יחסי אינדונזיה–אתיופיה

יחסי אינדונזיה–אתיופיה הם יחסי החוץ בין אינדונזיה ואתיופיה.

סקירה כללית 
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1961, ואחריה נפתחה שגרירות אינדונזיה באדיס אבבה בשנת 1964.

שגרירות אינדונזיה באתיופיה זיהתה שני מכשולים עיקריים הפוגעים ביחסי הסחר בין המדינות; המיקום הגאוגרפי של אתיופיה כמדינה ללא מוצא לים והעימותים המזוינים סביב אתיופיה. באמצעות ארגון המדינות הלא מזדהות לשיתוף פעולה טכני דרום-דרום, אינדונזיה סייעה למספר גורמים ציבוריים באתיופיה באמצעות חינוך והכשרה באינדונזיה המקיפה מגזרים שונים; כמו חקלאות, חינוך, תכנון משפחתי, ניהול מיקרו-ארגונים, סביבה, הפחתת עוני, שיפור בריאות והזדמנויות להשכלה גבוהה.

סחר והשקעה 
אף על פי שכיום היקף הסחר הוא קטן יחסית, אך הסחר בין אתיופיה לאינדונזיה עשוי להיות מוגבר מכיוון שאינדונזיה ראתה באתיופיה שוק אפריקני חדש למוצרים אינדונזיים, כמו סבון ואטריות. בשנת 2007 היקף הסחר הדו-צדדי עמד על כ-69 מיליון דולר, כאשר מאזן הסחר נוטה בכבדות לטובת אינדונזיה. היבוא האתיופי מאינדונזיה כולל מוצרי אלקטרוניקה, סבון וחומרי ניקוי, נייר וספרים, צמיגים, טקסטיל וריהוט.

נציגויות דיפלומטיות 
אינדונזיה מחזיקה באתיופיה שגרירות באדיס אבבה שהוסמכה גם לסומליה וג'יבוטי, ואילו אתיופיה הקימה שגרירות חדשה בג'קרטה במחצית השנייה של 2016. ככל הנראה, שגרירות אתיופיה בג'קרטה תאושר למרכז איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN), מלזיה וסינגפור. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.

הערות שוליים