מרי מקגרורי

מרי מקגרורי (22 באוגוסט 1918 - 20 באפריל 2004) הייתה עיתונאית ופובליציסטית אמריקנית, התמחתה בפוליטיקה אמריקנית ונודעה בסיקוריה המפורטים על מהלכים פוליטיים. היא כתבה למעלה מ-8,000 טורים, ומיעטה להופיע בתקשורת או בפני קהל.  ידועה כמבקרת חריפה של מדיניות ארצות הברית בזמן מלחמת וייטנאם, כתוצאה מכך הוכנסה לרשימת האויבים של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון.

ראשית חייה 

מקגרורי נולדה ברוזלינדייל, בוסטון, מסצ'וסטס לאדוארד ומרי מקגרורי, משפחה אירית קתולית אדוקה ממעמד סוציו-אקונומי כלכלי בינוני-נמוך. אביה היה פקיד דואר, והיא חלקה את חיבתו ללטינית ולכתיבה. מקגרורי סיימה את לימודיה בבית הספר הלטיני לבנות ובעמנואל קולג' והייתה הראשונה מבין בני משפחתה שסיימה לימודים אקדמיים. כבר מגיל צעיר חלמה מגרורי על קריירה עיתונאית לאחר שהושפעה מחוברות הקומיקס אודות ג'יין ארדן, המתארות את עלילותיה של עיתונאית בדיונית. מקגרורי בחרה בקריירה עיתונאית חרף ההתנגדות מצד משפחתה, שטענה כי זהו מקצוע שאינו מתאים ל"בחורה נחמדה" והחלה את הקריירה שלה במבקרת ספרים בעיתון Boston Herald.

קריירה עיתונאית 
בשנת 1947 עברה לעבוד בעיתון The Washington Star והחלה בקריירה עיתונאית, דרך בה שאפה ללכת לאחר שקראה את חוברות הקומיקס אודות ג'יין ארדן.
מקגרורי פרצה לתודעה הציבורית בעקבות סיקורה את הליכי השימוע הצבא-מקארתי בשנת 1954, בו הציגה את מקארתי כבריון שכונתי טיפוסי. בשנת 1975 זכתה מקגרורי בפרס פוליצר לפרשנות על פרסומיה בפרשת ווטרגייט.
מנהלי הוושינגטון פוסט שראו את כישרונה חיזרו אחריה תקופה ארוכה בניסיונות לגייסה למערכת העיתון אך ללא הצלחה. רק כאשר העיתון The Star נסגר בשנת 1981, עברה מקגרורי לעבוד בעיתון ה"וושינגטון פוסט".

המלחמה בווייטנאם ופרשת ווטרגייט 
מלחמת וייטנאם אשר החלה בשנת 1959 היוותה נקודת ציון בקריירה של מקגרורי. מקגרורי הייתה מהעיתונאים הבולטים שהעבירו ביקורת חריפה כלפי ממשל ארצות הברית על המלחמה בווייטנאם שגבתה מיליוני קרבנות משני הצדדים. מקגרורי סברה כי הממשל האמריקני חייב לעשות הכל על מנת להוציא את החיילים משטחה של וייטנאם.  בשנת 1972 נחשפה פרשת ווטרגייט אשר חשפה את מעורבותו של הנשיא ניקסון בפעולות בלתי חוקיות נגד מחאת הדמוקרטים על המלחמה בווייטנאם.

לאחר חשיפת הפרשה פורסמה רשימת האויבים של הנשיא ניקסון שכללה עיתונאים אשר פרסמו לדברי הממשל "מאמרי שנאה על בסיס יומי" נגד הנשיא. מקגרורי שהייתה מתנגדת חריפה למלחמה בווייטנאם וכתבה על כך מאמרים רבים, הייתה האישה היחידה ברשימה ולאחר פרסומה ציינה כי "לכבוד הוא לה להיכלל ברשימה יוקרתית זו". בעקבות טוריה אודות פרשת ווטרגייט זכתה מקגרורי בפרס פוליצר לפרשנות והייתה לאישה הראשונה שזכתה בפרס היוקרתי בתחום זה.

חייה האישיים 
מקגרורי מעולם לא נישאה או הביאה ילדים לעולם.
בן דודה בריאן מקגרורי הוא העורך של עיתון "הבוסטון גלוב".
מקגרורי הלכה לעולמה בגיל 85 בוושינגטון.

פרסים והנצחה 
 1975 - פרס פוליצר לפרשנות על פרסומיה בפרשת ווטרגייט.
 1985- פרס אלייז'ה פריש לאבג'וי, ותואר דוקטור לשם כבוד במשפטים מטעם קולבי קולג'
 1995 - The Four Freedoms Award for Freedom of Speech
 1998 - פרס Fourth Estate Award מטעם ה-National Press Club.
 2002 - פרס מפעל חיים מטעם האגודה הבינלאומית לעיתונאיות.

לקריאה נוספת 
 John Norris (2015). Mary McGrory: The First Queen of Journalism. Penguin Publishing Group
 Mary McGrory; Phil Gailey (2006). The Best of Mary McGrory: A Half-Century of Washington Commentary. Andrews McMeel Publishing.

קישורים חיצוניים 
 טוריה בוושינגטון פוסט
 הופעותיה ב-C-SPAN

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
עיתונאיות אמריקאיות
פובליציסטים אמריקאים
זוכי פרס פוליצר: פרשנות
זוכות פרס פוליצר: עיתונות
אמריקאיות שנולדו ב-1918
אמריקאים שנולדו ב-1918
אמריקאיות שנפטרו ב-2004
אמריקאים שנפטרו ב-2004