יוברט דרייפוס

יוברט לדרר דרייפוס (באנגלית: Hubert Lederer Dreyfus; 15 באוקטובר 1929 – 22 באפריל 2017) היה פילוסוף יהודי-אמריקאי ופרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. תחומי העניין העיקריים שלו כללו פנומנולוגיה, ואקזיסטנציאליזם, פילוסופיה של הפסיכולוגיה ופילוסופיה של הספרות, וכן בחינת השלכות פילוסופיות על חקר בינה מלאכותית. הוא נודע בזכות הכתיבה שלו על מרטין היידגר, ומבקריו כינוהו "דריידגר".

דרייפוס מופיע בסרטו של טאו רוספולי "להיות בעולם"  משנת 2010 והיה בין הפילוסופים שראיין בריאן מגי לסדרת הטלוויזיה "הפילוסופים הגדולים" (1987) של הBBC.

הדמות יוברט ג'. פארנסוורת' מהסדרה המצוירת פיוצ'רמה נקראת בחלקה על שמו (אריק קפלן , אחד מכותבי הסדרה, היה סטודנט לשעבר של דרייפוס).

קורות חיים 

דרייפוס נולד ב־15 באוקטובר 1929, בטרה הוט, אינדיאנה, לסטנלי ס. ואירן (לדרר) דרייפוס.

הוא למד באוניברסיטת הרווארד משנת 1947. עם עבודת גמר בכירה בנושא סיבתיות ותאוריית הקוונטים (שעבורה וילארד ואן אורמאן קוויין היה הבודק הראשי) הוא זכה בתואר ראשון בהצטיינות בשנת 1951 והצטרף ל-פי בטא קפא. הוא קיבל תואר שני בשנת 1952. הוא היה עמית הוראה בהרווארד בשנים 1952–1953 (כפי שהיה שוב בשנת 1954 ו-1956). ואז, במלגה של הרווארד שלדון, למד דרייפוס באוניברסיטת פרייבורג בשנים 1953–1954. במהלך תקופה זו היה לו ראיון עם היידגר. שון ד. קלי רשם כי דרייפוס מצא את הפגישה 'מאכזבת'. אזכור קצר לכך נאמר על ידי דרייפוס במהלך הראיון שלו ב-BBC ב-1987 עם בריאן מאגי בהערות החושפות את האופן בו היידגר (וגם דרייפוס) העריכו (באופן שלילי) את עבודתו של סארטר.

בשנים 1956–1957, על מלגת פולברייט, התחייב דרייפוס למחקר בארכיון הוסרל באוניברסיטת לוון. לקראת סוף שהותו, נכתב מאמרו "Curds and Lions in Don Quijote a Study of Chapter 17, Book II" (יחד עם ג'יימס ברודריק) המנתח את דון קישוט. לאחר ששימש בתפקיד סגל זוטר בפילוסופיה באונברסיטת ברנדייס (1957–1959), הוא השתתף באוניברסיטת אקול נורמל, בפריז במענק ממשלתי בצרפת (1959–1960).

משנת 1960, לימד דרייפוס פילוסופיה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). בשנת 1964, עבודת הדוקטורט שלו, פנומנולוגיית התפיסה של הוסרל, הוגשה בהרווארד. באותה שנה פורסם התרגום המשותף שלו (עם אשתו הראשונה) ל-Sense and Non-Sense מאת מוריס מרלו-פונטי.

בנוסף בשנת 1964, ובעודו ב- MIT, הועסק כיועץ על ידי מכון ראנד כדי לבחון את עבודתם של אלן ניואל והרברט סיימון בתחום הבינה המלאכותית (AI). זה הביא לפרסום, בשנת 1965, של האלכימיה והבינה המלאכותית. מה שהתברר כראשון מתוך סדרת מאמרים וספרים התוקפים את טענותיו והנחותיו של תחום ה-AI. המהדורה הראשונה של "מה מחשבים לא יכולים לעשות" פורסמה בשנת 1972 והביקורת הזו על AI ביססה את המוניטין הציבורי העולמי של דרייפוס. עם זאת, כפי שציין עורכי ספר היובל שלו: "המחקר והפרשנות של פילוסופים קונטיננטלים... היו בעדיפות אצלו, בהתאם לעניין וההשפעות הפילוסופיות שלו."

בשנת 1968, אף על פי שקיבל כהונה, דרייפוס עזב את MIT והיה פרופסור חבר לפילוסופיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. וזכה באותה השנה, בפרס הרביסון להוראה מצטיינת. בשנת 1972 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. אף על פי שדרייפוס פרש מכסאו בשנת 1994. הוא המשיך כפרופסור לפילוסופיה בבית הספר לתארים מתקדמים (וקיים, החל משנת 1999, מינוי משותף במחלקת הרטוריקה). והוא המשיך ללמד פילוסופיה בברקלי עד השיעור האחרון שלו בדצמבר 2016.

