פשע האפרטהייד

פשע האפרטהייד מוגדר על ידי חוקת רומא משנת 2002 של בית הדין הפלילי הבין־לאומי כמעשים בלתי אנושיים בעלי אופי דומה לפשעים נגד האנושות לאורך ההיסטוריה.

ב-30 בנובמבר 1973, העצרת הכללית של האומות המאוחדות נפתחה לחתימה ולאשרורה של האמנה הבין־לאומית בדבר דיכוי ועונש פשע האפרטהייד (ICSPCA). היא הגדירה את פשע האפרטהייד כ"מעשים נפשעים במיוחד שבוצעו לצורך קיום ותחזוק של משטר שליטה של קבוצה גזעית אחת של בני אדם על פני כל קבוצה גזעית אחרת של אנשים ודיכוי שיטתי שלהם".

היסטוריה 
המונח "אפרטהייד" מקורו באפריקאנס והוא היה השם הרשמי של משטר ההפרדה הגזעית הדרום אפריקאית שהונהגה על ידי המיעוט הלבן בדרום אפריקה משנת 1948 ועד שנת 1994. תלונות על משטר זה הובאו לאו"ם כבר ב-12 ביולי 1948, כאשר ד"ר פדמנאבהה פילאי, שגריר הודו באו"ם, הפיץ מכתב למזכ"ל, המביע את חששותיו בנוגע לטיפול באוכלוסייה ההודית בתוך איחוד דרום אפריקה. ככל שיותר מידע על דרום אפריקה נחשף לעולם, האפרטהייד של דרום אפריקה נידון בעולם כבלתי צודק וגזעני, ורבים החליטו כי נדרשת מסגרת משפטית רשמית כדי להפעיל לחץ בין־לאומי על ממשלת דרום אפריקה.

ב-1971 הגישו ברית המועצות וגינאה יחד טיוטות מוקדמות של ועידה העוסקת בדיכוי וענישה של האפרטהייד. בשנת 1973, העצרת הכללית של האומות המאוחדות הסכימה על נוסח האמנה הבין־לאומית בדבר דיכוי וענישה של פשע האפרטהייד (ICSPCA). האמנה כוללת 31 חתומים ו-107 צדדים. האמנה נכנסה לתוקף ב-1976 לאחר ש-20 מדינות אישרו אותה. המדינות שאישרו היו: בנין, בולגריה, בלארוס, צ'אד, צ'כוסלובקיה, אקוודור, גרמניה המזרחית, גינאה, הונגריה, עיראק, מונגוליה, פולין, קטר, סומליה, סוריה, אוקראינה, ברית המועצות, טנזניה, יוגוסלביה ואיחוד האמירויות הערביות.

76 מדינות נוספות חתמו בהמשך על האמנה, אך מספר מדינות, כולל דמוקרטיות מערביות, לא חתמו ולא אישרו את ה-ICSPCA, כולל קנדה, צרפת, גרמניה, ישראל, איטליה, הולנד, בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד וארצות הברית. בהתייחסו להצבעת ארצות הברית נגד האמנה, אמר השגריר קלרנס קלייד פרגוסון ג'וניור : "[...] איננו יכולים ... לקבל את העובדה שאפרטהייד יכול באופן זה להפוך לפשע נגד האנושות. פשעים נגד האנושות הם כה חמורים בטבעם שיש לפרט אותם בקפידה ולפרש אותם במשפט הבין־לאומי הקיים...". הנציג המזרח־גרמני טען נגד העמדה האמריקנית כי פשעים נגד האנושות היא מעין קטגוריית־על שתחתיה נמצאות ג'נוסייד ואפרטהייד ובעוד שפשע הג'נוסייד התייחס לניסיון מכוון להכחיד ישויות קולקטיביות מסוג מסוים (גזעיות, אתניות, לאומיות ודתיות), פשע האפרטהייד מתייחס לניסיון לכונן משטר בו קבוצה גזעית אחת היא עליונה ושולטת על קבוצה גזעית אחרת, תוך כדי דיכויה השיטתי.

