אידה אפלברוג

אידה אפלברוג (באנגלית: Ida Applebroog; 11 בנובמבר 1929 – 22 באוקטובר 2023) הייתה אמנית יהודייה-אמריקאית, שפעלה לאורך חמישה עשורים בעיקר בעשיית אמנות ויזואלית דו־ממדית. היא נודעה כיוצרת של אמנות פרובוקטיבית שחקרה נושאים של אלימות מול כוח, פוליטיקת מגדר ומיניות נשית. היא זכתה בפרסים רבים עבור הסגנון הייחודי של יצירותיה, כגון מענק עמיתי מקארתור (1998), ודוקטורט של כבוד בבית ספר פרסונס לעיצוב  שבניו יורק (1997).

ביוגרפיה 
אידה אפלברוג נולדה וגדלה ברובע הברונקס שבניו יורק בארצות הברית, למשפחה יהודית אורתודוקסית. בניגוד לרצון אביה, היא שאפה לרכוש השכלה ולמדה עיצוב גרפי במכון ניו יורק לאמנויות ומדעים ישומיים בין השנים 1948–1950. כך היא השיגה עבודה בסוכנות פרסום, שם הייתה האישה היחידה, וסבלה לעיתים תכופות מהטרדה מינית.

חמש עשרה שנים לאחר מכן, היא עברה לשיקגו כאם לארבעה, למען הצרכים האקדמיים של בעלה, גידעון הורוביץ. שם, היא למדה למשך שלוש שנים בבית ספר מכון האמנות של שיקגו במסגרת מלגה שקיבלה. לאחר שעזבה את המסגרת האקדמית, אפלברוג עסקה בהכנת תכשיטים במרתף ביתה, אך רק מאוחר יותר, כשהתגוררה בסן דייגו, הציגה לראשונה את יצירותיה.

פעילות מקצועית 
ב-1969 עברה אפלברוג, שוב למען אילוצי הקריירה האקדמית של בעלה, אל סן דייגו. בתקופה זו הייתה ידועה בשם נישואיה, אידה הורוביץ. בעודה מתקרבת לגיל 40, במאבק בדיכאון ובתחושת תסכול ממצב משפחתי ומקצועי שלא הייתה מרוצה ממנו, היא יצרה את מה שמאוחר יותר ייקרא מיצג ה"מונה ליזה", ויהיה מעבודותיה המוערכות ביותר: אוסף של מעל 150 דיוקנים עצמיים שהיא ציירה מול המראה בחדר השירותים בביתה בסן דייגו, עם דגש על אזור המפשעה.

באותו הזמן אפלברוג לא התכוונה לפרסם את הציורים, וזמן קצר לאחר מכן, בשלהי 1969, היא עברה התמוטטות נפשית בזמן ביקור בגן החיות עם שני בניה. לאחר שהביאה אותם אל ביתה, אשפזה את עצמה בבית חולים המקומי מרסי. בעת שהותה בבית החולים במשך 6 שבועות, היא יצרה מעל ל-100 ציורים שנחשפו מחדש רק ב-2009, ופורסמו בספר רק בשנת 2017. עבודות אלו, המדגימות את מה שהרגישה כשהייתה חולה בדיכאון, הן אינטימיות מאוד בדומה לרבות מיצירותיה של אפלברוג.

אפלברוג קיבלה תשומת לב ציבורית רק לאחר שחזרה לניו יורק ב-1974, עם פרסומם של מספר ספרים קטנים של עבודותיה, אשר שלחה לאמנים אחרים וסופרים. היא פיתחה סגנון ייחודי שהיה מזוהה איתה עד למותה – דמויות אדם מופשטות עם קווי חוץ דגושים.

עבודותיה כללו לעיתים קרובות מוטיבים של מיניות ומסרים פמיניסטיים, והיו אלה הערכים הללו שהניעו אותה להפסיק לשאת את שם המשפחה של בעלה באמצע שנות השבעים. נוסף על כך, היא עסקה רבות בנושאים של הזדקנות, גזענות ואלימות במשפחה, מתוך האמונה שבשנות השבעים לא דנו מספיק בבעיות חברתיות אלו בסצנה האמנותית.

נפטרה במנהטן ב-22 באוקטובר 2023.

פרסים 
 2009 Anonymous Was a Woman Award
 2008 Lifetime Achievement Award, Women's Caucus for Art, Los Angeles CA
 1998 MacArthur Foundation Fellowship, Chicago IL
 1997 Honorary Doctorate, New School University / Parson School of Design, New York NY
 1995 Lifetime Achievement Award, College Art Association, New York NY
 1992 Milton Avery Distinguished Chair, Bard College
 1990 John Simon Guggenheim Memorial Fellowship
 1985 Artist's Fellowship, National Endowment for the Arts
 1983 Creative Artists in Public Service Program, New York Council on the Arts, New York NY

ספרים 
 Applebroog, Ida, 'Ida Applebroog. The Ethics of Desire', New York: An Art Service, 2015
 Applebroog, Ida, 'Ida Applebroog. Scripts', 100 Notes – 100 Thoughts No 042, documenta (13), Ostfildern: Hatje Cantz, 2011
 Applebroog, Ida, 'Ida Applebroog', New York: An Art Service, 2011
 Applebroog, Ida, ‘Blue Books’, Self Published, 1981
 Applebroog, Ida, ‘Dyspepsia Works’, Self Published, 1979
 Applebroog, Ida, ‘Galileo Works’, Self Published, 1977

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

אמניות יהודיות אמריקאיות
ציירות יהודיות אמריקאיות
פסלות יהודיות
פסלים יהודים אמריקאים
אמריקאיות שנולדו ב-1929
אמריקאים שנולדו ב-1929
אמריקאיות שנפטרו ב-2023
אמריקאים שנפטרו ב-2023