דליה דנון

דליה דנון (נולדה ב-28 בספטמבר 1945) היא חוקרת, אוצרת עצמאית, מתמחה באמנות מודרנית ואמנות ישראלית. ניהלה את "גלריה דנון".

ביוגרפיה
דליה דנון נולדה בתל אביב, לרחל לבית פרקש ושלום לבית הופטמן. אביה, ממייסדי קן בית"ר בצ'כיה אשר שימש כמפקדו, סייע בארגון עלייתם הבלתי לגאלית של שלוש מאות מחברי התנועה לארץ ישראל. בשנת 1939, בדרכם לארץ ישראל, גורשה האנייה לקפריסין. לאחר ששהו כשלושה חודשים במחנות המעצר, עלו בני הזוג ארצה, לשכונת שפירא בתל אביב. שם, נולדו דליה ואחיה הבכור שלמה. בהמשך עברה המשפחה לחולון.
בשנת 1969 נישאה לשי דנון, שחקן תיאטרון הבימה. לזוג נולדו הבנים דני וגילי והמשפחה התגוררה בחולון. בשנת 1992 עברה המשפחה לתל אביב.
עד ראשית שנות ה-90, עבדה בתחום החשבונאות. ב-2006, בעקבות מותם של בנה ובעלה תוך שנה אחת, הגיעה דליה להחלטה שהדרך היחידה להתמודד עם הכאב, תהיה באמצעות עיסוק באמנות, אוצרות וניהול גלריה דנון.

בשנת 1991 החלה את לימודיה בפקולטה לאומנות באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2011 סיימה את התואר השני בתולדות האמנות. עבודת המאסטר שלה, עסקה בקבוצת אמני אקלים שפעלו בארץ מאוקטובר 1973 ועד לתחילת מלחמת לבנון הראשונה, 1982.

דליה עבדה כאסיסטנטית של פרופסור גילה בלס בתערוכה "ריאליזם חברתי בשנות ה-50 אמנות הפוליטית בשנות ה-90", שהוצגה במוזיאון חיפה לאמנות ב-1998, והמשיכה לעבוד לצידה של פרופסור בלס בתערוכה פנחס אברמוביץ - "מעגלי יצירה" מוזיאון הרצליה לאמנות, בית יד-לבנים, הרצליה. אוגוסט 1994. כמו כן, השתתפה במחקר לספרה של בלס ד"ר חיים גמזו: ביקורות אמנות, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2006.

דליה גם הייתה עוזרת מחקר של ד"ר רות מרקוס לקורס על אמניות יוצרות בישראל משנת 1920 עד 1970.

גלריה דנון
בשנת 1976 נפתחה "גלריית דנון", ברחוב בן יהודה בתל אביב, בניהול בעלה שי. בתחילה, הציגה הגלריה תערוכות של אמנים בראשית דרכם. ב-1981 עברה הגלריה לרחוב פרוג בתל אביב, והציגה תערוכות של אמנים ותיקים יותר, ביניהם משה רוזנטליס, יחיאל סגל, רות שלוס, שמשון הולצמן, יעקב וכסלר ומרסל ינקו.

בשנת 1994 עברה הגלריה לקומה הראשונה של המבנה ברחוב פרוג. תערוכת הפתיחה בחלל החדש הוקדשה לצייר רוברט בזה. במהלך השנים השתתפה הגלריה בירידי אמנות בחוץ לארץ. כמה מן האמנים שלה, הציגו בגלריות בבירות אירופה.

לאחר פטירתו של שי ב-2006, החליטה דליה על כיוון חדש לגלריה, גלריה שתפנה לקהלים צעירים יותר, שילוב של אמנים מדור הביניים עם אמנים בראשית דרכם ועריכת תערוכות יחיד עם תערוכות קבוצתיות.

התערוכה הראשונה בגלריה המחודשת הייתה תערוכה של דוד אבידן, שהתבססה על עבודות מאוסף הגלריה, ומהארכיון של אבידן. חלק נכבד מהעבודות של אבידן היו מתערוכה שאבידן הציג בגלריה ב-1981, ולא זכתה למבקרים רבים. לעומת זאת, התערוכה החדשה זכתה לתהודה רבה, ומשכה קהל רב.

החל משנת 2006, ועד לסגירת הגלריה ב-2010 הפעילה דליה וניהלה את "גלריית דנון" תוך שינוי אופייה.

פעילות עצמאית
עם סגירתה של הגלריה ממשיכה דליה לפעול כאוצרת עצמאית, ומציגה תערוכות רבות בחללים שונים.
מ–2015, היא אוצרת בגלריה מקום לאמנות בקריית המלאכה בתל אביב. דנון פעילה בעמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל, שהוקמה על ידי ד"ר רות מרקוס, וחברה בוועד המייסד שלה. במסגרת העמותה אצרה סדרת מפגשי אמנות ותרבות בסמינר הקיבוצים ובאוניברסיטת תל אביב.

בנה דני, יליד 1971, היה עורך דין שסיים בבגרותו לימודי משפטים בהצטיינות באוניברסיטת סאסקס, אנגליה, ועבד כעורך דין בתל אביב. בהמשך, חי בהובוקן בניו ג'רזי, שם עבר את בחינות הלשכה של ניו יורק וניהל את משרד הנדל"ן "Urban Sanctuary". ב-6 במאי 2005, דני נפטר בגיל 34 ועשרה חודשים לאחר מותו, נפטר אביו שי ממחלת הסרטן.

ב-2007, נקרא האולם המרכזי בבית האמנים בתל אביב על שמם של דני ושי דנון, בן ואב שנפטרו בתוך שנה אחת. בספריית תיכון "קוגל", הוקמה פינת הנצחה לזכרו של דני, בוגר בית הספר.

ב-2012 פרסמה דליה את הספר "שניהם" לזכרם של בעלה ובנה. האמן, הקולנוען והמשורר גילי א. דנון הוא בנה.

תערוכות נבחרות

קישורים חיצוניים
 מגלים אוצרות // דליה דנון, באתר מגזין פורטפוליו, 15 באפריל 2019
 ססליה, סרטון אירוע פתיחת תערוכה, צילום ועריכה גילי דנון

אוצרות ישראליות
אוצרים ישראלים
בוגרות תיכון קוגל
בוגרי תיכון קוגל
בוגרות אוניברסיטת תל אביב
בוגרי אוניברסיטת תל אביב
ישראליות שנולדו ב-1945
ישראלים שנולדו ב-1945
העולם מלא זכירה ושכחה, כתבת וידאו, צילם וערך, גילי דנון
והספינה עדיין שטה, סרטון תערוכה, צילום ועריכה גילי דנון 
פוליפוניה ב-12 קולות קטלוג.
פוליפוניה ב-12 קולות, סרטון תערוכה, צילום ועריכה גילי דנון