בשנת 1977, תוספת פרוטוקול 1 לאמנות ז'נבה כינה את פשע האפרטהייד כהפרה חמורה של האמנה ופשע מלחמה. 169 מדינות חתומות על התוספת.
בית הדין הפלילי הבין־לאומי קובע אחריות פלילית אישית לפושעים שביצעו פשעים נגד האנושות, כולל לפשע האפרטהייד.

הגדרת פשע האפרטהייד 

סעיף II של ICSPCA מגדיר את פשע האפרטהייד להלן:  האמנה הבין־לאומית בדבר דיכוי וענישה של פשע האפרטהייד,  סעיף II

לעניין אמנה זו, המונח "פשע האפרטהייד", שיכלול גם מדיניות ופרקטיקות דומות של הפרדה גזעית ואפליה כפי שהתרחשו בדרום אפריקה, יחול על הפעולות הלא אנושיות הבאות שבוצעו לצורך הקמה ותחזוקה של שליטה של קבוצה גזעית אחת של אנשים על כל קבוצה גזעית אחרת של אנשים ודיכוי שיטתי שלה:

א. שלילת הזכות לחיים ולחירות מחבר או מחברי קבוצה או קבוצות גזעיות

1. באמצעות רצח של חברים בקבוצה או בקבוצות גזעיות.

2. באמצעות גרימת נזק גופני או נפשי חמור לחברים בקבוצה או בקבוצות גזעיות, פגיעה בחירותם ובכבודם, עינויים, ענישה או טיפול אכזריים בלתי־אנושיים או משפילים.

3. באמצעות מעצר שרירותי ומאסר בלתי־חוקי של חברים בקבוצה או קבוצות גזעיות.

ב. כפייה מכוונת של תנאי חיים המיועדים לגרום להרס פיזי, מלא או חלקי, של קבוצה או קבוצות גזעיות.

ג. כל אמצעי חוקי או אחר שנועד למנוע מקבוצה או מקבוצות גזעיות להשתתף בחיים הפוליטיים, החברתיים, הכלכליים או התרבותיים של המדינה; יצירה מכוונת של תנאים המונעים את התפתחותן המלאה של קבוצות גזעיות; במיוחד באמצעות שלילת זכויות אדם בסיסיות מחברי קבוצה או קבוצות גזעיות לרבות הזכות לעבודה, הזכות להקים איגוד עובדים, הזכות לחינוך, הזכות לעזוב ולשוב לארצם, הזכות לאזרחות, הזכות לחופש התנועה ומגורים, הזכות לחופש הביטוי וההבעה והזכות לחופש ההתאגדות.

ד. כל אמצעי, לרבות אמצעים חוקיים, המיועד לפצל את האוכלוסייה לקבוצות גזעיות באמצעות יצירת שמורות נפרדות וגטאות לחברי הקבוצה או הקבוצות הגזעיות, איסור על נישואי תערובת, והפקעת קרקעות השייכות לקבוצה או לקבוצות גזעיות או לחברים בקבוצה או בקבוצות כאלה.

ה. ניצול כוח העבודה של חברים בקבוצה או בקבוצות גזעיות, במיוחד באמצעות עבודות כפייה.

ו. רדיפת ארגונים ויחידים באמצעות שלילת זכויות וחירויות יסוד משום התנגדותם לאפרטהייד.

הגדרת אפליה גזעית 
על פי אמנת של האומות המאוחדות, המושג מגדיר אפליה גזעית ככל הבחנה, הגבלה, העדפה או הוצאה מן הכלל, על רקע גזע, צבע, מוצא לאומי או אתני, שבמגמתו למנוע, לפגום או לסכל שימוש ומימוש של זכויות האדם וחירויות היסוד בחיים המדיניים, כלכליים, חברתיים, תרבותיים ובכל תחום אחר בחיי הציבור.

