השערת הביופיליה

השערת הביופיליה (באנגלית: The Biophilia Hypothesis, מכונה גם BET) היא השערה שפותחה בעידן המודרני, לפיה קיימת נטייה אנושית מולדת לחפש קשרים עם הטבע, ובפרט עם יצורים חיים אחרים. אדוארד א' וילסון, ביולוג, חוקר טבע וסופר אמריקאי, הציג ופרסם את ההשערה בספרו "ביופיליה" (1984). וילסון מגדיר את הביופיליה כ"דחף להתייחס לצורות חיים אחרות".

אהבת החיים 
פירוש המונח ביופיליה הוא: "אהבת החיים או מערכות חיים". הפילוסוף אריך פרום השתמש לראשונה בביטוי זה כדי לתאר נטייה פסיכולוגית של משיכה לכל מה שחי וחיוני. אדוארד וילסון משתמש במונח ביופיליה באותו המובן, כאשר הוא טוען שביופיליה מתארת "את הקשרים שבני אדם מחפשים באופן בלתי מודע עם שאר הדברים החיים". וילסון הציע את האפשרות שהקשרים העמוקים שיש לבני אדם עם צורות חיים אחרות ועם הטבע בכללותו נעוצים בביולוגיה שלנו. בניגוד לפוביה, שמביאה לידי ביטוי את הרתיעה, הסלידה והפחדים שיש לאנשים מדברים בסביבתם, פיליה היא המשיכה והרגש החיובי שיש לאנשים כלפי אורגניזמים, מינים, בתי גידול, תהליכים וחפצים בסביבתם הטבעית. על אף שפרום הוא זה שנתן לתופעה את השם, הרעיון של ביופיליה הוצע והוגדר פעמים רבות גם לפניו. הפילוסוף היווני אריסטו היה אחד מרבים שהעלה קונספט שניתן לסכם כ"אהבת חיים". כשהוא מעמיק את המונח פיליה, או חברות, אריסטו מעורר את רעיון ההדדיות, במסגרתו מערכות יחסים מועילות לשני הצדדים בדרכים שונות, אך במיוחד בדרך של אושר.

בספר: "ילדים וטבע: חקירות פסיכולוגיות, סוציו-תרבותיות ואבולוציוניות" בעריכת פיטר קאהן וסטיבן קלרט, מודגשת חשיבותם של בעלי החיים, במיוחד אלו שאיתם ילד יכול לפתח מערכת יחסים מטפחת. בספר יש פרק שמתמקד בעזרה אותה יכולים בעלי חיים להעניק לילדים עם הפרעות על הספקטרום האוטיסטי.

תוצר של אבולוציה ביולוגית 
ההעדפות האנושיות כלפי דברים בטבע, מעוצבות ומעודנות באמצעות ניסיונות, חוויות והקשרים תרבותיים, הן באופן היפותטי תוצר של התפתחות ביולוגית.

לדוגמה, יונקים בוגרים (בעיקר בני אדם) נמשכים לרוב לתינוקות ומוצאים בהם חמידות, גם אצל בני אדם וגם במינים אחרים. העיניים הגדולות ביחס לשאר המאפיינים הקטנים יותר בפניהם של היונקים הצעירים מושכים הרבה יותר מאלה של מבוגרים ובוגרים.

באופן דומה, ההשערה מסייעת להסביר מדוע אנשים דואגים ליצורים חיים ולסביבה, לעיתים עד כדי כך שהם מסכנים את חייהם כדי להציל חיות בית ופרא, ולשמור על צמחים ופרחים בבתיהם ובסביבה הקרובה. במילים אחרות, האהבה הטבעית שלנו לחיים מסייעת לעצם קיומם והמשך קיומם של החיים.

לעיתים קרובות מאוד, פרחים בצמח מעידים גם על פוטנציאל למזון בהמשך. מרבית הפירות מתחילים את התפתחותם כפרחים. עבור אבות אבותינו, היה זה חיוני לדעת לאתר, לזהות ולזכור את הצמחים שיספקו תזונה אחר כך.

