סרגיוס השני

האפיפיור סרגיוס השני (בלטינית: Sergius II; 790 – 27 בינואר 847) היה האפיפיור מינואר 844 עד מותו בשנת 847.

ביוגרפיה 
סרג'יו נולד בשנת 790 ברומא למשפחה אצילית, והתחנך בקנטורה סקולה. הוא הוסמך לקרדינל הכומר של כנסיית סנט מרטין וסילבסטר על ידי האפיפיור פסקליס הראשון. תחת גרגוריוס הרביעי, הוא הפך לכומר ראשי.

בפגישה שנערכה לייעוד יורשו של גרגוריוס הרביעי, שמו של סרגיוס הועמד על ידי האריסטוקרטיה, בעוד אנשי רומא הכריזו על הדיאקון יוחנן. האופוזיציה נדחקה, כאשר סרגיוס התערב כדי להציל את חייו של יוחנן. אבל יוחנן נסגר במנזר, וסרגיוס הוכתר כראוי, בלי לבקש אישור של בית המלוכה הפרנקי.

אבל הקיסר הגרמני לותר הראשון לא הסכים לנטישה זו של הרומאנה הקונסטרוקטיבית מ-824, שכללה חוק שאסור לקדש את האפיפיור עד לבחירתו באישור הקיסר הפרנקי. הוא שלח צבא תחת בנו לואי, המשנה למלך באיטליה, כדי להקים מחדש את סמכותו. הכנסייה והקיסר הגיעו להסכמות, וסרגיוס המליך את לואי למלך לומברדיה, אף על פי שהאפיפיור לא נענה כל הדרישות שהוטלו עליו.

סרגיוס תרם לשיפוץ עירוני ברומא, לשיפור הכנסיות, האקוודוקטים והבזיליקה הלטראנית. הוא ואחיו, בנדיקט, מימנו את תוכניות הבנייה שלהם על ידי מכירת משרות לכנסיות שונות למציע הגבוה ביותר.

במהלך כהונתו פאתי העיר רומא היו הרוסות, והכנסיות של סנט פטרוס וסנט פאולוס נהרסו על ידי הערבים, שגם התקרבו לפורטוס ואוסטיה באוגוסט 846. במהלך הפשיטה, הוא (יחד עם אנשי רומא) הביט בחוסר אונים כשהסתתר מאחורי הקירות האאורליאניים. אף על פי שהיה מודע לכוונותיהם של הפושטים, סרגיוס נראה כמי שלא פעל מספיק מספיק כדי להתכונן למה שאירע.

סרגיוס מת ב-27 בינואר 847, תוך כדי משא ומתן עם שני פטריארכים, ובמקומו נבחר האפיפיור לאו הרביעי.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אפיפיורים
אפיפיורים איטלקים
אפיפיורים במאה ה-9
ילידי 790
נפטרים ב-847