דרייפוס נבחר לעמיתו של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 2001. כמו כן הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד על "עבודתו המבריקה והמשפיעה ביותר בתחום הבינה המלאכותית" ופרשנותו לפילוסופיה הקונטיננטלית של המאה העשרים על ידי אוניברסיטת ארסמוס.

דרייפוס נפטר ב־22 באפריל 2017.

דרייפוס היה נשוי לז'נייב דרייפוס, ולהם שני ילדים, סטפן וגבריאלה. אחיו הצעיר, סטיוארט דרייפוס  עימו שיתף פעולה מספר פעמים, היה פרופסור אמריטוס להנדסה תעשייתית ולחקר ביצועים, גם הוא באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

ביקורת על AI
הביקורות של דרייפוס על תחום האינטליגנציה המלאכותית (AI) נסובה סביב ארבע הנחות בהן אוחזים חוקרי AI לדידי דרייפוס:
 ההנחה הביולוגית - המוח מעבד מידע בפעולות בדידות על ידי סוג של משוואות ביולוגיות בינאריות המקבילות למתגי On/Off.
 ההנחה הפסיכולוגית - ניתן לראות את התודעה כמכשיר הפועל על ביטים של מידע בהתאם לחוקים פורמליים. 
 ההנחה האפיסטמולוגית - ניתן להצרין כל ידע.
 ההנחה האונטולוגית - העולם מכיל עובדות עצמאיות, שניתן לייצג בסמלים עצמאיים. 

ההנחנה הביולוגית היא שהמוח אנלוגי לחומרת מחשב והתודעה אנלוגית לתוכנת מחשב. וההנחה הפסיכולוגית היא שהתודעה פועלת כהצגת חישובים בדידים (בתצורת חוקי אלגוריתמים) על ייצוגים או סמלים בדידים. 

דרייפוס טען כי הסבירות (לכאורה) של ההנחה הפסיכולוגית, נשענת על ההנחה האפיסטמולוגית ועל ההנחה האונטולוגית. ההנחה האפיסטמולוגית היא שכל פעילות יכולה להיות מוצרנת באופן מתמטי בתצורת חוקים או כללים הניתנים לחיזוי. ההנחה האונטולוגית היא שהמציאות מורכבת כולה ממערך הדדי של עובדות עצמאיות ואטומיות (בלתי ניתנות לחלוקה). בשל ההנחה האונטולוגית, חוקרים בתחום האינטליגנציה המלאכותית טענו כי אינטליגנציה היא אותו הדבר כמו מעקב פורמלי אחרי כללים, וכן, בשל הנחה זו טענו כי הידע האנושי מורכב כולו מייצוגים פנימיים של המציאות.

על בסיס שתי הנחות אלו, חוקרי AI טענו כי קוגניציה היא המניפולציה של סמלים פנימיים על כללים פנימיים, וכי ההתנהגות האנושית היא במידה רבה חסרת הקשר (ראו קונטקסטואליזם ). לכן, פסיכולוגיה מדעית באמת היא מן האפשר, כזו שתפרט את הכללים ה"פנימיים" של התודעה האנושית, באותו האופן בו חוקי הפיזיקה מפרטים את החוקים ה"חיצוניים" של העולם הפיזי.

אולם, דרייפוס דוחה את הנחות המפתח הללו. הוא טען כי איננו יכולים כיום (ולעולם לא נוכל) להבין את התהגותינו באותו האופן בו אנו מבינים אובייקטים. למשל, בפיזיקה או בכימיה, כלומר, על ידי החשבת עצמנו כדברים שהתנהגותם יכולה להינתן לחיזוי באמצעות חוקיים מדעיים "אובייקטיביים" וחופשיים מהקשר. לפי דרייפוס, פסיכולוגיה נטולת הקשר היא סתירה במושג.

טענותיו של דרייפוס כנגד עמדה זו, שאובות מן המסורות הפנומנולוגית וההרמנויטית (במיוחד מעבודתם של מרטין היידגר ומוריס מרלו-פונטי). היידגר טען, בניגוד לתפיסות הקוגניטיביות (עליהן התבססו בדיעבד חוקרי AI) כי הווייתנו היא בעיקרה תלוית הקשרים, ולכן, לדעת דרייפוס, שתי ההנחות ההפוכות (האפיסטמולוגית והאונטולוגית) שגויות. דרייפוס מתנגד לכך שניתן לבחור לראות את הפעילות האונושית כמונהגת על פי חוק ('law-governed') באותו האופן בו ניתן לראות את המציאות כמורכבת מעובדות אטומיות בלתי ניתנות לחלוקה (אילו רצינו בכך). כך או כך, מתקיימת קפיצת מדרגה ענקית מן ההנחה לקביעה, כי בגלל שאנחנו רוצים או בוחרים לראות דברים בדרך זו, אלו הם אכן פני המציאות באופן אובייקיבי. למעשה, דרייפוס טוען שאין זה (בהכרח) המקרה, ולפיכך כל תוכניות המחקר שמניחות זאת יתקלו במהרה בעיות תאורטיות ומעשיות עמוקות. ולכן, המאמצים הנוכחיים של העובדים בתחום נידונים לכישלון. 

