עצם הפין

עצם הפין (בלטינית: baculum, באנגלית: penis bone. נקראת גם: באקולום) היא עצם הנמצאת בפין של יונקי שליה רבים. היא אינה נמצאת בפין של בני האדם, אך כן נמצאת אצל פרימטים אחרים כדוגמת השימפנזות והגורילות. העצם ממוקמת מעל השופכה, ומסייעת בתהליך הרבייה בכך שהיא עוזרת לפין להישאר נוקשה דיו לאורך זמן בעת חדירה. המקבילה הנקבית של עצם הפין היא עצם הדגדגן, הממוקמת בדגדגן הנשי.

מבנה וגודל
עצם הפין היא בעלת שוני מבני רב בין מינים שונים. השוני מתבטא באורך, בעובי, בעקמומיות ובמורכבות הצורה. צורת העצם יכולה לכלול בליטות דמויות שיניים או אצבעות בקצה הדיסטלי. עצמות הפין של טורפים הן בעלות מבנה יחסית סטנדרטי הכולל בסיס, גוף וקצה אפיקלי. בעצמות אלו יש שקע מבני עבור צינור השופכה.

בקרב הפרימטים, למרמוסט שמשקלו כ-500 גרם, יש עצם פין בגודל של 2 מ"מ, בעוד שלגלגויים שמשקלם 63 גרם בלבד, יש עצם בגודל 13 מ"מ. לקופים הגדולים, בניגוד לגודלם, יש בדרך כלל עצמות פין קטנות מאוד, ולבני אדם אין עצם כזו כלל.

עצמות הפין הגדולות ביותר הן של יונקים ימיים; העצם הגדולה ביותר שתועדה היא בגודל 1.4 מ' ושייכת למין נכחד של ניבתן.

תפקוד
העצם מסייעת במהלך ההזדווגות, והיא משתנה בגודלה ובצורתה בין מינים שונים. האבולוציה של עצם הפין עשויה להיות מושפעת מהברירה הזוויגית ומאפייניה משמשים לעיתים להבחנה בין מינים שונים. הימצאותה של עצם בתוך הפין מאפשרת לזכר להאריך את משך ההזדווגות, ובכך עשויה להוות יתרון משמעותי בדרכי רבייה מסוימות. כמו כן, אורכה של עצם הפין עשוי להיות קשור למשך תהליך ההזדווגות בחלק מהמינים. בחלק ממיני העטלפים נמצא כי עצם הפין מגנה על השופכה מפני דחיסה.

בחלק ממיני היונקים, למשל גיריות ודביבונים, עצם הפין יכולה לסייע בקביעת הגיל היחסי של החיה. כאשר קצה עצם הפין של הדביבון עשוי מסחוס, בסיסה מחורר, משקלה נמוך מ-1.2 גרם ואורכה קצר מ-90 מ"מ, אזי הדביבון איננו בוגר.

הימצאות ביונקים

היונקים שיש להם עצם פין (בזכרים) ועצם דגדגן (בנקבות) כוללים מספר יונקי שליה:
 סדרת הפרימטים, למעט תת-המשפחה לוריסים (Lorinae), קוף העכביש, הצמרן והאדם
 סדרת המכרסמים, אך לא בסדרת הארנבאים
 סדרת אוכלי החרקים
 סדרת הטורפים, למעט הצבועיים
 סדרת העטלפים

עצם הפין אינה קיימת בבני אדם, בפרסתנים, בפילים, ביונקי הביב, בחיות כיס, בארנבאים, בתחשאים, בלווייתנאים ובעוד.

ישנן ראיות המצביעות על כך שלאורך האבולוציה, עצם הפין התפתחה והתנוונה באופן בלתי תלוי מספר פעמים. התפתחות ספונטנית זו עשויה להסביר את השוני הרב וחוסר העקביות במאפייני העצם בקרב המינים השונים. עצם הפין היא ייחודית ליונקים השלייניים, ואיננה נמצאת אצל ענפי יונקים אחרים. קיימת הנחה שמקור עצם הפין הוא מעצמות האגן העיליות (Epipubic bones) אשר נפוצות יותר אצל יונקים, אך חסרות אצל יונקים שלייניים.

היעדר בבני אדם
בניגוד לרוב הפרימטים, לבני אדם אין עצם פין או עצם דגדגן, אך היא קיימת, אומנם בגודל מופחת מאוד, אצל קופי האדם הגדולים. במינים רבים של קופי אדם, זו עצם בגודל לא משמעותי, יחסית, של 10–20 מ"מ. בקרב בני אדם, דווח בספרות המקצועית על מקרים של התגרמויות שנגרמו מטראומה, ומדמות את עצם הפין. כמו כן, דווח על מקרה של ילד בן חמש שנולד עם מספר עיוותים באיברי המין, ביניהם הימצאותה של עצם פין, אך זו הוסרה בניתוח.

