שוק רטוב

שוק רטוב (המכונה גם שוק ציבורי) הוא שוק שבו מוכרים בשר טרי, דגים, ירקות ופירות ומוצרים מתכלים אחרים, בניגוד ל"שווקים יבשים" המוכרים מוצרים בני קיימא כמו בד ואלקטרוניקה.  לא כל השווקים הרטובים מוכרים בעלי חיים חיים, אך המונח שוק רטוב משמש לעיתים כדי לסמל שוק חיות שבו הסוחרים שוחטים בעלי חיים במעמד הרכישה של הלקוח. שווקים רטובים נפוצים באזורים רבים בעולם,  בעיקר בסין ובדרום מזרח אסיה, וכוללים מגוון רחב של שווקים, כגון שווקי איכרים, שווקי דגים, ושוקי חיות בר. לעיתים קרובות הם ממלאים תפקידים קריטיים בביטחון המזון העירוני בגלל גורמים של תמחור, טריות המזון, אינטראקציה חברתית ותרבויות מקומיות.

לא כל השווקים הרטובים נושאים בעלי חיים או מוצרי טבע, אך אלה שנקשרו להתפרצויות של מחלות זואנוטיות, כאשר מקובל כי שוק כזה מילא תפקיד במגפת הקורונה על שווקים רטובים נאסר להחזיק חיות בר בסין בשנת 2003, לאחר התפרצות הסארס של 2002–2004 שנקשרה ישירות לאותן פרקטיקות. תקנות מסוג זה הוסרו לפני שהוחזרו לפעול שוב בשנת 2020, ביחד עם מדינות אחרות שהציעו איסורים דומים. דיווחים בתקשורת שלא מצליחים להבחין בין כל השווקים הרטובים מאלו עם בעלי חיים חיים או חיות בר, כמו גם רמיזות לטיפוח הברחות חיות בר, הואשמו כי תדלקו את שנאת הזרים שלוותה למגפת הקורונה.

רקע כללי

מינוח (טרמינולוגיה) 
המונח "שוק רטוב" נכנס לשימוש נפוץ בסינגפור בתחילת שנות השבעים, כאשר הממשלה השתמשה בו כדי להבדיל שווקים מסורתיים כאלה מהמרכולים שהפכו לפופולריים שם. המונח נוסף למילון אוקספורד באנגלית בשנת 2016, כמונח שהיה בשימוש בכל דרום מזרח אסיה.  השימוש המוקדם ביותר של המילון במונח הוא מהעיתון The Straits Times מסינגפור בשנת 1978.

ה"רטוב" ב"שוק רטוב" מתייחס לרצפות הרטובות באופן תמידי עקב התכה של קרח המשמש למניעת קלקול של המזון, שטיפת דוכני בשר ופירות ים וריסוס ירקות ופירות טריים.

המונח "שוק ציבורי" עשוי לשמש כמילה נרדפת ל"שוק רטוב", אם כי לעיתים הוא עשוי להתייחס אך ורק לשווקים רטובים הנמצאים בבעלות המדינה או הקהילה. שווקים רטובים עשויים להיקרא גם "שוקי אוכל טרי" ו"שוקי אוכל טוב" כאשר הם מתייחסים לשווקים המורכבים ממספר ספקים מתחרים המוכרים בעיקר פירות וירקות. המונח "שוק רטוב" משמש לעיתים קרובות לציון שוק בעלי חיים חיים המוכר ישירות לצרכנים, אם כי המונחים אינם שם נרדף.

סוגים 
המונח "שוק רטוב", המפרט שווקים שמוכרים ירקות ופירות ובשר טריים, כולל מגוון רחב של שווקים. ניתן לסווג שווקים רטובים לפי מבנה הבעלות שלהם (בבעלות פרטית, בבעלות המדינה או בבעלות הקהילה), לפי גודל (סיטונאי או קמעונאי), ולפי תוצרת (ירקות, בשר שחוט, בעלי חיים חיים). ניתן לחלק אותם לקטגוריות משנה נוספות בהתבסס על האם מקורו של מלאי הבשר בחיות מבויתות או חיות בר.

