הגל הרביעי של הפמיניזם

הגל הרביעי של הפמיניזם הוא שלב של פמיניזם, שהחל סביב שנת 2012 ומאופיין בהתמקדות בהעצמת נשים ושימוש באינטרנט ככלי להעברת מסרים. גל זה מבוסס במידה רבה על הצטלבות של דיכויים, מתוך בחינת את האופן בו מערכות הכוח משתלבות זו בזו באופן המחזק את הריבוד המוכר של קבוצות שוליות.

פמיניסטיות מן הגל הרביעי תומכות בייצוג גדול יותר של קבוצות מוחלשות בפוליטיקה ובעסקים, וטוענות שהחברה תהיה שוויונית יותר אם מדיניות ושיטות הנהגה וממשל ישלבו את נקודת המבט של כל האנשים.

בעוד שפמיניסטיות בעבר נלחמו למען נשים והשיגו שחרור רב יותר, אינדיבידואליזם וניידות חברתית, הגל הרביעי מקדם נושאים נוספים לסדר היום החברתי על ידי קריאה לצדק חברתי במקרים של תקיפה והטרדה, לצד מאבק לשכר שווה ולאוטונומיה גופנית.

פמיניסטיות מן הגל הרביעי משתמשות לעיתים קרובות במגוון אמצעי תקשורות הכוללים מדיה מסורתית ומדיה חברתית. זאת, כדי לשתף פעולה ולהשמיע קול נגד מי שמנצלים את כוחם ומעמדים, ועל מנת לספק שוויון הזדמנויות לילדות ולנשים.

בנוסף לתמיכה בזכויות נשים, פמיניסטיות מהגל הרביעי מאמינות כי בנים וגברים צריך לזכות ביותר הזדמנויות להביע את רגשותיהם בחופשיות, ושעל אבות לקחת חלק פעיל בגידול ילדיהם.

מדיה חברתית 
בעוד שגלים קודמים של פמיניזם נתקלו במכשולים כמו מבנים חברתיים-פוליטיים נוקשים והיעדר ערוצי תקשורת זמינים, פמיניסטיות מהגל הרביעי רותמות את המדיה הדיגיטלית כפלטפורמה רבת עוצמה המאפשרת לחבר בין נשים, לשתף פרספקטיבות, ליצור מבט רחב יותר של חוויות של דיכוי ולהתבונן על גלים פמיניסטיים בעבר.

ההוגה קירה קוקרנה טוענת כי הגל הרביעי של הפמיניזם "מוגדר על ידי טכנולוגיה" ומאופיין במיוחד בשימוש בפייסבוק, בטוויטר, באינסטגרם, ביוטיוב, בטומבלר ובבלוגים כדרך לאתגר מיזוגניה.

אקטיביזם במדיה החברתית יכול להתבטא כשרשורים בטוויטר המבקרים טרנספוביה או בקמפיינים פמיניסטיים המלווים בסולמית, כגון "פמיניזם האשטאג", ובמיוחד:
 MeToo#
 YesAllWomen# (בעברית: כןכולהנשים)
 bringbackourgirls# (בעברית: החזירואתהנערות)
 NotYourAsianSidekick# (בעברית: לאמופעהבידורהאסייתישלך)
 SolidarityIsForWhiteWomen# (בעברית: סולידריותהיאלנשיםלבנות)
 #GirlGaze (בעברית: מבטשלנערות) נועד לקדם יצירתיות ויזמות בקרב נשים, תוך הדגשה של חשיבות השיח הפמיניסטי ועידוד נשים צעירות לתת ביטוי לקולן.

על חשיבות הפלטפורמה האינטרנטית ניתן ללמוד גם מכך שמגזין טיים העניק לפעילות מובילות בתנועת #MeToo, את תואר איש השנה לשנת 2017. קמפיינים פמיניסטיים נוספים מהגל הרביעי בארצות הברית ובעולם כוללים את פרויקט הסקסיזם היומיומי, No More Page 3, Ni una סקסיזם, Free the Nipple, צעדת השרמוטות, מצעד הנשים 2017 ו-2018, Time Up, ומיליארד עולה.

השיח סביב נושא הפריווילגיה נפוץ בקרב פמיניסטיות גל רביעי, הטוענות כי חברי קבוצות חברתיות דומיננטיות באופן מסורתי צריכים להכיר בפריבילגיה החברתית שלהם ולהשתמש בה כדי להעצים ולחזק את חברי הקבוצות השוליות.