יש כמה סברות בנוגע להיעלמות עצם הפין אצל האדם, בהתחשב בכך שהיא קיימת אצל המין הקרוב אלינו ביותר מבחינה אבולוציונית – השימפנזה המצוי. אחד ההסברים הוא שבני האדם עברו במידה רבה לאורח חיים מונוגמי, שבו הזכר מתלווה לנקבה מסוימת לאורך זמן בניסיון להבטיח שהוא יהיה האב הביולוגי של ילדיה. אורח חיים זה מאפשר לקיים יחסי מין תכופים שאורכים זמן קצר. תצפיות מרמזות שפרימטים בעלי עצם פין מקיימים יחסי מין בתדירות נמוכה יותר מהאדם, אך למשך זמן רב יותר – פעולה המתאפשרת על ידי העצם. על ידי כך, אותם פרימטים מגדילים את סיכוייהם להעמדת צאצאים. לנקבות האדם יש ביוץ נסתר, שמקשה מאוד לדעת מתי האישה מבייצת, בהיעדר שיטות רפואיות. על כן, קיום יחסי מין תדירים חיוני להבטחת אבהות ביולוגית.

סברה נוספת בנוגע לסיבת היעלמות העצם, היא בעקבות ברירה זוויגית בחיפוש אחר זכר מתאים. נקבות המחפשות זכר לצורך רבייה, מחפשות סימנים למצב בריאותי תקין. בהיעדר עצם פין, הפין האנושי מסתמך על זרימת דם בלבד כדי להגיע לנוקשות מספקת בעת הזקפה. מצב של אין-אונות מעיד לא רק על מאפיינים גופניים כגון גיל, בעיות לב וכלי-דם, והפרעות נוירולוגיות, אלא גם על מאפיינים נפשיים כמו לחץ ודיכאון.

הסבר נוסף להיעדרותה של עצם פין באדם הוא שחוסר זה מהווה דוגמה נוספת לנאוטניה באבולוציה של האדם. חיזוק לכך ניתן לראות בכך שגם אצל עוברי שימפנזה בשלב מאוחר של ההיריון חסרה עצם זו.

חשיבות תרבותית

עצם הפין מוכרת בתרבויות שונות, וממלאת תפקיד בחלק מהן.

בדת ההודו (hoodoo) האפרו-אמריקאית, עצם הפין של הדביבון נענדת לעיתים כקמע למזל או לאהבה.

בתרבות של ילידי אלסקה, המונח "אוזיק" (oosik) הוא שם לעצם הפין של חיות האזור, כמו: לווייתנים, ניבתנים, דובי קוטב, אריות ים וכלבי ים. מאובני אוזיק משמשים כידיות לסכינים וכלים נוספים. כמו כן, האוזיק נמכרים כמזכרות לתיירים. בשנת 2007 נמכר מאובן של אוזיק בגודל של 1.4 מטר שהיה של מין נכחד של ניבתן, בעלות של 8,000 דולר.

עצם הפין של דובי הים, מהווה את חלק הארי של הייצוא החוקי והבלתי חוקי של עצמות הפין. בציד המסחרי של דוב הים האיוני בנמיביה, עצמות הפין מיובשות ואז נמכרות – שלמות או טחונות – לאסיה כתרופה או כאפרודיזיאק.

במקרא
קיימת השערה כי בסיפור הבריאה, מנסה הסופר המקראי להסביר מדוע האדם הוא בין הפרימטים היחידים שחסרים את עצם הפין, על ידי סיפור בריאתה של חווה מצלעו של אדם. על פי השערה זו, במילה "צלע" הכוונה היא לא לצלע במובן המקובל בימינו אלא למעשה לעצם הפין. פירוש המילה המקראית "צלע" עשוי להיות "קורת תמיכה" כפי שקיים ב, ובכך יכול לתאר את עצם הפין. בתנ"ך אין מונח חד משמעי למילה פין והיא מוזכרת בצורות שונות, כך שמונח נוסף לאיבר איננו בלתי סביר. גישה זו גם מתיישבת עם העובדה שהן לזכרים והן לנקבות יש מספר זוגי וזהה (12 זוגות) של צלעות.

ראו גם
 פין (בני אדם)
 פין (בעלי חיים)
 יונקי שליה
 אבולוציה של האדם

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אנטומיה של יונקים
פין