בית חולים פיוטר הגדול (סנקט פטרבורג)

בית החולים פיוטר הגדול (ברוסית: Больница Петра Великого; משנת 1918 עד 1994 - בית החולים מצ'ניקוב) הוא אחד מבתי החולים הגדולים בעיר סנקט פטרבורג. ממוקם ברובע המשמר האדום, בסמוך לתחנת הרכבת פיסקאריובסקה.

כיום, בית החולים הוא הבסיס הקליני של האוניברסיטה הרפואית הצפון-מערבית הממלכתית על שם מצ'ניקוב.

היסטוריה 
ההחלטה על הקמת בית חולים עם 1,000 מיטות התקבלה בישיבה של הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית ב-8 בינואר 1903 לזכרו של מייסד העיר, פיוטר הגדול. באותה שנה הונחה אבן פינה על ידי פרופסור ולדימיר בכטרב באתר הבנייה. השלמת הבנייה נועדה להיות בסימן 200 שנה לעיר סנקט פטרבורג. במאי 1906, הודיעה האגודה הקיסרית לאדריכלים על תחרות לפרויקט בית חולים. פרויקט בית החולים פותח עוד מספר שנים, תוך התחשבות בהישגים האחרונים של המדע והטכנולוגיה של אותה תקופה וסטנדרטים מערב אירופיים של אותה תקופה. פרויקט הגמר כלל 16 הצעות שכללו מבני ביתן בן שתי קומות ושלוש קומות בהיקף כולל של 2,000 מיטות. הפתרון האדריכלי מעוצב בסגנון "הולנדי", האופייני לסנקט פטרסבורג של תקופת פיוטר.

אף על פי שהבנייה החלה בשנת 1907, טקס חניכת בית החולים נערך רק ב-30 (17) במאי 1910 (ביום הולדתו של פיוטר הראשון) בנוכחות הקיסרית אלכסנדרה פודורובנה והדוכסים הגדולים. פתיחת בית החולים התקיימה ב-1 במאי 1914. בשלב זה הוקמו שישה ביתנים עם 600 מיטות לחולים. בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בסוף 1914, היו בבית החולים 1,200 מיטות, עד 1917 כבר היו בבית החולים 1,500 מיטות (על פי מקורות אחרים - 1,450) ונפתחו בו מחלקות כולרה, בטן וטיפוס.

ב-24 בדצמבר 1918 בית החולים נקרא על שם איליה איליץ' מצ'ניקוב. אך עד מהרה הופסקה הבנייה ומשנת 1919 עד 1924 בית החולים היה סגור. את עבודת שחזור בית החולים בשנים 1922–1924 הוביל המנתח המצטיין ולדימיר אנדרייביץ' אופל, כשבאותה עת נוצרו בבית החולים מחלקות לכירורגיה, אונקולוגיה ועוד.

בשנת 1929 כבר היו בו 2,000 מיטות בבית החולים והוא הפך למוסד הרפואי הגדול ביותר במדינה. במתחם בית החולים אורגנה חווה עוצמתית ובה אסם, אורווה, חממות, חנות ירקות ומכוורת. בבית החולים היו 16 דונם של אדמה מעובדת, שבה בנוסף לגידול ירקות, גידלו תותים, פטל, דומדמניות, תפוחים ועשבי תיבול. בשנת 1932 נפתח מכון ללימודי רפואה ובשנת 1935, הוא הפך לחלק מהמכון הרפואי הלנינגרדי השני, כשבית הספר הטכני הפך לבית ספר לסיעוד ובית החולים הפך לבסיס הקליני של מכון זה.

במהלך מלחמת העולם השנייה, אורגן בית החולים כבית חולים צבאי ובו 1,250 מיטות. בתקופה הראשונה של המלחמה, עד ספטמבר 1941, העומס היה דומה לתקופה שלפני המלחמה, הייתה אספקה של תרופות, תחבושות, מים זורמים, ביוב, אספקת חשמל. התקיפות האוויריות במסגרת המצור על לנינגרד החלו בספטמבר, חשמליות נעצרו בנובמבר והצוות כבר לא יכול היה ללכת ברגל 12–15 ק"מ. לכן כמעט כל הרופאים עברו להתגורר במשרדיהם. בחורף הראשון של המצור, אספקת המים, הביוב והחימום לא הייתה סדירה, אספקת החשמל הופסקה, חדרי רנטגן, מעבדות, מפעל כביסה, אמבטיות הפסיקו לעבוד ובית מרקחת הפסיקה להכין פתרונות מים. האוכל הוכן על תנורי עץ, שהדלק עבורם הוכן על ידי צוות בית החולים עצמו. לאחר המלחמה המשיך בית החולים לפעול כאחד מבתי החולים העירוניים.

לאחר התפרקות ברית המועצות 
ב-24 במרץ 2014, עובדי יחידת ההחייאה והטיפול נמרץ יצאו לשביתת רעב בלתי מוגבלת עקב הפחתה חדה בשכרם. לאחר פגישה עם רקטור האוניברסיטה הרפואית הצפון-מערבית ב-26 במרץ, הודיעו העובדים על סיום שביתת הרעב. ב-20 בנובמבר 2014 בשעה 02:06 התקבלה התראה מצוות חדר המיון על שרפה באולם 18 בקומה השנייה. צוות הביתן פינה את חולי המרפאה. בשעה שלוש לפנות בוקר חוסלה האש על ידי כבאי המשרד למצבי חירום. הסיבה לשרפה הייתה עישון במרפסת הבניין, האזעקה לא פעלה במה שהצביע על רשלנות הנהגת האוניברסיטה (מאחר שלמנהליה נמסרו מספר פעמים התראות על עישון בבניינים).

מחלקות

קישורים חיצוניים 

 
 היסטוריה של בית החולים
 בית החולים על מפת סנט פטרבורג

הערות שוליים 

סנקט פטרבורג: בתי חולים
1907 ברוסיה