דרייפוס טוען שכדי להצליח לייצר מכשירים בעלי אינטליגנציה דמוית אנוש, ידרש מהמכשירים להתהוות כאדם-בתוך-העולם (human-like being-in-the-world) להיות בעלי גופים פחות או יותר דומים לשלנו, וההתאמה חברתית (כלומר חברה) פחות או יותר כמו שלנו. השקפה זו משותפת לפסיכולוגים של קוגניציה גופנית  וקוגניציה מבוזרת . דעותיו דומות גם לאלה של חוקרי רובוטיקה כמו רודני ברוקס ולחוקרים בתחום החיים המלאכותיים.

דניאל קרוויאר  כתב: "הזמן הוכיח את הדיוק ואת חדות העין של חלק מהטענות של דרייפוס. לו היה מנסח אותן בפחות אגרסיביות, היו ננקטות פעולות קונסטרוקטיביות שהציע הרבה יותר מוקדם."

פילוסופיית וובקאסט 
כאשר UC ברקלי ואפל החלו לייצר מספר הרצאות לרשות הציבור באופן חופשי כפודקאסטים בסביבות שנת 2006, הקלטה של דרייפוס בהוראת קורס שנקרא "אדם, אלוהים, וחברה בספרות המערב - מאלים לאלוהים ובחזרה". דורג כשידור ה-58 הפופולרי ביותר ב- iTunes. הקלטות אלה משכו את תשומת ליבם של רבים, לדרייפוס ולתחום הנושא שלו.

ביבליוגרפיה

ספרים
 1972. What Computers Can't Do: The Limits of Artificial Intelligence. (At Internet Archive)
 2nd edition 1979, ; 3rd edition 1992 re-titled as What Computers Still Can't Do
 1983. (with Paul Rabinow) Michel Foucault: Beyond Structuralism and Hermeneutics. Chicago, Ill: The University of Chicago Press. (At Open Library)
 1986 (with Stuart Dreyfus). Mind Over Machine: The Power of Human Intuition and Expertise in the Era of the Computer. New York: Free Press.(At Open Library)
 1991. Being-in-the-World: A Commentary on Heidegger's Being and Time, Division I.Cambridge, Massachusetts: MIT Press.
 1992. What Computers Still Can't Do: A Critique of Artificial Reason. Cambridge, Massachusetts: MIT Press.
 1997, Disclosing New Worlds: Entrepreneurship, Democratic Action, and the Cultivation of Solidarity, (co-author, with Fernando Flores and Charles Spinosa)
 2001. On the Internet First Edition. London and New York: Routledge. ; 2nd edition 1979 (At Internet Archive)
 2011. (with Sean Dorrance Kelly) All Things Shining: Reading the Western Classics to Find Meaning in a Secular Age. (At Open Library)
 2015 (with Charles Taylor) Retrieving Realism. Harvard University Press
 2017 Background Practices: Essays on the Understanding of Being, Mark A. Wrathall (ed.), Oxford University Press

מאמרים נבחרים

 1965. Alchemy and Artificial Intelligence. Rand Paper.
 Dreyfus, H. L. and S. D. Dreyfus (2005). Existential Phenomenology and the Brave New World of The Matrix. Philosophers Explore the Matrix. C. Grau. Oxford, Oxford University Press: 71-97.

קישורים חיצוניים 

 
 פרופ' יוברט דרייפוס בדף האינטרנט של המחלקה לפילוסופיה של ברקלי
 עמוד הבית של יוברט דרייפוס
 עותק של המאמר "מעגל ההרצאות של iPod" מאת מישל קווין ב- LA Times, נובמבר 2007 (בארכיון Wayback Machine ).
 שיחות עם היסטוריה, ראיון, נובמבר 2005
 ראיון של יוברט דרייפוס, 20 באוקטובר 2005
 שיחות על מדיה, תרבות וטכנולוגיה. ראיון בין אנדרו קין ליוברט דרייפוס ב -16 בפברואר 2006 ב- AfterTV
 הרצאות מהקורס 'פילוסופיה 185 היידגר' (2007) מאת יוברט דרייפוס . (אודיו) (בארכיון האינטרנט). בהמשך להרצאות השידור שלו שהתארחו שם
  יוברט דרייפוס מתראיין אצל בריאן מגי על הוסרל, היידגר ואקזיסטנציאליזם מודרני בתוכנית "הפילוסופים הגדולים" (1987) באתר יוטיוב.
  יוברט דרייפוס - "דוסטויבסקי על כיצד להציל את הקודש מהמדע" (2015) באתר יוטיוב.

הערות שוליים 

זוכי מלגת גוגנהיים
סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
פילוסופים של המאה ה-20
פילוסופים של המאה ה-21
פילוסופים יהודים אמריקאים
בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
סגל אוניברסיטת ברנדייס
אמריקאים שנולדו ב-1929
אמריקאים שנפטרו ב-2017