ביופיליה ושימור 
בעקבות תהליכי העיור שמזמן אורח החיים המודרני, כמות גדולה יותר של האוכלוסייה גרה בערים. ישנן טענות שבעקבות ההתפתחויות הטכנולוגיות ואורח החיים הזה בעידן המודרני, והעובדה שאנשים מבלים את רוב זמנם במקומות סגורים (מבנים, כלי תחבורה ועוד), היעדר פעילויות ביופיליות שונות וזמן בילוי בטבע עשויים לחזק את הניתוק של בני האדם מהטבע. אמנם, ניתן לראות גם שקיימים דחפים עזים בקרב אנשים להתחבר מחדש לטבע. חוסר קשר עם הסביבה הטבעית החיצונית, והתעלמות מצרכיהם של בעלי חיים וצמחים שונים באזורי בר, עלולה להוביל להידרדרות נוספת של המערכות האקולוגיות ולאובדן מינים. לכן, חיזוק הקשר והחיבור של בני אדם עם הטבע הפך חשוב יותר בתחום השימור. דוגמה לכך יכולה להיות שטחים ירוקים זמינים יותר בתוך ומסביב לערים, פיתוח סביבתי המבוסס על הטבע באזור ויישום של עיצוב חכם לערים "ירוקות" יותר המשלבות בתוכן מערכות אקולוגיות, כמו "ערים ביופיליות". ערים אלו יכולות להפוך לחלק מ"מסדרונות" לחיות בר שיסייעו לצורכי נדידת בעלי החיים ולצרכים טריטוריאליים של בעלי חיים אחרים.

התפתחות 
ההשערה פותחה מאז כחלק מתיאוריות במסגרת ענף הפסיכולוגיה האבולוציונית בספר "השערת הביופיליה" בעריכת סטיבן קלרט ואדוארד וילסון ועל ידי הביולוגית האמריקאית לין מרגוליס. כמו כן, עבודתו של סטיבן קלרט מבקשת לקבוע תגובות אנושיות נפוצות לתפיסות ורעיונות של בני אדם לגבי צמחים ובעלי חיים, ולהסביר את התגובות האלו במונחים של תנאי ההתפתחות האנושית.

עיצוב ביופילי 

בתחום האדריכלות, עיצוב ביופילי הוא אסטרטגיית עיצוב בר-קיימא המשלבת חיבור מחדש של אנשים לסביבתם הטבעית. אפשר לראות בכך השלמה הכרחית לארכיטקטורה ירוקה (או אדריכלות בת קיימא), שמפחיתה את ההשפעה הסביבתית של העולם הבנוי, אך אינה מתייחסת לחיבור האנושי לעולם הטבע. קפרנה וסרפיני מגדירים תכנון ביולוגי כסוג כזה של אדריכלות, המסוגלת לספק את הצורך המולד שלנו בחיבור לחיים ולתהליכים החיוניים. על פי קפרנה וסרפיני האדריכלות הביופילית מאופיינת באלמנטים הבאים:

1. המימד הנטורליסטי;

2. שלמות המקום, כלומר "המבנה הבסיסי של המקום";

3. "הקוהרנטיות הגאומטרית", כלומר המרחב הפיזי חייב להיות בעל תצורה גאומטרית המסוגלת לרומם את הקשרים בין המימד האנושי לבין סביבות טבעיות ובנויות.

באופן דומה, המרחב הביופילי הוגדר כסביבה המחזקת את החיים ותומכת במרכיבים הסוציולוגיים והפסיכולוגיים או במילים אחרות, יש לה את היכולות (i) לפרק את המערכת הקוגניטיבית שלנו ולתמוך בה באיסוף והכרה של מידע נוסף בדרך המהירה והיעילה ביותר; (ii) לטפח את המיקסום של המערכת החושית שלנו מבחינת השפעה נוירו-מוטורית, תוך הימנעות מהשפעות של דיכאון והתרגשות יתר; (iii) לגרום להתחזקות במערכת העיצבית, במונחים רגשיים וביולוגיים; (iv) לתמוך (על פי ראיות קליניות), במערכת הנוירואנדוקרינית והאימונולוגית, במיוחד עבור אנשים במצב גופני לא טוב.

