אלי ציפורי

אלי ציפורי (נולד ב-15 במאי 1962) הוא עיתונאי ופובליציסט ישראלי, ראש הדסק הכלכלי של "מעריב השבוע". בעבר היה סגן עורך "גלובס" ועורך העיתון בפועל ובמקביל גם עורך החדשות בו. היה בעל טור בעיתון זה עד לפיטוריו בספטמבר 2019. בעל תוכנית קבועה ב"גלי ישראל" והבלוג 'עיתונות אקטיבית'.

קורות חיים
נולד ב-1962. שירת בחיל המודיעין, למד באוניברסיטת תל אביב. ב-1 ביוני 1984 החל לעבוד בעיתון "גלובס" והיה בו עיתונאי מאז ובמשך 35 שנים.

בפברואר 2014 קיבל מ"האגודה לזכות הציבור לדעת" את פרס העיתונות הכלכלית, בגובה 5,000 דולר, בגין "תקשורת כלכלית אמיצה, המדווחת על נושאים כלכליים כהווייתם, ללא התחשבות בגורמים עסקיים, פוליטיים, תקשורתיים ואחרים". בנימוקי ועדת הפרס נקבע ש"בין הישגיו ... ההעלאה לדיון ציבורי של נושא הרווחים הכלואים, חשיפת הטבות המס לגופים ומגזרים, תחקירים בנושא יוקר מוצרי המזון בישראל לעומת יתר העולם, חגיגות השכר והפנסיה בבנק ישראל, מצב הרפואה הציבורית ובעיקר הסכומים המופרזים של דמי ניהול אשר נגבו מאזרחי ישראל באמצעות חברות הפנסיה והביטוח. המהלכים שנולדו כתוצאה מכתבותיו בתחום זה חסכו לאזרחי ישראל סכום מיצרפי של כמיליארד ש"ח בשנה".

בספטמבר 2019 פוטר מעבודתו ב"גלובס" ובמרץ 2020 מונה לראש הדסק הכלכלי של "מעריב השבוע" והחל לשדר תוכנית אישית ברדיו גלי ישראל.

במהלך משפט נתניהו נהג ציפורי לשבת באולם המשפט, להקליד את הנאמר ולשלוח את המלל אל כנרת בראשי, ששידרה אותו באינטרנט באולפן הפתוח שפתחה לשם כך. ציפורי פרש מהאולפן הפתוח ב-22 בדצמבר 2022. 

בספטמבר 2022 יצא לאור ספרו "הפיכה - הקשר המשחית בין התקשורת לפרקליטות", בו מגולל ציפורי את טענותיו להפיכה שלטונית נגד נתניהו ואת הקשר של עיתונאים לכך.

תביעות דיבה
נגד ציפורי הוגשו והוא הגיש מצדו מספר תביעות דיבה. תביעה אחת הוגשה נגדו באוקטובר 2020 על ידי עיתונאי ערוץ 13 ברוך קרא, לאחר שציפורי טען כי קרא הסגיר את ליאורה גלט-ברקוביץ' כמקור העיתונאי שלו בפרשת סיריל קרן, וכן בעקבות מספר ציוצים שתקפו באופן בוטה את קרא, דוגמת כינויו "עבד נרצע של הפרקליטות". ציפורי הפסיד בתביעה זו וחויב לפצות את קרא ב-45 אלף ש"ח ולמחוק ארבעה ציוצים פוגעניים. 

כחצי שנה קודם לכן, באפריל 2020 הוגשה נגדו תביעה בסך 100 אלף ש"ח על ידי יאיר לפיד, על פוסט של ציפורי שבו כתב כי "חמאס היה שותף מלא למזימות של הקמת ממשלת מיעוט", אך תביעה זו נמשכה לאחר הגשת כתב ההגנה, ללא פסיקת הוצאות לשום צד, בנובמבר 2021, 

תביעה בסך 142 אלף ש"ח שהוגשה על ידי העיתונאית לשעבר חנה קים באוקטובר 2019, נדחתה ובית המשפט פסק בה הוצאות משפט לטובת ציפורי בסך 25 אלף ש"ח. 

תביעה מצד עיתונאי גלובס אבישי גרינצייג בנובמבר 2020 בסך מיליון ש"ח נענתה בתביעה שכנגד שהגיש ציפורי. תביעתו של ציפורי נדחתה, וביוני 2023 הוא חויב לשלם לגרינצייג כ-200 אלף ש"ח. שני הצדדים ערערו על פסק הדין.

במאי 2022 הגיש ציפורי תביעת דיבה בסך מיליון ש"ח נגד "העין השביעית", "שקוף" והעיתונאים חיים לוינסון, עקיבא נוביק ואבישי גרינצייג. 

ציפורי הגיש גם תביעת דיבה נגד עמותת "התמנון", עמותת "הצלחה" ועו"ד אלעד מן, אך משך אותה בדצמבר 2022.

בדצמבר 2022 הוגשה נגד ציפורי תביעת דיבה בסך 5 מיליון שקלים על ידי הדס קליין, עדת תביעה בתיק 1000.

חיים אישיים 
נשוי לבתיה, אב לשלוש בנות וגר ברמת גן.

קישורים חיצוניים 

 "“התקשורת הישראלית היא דיקטטורה, מערכת המשפט איבדה את אמון הציבור”, ריאיון עם אלי ציפורי, אתר מידה, 21 במאי 2019
 "ציפורי מאשים: ערוץ 10 הגיש תביעת השתקה", אתר news1, ינואר 2017
 פרשנויות אחרונות - אלי ציפורי בערוץ 20
 תוכניתו הכלכלית של אלי ציפורי: 2018 - רדיו ארץ, 2019 - גלי ישראל
 מבחר ממאמריו ב"גלובס"

 אלי ציפורי, 'עיתונות אקטיבית, הבלוג של אלי ציפורי'

הערות שוליים 

סגל מעריב
פובליציסטים ישראלים
בעלי טור ישראלים
עורכי עיתונים כלכליים ישראלים
סגל גלובס
סגל ערוץ 20
סגל גלי ישראל
רמת גן: אישים
בוגרי אוניברסיטת תל אביב
ישראלים שנולדו ב-1962