ג'ון פרדריק קנסט

ג'ון פרדריק קנסט (באנגלית: John Frederick Kensett; 22 במרץ 1816 – 14 בדצמבר 1872) היה צייר נוף אמריקאי, שנולד בצ'שייר, שבקונטיקט. חבר הדור השני של אסכולת נהר ההדסון. הוא היה גם מייסד המוזיאון המטרופוליטן לאמנות.

ביוגרפיה 
הוא נולד ב-22 במרץ 1816. קנסט, למד חריטה עם אביו המהגר, תומאס קנסט, ובהמשך עם דודו, אלפרד דגט. הוא עבד כחרט באזור ניו הייבן עד שנת 1838, ואז עבד כחרט של שטרות כסף בניו יורק.

בשנת 1840, יחד עם אשר דיורנד וג'ון ויליאם קסילייר, נסע קנסט לאירופה במטרה ללמוד ציור. שם הוא נפגש ונסע עם בנג'מין צ'אמני. השניים שרטטו וציירו ברחבי אירופה, ושיפרו את כשרונותיהם. בתקופה זו פיתח קנסט הערכה וזיקה לציור הנוף ההולנדי של המאה ה-17. קנסט וצ'אמני חזרו לארצות הברית בשנת 1847.

הקמת הסטודיו 

לאחר שהקים את הסטודיו שלו והתיישב בניו יורק, נסע קנסט רבות ברחבי צפון-מזרח וכן בהרי הרוקי ובנוסף עשה כמה נסיעות בחזרה לאירופה.

קנסט ידוע בעיקר בזכות ציורי הנוף של ניו יורק וניו אינגלנד ונופי הים של חוף ניו ג'רזי, לונג איילנד. הוא קשור באופן הדוק ביותר לדור השני של אסכולת נהר ההדסון. יחד עם סנפורד רובינסון גיפורד, פיץ הנרי ליין, ג'ספר פרנסיס קרופסי, מרטין ג'ונסון הייד ואחרים. עבודותיהם של "לומניסטים" התאפיינו במתיחות מכחול בלתי מודעות, כמעט בלתי נראות, המשמשות להעברת התכונות והאפקטים של האור. השפעות כאלה נבעו מהפילוסופיות הטרנסצנדנטאליסטיות של הטבע הנשגב המקרבות אותו ל"אמת רוחנית".

בשנת 1848 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר עמית, והפך לאקדמאי מן המניין בשנת 1849.

בשנת 1851 קנסט צייר בד גדול של הר וושינגטון שהפך לאייקון. "הר וושינגטון מעמק קונווי" נרכש על ידי איחוד האמנות האמריקאי, והפך לתחריט על ידי ג'יימס סמילי, והופץ ל-13,000 מנויי איחוד האמנות בכל רחבי הארץ. אמנים אחרים ציירו העתקים של סצנה זו מההדפס. ציור בודד זה של קנסט עזר לפופולריות של אזור ההרים הלבנים בניו המפשייר.

הסגנון של קנסט התפתח בהדרגה, מהמסורת של אסכולת נהר ההדסון בשנות ה-50 של המאה ה-19 לסגנון הלומיניסטי המעודן יותר בשנותיו המאוחרות. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19 בילה קנסט זמן לא מבוטל בביתו בלונג איילנד סאונד ליד דריין, קונטיקט.

עבודתו המוקדמת של קנסט הייתה חייבת רבות להשפעתו של תומאס קול, אך מלכתחילה נבדלה על ידי העדפה לצבעים קרירים יותר וטופוגרפיה פחות דרמטית, והעדיפה איפוק הן בצבעים והן בקומפוזיציה. העבודות הבוגרות של קנסט מציגות נוף רגוע המתואר בגאומטריה, שהגיעה לשיאה בסדרת ציורים שבהם אזורי החוף מאוזנים כנגד המים החלקים כזכוכית. 

האמן זכה לשבחים רבים והצליח כלכלית במהלך חייו. הוא היה נדיב בתמיכה באומנויות ובאמנים. הוא היה חבר מן המניין באקדמיה הלאומית לעיצוב, מייסד ונשיא אגודת קרנות האמנים, ומייסד והנאמן של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.

מוות 
קנסט חלה בדלקת ריאות (אולי במהלך ניסיון הצלתה של מרי לידיה (הנקוק) קוליר, אשת חברו ועמיתו האמן וינסנט קולייר) ומת מאי ספיקת לב באולפן שלו בניו יורק בדצמבר 1872.

קנסט נקבר בבית הקברות גרין-ווד בברוקלין, ניו יורק.

בשנת 1874 מסר תומאס אחיו של קנס שלושים ושמונה מציוריו למוזיאון המטרופוליטן, אשר מחציתם נותרו באוסף.

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים אמריקאים
אמריקאים שנולדו ב-1816
אמריקאים שנפטרו ב-1872