היסטוריה והגדרה 
בשנות השמונים של המאה העשרים, פמיניסטיות בצפון אמריקה, אמריקה הלטינית ואירופה הצליחו בחלק ממטרותיהן לקידום נשים, והקימו מוסדות המנוהלים על ידי המדינה שקידמו באופן מפורש את זכויותיהן של נשים, או את המעורבות הפמיניסטית בממשל; בה בעת, מוסדות אלה החלישו גם את התנועות הפמיניסטיות בכך שנתנו למדינה להשתלט על יישום המטרות הפמיניסטיות.

הגל הרביעי של הפמיניזם באירופה ובאמריקה הלטינית החל בשנות התשעים, עם דעיכתם של פמיניזם שפתון ופמיניזם צרכניסטי וסימני שאלה שהחלו לעלות לגבי התאוריה הקווירית שצמחה באקדמיה האמריקאית. הגל הרביעי של הפמיניזם התפתח לאטו באופן גלובלי, באמצעות התקשורת והאינטרנט. הגל צמח מדור חדש של נשים שלרוב לא היה מודע לגלים הקודמים, שלא נלמדו בתיכון, ובאוניברסיטאות.

הידע על פמיניזם הושג באופן לא פורמלי, באמצעות פיתוח אקדמיה וירטואלית בה למדו פמיניסטיות כי האישי הוא הפוליטי; ידע זה זה לא נבע מלמידה פמיניסטית מובנית.

הגל הרביעי של הפמיניזם, כמו הגלים לפניו, לא עסק באידאולוגיה אחידה, או בבניית קולקטיב אחד. מדובר היה בהתכנסות קבוצתית לעבודה משותפת למען מטרה משותפת של סיום האלימות כלפי נשים, מתוך מחויבות הדדית ותמיכה בנשים נוספות.

שורשיו של הגל הרביעי של הפמיניזם בספרד בתגובות לרציחתה של אנה אוראנטס ב־17 בדצמבר 1997. אוראנטס נשרפה למוות על ידי בעלה בביתה בגרנדה מפני שדיברה בפומבי על ההתעללות שעברה על ידו. מותה הוציא את נושא האלימות המגדרית מפרטיות הבית והביא אותו לתשומת לב לאומית. בעקבות המקרה, הדיווח העיתונאי והטלוויזיוני שינה את מדיניותו בנושא אלימות סקסיסטית מבוססת מגדר. בדיחות על נשים שנפגעו על ידי חברים ובעלים כבר לא היו מקובלות בטלוויזיה הספרדית והדיווחים על אלימות סקסיסטית גדלו. השיח הציבורי בנושא זכויות נשים נמשך בדיון על בעיות השכר, זוגיות מגדרית ותקרת הזכוכית, כאשר האקטיביזם הווירטואלי הופך לשחקן ראשי בקידום נושאים אלו.

מכיוון שהגל הרביעי של הפמיניזם באמריקה הלטינית מקיף בו זמנית תנועות נפרדות, שרבות מהן נמצאות במתח זו עם זו, קיימת התייחסות ל'פמיניזמים של אמריקה הלטינית בלשון רבים. אחד הענפים היותר מעוררי מחלוקת התגלה כתגובה ודחייה של פמיניזם קווירי ושל פמיניזם פוסטמודרני. פמיניסטיות אמריקאיות לטיניות טוענות כי באטלר ניסתה למחוק את מושג הנשיות ובכך גרמה להתעלמות מנשים כנושאים פוליטיים, ולדחייתם של מחקרי מגדר. פעולה זאת נתפסה כקונספירציה להסתרת נשים באקדמיה, וכקנוניה להסתרת תוקפים גברים.

פעילות ברוח זו התקיימה בתקופה זו באמריקה הלטינית, ארגנטינה ופולין כאשר חלק מהמוכנות לפעולה נבעה מהוועידה העולמית לנשים ב -1995 בבייג'ינג.

לרשתות החברתיות הייתה השפעה רבה על הגל הרביעי. שנת 2018 תהיה השנה בה הגל הרביעי של הפמיניזם החל את שיאו בספרד, ארגנטינה וברזיל כתוצאה ממספר גורמים שונים, כאשר נשים מגויסות בהיקף נרחב לצאת לרחובות. ההתגייסות שלהם גם אתגרה לראשונה, את הלגיטימיות של מערכת המשפט בספרד. זאת, בניגוד לגלים הקודמים בהם המוקד היה המנהיגות הפוליטית. בארגנטינה, מוקד הפעילות נסב סביב זכויות ההפלות, דבר שהוביל אלפי נשים עם צעיפים ירוקים לצאת לרחובות.

