יחסי מונטנגרו–רוסיה

יחסי מונטנגרו–רוסיה הם יחסי החוץ בין מונטנגרו לרוסיה. למונטנגרו יש שגרירות במוסקבה, ולרוסיה יש שגרירות בפודגוריצה.

היסטוריה

התקופה המודרנית הקדומה 

בגלל מלחמת העצמאות של ראקוצ'י (1703–1711), העמדה של המיליציות הסרביות בגבול הצבאי של מלוכת הבסבורג הייתה בסכנה. בשנת 1704 נעשו הניסיונות הסרביים הראשונים להציע את שירותיהם עבור האימפריה הרוסית במאבקה של רוסיה נגד העות'מאנים. לפני תחילת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1710–1711), הקיסר הרוסי פיוטר הגדול הזמין מיליציות סרביות וסרבים בכלל להצטרף לכוחות הרוסים. בשנת 1711 הגיעה לסנקט פטרבורג המשלחת השלישית שנשלחה לרוסיה על ידי המטרופולין דנילו. המשלחת הרוסית הראשונה למונטנגרו הגיעה ב-3 במרץ 1711. פיוטר הגדול קרא לאורתודוקסים בבלקן להתקומם נגד העות'מאנים במהלך מערכת נהר פרוט.

בשנים 1715–1716 נסע המטרופולין המונטנגרי דנילו הראשון לסנקט פטרבורג, משם חזר באפריל 1716 עם שתי תעודות חתומות על ידי הקיסר פטר הגדול, הראשון שחייב את המונטנגרים לסייע לרוסים במקרה של מלחמה עם העות'מאנים, והשנייה עזרה שנתית של 500 רובלים למנזר צטיניה.

סצ'פן מאלי היה מתחזה של פיוטר השלישי, קיסר רוסיה שביקש לשלוט במונטנגרו. הוא תמך בסבה פטרוביץ כבישוף כאשר השבטים המונטנגרים תמכו בארסנייה פלמנאק.

במהלך כהונתו של המטרופוליטן פטר הראשון, הוא והמושל יובאן ראדוניץ' היו שני הראשים של מונטנגרו, האחד לפי התואר, השני לפי העמדה בפועל. השניים התנגשו בפוליטיקה הבינלאומית: המטרופוליטן תמך ברוסיה ואילו יובאן הסתמך על אוסטריה. בשאלה אם לתמוך באוסטריה או לא, שני הצדדים התנגשו במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1788–1791) ובמהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792).

המאה ה-19 עד 1918 
האימפריה הרוסית פתחה קונסוליה בקוטור במלוכת הבסבורג באוקטובר 1804, אשר הייתה אמורה לשמש "הגנה על תושבי מונטנגרו וברדה". היא הוכרה רשמית על ידי האוסטרים באותו חודש. בין השליחים הרוסים הפעילים במונטנגרו היו מזורבסקי (המשנה) ומרקו איווליץ'. בשנת 1806, הכוח הרוסי-מונטנגרי תחת פיקוחו של דמיטרי סניאבין כבש את קוטור, אך העביר אותו לצרפתים.

פטר הראשון הגה תוכנית בשנת 1807 להחיות את האימפריה הסרבית ("האימפריה הסלובנו-סרבית"), והודיע עליה לחצר הקיסרית ברוסיה. התוכנית חזתה ברוסיה כיורשת; התואר של הקיסר הסרבי יוחזק בידי הקיסר הרוסי, אולם היא סוכלה על ידי הסכם השלום הצרפתי-רוסי.

ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו, המלך האחרון של מונטנגרו, החליף תמיכה עם המלוכה הרוסית. בשנת 1868 הוא עשה מסע לרוסיה, שם התקבל בקבלת פנים ידידותית מצד הצאר, אלכסנדר השני. שתיים מבנותיו של המלך ניקולה נישאו לנסיכים גדולים מבית רומנוב, הנסיכה מיליצה והנסיכה אנסטסיה. תחת פיקוחו של ניקולה הראשון, מונטנגרו הייתה בעלת ברית של רוסיה במלחמת רוסיה–יפן. מתנדבים ממונטנגרו נלחמו בצבא הרוסי. בשנת 1905 הכירה יפן בעצמאות מונטנגרו והכריזה על סיום המלחמה.

התקופה היוגוסלבית 
באותה תקופה שתי המדינות היו חלק מברית המועצות ויוגוסלביה, בהתאמה.