הגדרה זו אינה מבחינה בין אפליה על רקע אתני לבין גזע, בין השאר משום שההבחנה בין השניים נותרת במחלוקת בין אנתרופולוגים. באופן דומה, בחוק הבריטי המונח "גזעני" פירושו "כל קבוצת אנשים המוגדרים בהתייחסות לגזע, לצבע, לאום (כולל אזרחות) או למוצא אתני או לאומי".

הגדרת בית הדין הפלילי הבין־לאומי לפשע האפרטהייד 
סעיף 7 (2) (h) לחוקת רומא של בית הדין הפלילי הבין-לאומי מגדיר את פשע האפרטהייד כפשע נגד האנושות, כאשר הוא מבוצע במסגרת התקפה רחבה או שיטתית המכוונת נגד כל אוכלוסייה אזרחית. מאוחר יותר באותו סעיף, פשע האפרטהייד מוגדר:

האשמות באפרטהייד לפי מדינה

דרום אפריקה 
שמו של הפשע נובע ממערכת של הפרדה גזעית בדרום אפריקה שנאכפה באמצעות חקיקה על ידי המפלגה הלאומית (NP), המפלגה השלטת מ-1948 עד 1994. תחת האפרטהייד נשמר שלטון המיעוט הלבן במדינה באמצעות הפרדה, צימצום הזכויות, חופש ההתארגנות וחופש התנועה של התושבים השחורים שהיו רוב במדינה, וכן של קבוצות אתניות אחרות.

ישראל 

מבקרים מאשימים את ישראל בביצוע פשע האפרטהייד; בדו"ח שפורסם ב-2007, כתב הדובר המיוחד לפלסטין באו"ם, ג'ון דוגרד , כי "יסודות הכיבוש של מדינת ישראל מהווים צורות של קולוניאליזם ושל אפרטהייד, המנוגדות לחוק הבין־לאומי". והציע כי "ההשלכות המשפטיות של כיבוש מתמשך עם תכונות של קולוניאליזם ואפרטהייד" יועברו לבית הדין הבין־לאומי לצדק.

בשנת 2009 ערכה וירג'יניה טילי  דו"ח גדול בהיקפו, שפורסם על ידי המועצה לחקר מדעי האדם  של דרום אפריקה, אשר קבע כי המדיניות הישראלית בשטחים הפלסטיניים הכבושים תואמת את הגדרת האפרטהייד. בשנת 2010 אמר ריצ'רד פאלק, ממונה מיוחד מטעם האו"ם לפלסטין, כי "המבנה הכללי של האפרטהייד הקיים בשטחים הפלסטיניים הכבושים ... הופך את הטענה לאמינה יותר ויותר למרות ההבדלים בין המאפיינים הספציפיים של האפרטהייד הדרום אפריקאי לזה של המשטר הישראלי הכובש". בשנת 2017 כתבו טילי ופאלק דו"ח שפורסם לראשונה על ידי הוועדה הכלכלית והחברתית של האו"ם למערב אסיה , ולאחר מכן בראשות ד"ר רימה ח'לף . לדברי ח'לף, הדו"ח הוכן לבקשת המדינות החברות בו, והוא מורכב מ -18 מדינות ערביות במערב אסיה. הדו"ח קבע כי ישראל הקימה משטר אפרטהייד, וקראה לממשלות לתמוך במדיניות BDS. שגרירת ארצות הברית, ניקי היילי, דרשה לדחות את הדו"ח, משרד החוץ הישראלי השווה את הדיווח לעיתון תעמולה נאצי ולבסוף מסר דובר האו"ם כי "הדו"ח כפי שהוא פורסם אינו משקף את עמדותיו של המזכיר הכללי", וכי הוא משקף רק את דעתם של מחבריו. לאחר לחץ הוסר הדו"ח מהאתר של הוועדה הכלכלית והחברתית של האו"ם, על פי הנחיות המזכיר הכללי אנטוניו גוטרס, ורימה ח'לף פרשה מתפקידה באו"ם. השופט הדרום אפריקאי ריצ'רד גולדסטון, ראש דו"ח משלחת האו"ם לבדיקת העובדות על העימות בעזה, הידוע גם בשם דו"ח גולדסטון, כתב בניו יורק טיימס באוקטובר 2011, ש"בישראל אין אפרטהייד. שום דבר לא מתקרב להגדרת האפרטהייד לפי חוקת רומא משנת 1998 כי אין ניסיון לשמור על משטר ממוסד של דיכוי ושליטה שיטתית על ידי קבוצה גזעית אחת" עם זאת, דו"ח גולדסטון אינו מכיל כל התייחסות לטענות של אפרטהייד בכלל.