בהקשר פמיניסטי מערבי, בשנת 2011, ג'ניפר באומגרדנר קבעה את שנת 2008 לציון תחילת הגל הרביעי. תאריך זה חופף במידה מסוימת את כניסתן של הרשתות החברתיות לחיינו: זאת כאשר טוויטר, הרשת החברתית הפופולרית ביותר בקבוצת הגילאים 18–29, הוקמה בשנת 2006 והפכה את הפמיניזם לנגיש יותר, תוך הולדת "פמיניזם האשטאג".

הגל הרביעי של הפמיניזם הוביל להקמת תנועות פמיניסטיות ולקראיות רבות לפעולה; אחת מהן מבוטאת בקמפיין "HeForShe" שמקורו בנאום האו"ם הוויראלי של אמה ווטסון ב־2014 ובפעילותה בעקבותיו. קריאות נוספות לפעולה התרחשו בעקבות מקרה האונס של כנופיית דלהי (הודו, 2012), האשמות של ג'ימי סוויל (בריטניה, 2012), מקרי תקיפה מינית של ביל קוסבי (ארצות הברית, 2014), רצח של איסלה ויסטה (ארצות הברית, 2014), משפט על ג'יאן ג'ומשי (קנדה, 2016), האשמות של הארווי ויינסטין (ארצות הברית, 2017) Me Too שקמה בעקבות זאת, השערוריות המיניות של וסטמינסטר (ברחבי העולם ובריטניה, 2017), ותיק האונס של כנופיית לה מאנדה בספרד (2018).

רעיונות 
ברית' קירה קוקרן והחוקרת הפמיניסטית פרודנס צ'מברלין מתארות את הגל הרביעי של הפמיניזם כמתמקד בצדק לנשים, המתבטא בעיקר בהתנגדות להטרדות מיניות, לאלימות נגד נשים, לאפליה והטרדה במקום העבודה, לבושה מצורת הגוף, לתמונות סקסיסטיות בתקשורת, למיזוגיניה מקוונת, לתקיפה מינית בקמפוס, לתקיפה בתחבורה ציבורית ולתרבות אונס. לדבריהן, הגיל הרביעי מבטא תומכת בהצטלביות, באקטיביזם של המדיה החברתית ובעתירות מקוונות. מהותו, כותבת צ'מברלין, היא "אי אמון שגישות מסוימות עדיין יכולות להתקיים".

אירועים וארגונים העוסקים בגל הרביעי של הפמיניזם כוללים פרויקט סקסיזם יומיומי, Feminista בבריטניה, Reclaim the Night, Million Rising, ו- "A protest the Lads of the Lads". תנועות כמו #GirlGaze מתמקדות בתעשיות הנשלטות על ידי גברים כמו צילום וקולנוע, מתוך כוונה לדחוף את קהלי הנרטיבים לכלול את המבט הנשי. כך גם גברים מסבירים לי דברים (2014) מאת רבקה סולניט האמריקאית, שהולידה את המונח הסגברה.

פמיניסטיות מהגל השלישי של הפמיניזם החלו להציג את מושג הפריווילגיה הגברית בכתביהן בשנות התשעים, ופמיניסטיות מהגל הרביעי ממשיכות לדון בנושא באקדמיה ובמדיה החברתית. פמיניסטיות מהגל הרביעי נקטו בפעולות לצמצום הסקסיזם על ידי העלאת המודעות לקבוצות מיוחסות מחד ולקבוצות חסרות זכויות מאידך. עם זאת, הגל הרביעי של הפמיניזם דוגל באמונה שגברים וקבוצות פריבילגיות יכולים לפעול למען שינוי חברתי בתוך קהילותיהם.

פמיניסטיות מהגל הרביעי טענו כי סטריאוטיפים מגדריים מייצרים לחץ על גברים להיות מפרנסים בלבד, בניגוד לנשים, שחשות מחויבות לקחת על עצמן גם את התפקיד של עקרות בית. פמיניסטיות טוענות כי לחצים אלה להתאמה חברתית יכולים לגרום לאפליה מגדרית במקום העבודה ובאופן נרחב יותר בחברה. על פי מחקר Pew, רוב הנשים העובדות במקומות עבודה הנשלטים על ידי גברים מאמינות כי הטרדה מינית היא בעיה בתעשייה שלהן.

