סוחרי שביעית

סוחרי שביעית הם אנשים העושים מסחר בפירות שביעית, חרף האיסור לסחור בהם. אנשים אלו פסולים לדון ולהעיד.

מקור האיסור וטעמו 

לדעת הרמב"ן איסור סחורה בפירות שביעית הוא מצוות עשה (לאו הבא מכלל עשה) הנלמדת מהפסוק בפרשת בהר:  חז"ל דרשו מהפסוק שמותר רק לאוכלם "לאכלה ולא לסחורה", מחמת קדושת הפירות.

אולם הרמב"ם אינו מונה מצווה זו במניין המצוות. הערוך והמהר"ץ חיות כתבו שאיסור זה הוא רק "מדרשא" - מדרבנן, כמו אבק ריבית שאינו נחשב כריבית ממש, בערוך השולחן אף טוען שהוא חייב מכת מרדות כשאר איסורי דרבנן.

בטעם איסור סחורה כתב רש"י שכיוון שחייבים לבער את הפירות, יש חשש שעם הארץ יצניע אותם במטרה לסחור בהם ולהעשיר: .

טעם אחר הובא בתוספות שאיסור סחורה הוא מחשש שלא יאכלו את הפירות כפי החיוב הנובע מקדושתם, כשתוספות מכנה את איסור סחורה כ"איסור קל".

פסילת הסוחרים מעדות 
סוחרי שביעית הם חלק מפסולי עדות. חזרתם בתשובה היא רק , כלומר צריך לתרום לצדקה את הרווח שהרוויח מהמכירה.

עונש 
ב מפליגים בעונשם של סוחרי שביעית

היתרים

אוצר בית דין 

כדי לעקוף את איסור סחורה בפירות שביעית לדעת חלק מהדעות אפשר לעשות הסדר לחלוקת פירות הקדושים בקדושת שביעית לציבור הרחב על ידי שליחות של בית דין בלא לעבור על איסור המסחר בפירות אלו.

כמות מועטה 
לשיטת הרמב"ם מותר למכור מזון שלוש סעודות, כיוון שזה נחשב "לאוכלה", וכן כשלקח פירות משדה הפקר ונשאר לו מהם. לעומתו סוברים התוספות שאסור. לשתי השיטות מותר ללקוט כמות מועטה בשביעית ולתת לבנו או לאחר למכור בשוק.

דבר שאינו ראוי לאכילה 
מותר לסחור בשביעית בדבר שאינו ראוי לאכילה, מאחר שהלימוד מהפסוק "לאכלה" הוא רק על דברים שראויים לאכילה.

קישורים חיצוניים 
 איסור סחורה בפירות שביעית, מכון התורה והארץ.

הערות שוליים 

שמיטה ויובל
פרשת בהר