פיטר בירד

פיטר היל בירד (באנגלית: Peter Hill Beard; 22 בינואר 1938 – מרץ 2020) היה אמן וצלם אמריקאי שחי ועבד בניו יורק,  וקניה. תצלומיו של אפריקה, בעלי חיים אפריקניים וכתבי העת ששילבו לעיתים קרובות את תצלומיו, הוצגו ופורסמו באופן נרחב מאז שנות השישים.

קורות חייו
פיטר היל בירד נולד למשפחה עשירה ומיוחסת בניו יורק. סבו מצד אמו היה בעליה של חברת רכבות ואילו למשפחת אביו היו שטחים עצומים לגידול טבק. הוא גדל בניו יורק, אלבמה ובלונג איילנד, וכבר בגיל 11 החל לכתוב יומנים ובגיל 12 התחיל להוסיף להם צילומים ולייצר קולאז'ים שהפכו לסמלו האמנותי והמסחרי. ב-1957, כבוגר בית הספר פומפרט, התקבל לאוניברסיטת ייל, מתוך כוונה להמשיך ללימודי טרום רפואה, אך סיים את התואר הראשון שלו בתולדות האמנות. בייל, היה באחוות הסטודנטים הסודית Scroll and Key. המנטורים שלו בייל כללו את יוזף אלברס, ריצ'רד לינדנר ווינסנט סקאלי. בירד סיים את התואר ב-1961.

בהשראת מסעות קודמים לאפריקה, כמו שתוארו למשל בספר הזיכרונות "Out of Africa" שחיברה קארן בליקסן, בירד נסע לקניה עם סיום הלימודים. הוא עבד בפארק הלאומי Tsavo וצילם ותיעד את מותם של 35,000 פילים וחיות בר אחרות, שהיו לימים לנושא ספרו הראשון, "סוף המשחק".  במהלך תקופה זו, רכש בירד את הוג ראנץ', נכס בסמוך להרי נגונג הקרוב לחוות הקפה בבעלותה של קארן בליקסן (שם העט איסק דינסן), שיהפוך לבית המרכזי שלו לכל אורך שהותו במזרח אפריקה.

אומנות 
התמונות שצילם בירד ובהן נראו יבשת אפריקה, בעלי חיים אפריקאיים וכתבי עת המשלבים לעיתים קרובות את תצלומיו הוצגו ופורסמו באופן נרחב מאז שנות השבעים. כל אחת מיצירותיו היא ייחודית, שילוב של הצילום שלו עם אלמנטים הנגזרים מהיומן היומיומי שלו, נוהג שהמשיך עד מותו בשנת 2020. כרכים אלו מכילים קטעי עיתונות, עלים יבשים, חרקים, תמונות בצבע ספייה, תמלילי הודעות טלפוניות, כיתוב בשולי הדפים, תמונות נשים, ציטוטים, חפצים שנמצאו, וכדומה; את אלו שילב בירד עם ציורים מקוריים ליצירת קולאז'. חלק מיצירותיו משלבות דם מן החי, לעיתים אף את דמו של בירד עצמו (בכמויות חסכוניות).

בירד עבד כצלם עיתונות למגזינים רבים ובהם ווג ו-Elle.

סטודיו וארכיון פיטר בירד הוקם על ידי פיטר וניימה בירד, והוא המקור העיקרי ליצירות אמנות מאת פיטר בירד. הארכיון מקיים מאגר של חומרים כתובים וויזואליים שפורסמו ושלא פורסמו הנוגעים לחיי האמן, עבודתו, פרויקטים, מסעות, תערוכות ויחסים עם קבוצתו.

התערוכה הראשונה של בירד הייתה בגלריה בלום הלמן, ניו יורק, בשנת 1975. תערוכות מוזיאון לנדמרק נערכו ב  בעיר ניו יורק בשנת 1977 ובCentre national de la photographie, פריז, בשנת 1997. תערוכות הגלריה הופיעו בהמשך בברלין, לונדון, טורונטו, מדריד, מילאנו, טוקיו ווינה. עבודתו של בירד כלולה באוספים פרטיים ברחבי העולם.