שווקים רטובים מסורתיים שוכנים בדרך כלל בסככות ארעיות, באתרי אוויר פתוחים, או מתחמי מסחר פתוחים חלקית, ואילו שווקים רטובים מודרניים שוכנים בבניינים המצוידים לעיתים קרובות במערכות אוורור, הקפאה וקירור משופרים.

תפקיד כלכלי 
שווקים רטובים פחות תלויים בסחורות מיובאות מאשר סופרמרקטים, בגלל היקפיהם הקטנים יותר והדגש הנמוך יותר שלהם על עקביות. שווקים רטובים תוארו כ"קריטיים להבטחת ביטחון המזון העירוני", במיוחד בערים הסיניות. השפעת השווקים הרטובים על אבטחת המזון העירונית כוללת תמחור מזון ונגישות פיזית.

חוקרים הדגישו את המחירים הנמוכים יותר, הרעננות הגבוהה יותר של האוכל, ההזדמנויות למשא ומתן ומרחבי האינטראקציה החברתית כסיבות מרכזיות להתמדתם של שווקים רטובים. התמדתם של שווקים רטובים יוחסה גם ל"מסורות קולינריות הקוראות לבשר ודגים שנשחטו טריים לעומת בשרים קפואים".

במדינות מתפתחות עם כלכלות מבוססות חקלאות, בשר טרי מופץ בעיקר דרך שווקים רטובים מסורתיים או דוכני בשר. שווקים רטובים המוכרים בשר טרי קשורים לרוב למקומות שחיטה או ממוקמים בקרבתם.

חששות בריאותיים 
אם לא נשמרים סטנדרטי תברואה, שווקים רטובים יכולים להפיץ מחלות. אלו הנושאים בעלי חיים וחיות בר נמצאים בסיכון גבוה במיוחד להעברת מחלות זואונוטיות. בגלל הפתיחות, בעלי חיים שזה עתה הוצגו עשויים לבוא במגע ישיר עם פקידי מכירות, קצבים ולקוחות או עם בעלי חיים אחרים שהם לעולם לא יקשרו עימם בטבע. זה עשוי לאפשר לבעלי חיים מסוימים לפעול כמארחי ביניים, ולעזור למחלה להתפשט לבני אדם.

בשל סטנדרטי תברואה לא היגייניים ובשל הקשר להתפשטות מחלות זואונוטיות ומגפות, חלק קיבצו שווקים רטובים יחד עם חקלאות תעשייתית כסכנות בריאותיות גדולות בסין וברחבי העולם.

שפעת העופות וסארס 

ניתן לייחס את התפרצויות שפעת העופות, סארס ו-קוביד-19 להחזקתם של בעלי חיים חיים בשווקים רטובים בהם פוטנציאל העברת המחלות הזואונוטיות מוגבר מאוד. באפריל 2020 תיאר המדען פיטר דזאק שוק רטוב סיני באופן הבא: "זה קצת הלם ללכת לשוק חיות בר ולראות את המגוון העצום הזה של בעלי חיים החיים בכלובים זה על גבי זה עם ערימת קרביים שנשלפו מחיה ונזרקו על הרצפה [...] אלו מקומות מושלמים לווירוסים להתפשט." במחקר שנערך ב-2007, מדענים סינים זיהו את הימצאותם של נגיפים דמויי SARS-CoV בפרספיים בשילוב שוקי חיות בר ותרבות אכילת יונקים אקזוטיים בדרום סין כ"פצצת זמן". מחקר משנת 2018 במלזיה הגיע למסקנה כי עובדי השוק הרטוב היו בסיכון גבוה יותר לזיהומי עכברת.

אנשי איכות הסביבה, חוקרים והתקשורת הממלכתית הסיניים קראו להסדרה מחמירה יותר של הסחר בבעלי חיים אקזוטיים בשווקים. מומחי הרפואה ג'ונג ננשאן, גואן ויואן קווק-יונג קראו גם לסגירה של שוקי חיות הבר מאז שנת 2010.

