קלמנס השלישי

האפיפיור קלמנס השלישי (בלטינית: Clemens III; 1130 – 20 במרץ 1191), נולד בשם פאולינו (או פאולו) סקולארי, שלט מ-19 בדצמבר 1187 עד מותו.

ביוגרפיה 
סקולארי נולד בשנת 1130 למשפחה רומאית, האפיפיור אלכסנדר השלישי מינה אותו לראש בזיליקת סנטה מריה מג'ורה, הקרדינל-דיקון של סרג'י באקו, ולבסוף לקרדינל בישוף של פלסטרינה בדצמבר 1180. הוא מופיע כחתום על הבולות האפיפיוריות שהונפקו בין 15 באוקטובר 1179 ו-11 בדצמבר 1187.

זמן קצר לאחר מינויו כאפיפיור לאחר הבחירות בדצמבר 1187, קלמנס הצליח לפתור את הסכסוך אשר היה קיים במשך חצי מאה בין האפיפיורים ובין האזרחים של רומא, עם הסכם שבו האזרחים היו רשאים לבחור את שופטי השלום, ואילו המינוי של מושל העיר נותר בידי האפיפיור. ב-31 במאי 1188, הוא חתם על ברית עם הרומאים, אשר הסירה קשיים ממושכים, ובכך החזיר את האפיפיורות לרומא.

קלמנס ירש גם מועצת חשמנים מדודלדת, בהיקף של לא יותר מעשרים חשמנים. הוא ארגן שלוש סדרות של מינויים (מרץ 1188, מאי 1189 ואוקטובר 1190) שהביא למינויים של מעל שלושים קרדינלים חדשים.

הוא דחף את הנרי השני, מלך אנגליה, ואת פיליפ השני, מלך צרפת לצאת למסע הצלב השלישי. באפריל 1189, קלמנס עשה שלום עם הקיסר פרידריך ברברוסה.

הוא יישב את המחלוקת עם המלך ויליאם הראשון, מלך סקוטלנד לגבי הבחירה של הארכיבישוף של סנט אנדרוס, וב-13 במרץ 1188 הסיר את הכנסייה הסקוטית מתחום השיפוט של הארכיבישוף מיורק, ובכך הפך אותה לעצמאית כלפי רומא.

אף על פי שהסכים להכתיר את היינריך השישי לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, קלמנס הכעיס אותו על ידי הענקת סיציליה לטנקרד, מלך סיציליה, בנו של רוג'ר השלישי, דוכס אפוליה. המשבר היה חריף, והיה בעיצומו כאשר האפיפיור מת ב-20 במרץ 1191.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אפיפיורים איטלקים
אפיפיורים
אפיפיורים במאה ה-12
ילידי 1130
נפטרים ב-1191