חברות בנאט"ו והסלמת מתחים 
סקר ביולי 2015 של המרכז לדמוקרטיה וזכויות אדם שקיבל תמיכה כלכלית מנאט"ו מצא כי 36.6 אחוזים תומכים בחברות, ל-37.3 אחוזים נגד, עם חילוקי דעות חדים בין קבוצות אתניות: 71.2 אחוז מהלבנים המונטנגרים ו-68 אחוז מהמונטנגרו בוסניאקים תמכו בחברות, ואילו רק 11.3 אחוזים מהסרבים המונטנגרים עשו זאת. ביוני 2015 אמר מזכ"ל נאט"ו ינס סטולטנברג שתמיכה ציבורית נמוכה בנאט"ו יכולה להשפיע האם מונטנגרו תוכל להצטרף לברית. בדצמבר 2015 אמר דובר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין כי הצטרפותה של מונטנגרו לנאט"ו עלולה להביא ל"פעולות תגמול".

בסוף אפריל 2017, לאחר שהפרלמנט המונטנגרי אישר את הצטרפותה של המדינה לברית, הוציא משרד החוץ הרוסי הצהרה לפיה ההחלטה להצטרף לנאט"ו התקבלה באופן המתריס "לרצונם של כמעט מחצית המדינה אוכלוסייה שיוצאת נגד ההצטרפות." אנליסט ממסדי רוסיה העיר כי נאט"ו זקוקה למונטנגרו כדי לפתוח במלחמה היברידית ולייצבן את אירופה. המתיחות בין המדינות גברה לאחר מכן באופן דרמטי, כאשר מונטנגרו האשימה את רוסיה בהתערבות בענייניה הפנימיים ואסרה על כניסה לאזרחים רוסים מסוימים, כולל גורמים רשמיים בכירים כמו דמיטרי רוגוזין, ניקולאי פטרושב ורמזן קדירוב.

ב-5 ביוני 2017, היום בו הצטרפה מונטנגרו רשמית לנאט"ו, אמר משרד החוץ הרוסי, "לאור המסלול העוין שבחרו הרשויות במונטנגרו הצד הרוסי שומר לעצמו את הזכות לנקוט בצעדים נגדיים על בסיס הדדי. בפוליטיקה, ממש כמו בפיזיקה, לכל פעולה יש תגובה הפוכה."

כלכלה 
רוסיה ממלאת תפקיד גדול בכלכלה המונטנגרית. בשנת 2012 דיווח מונסטאט כי לאנשי עסקים רוסים יש מניות ברוב מ-32% מהעסקים הזרים שנמצאים במונטנגרו.

תיירות 

מונטנגרו ורוסיה הגיעו להסכמה על אשרות כניסה ללא ויזה למטיילים בין המדינות מאז 2008. מונטנגרו מוכרת כאחד היעדים הפופולריים ביותר בקרב תיירים רוסים. בקיץ 2011, הרוסים היוו למעלה מ-20% מכלל התיירים שביקרו במונטנגרו.

מחלוקות

הפרטה 
עד לפירוק סרביה ומונטנגרו, רוב המפעלים העסקיים במונטנגרו היו בבעלות המדינה. לאחר העצמאות, הפרטה המונית בלעה רבות מחברות המדינה לשעבר של מונטנגרו. ההפרטה במונטנגרו הוכרה בקרב גורמים רשמיים ברוסיה כעניין הנתון במחלוקת מאז 2005, אז ולדימיר וונייב (באותה תקופה המייצג של הקונסוליה הרוסית בפודגוריצה) אמר בסרקזם במסיבת עיתונאים בנושא הפרטה של מפיק האלומיניום המונטנגרי KAP כי "הוא לא ידע שמונטנגרו הייתה המדינה ה-51 של ארצות הברית." וונייב האשים גם את העיתונות המונטנגרית במימון "בדולרים" על ידי ארצות הברית במטרה לתמוך בגל הפרטה לא פרופורציונלי לטובת האינטרסים האמריקניים.

בעלות על נכסים 
פירוק האיגוד הסרבו-מונטנגרי הביא גם למכסים על שטחים גדולים שנמכרו לפרופילים אקסצנטריים בבורסות שנויות במחלוקת. העיתונות הרוסית טענה בשנת 2012 כי אזרחים רוסים מחזיקים לפחות 40% מרכוש הנדל"ן בכל מונטנגרו. בשנת 2009, פורטל החדשות הקרואטי גלובוס כינה את מונטנגרו "מושבה רוסית", והאשים את מילו ג'וקאנוביץ' באסטרטגיות מניפולטיביות בהפרטה שלאחר העצמאות לטובת היתרונות של כאלו שאינם מונטנגרים, במיוחד טייקונים רוסים.

קישורים חיצוניים 

 Exiled oligarch Ismailov's hidden assets rekindle Russia-Montenegro tensions, אינטליג'נס אונליין (נדרש רישום חינם לאתר), 14 בספטמבר 2023

הערות שוליים