בעקבות התמיכה ההולכת וגדלה אצל מספר גדל והולך של ידידי ישראל במרכז-שמאל וגם בקרב אויביה ברעיון של מדינה דמוקרטית אחת וככל שמציאות המדינה האחת מתבססת יותר בשטח, כך הפך האפרטהייד מרכזי יותר באופן שבו תנועת ה-BDS ממסגרת את הסכסוך והמושג מופיע לעיתים קרובות יותר בקמפיינים שקוראים לחרם. מנהיג מאבק השחורים באפרטהייד בדרום אפריקה, וחתן פרס נובל לשלום ארכיבישוף דזמונד טוטו ביקר בישראל ולאחר ביקורו אמר "ראיתי עדויות להשפלה המערכתית של גברים, נשים וילדים פלסטינים בידי אנשי כוחות הביטחון הישראליים. ההשפלה שלהם מוכרת לכל הדרום-אפריקאים השחורים, שנרצחו והוטרדו והותקפו על ידי כוחות הביטחון של ממשלת האפרטהייד". הפוליטיקאי הדרום-אפריקאי היהודי, רוני כתריאלס כתב שכפעיל במאבק להפלת משטר האפרטהייד בדרום אפריקה הוא מוטרד מאוד מדברים דומים שהוא רואה מתרחשים בישראל. ונכדו של נלסון מנדלה עצמו אמר במלאת מאה שנה להולדת סבו, "העולם מציין מאה שנים להולדתו וחוגג את מנהיגותו במאבק לסיום האפרטהייד בדרום אפריקה. אבל בעוד ארצי חופשייה מזמן משלטון המיעוט הגזעני, העולם עדיין אינו חופשי מפשע האפרטהייד". גם הסופר הישראלי אברהם ב. יהושע השתמש במושג כשכתב "תהליך האפרטהייד שהולך ומכה שורש עמוק בחיינו מסוכן הרבה יותר, ולעקור אותו יהיה עוד מעט בלתי אפשרי. כבר הדגשתי בתחילת המסה הזאת: לא לזהות היהודית או הציונית אני דואג, אלא למשהו שהוא חשוב מכך — לאנושיותנו ולאנושיותם של הפלסטינים היושבים בתוכנו".

ב-27 באפריל 2021 ארגון Human Rights Watch פרסם דו"ח בשם "הסף נחצה: הרשויות הישראליות ופשעי האפרטהייד והרדיפה" שגורס כי שישראל מבצעת את פשעי האפרטהייד והרדיפה כנגד פלסטינים בישראל, בגדה המערבית וברצועת עזה, המהווים פשעים נגד האנושות. לפי הדו"ח בשלושת האזורים האלו מופעל דיכוי שיטתי כנגד הפלסטינים ונעשים מעשים לא אנושיים כנגדם. הדו"ח טוען שרמת הדיכוי הכולל אכיפת משטר צבאי דרקוני על פלסטינים, שעה שמתנחלים וישראלים זוכים למכלול הזכויות של החוק הישראלי, מגיע לכדי הדרגה הנדרשת להגדרתו כאפרטהייד. בנוסף הדו"ח מפרט הגבלות על תנועת הפלסטינים, כגון סגר על רצועת עזה והנהגת משטר היתרים לפלסטינים, כדי לאפשר להם לעבור בין שטחי הגדה והרצועה, הפקעת יותר משליש מאדמות הגדה המערבית, כפיית תנאים קשים בחלקים של הגדה באופן שהוביל להעברה בכפייה של אלפי פלסטינים מבתיהם, ושלילת תושבות מפלסטינים.

בפברואר 2022 פרסם ארגון "אמנסטי אינטרנשיונל" דו"ח נרחב, הטוען שבישראל מתקיים אפרטהייד כלפי ערבים, בין השאר בכך שהיא שוללת את "זכות השיבה" מהפלסטינים. הדו"ח כולל קריאה למועצת הביטחון של האו"ם להטיל אמברגו נשק על ישראל.  משרד החוץ הישראלי דחה את הדו"ח ומתח ביקורת על "אמנסטי" והאשים אותו באנטישמיות. ארגוני זכויות אדם בישראל פרסמו הודעת תמיכה באמנסטי אינטרנשיונל: "אנו דוחים בלב שלם את הרעיון לפיו דו"ח אמנסטי אינטרנשיונל הוא חסר בסיס, מפלה את ישראל או נובע מעוינות אנטישמית", נאמר בהצהרה, עליה חתמו אופק - המרכז הישראלי למדיניות ציבורית, במקום, בצלם, גישה - מרכז לשמירה על הזכות לנוע, הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל, הורים נגד מעצרי ילדים, המוקד להגנת הפרט, הקרן למגיני זכויות אדם, חקל - ברית להגנה על זכויות אדם, יש דין, לוחמים לשלום, עדאלה, רופאים לזכויות אדם ושוברים שתיקה.

סין 
זכויות היתר והעדפתה של הקבוצה האתנית, האן באזורי מיעוטים אתניים מחוץ לסין, כגון שינג'יאנג בו חי רוב אויגורי והמדיניות הממשלתית להתיישבות בטיבט, והשחיקה לכאורה של הדת, השפה והתרבות של תושבים ילידים באמצעות צעדים מדכאים (כגון המיליציה של האן בינג-טואן בשינג'יאנג) וסיניזציה  הושוו ל"ג'נוסייד תרבותי" ולאפרטהייד על ידי כמה אקטיביסטים אויגורים. לגבי הההתנחלות הסינית בטיבט , ב-1991 הצהיר הדלאי לאמה, "המתנחלים הסינים החדשים יצרו חברה חלופית: אפרטהייד סיני, שמכחיש את הטיבטים במעמד חברתי וכלכלי שווה בארצנו, ומאיים בסופו של דבר להציף ולספוג אותנו". בנוסף, שיטת רישום האוכלוסין של סין, ההוקואו, כבר הושוותה לאפרטהייד בשל סיווגם של מעמדות "כפרי" ו"עירוני", ולעיתים משולה למעין שיטת קסטות. ב-2014 החלה המערכת לעבור רפורמה, תוך הרחבת היתרי מגורים עירוניים על מנת להכיל עוד עובדים זרים.

ראו גם
 הפרדה גזעית
 הפרדה גזעית בארצות הברית
 מדיניות אוסטרליה הלבנה

לקריאה נוספת
 Human Sciences Research Council: Occupation, Colonialism, Apartheid? A re-assessment of Israel’s practices in the occupied Palestinian territories under international law. Cape Town 2009
 Richard Falk:Report of the Special Rapporteur on the situation of human rights in the Palestinian territories occupied since 1967, Report to the UN General Assembly, 30.August 2010, sec. 5
 Human Rights Watch Report: Separate and Unequal. Israel’s Discriminatory Treatment of Palestinians in the Occupied Palestinian Territories, December 19 2010

הערות שוליים 

אפרטהייד
פשעים נגד האנושות
האומות המאוחדות: אמנות והסכמים
דפים עם תרגומים שלא נסקרו