גורדון סאליבן

גורדון ראסל סאליבן (באנגלית: Gordon Russell Sullivan; נולד ב-25 בספטמבר 1937) הוא גנרל בדימוס של צבא ארצות הברית, ששימש כראש מטה צבא ארצות הברית וכחבר במטות המשולבים. הוא גם כיהן כמזכיר הצבא בפועל.

לאחר פרישתו שימש סאליבן כנשיא וכמנהל הכללי של "אגודת צבא ארצות הברית" (Association of the United States Army) במשך 18 שנה מ-1998 ועד 2016 כיום הוא משמש כיושב ראש מועצת הנאמנים של אוניברסיטת נוריץ', ושל המכון למורשת מרשל.

ראשית חייו
גורדון סאליבן נולד בבוסטון, מסצ'וסטס וגדל בקווינסי הסמוכה. ב-1959 הוא הוסמך כקצין בשריון וקיבל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת נוריץ'. הוא גם מחזיק בתואר מוסמך אוניברסיטה במדע המדינה מאוניברסיטת ניו המפשייר. הכשרתו הצבאית כוללת הכשרה בסיסית ומתקדמת בבית הספר לשריון של צבא ארצות הברית, לימודים בקולג' לפיקוד ומטה של הצבא ובמכללת המלחמה של צבא ארצות הברית.

קריירה צבאית
במהלך הקריירה הצבאית שלו שירת סאליבן כסגן מפקד בית הספר לשריון של צבא ארצות הברית בפורט נוקס שבקנטקי מנובמבר 1983 ועד יולי 1985, כסגן מפקד הקולג' לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית שבפורט לוונוורת' שבקנזס ממרץ 1987 ועד יוני 1988, כמפקד הדיוויזיה הרגלית הראשונה בפורט ריילי שבקנזס מיוני 1988 ועד יולי 1989, כסגן ראש המטה למבצעים ותכנון וכסגן ראש מטה הצבא בשנים 1990–1991. התפקידים שבהם הוצב מחוץ לארצות הברית כללו ארבעה סבבי הצבה באירופה, שניים בווייטנאם ואחד בקוריאה הדרומית.

שירותו הצבאי של סאליבן הגיע לשיאו כאשר מונה כראש מטה הצבא ה-32, שהוא התפקיד הבכיר ביותר בצבא, שמשמש גם כחבר במטות המשולבים. בתפקיד זה יצר סאליבן חזון והוביל את הצוות שהעביר את הצבא מתקופת המלחמה הקרה. באוגוסט 1993 מונה סאליבן על ידי הנשיא ביל קלינטון כמזכיר הצבא בפועל, תפקיד בו הוא כיהן עד נובמבר אותה שנה.

ב-31 ביולי 1995 פרש סאליבן מהצבא לאחר יותר מ-36 שנות שירות פעיל.

לאחר שירותו
יחד עם מייקל ו. הארפר, סאליבן הוא אחד הכותבים של הספר "התקווה היא לא שיטה" (Hope Is Not a Method) שיצא לאור ב-1996 ושמפרט את האתגרים העצומים שאליהם הוא נקלע במעבר של הצבא מתקופת המלחמה הקרה מנקודת המבט של עקרונות מנהיגותיים בדוקים ומחויבות לערכים.

מפברואר 1998 ועד יוני 2016 הוא היה הנשיא והמנהל הכללי של "אגודת צבא ארצות הברית" שהמטה שלה שוכן בארלינגטון, וירג'יניה. הוא גם שימש כיושב ראש חבר הנאמנים של אוניברסיטת נוריץ'

כיום הוא משמש כיושב ראש מועצת המנהלים של "המוסד להיסטוריה של הצבא", ושל "המכון למורשת מרשל". הוא גם משמש כחבר במועצה המייעצת של הארגון Spirit of America שתומך בביטחונם ובהצלחתם של האמריקאים שמשרתים מעבר לים.

ב-2003 הוענק לסאליבן פרס סילוונוס תייאר של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית כאות הוקרה על הקריירה הצבאית שלו ועל עבודתו ב"אגודת צבא ארצות הברית". ב-2016 העניקה לו האגודה את מדליית ג'ורג' מרשל, אות הכבוד הגבוה ביותר שלה.

חיים אישיים
סאליבן היה נשוי למרים גאי לופטוס עד לפטירתה. בנובמבר 2017 הוא נישא בשנית ללורי בויל סאליבן. הוא מתגורר בפאלמות', מסצ'וסטס.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

בוגרי מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית
ראשי המטה של צבא ארצות הברית
מזכירי הצבא של ארצות הברית
אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם
בוסטון: אישים
אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
מעוטרי מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה
מפקדי הדיוויזיה הראשונה (ארצות הברית)
אמריקאים שנולדו ב-1937
בוגרי מכללת פיקוד ומטה הכללי של צבא ארצות הברית
סגל מכללת פיקוד ומטה הכללי של צבא ארצות הברית