בשנת 2017, בירד נתבע על ידי השחקן דייוויד ספייד, שרכש את אחת מיצירותיו. ספייד ניסה למכור מחדש תצלום של פיטר בירד שרכש מהסוחר פיטר טוני, אך לא ניתן היה לאמת את העבודה הלא חתומה.

חיים אישיים 
כצאצא למשפחות אמריקאיות מכובדות ומבוססות משני הצדדים, בירד היה אחד משלושה בנים שנולדו לרוזאן הואר בירד ואנסון מקוק בירד ג'וניור. סבא רבא שלו, ג'יימס ג'רום היל, ייסד את מסילת הרכבת הצפונית הגדולה בארצות הברית בסוף המאה ה-19. לאחר שהשיג את הונו בעסקי הרכבות, ג'יימס ג'רום היל היה פטרון גדול לאמנויות. כל היורשים שלו נחשפו לאוספים גדולים או החזיקו בבעלותם, דבר שככל הנראה השפיע מאוד על עניינו של בירד באמנות ויופי.

בירד מצא כי מוסד הנישואין סבוך וחונק:

עם זאת, התחתן שלוש פעמים. אשתו הראשונה הייתה מרי "מיני" אוליביה קוצראן קושינג (לימים הגברת ג'יימס ג'יי קולמן ג'וניור), דמות חברה, נכדתו של מעצב האופנה הווארד גרדינר קושינג, ועוזרת לשעבר של מעצב האופנה אוסקר דה לה רנטה. הם נישאו בשנת 1967 בניופורט, רוד איילנד והתגרשו שלוש שנים אחר כך.

לאחר מכן הוא היה נשוי לשריל טיגס (נשואה לשעבר לסטנלי ג'ון דרגוטי), דוגמנית האופנה, משנת 1981 עד 1984.

אשתו האחרונה הייתה נאג'מה חאתום, בת של שופט אפגני, שלה נישא בקניה בשנת 1986. לזוג נולדה בת אחת, זארה (ילידת 1988), עבורה נכתב ספרו, סיפורי זארה.
בין בנות הזוג שלו נמנו גם קנדיס ברגן ולי רדיזוויל, אחותה של ג'קלין קנדי אונסיס.
בשנת 1996 פגע בו פיל שניגח את רגלו הימנית. לאחר שהגיע לבית החולים ללא דופק וכמעט גם איבד את ראייתו, קם לתחייה וניצל.

בירד התיידד ובמקרים מסוימים שיתף פעולה עם אמנים רבים, בהם אנדי וורהול, אנדרו וייאת', פרנסיס בייקון, קארן בליקסן, טרומן קפוטה, ריצ'רד לינדנר וסלבדור דאלי. הוא גם צילם אנשים רבים ידועים אחרים. בשנת 1963, הופיע בעירום סרט "Hallulujah the Hills" של אדולפס מקאס שהוצג בפסטיבל הקולנוע הראשון בניו יורק.

מוות 
ב-31 במרץ 2020, בירד, שסבל מדמנציה ובעיות בריאות לאחר שבץ מוחי, נדד מביתו במונטאוק, לונג איילנד, אך לא אותר למרות חיפושים נרחבים.

ב-19 באפריל נמצאה גופתו של בירד על ידי צייד באזור מיוער בצפונה בפארק "מחנה הגיבור" במונטוק פוינט שבניו יורק. נכון ל-20 באפריל 2020 לא נקבעה סיבת מוות.

פרסומים

ספרים נבחרים

קטלוגים

פילמוגרפיה

סרטים תיעודיים המציגים את פיטר בירד

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

בוגרי אוניברסיטת ייל
צלמי טבע
צלמים אמריקאים
אמריקאים שנולדו ב-1938
אמריקאים שנפטרו ב-2020
צלמי דיוקן