יחסי איראן–פקיסטן

יחסי איראן–פקיסטן (בפרסית: روابط ایران و پاکستان, באנגלית: Iran–Pakistan relations) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. אורך הגבול בין המדינות הוא 959 ק"מ.

היסטוריה 

באוגוסט 1947 כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות, ואיראן הפכה למדינה הראשונה בעולם שהכירה במעמדה הריבוני של פקיסטן. בשנת 1955 הצטרפה פקיסטן, יחד עם איראן, עיראק וטורקיה, לברית בגדאד, שבשנת 1959, לאחר נסיגת עיראק, שונה שם לארגון האמנה המרכזית. פקיסטן ואיראן כוננו שיתוף פעולה כלכלי הדוק, שבא לידי ביטוי, אם כי בתחילה מטרת ארגון האמנה המרכזית הייתה ליצור ברית הגנתית. המהפכה האסלאמית התרחשה באיראן בשנת 1979, ממשלתו של השאה מוחמד רזא פהלווי הופלה והשלטונות האיראניים החדשים החליטו לפרוש מארגון האמנה המרכזית.

במהלך המלחמה הקרה, המדינות ניסו לפתח יחסים: איראן תמכה בפקיסטן בסכסוך שלה עם הודו, ופקיסטן בתורה, סיפקה סיוע צבאי לאיראן במהלך מלחמת איראן–עיראק. בשנות האלפיים המשיכו היחסים בין איראן לפקיסטן להתחזק כלכלית וצבאית. איראן ופקיסטן משתתפים במאבק נגד סחר בסמים, הבדלנים בבלוצ'יסטן והטליבאן בגבול המשותף.

בשנת 2013 ערך סקר השירות העולמי של ה-BBC סקר בפקיסטן, שחשף כי 76% מהפקיסטנים דירגו באופן חיובי את המדיניות האיראנית. זה הופך את פקיסטן למדינה הכי פרו-איראנית בעולם.

יחסי כלכלה ואנרגיה 
משנת 2005 עד 2009 היקף הסחר הדו-צדדי גדל בכמיליארד דולר (מ-500 מיליון ל-1.4 מיליארד דולר). בשנת 2014 הייתה אמורה להסתיים הקמת צינור גז מאיראן לפקיסטן. ב-29 בינואר 2013 איים הקונסול הכללי של ארצות הברית, מייקל דודמן, על פקיסטן בסנקציות כלכליות אם הוא לא יסרב לשתף פעולה עם איראן בתחום האנרגיה. בשנת 2016 הודיעו ממשלות שתי המדינות כי בכוונתם להגדיל את היקף הסחר ל-5 מיליארד דולר במשך 5 שנים.

שתי המדינות הן חברות בשמונה האסלאמיות, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (ECO) ומשקיפות בארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה (SCO).

נציגויות דיפלומטיות 
 איראן מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד ו-4 קונסוליות בקראצ'י, לאהור, פשאוור וכוויתה.
 פקיסטן מחזיקה באיראן שגרירות בטהראן ו-2 קונסוליות במשהד וזאהדאן.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים