טכיקרדיה עלייתית

טכיקרדיה עלייתית (באנגלית: Atrial tachycardia) היא הפרעת קצב לב מסוג טכיקרדיה על-חדרית, בה הדחף החשמלי המפעיל את הלב נובע מקוצב הממוקם בעליות הלב, אך הוא אינו קשר הגת והפרוזדור - הקוצב שאחראי על הפקת הדחף החשמלי במצב תקין.

טכיקרדיה עלייתית עשויה להיגרם כתוצאה ממנגנון של אוטומטיות יתר או כתוצאה ממנגנון של מעגל ריאנטרי (כניסה מחדש). הגורמים לה מגוונים וכוללים הרעלת דיגוקסין, התנוונות של העליות, מומים מולדים, תגובת יתר של מערכת העצבים הסימפתטית ועוד. היא עשויה לחלוף באופן ספונטני או בעקבות טיפול תרופתי מתאים.

קיימים סוגים שונים של טכיקרדיה עלייתית, ביניהן טכיקרדיה עלייתית חד-מוקדית, טכיקרדיה עלייתית רב-מוקדית (MAT), טכיקרדיה עלייתית אקטופית וטכיקרדיה עלייתית התקפית.

טכיקרדיה עלייתית ובעיקר טכיקרדיה עלייתית רב-מוקדית מהווה גורם סיכון להתפתחות של פרפור עליות.

מאפיינים
טכיקרדיה עלייתית ממוקד יחיד מתאפיינת בתרשים הא.ק.ג. בשינויים הבאים:
 קצב לב במהירות של יותר מ-100 פעימות בדקה (לרוב בין 140–220 פעימות בדקה)
 קיומם של לפחות שלושה גלי P זהים ברציפות, השונים בצורתם בהשוואה לתרשים קודם של אותו המטופל
 גלי P הפוכים בלידים המייצגים את הקיר התחתון של הלב (2, 3, ו-AVF)
 מכלול QRS צר (תקין), אלא אם קיימת בנוסף הפרעת הולכה

ראו גם
 AVNRT
 טכיקרדיה חדרית

הערות שוליים

הפרעות קצב מהירות