כמו כן, נטען כי הימצאות של חלון המשקיף אל נוף של צמחייה מסייע להאיץ את תהליך הריפוי של חולים המאושפזים בבתי חולים. באופן דומה, גם צמחייה באותו חדר בו מאושפזים חולים בבית חולים יכולה לסייע בזירוז של תהליך הריפוי שלהם.

עולם העיצוב מגיב גם הוא למסע ההתעוררות הציבורי הנוגע למשבר האקלימי. בשנים האחרונות נוכחות בעולמות העיצוב מגמות הקשורות לאיכות הסביבה, כמו: ריהוט וינטג', שימוש מחודש בחומרים שונים שסיימו את תפקידם המקורי או בפיתוחים שונים של חומרים חדשים, ממוחזרים או "ירוקים" במובנים שונים.

בעיצוב הביופילי המטרה היא להרחיב את המקום שתופס הטבע בעיצוב של חללים פנימיים, גם כשמדובר בסביבות אורבניות מובהקת, למשל דירות בקומות גבוהות בבנייני מגורים, חללי עבודה ועוד. במסגרת עיצוב זה המטרה היא הכנסת אלמנטים מהטבע לחללי העבודה או המגורים כדי לפצות על הריחוק מהטבע ברוב שעות היום. דוגמאות לכך הן שימוש בכמויות גדולות של צמחים, שילוב חומרים מהטבע בעיצוב, כמו עץ, טקסטיל טבעי ואבן, יצירת חללים פנימיים במרחב כדי לאפשר אוויר וזרימה בין רהיטים או אביזרי נוי שונים.

ההכנסה של הטבע לתוך מרחב המחיה האורבני נעשית על ידי שילוב של צמחים, בעלי חיים ומקורות מים שמשולבים בעיצוב הבית והחצר כמו גם שילוב של מוצרים במראה ובגוונים שמזכירים לנו את הטבע בעיצוב פנים, כמו רהיטים בגוני אדמה, עיצובים המשלבים דגמי צמחייה שונים ועוד.

ביופיליה בסיפורת 
הסופרת הקנדית הילרי קנינגהם שרפר, השתמשה במושג הביופיליה של וילסון לאחר שהתאימה אותו לסיפור, ברומן האקוגוטי שלה, פרדיטה. ברומן, פרדיטה (שפירוש המילה: "אבדה") היא דמות מיתולוגית שמביאה את הביופיליה לאנושות.

ראו גם 
 ביומימטיקה
 אקולוגיה עמוקה
 סביבה (פסיכולוגיה)
 פרמקלצ'ר

קישורים חיצוניים 
 
ספריו של אדוארד וילסון שתורגמו לעברית בקטלוג הספרייה הלאומית
ביופיליה: טרנד העיצוב הראשון שנסקור בשנת 2020, אודית לורן בלקין, המגזין לאדריכלות עיצוב ונדל"ן
 
14 דפוסי תכנון ביופיליים שיפור הבריאות ותחושת הרווחה בסביבה הבנויה, 2014

באנגלית:

השערת הביופיליה של אדוארד וילסון
ביופיליה, ביומימיקה ועיצוב בר-קיימא
כלכלת הביופיליה
"דפוסי עיצוב ביופיליים: פרמטרים מבוססי טבע מתעוררים לבריאות ורווחה בסביבה הבנויה" מאת קתרין א. ראיין, ויליאם ד. בראונינג, ג'וזף או קלנסי, סקוט ל אנדרוס, נמיטה קליאנפורקר (ArchNet- כתב העת הבינלאומי למחקר אדריכלי)
14 דפוסים של עיצוב ביופילי
"יופיליה: האם קשר חזותי עם הטבע משפיע על הבריאות והרווחה? – המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי
אדריכלות ביופילית ועיצוב ביולוגי מצגת מאת אנטוניו קפרנה, החברה הבינלאומית לביו-אורבניות
ביורבניות לעיר בריאה: ביופיליה ותיאוריות ומנהגים עירוניים בר קיימא, אנטוניו קפרנה ואלני טרקדה, אוניברסיטת דרבי (בריטניה)
מבוא לעיצוב ביופילי, מאת אנטוניו קפרנה, האגודה הבינלאומית לביו-אורבניות

הערות שוליים 

השערות מדעיות
חשיבה מקיימת