זיגזג (מלאכת יד)

זיגזג או סיכסך הוא שמם של שרוך בד עיטורי, של תך רקמה ושל תך תפירה. שרוך הבד שבאנגלית נקרא Rickrack הוא שטוח וקלוע כך שבמרחקים שווים בולטות ממנו פינות פעם לצד אחד ופעם לצד שני, באופן שמזכיר צורת W שחוזרת על עצמה. השרוך עשוי לרוב מכותנה ואפשר למצאו עשוי מפוליאסטר, צמר או חוטים מתכתיים. שרוך הזיגזג חזק ונארג בהרבה צבעים ובעוביים שונים ומשמש לייפוי בתפירה או רקימה על בד או בשולי בד, המרקם המיוחד שלו מאפשר ליצור כל מיני דוגמאות ושימש לקישוטי בגדי נשים ילדות ובובות. זיגזג הוא גם שמו של תך תפירה ושל תך רקמה שיוצרים ביד או כאלו הנוצרים במכונת תפירה שבה מחט המכונה מדלגת פעם ימינה ופעם שמאלה. למכונות התפירה יש גם תפר זיגזג שבו המכונה תופרת 3 צעדים ימינה ואחר 3 צעדים שמאלה וחוזר חלילה. בין כלי התפירה יש גם מספרי סיכסך  שבעזרתם גוזרים בד או ניר ויוצרים שוליים מזוגזגות.

בד ארוג בדוגמת 'טוויל עין הציפור'  נקרא גם 'טוויל זיגזג' [Zigzag Twill].

זיגזג כסמל פולקלורי ותרבותי
אחת הסיבות לשימוש המרובה של תפירה, הטלאה או רקמה של זיגזג על בגדי אנשים, קשורה לסמליות של צורתו, ומשמעותה בתרבויות שונות.

ברקמה מכניסים לקבוצת הזיגזג -  גם תכים המכונים אידרת הדג .

ב'מילון הסמלים' של י. א. סירלוט נכתב שבאורנמנטיקה זיגזג מסמל אש.

המעצב התעשייתי הנרי דרייפוס בספרו המקיף 'Symbol Sourcebook' כתב שציור הזיגזג מסמן מים.

בספר 'Myth and Symbol, Symbolism in Prehistoric Religion' כתב אריאל גולן שזיגזג מסמל נחש ומים.

על אדם שמשנה את דעותיו לעיתים קרובות אומרים שהוא מזגזג.

אמנית הסיבים הפמיניסטית מרים שפירו, השתמשה בהרבה מיצירותיה בפסי זיגזג ותחרה.

היסטוריה

משחר ההיסטוריה אנשים למדו לקלוע את שערם לצמות, בטבע מצאו ענפים גמישים, קש ועשבים גמישים נוספים שמהם קלעו רצועות שרוכים. עם הדורות למדו לקלוע בין יתר השרוכים גם עם כאלה עם זוויות בצורת זיגזג. כאשר מנסים לתפור שתי יריעות ורוצים שהתפר ביניהן יהי חזק רק טבעי שייוצר תפר הנראה כמו זיגזג.

אנשים תמיד רצו לעטר את בגדיהם ולעשותם מעניינים יותר, קישטו בגדים עם פסים בצבע שונה מהבד ולא ידוע מתי התחילו לקפל את הפסים הישרים בקיפולים שיצרו זיגזג, את הפס המקופל הכניסו לתוך קפל בד כך שראו רק את הפינות הבולטות בצבע שונה מבד הבגד,עם התפתחות התיעוש הומצאו מכונות שונות לקליעת שרוכים שונים ביניהן מכונה מיוחדת לקליעת שרוך הזיגזג שהומצאה בשנות ה-1850.

בשנת 1860 שרוך הזיגזג היה ידוע באנגלית בשם 'צמה ארוגה מעוקמת', בסוף המאה ה-19 נשים שתפרו בבית באמריקה השתמשו בפסי זיגזג מיובאים מאירופה לצורכי עיטור שמלות, סינורים, וילונות ועוד חפצי בית.

את מכונת תפירת הזיגזג המציאה הלן בלנשארד ב-1873, פטנט מספר 141,987. תך הזיגזג מסיים קצוות חתוכים של בדים ובכך מחזק את הבגד ומונע איבוד חוטים בכביסה. כמו כן המכונה מייעלת תפירה של בגדי סריגים. המצאה זו הייתה אחת מתוך רבות, הלן המשיכה לשפר את מכונות התפירה והמחטים שלהן.

ב-1880 היה מאוד מקובל להשתמש בסרט הזיגזג בשילוב תחרה מצונרת.

ב-3 בנובמבר 1885, אושר ב'משרד הפטנטים של ארצות הברית' פטנט מספר 329,739 על 'תחרה עשויה במכונה' על שם א. הנקלס מהעיר לנגרפלד שבפרוסיה, גרמניה. הממציא כתב בבקשתו שהוגשה ב-2 באוקטובר 1884, שהשיפור שהוא מציע למכונה הקיימת הוא בכך שמתאפשרת קליעה של תחרות שונות יחד עם זיגזג (סעיף 45) דבר שעד אז נעשה בסריגת קרושה ביד.

זיגזג גם שולב בחלקי תחרה, שבהן קישטו כלי מיטה ובגדים תחתונים.. בין 1890 לשנת 1910 הייתה ירידה במכירות השרוך. במשך 1910 הייתה תחייה לשימוש בזיגזג והתחילו אף לייצרו בארצות הברית ויצא לאור ספר עם דוגמאות כיצד לשלב את הזיגזג בכל מיני צורות.

בשנת 1930 בשנות השפל הכלכלי הגדול התחילו הרבה נשים בארצות הברית לתפור שמלות מהבדים של שקי המזון, היצרנים התחילו להדפיס דוגמאות יפות על השקים הללו, זיגזג שימש לעיטור השמלות הללו. תפירת בגדי שקי המזון נמשכה עד לשנות ה-1950.

הנשיא פרנקלין רוזוולט הנהיג מדיניות של 'השכן הטוב' לדרום אמריקה, בתחילת שנות ה-1940, בעקבות זאת המעצבת מריון מקקוי עיצבה בגדים בהשראה מקסיקנית, בין העיצובים שלה היו הדפסים ורקמות של ציפורים ופרחים טרופיים וכן שכבות של בדים מכווצים ועיטורי זיגזג.

כאשר האריכו שמלות של ילדות ופס הקיפול הישן נותר בולט לעין, תפרו מעליו זיגזג, שהסתיר את הקטע הדהוי ו'חידש' במעט את השמלה הישנה.

ראו גם
זיגזג
תפירה
מיחזור משביח לבגדים
רקמה (מלאכת יד)
טלאים (מלאכת יד)
ממציאות
אמנות סיבים
סריגה
תפירה איטית

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

תפירה
מלאכת יד