יחסי ארמניה–דנמרק

יחסי ארמניה–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין ארמניה לדנמרק. ארמניה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ואילו דנמרק מיוצגת בארמניה, דרך שגרירותה בקייב, אוקראינה. יחסים דיפלומטיים כוננו ב-14 בינואר 1992. בשנת 2008 כינה שר החוץ הארמני אדוארד נלבנדיאן את היחסים בין ארמניה לדנמרק "ידידותיים" ו"מוערכים מאוד". בשנת 2013 אמסטרם הוקמה כארגון עצמאי שאינו פוליטי, במטרה ליזום אמצעי שיתוף פעולה ושותפויות בין ארמניה לסקנדינביה בתחום העסקים, החינוך והתרבות.

היסטוריה 

יחסי מרקנטיל בין ארמניה לדנמרק קיימים משנת 1568, אז ביקר בדנמרק הנוסע והסופר הארמני Pirzade Ghap'anets'i.

המאה ה-19 
במהלך מעשי הטבח בחמידיאן נגד האזרחים הארמנים, גינתה ממשלת דנמרק את הטבח והפגינה בחריפות נגד האימפריה העות'מאנית. המלומד והמבקר הדני הנודע גאורג ברנדס העיר על הטבח וכתב ספר על הארמנים בשנת 1903.

המאה ה-20 
המיסיונרים הדנים היו פעילים בארמניה החל מהמאה ה-19 לפחות. לדברי ההיסטוריון הדני מתיאס ביורנלונד, המיסיונר, קארן ג'פה יכולה להיחשב כעובדת העזרה הראשונה של דנמרק. זאת מכיוון שהיא נמנעה במידה רבה מהטפה לנצרות הפרוטסטנטית לארמנים האורתודוקסים, במקום להתרכז בהשגת יעדי פיתוח הומניטריים, כמו שיפור החינוך וביצוע פעולות הצלה לנשים ארמניות שנתפסו בשבי.

באופן יוצא דופן עבור עובדים אירופיים באותה תקופה, בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה ג'פה יחד עם אנשים וארגונים דנים אחרים דחפו גם הם להכרה בינלאומית בזכות הארמנים להגדרה עצמית. ארמניה קיבלה עצמאות זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה בהסכם סוור. עם זאת, המדינה החדשה, ארמניה הווילסונית, לא הוכרה רשמית על ידי טורקיה או ארצות הברית. הנשיא וודרו וילסון, שנחלש בשבץ מוחי וללא יועצו הפוליטי אדוארד האוס, הובס בסנאט על ידי מחזות הכוח של הנרי קאבוט לודג'. בשנת 1921 קרסה הרפובליקה הארמנית תחת לחץ צבאי של הטורקים הצעירים. ג'פה ודנים אחרים חזרו מדנמרק לאזור כדי להמשיך בעבודתם מטעם הארמנים. עבודתם כללה את הקמת הכפר החקלאי הארמני הראשון אי פעם בסוריה כדי לספק פרנסה לארמנים העקורים, יישובים שהוקמו על ידי ג'פה ועוזריה שגשגו בהשוואה למחנות אחרים שהשתלטו על ארמנים.

בנובמבר 1920, דנמרק קיבלה את הצעת חבר הלאומים לפעול כמתווכת במלחמה בין הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה לבין הלאומנים הטורקים תחת מוסטפא כמאל אטאטורק.

לאחר רעידת האדמה בשפיטאק ב-1988 בארמניה, תרמה דנמרק סיוע לארמניה.

ארמניה המודרנית 
מאז שארמניה קיבלה עצמאות בשנת 1991, שתי המדינות פעלו לבניית קשרים, כאשר גם הממשלה וגם ארגונים לא ממשלתיים מילאו תפקיד בכך. לטענת משרד החוץ הדני, סוכנויות אזרחיות כגון "מיסיון יוסט", המשלחת "הארמנית הדנית" ו"החברה הדנית לחקר הקווקז" כבר פעילות בפיתוח היחסים הדו-צדדיים. בשנת 2003 התגוררו בדנמרק 100 מהגרים ארמנים בלתי חוקיים והיו נושא לשיבה לארמניה, במשא ומתן בין שתי הממשלות. בשנת 2004 נשיא ארמניה, רוברט קוצ'ריאן דן במערכת היחסים המתפתחת עם שגריר דנמרק, והודה בכך שנשארה עבודה רבה. שני הצדדים הדגישו את החשיבות של שיתוף פעולה כלכלי מוגבר. בפגישה הדיפלומטית ב-2009 עם השגריר החדש של דנמרק, הביע נשיא ארמניה סרז' סרקזיאן רצון להעמיק עוד יותר את מערכת היחסים הדו-צדדית שלהם, והציע תחומים ספציפיים להגברת שיתוף הפעולה כמו יעילות חקלאית ואנרגיה, שם יש לדנמרק מומחיות רבה. שתי המדינות חתמו על הסכם מס כפול לחיזוק היחסים הכלכליים. שתי המדינות חתמו על הסכם שירות אווירי בשנת 2000. באפריל 2003.