מסביב לעולם 
ככל שהגל הרביעי של הפמיניזם הפך פופולרי בארצות הברית, מדינות אחרות התמודדו גם עם סוגיות דומות. אף שהתגובות של הממשלות המקומיות היו שונות זו מזו, לתנועתן של פמיניסטיות מן הגל הרביעי בארצות הברית הייתה השפעה משמעותית ברחבי העולם. כמה האשטאג חלופיים מקומיים ל- #MeToo כללו:
 # And Now או NowWhat# (בעברית: #עכשיומה) בקנדה
 #WoYeShi (עברית: #גםאני) בסין
 #BalanceTonPorc (בעברית: #הוקיעיאתהחזירשלך או #חשפיאתהחזירשלך) בצרפת
 #NotinMyName בהודו
 #QuellaVoltaChe (בעברית: #הזמןשבו) באיטליה
 # BoycottAliZafar, # BoycottTeefainTrouble, #TeefaisTrouble בפקיסטן
 #BabaeAko (בעברית: #אניאישה) בפיליפינים
 #YoTambien (בעברית: #גםאני) בספרד
SEX4GRADES בניגריה ובמקומות נוספים במערב אפריקה
גם_אני בישראל
#למה_לא_התלוננתי בישראל

התפיסה שלמדיה החברתית חשיבות רבה ביצירה ובקיימות של קהילה פמיניסטית הפכה פופולרית יותר ויותר, מתוך כך שהמגוון והיצירתיות הם מאפיין מרכזי של האקטיביזם הפמיניסטי ברחבי העולם במאה ה-21.

לדוגמה, בקנדה, לאחר #מיטו, החל להתפתח באוקטובר 2017, האשטאג נוסף, #AndNow (#ועכשיו), שהפך לפופולרי בקנדה בגלל תמיכתו של ראש הממשלה ג'סטין טרודו . #AndNow תמך בדיון בפתרון להטרדה מינית או התעללות מינית במקום העבודה כדי לעזור לאנשים להילחם על שוויון בין כל האנשים.

בהודו, היו כמה תנועות או מחאות עם מספר גדול של נשים, אשר שינו את נקודת המבט של רבים במדינה לגבי נשיות. אלה כוללים את מחאת SlutWalk משנת 2011, תנועת פינג'רה טוד לשבירה לשנת 2015 ותנועת בקאוף אזדי לשנת 2017 (חופש ללא פחד). השיח החברתי ההודי החל להתמקד בנושאים ארוכי טווח ומושרשים עמוק, כמו אי שוויון בין המינים, אלימות מינית, נישואין לילדים, הפלות מין-סלקטיביות ואלימות הקשורה לנדוניה. ההשפעה והעוצמה של הקמפיין גרמו לממשלה להרחיב את ההגדרה החוקית של אונס, הציגה "ענישה קשה יותר לאנסים, פושעים של גנבה ומציצנות.

בברזיל, ב־19 בספטמבר 2018, תנועת "אל נאו" ("אל נאו" היא פורטוגזית עבור "לא הוא"), הידועה גם כמחאה נגד ז'איר בולסונארו, כללה הפגנות שהובלו על ידי נשים שהתקיימו במספר אזורים במדינה. המטרה העיקרית הייתה להפגין נגד קמפיין הנשיאות של בולסונארו והצהרותיו הסקסיסטיות. באירועי התנועה לקחו חלק ידוענים לאומיים ובינלאומיים, בהם מדונה שפרסמה באינסטגרם שלה תמונה בה היא מופיעה עם פיה אטום בקלטת עם האימרה "חופש". מעל, זה קורא בפורטוגזית "לעלי não vai nos desvalorizar, ele não vai nos calar, ele não vai nos oprimir".

ביפן בשנת 2019 קמה תנועה בשם "KUTOO", שמטרתה לצאת נגד הנורמה שדורשת מנשים ללכת רק עם נעלי עקב.

ציר זמן

ראו גם 

 הגל הראשון של הפמיניזם
 הגל השני של הפמיניזם
 הגל השלישי של הפמיניזם
 פמיניזם רדיקלי
 פמיניזם פוסט-קולוניאלי
 פמיניזם שחור
 פוסט-פמיניזם
 פמיניזם סוציאליסטי
 פמיניזם ליברלי
 פמיניזם מזרחי
 פמיניזם מרקסיסטי

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

זרמים בפמיניזם
פמיניזם: היסטוריה
נשים במאה ה-21