יחסי אוסטרליה–נאורו

יחסי אוסטרליה–נאורו הם יחסי החוץ בין אוסטרליה לנאורו. אוסטרליה ניהלה את נאורו כטריטוריה תלויה בשנים 1914–1968 ונשארה אחת השותפות העיקריות בכלכלה וסיוע לנאורו לאחר מכן. לנאורו יש קונסוליה כללית בבריסביין. אוסטרליה היא אחת משתי מדינות בלבד שיש לה שגרירות (נציבות עליונה) בנאורו. שתי המדינות חברות בחבר העמים.

היסטוריה 
במהלך מלחמת העולם הראשונה, אוסטרליה תפסה שליטה על נאורו, שטח גרמני. בריטניה, אוסטרליה וניו זילנד קיבלו מנדט של חבר הלאומים על נאורו בשנת 1920, אך האי נוהל על ידי אוסטרליה. אוסטרליה שלטה באי כטריטוריית נאמנות של האו"ם לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1968 הפכה נאורו לאומה ריבונית עצמאית.

היחסים הדו צדדיים מאז עצמאותה של נאורו 
בשנת 1989, נאורו הגישה ערעור נגד אוסטרליה לבית הדין הבינלאומי בהאג, בשל ההרס הסביבתי שנגרם מכריית הפוספטים בתקופה הקולוניאלית. בשנת 1993 הציעה אוסטרליה לנאורו הסדר מחוץ לבית המשפט של 2.5 מיליון דולר אוסטרלי מדי שנה במשך 20 שנה.

בשנת 2001 התחזקו היחסים הדו-צדדיים על ידי הסכם המכונה "הפתרון הפסיפי". נאורו הסכימה לארח בית מעצר לפליטים המבקשים מקלט באוסטרליה, בתמורה לסיוע כלכלי. הסכם זה הסתיים בשנת 2007, לאחר בחירתו של קווין ראד לראש ממשלת אוסטרליה, מה שהגביר את חששותיה של נאורו לגבי עתיד הכנסות האי. בשנת 2008 החלו שיחות בין אוסטרליה לנאורו בנוגע לעתיד סיוע הפיתוח הכלכלי של אוסטרליה לנאורו. שר החוץ והאוצר של נאורו, ד"ר קיארן קיי, הצהיר כי ארצו אינה רוצה חלוקות סיוע. פתרון אפשרי אחד שנבחן כעת יהיה שאוסטרליה תסייע לנאורו בהקמת "תעשיית תיקון סירות" עבור ספינות דיג אזוריות. ביולי 2008, אוסטרליה התחייבה בסכום של 17 מיליון אירו לשנת הכספים שלאחר מכן, יחד עם סיוע ל"תוכנית שמטרתה לסייע לנאורו לשרוד ללא עזרה", כך דיווחה ABC Radio Australia.

יחסים כלכליים 
בשנת 1972 קנתה ממשלת נאורו את האדמה במחיר של 19 מיליון דולר שהפכו לבית נאורו במלבורן כהשקעה בינלאומית. בשנת 2004 נאלצה ממשלת נאורו למכור את בית נאורו כדי לפרוע חובות.

אוסטרליה נותרה אחת משתי השותפות הדיפלומטיות והכלכליות העיקריות של נאורו, יחד עם הרפובליקה של סין (טאיוואן).

קישורים חיצוניים

הערות שוליים