רצח העם הארמני 
מקורות של עובדים דנים שונים שפעלו בארמניה בראשית המאה ה-20 שימשו את מתיאס ביורנלונד כדי להציע נקודות מבט חדשות על רצח העם הארמני. עם זאת, ממשלת דנמרק לא מכירה רשמית כי יש לסווג את רצח ההמונים של הארמנים כרצח עם, ואמרה כי השיפוט אם לעשות כן הוא עניין של היסטוריונים.

במכתב פתוח של "המחלקה הדנית לחקר השואה ורצח העם והכחשת ורצח העם הארמני", כתבו ההיסטוריונים טורבן יורגנסן ומתיאס ביורנלונד:

"כשמדובר במציאות ההיסטורית של רצח העם הארמני, אין שום צד" ארמני" או "טורקי" של "השאלה", יותר מאשר שיש צד "יהודי" או "גרמני" של המציאות ההיסטורית של השואה: יש צד מדעי, והכרה או הכחשה של הצד הלא מדעי. במקרה של שלילת רצח העם הארמני, הוא אף מבוסס על מאמץ מסיבי של זיוף, עיוות, טיהור ארכיונים ואיומים ישירים שנתמכים על ידי טורקיה, מה שהופך כל "דיאלוג" עם מכחישים טורקים לבעייתי ביותר."

פיתוח 
בשלב השני של תוכנית השכנות, ארמניה נמצאת בראש סדר העדיפויות. תוכנית השכנות מסייעת לארמניה בפיתוח כפרי וכלכלי.

בשנת 2004 חתמה דנמרק על הסכם שיסייע לארמניה בהטמעת פרוטוקול מנגנון הפיתוח הנקי (CDM) ולסייע בהפחתת פליטת גזי החממה שלה. ההסכם נכנס לתוקף במרץ 2005. בשנת 2006 סייעה דנמרק לארמניה ב-10 מיליון קרונה דנית, לילדים ארמנים נכים.

דנמרק שלחה משקיפים של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה לארמניה בשנת 2007, וסיפקה 16 מיליון קרונה דנית לפרויקט אנרגיה מתחדשת של ארמניה. דנמרק שלחה גם עזרה לארמניה לאחר ההשלכות ההומניטריות של מלחמת נגורנו קרבאך.

בשנת 2008 חתמו שתי המדינות על הסכם, המקדם צמיחה ותעסוקה באזורים עניים. דנמרק סיפקה לפרויקט 30 מיליון כתר דני, ו-29 מיליון קרונה דנית למגזר הפרטי ולחינוך. בספטמבר 2008 סייעה דנמרק לארמניה, גאורגיה ואוקראינה בסכום של 50 מיליון קרונה דנית לתוכנית המגזר הפרטי. ביוני 2011 סייעה דנמרק לארמניה ב-4.7 מיליון קרונה דנית לתוכנית של הקרן הבינלאומית לפיתוח חקלאי עבור החוות בארמניה.

יחסי סחר 
הייצוא הדני לארמניה בשנת 2008 הסתכם ב-30.6 מיליון קרונה דנית, ואילו היבוא של דנמרק מארמניה היה 5 מיליון קרונה דנית.

ביקורים רמי דרג 
באפריל 2003 ביקר דנמרק שר המינהל הטריטוריאלי הארמני הוביק אברהמיאן. באוגוסט 2004 ביקר בארמניה שר החוץ הדני, פר סטיג מולר. בשנת 2005 הזמינה דנמרק את נשיא ארמניה, רוברט קוצ'ריאן, לישיבה השנתית ה-51 של נאט"ו בקופנהגן, אך הוא סירב משום שדנמרק הזמינה גם את ראש ממשלת טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן.

ב-24 בנובמבר 2011 ביקר שר החוץ הארמני אדוארד נלבנדיאן בדנמרק לפגישה עם שר החוץ הדני וילי סובנדל. נלבנדיאן הודה גם לדנמרק על הסיוע הדני בעקבות רעידת האדמה בספיטאק ועל ההתקדמות של ארמניה מאז העצמאות. נלבנדיאן נכח בפתיחת השגרירות הארמנית החדשה בדנמרק והדגיש כי: "הנפת הדגל הארמני בבירת דנמרק, אנו מדגימים את נכונותנו להעלות את יחסינו הדו-צדדיים לרמה חדשה."

קישורים חיצוניים

הערות שוליים