה הציעה לשלוח 1,000 חיילים ולוחמי כיבוי אש לסיוע בשרפות. בסיכומו של דבר נשלחו 99 אנשי צוות, בעיקר אנשי הנדסה, שפעלו באזור העיירה אומאו בוויקטוריה.
 פיג'י - צבא פיג'י שלח 56 אנשי הנדסה, שסייעו במאמצי הכיבוי והשיקום באיסט גיפסלנד.
 ארצות הברית - הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי סיפקה 100,000 דולר וצוותים לסיוע הומניטרי. שירות היערות של ארצות הברית ומחלקת הפנים של ארצות הברית שלחו לפחות 298 אנשי צוות ולוחמי כיבוי אש. חיל האוויר של ארצות הברית שלח שני צוותים לסיוע לוגיסטי. שלושה לוחמי כיבוי אש אמריקאים נהרגו בהתרסקות של מטוס כיבוי אש.
 אינדונזיה - הצבא האינדונזי שלח כוח של 43 אנשי הנדסה, שסייעו בפתיחת דרכים ופינוי פסולת שהשאירו אחריהן השרפות.
 קנדה - כ-95 לוחמי כיבוי אש קנדים נשלחו לסייע בכיבוי השרפות. חיל האוויר המלכותי הקנדי שלח מטוס תובלה בואינג C-17 עם 15 אנשי צוות, שסיפק חומרים מעכבי בעירה וסייע בהצבה מחדש של כוחות הסיוע הניו זילנדים.

סיוע פיננסי
הממשלה האוסטרלית החליטה ב-6 בינואר על הקמת סוכנות לאומית לשיקום והבראה מהשרפות (National Bushfire Recovery Agency) עם תקציב של 2 מיליארד דולר אוסטרלי. נכון ליוני 2020 הסוכנות הוציאה יותר ממיליארד דולר אוסטרלי מתוך תקציבה. בנוסף, הממשלה העבירה כ-630 מיליון אוסטרלי לקהילות ברחבי אוסטרלי באמצעות מכשירים אחרים לסיוע.

במהלך השרפות עמותות גייסו תרומות מאזרחים רבים באוסטרליה וברחבי העולם. שלוש עמותות הצדקה שגייסו את הסכומים הגדולים ביותר הן הצלב האדום (216 מיליון דולר אוסטרלי), צבא הישע (43 מיליון דולר אוסטרלי) וקרן סנט וינסנט דה פול (22.9 מיליון דולר אוסטרלי). מתוך ה-282 מיליון דולר שקרנות אלה גייסו יחד, הן הוציאו 147 מיליון דולר עד יוני 2020.

אירוע התרמה שזכה לחשיפה רבה הוא הקונצרט "Firefight Australia" ב-16 בפברואר באצטדיון אוסטרליה, בו השתתפו עשרות אמנים, כגון להקת קווין. הקונצרט נמשך עשר שעות, הוא שודר בערוץ 7 האוסטרלי, וגויסו בו 9.85 מיליון דולר אוסטרלי. הקומיקאית סלסט ברבר  שהנחתה את האירוע, גייסה בפייסבוק 50 מיליון דולר אוסטרלי לתמיכה בשירות כיבוי האש של ניו סאות' ויילס, פרויקט גיוס ההמונים המצליח ביותר בפייסבוק עד אז. לאחר שהתבררו ממדי התרומה ביקשו התורמים ושירות כיבוי האש לנתב את הכספים למטרות נוספות, אך בית המשפט האוסטרלי קבע שלא ניתן לעשות זאת.

ראו גם
גל השרפות בישראל (2016)
 שרפות היער בקליפורניה (2018)

קישורים חיצוניים 

 מפה אינטראקטיבית שיצרה גוגל של אזור האסון

הערות שוליים 

אסונות באוסטרליה
אסונות טבע ב-2019
אסונות טבע ב-2020
שרפות יער
שינוי אקלים