קוביד-19 
במהלך מגפת הקורונה של 2020, שווקים רטובים סיניים הואשמו בהתפרצות הנגיף. חלק מהדיווחים אומרים כי שוקי חיות הבר במדינות אחרות באסיה, אפריקה, ובכלל בכל רחבי העולם נוטים גם הם לסיכונים בריאותיים. בחודש אפריל 2020, קבוצה של מחוקקים בארצות הברית, מנהל NIAID אנתוני פאוצ'י, ראש המגוון הביולוגי של UNEP אליזבת מרומה מרמה, ומזכ"ל CBCGDF ז'ואו ג'ינפנג קראו לסגירה גלובלית של שוקי חיות הבר בשל הפוטנציאל למחלות זואונוטיות והסיכון למינים בסכנת הכחדה.

מסביב לעולם

סין 

בשנת 2018 צוין כי השווקים הרטובים נותרו כספקי המזון השכיחים ביותר באזורים עירוניים בסין למרות עליית רשתות הסופרמרקטים מאז שנות התשעים. עם זאת, שווקים רטובים איבדו את הקרקע בפופולריות בהשוואה לסופרמרקטים, אף על פי שהם עשויים להיראות כבריאים יותר וברי קיימא. מהדיווחים עולה כי "אף על פי שיש שווקים רטובים היגייניים ומנוהלים היטב בערים גדולות [בסין] ולידם, היגיינה יכולה להיות לא יציבה, במיוחד בקהילות קטנות יותר." במהלך שנות העשרים של המאה הנוכחית, "שווקים חכמים" המצוידים במסופי תשלום אלקטרוניים הופיעו כששווקים רטובים מסורתיים התמודדו עם התחרות הגוברת מהחנויות הזולות. שווקים רטובים החלו להתמודד גם עם תחרות של חנויות מכולת מקוונות, כמו חנויות ה"Hema" של עליבאבא.

מאז שנות התשעים, ערים גדולות ברחבי סין העבירו שווקים רטובים חיצוניים מסורתיים למתקנים מקורים מודרניים. בשנת 1999 הוצאו מהחוק כל שוקי הדרך בהאנגג'ואו והועברו לבניינים מקורים. עד 2014, כל השווקים הרטובים בנאנג'ינג הועברו לבניינים מקורים.

סחר בחיות בר אינו נפוץ בסין, במיוחד בערים גדולות, ורוב השווקים הרטובים בסין אינם מכילים בעלי חיים חיים מלבד דגים המוחזקים במכלים. עם זאת, חלק מהשווקים הרטובים הסיניים המאורגנים בצורה לא טובה מספקים סחורה לתעשיית המסחר בבעלי חיים אקזוטיים, שהוערכה בשווי של יותר מ-73 מיליארד דולר בדו"ח של ממשלת סין משנת 2017. בשנת 2003 הוצאה מהחוק החזקת חיות בר בשווקים רטובים ברחבי סין לאחר התפרצות הסארס בשנים 2002–2004, שנקשר ישירות לפרקטיקות כאלה. בשנת 2014 הוצאו מהחוק עופות חיים מכל השווקים בהאנגג'ואו עקב התפרצות שפעת העופות. אף כי טרם אושר המקור המדויק של מגפת הקורונה של 20–2019 בינתיים עד אפריל 2020,    הוא נקשר לשוק פירות הים הסיטונאי של הואנאן בווהאן, סין.  בעקבות ההתפרצות, קראו מומחי אפידמיולוגיה מסין ומספר ארגונים לרווחת בעלי חיים לאסור הפעלת שווקים רטובים שמוכרים חיות בר למאכל אדם.  

שוק פירות הים הסיטונאי של הואנאן הושבת ב-1 בינואר 2020. בהמשך הודיעה ממשלת סין על איסור זמני במכירת מוצרי חיות בר בשווקים רטובים בסוף ינואר 2020, ואז על איסור קבוע בפברואר 2020, למעט רכיבים ברפואה סינית מסורתית.  עד 22 במרץ 2020, לפחות 94% מהשווקים הרטובים שנסגרו זמנית בסין נפתחו מחדש על פי כלי התקשורת המדיניים הסיניים, זה הוביל לביקורת פומבית על התמודדות הממשלה הסינית בשווקים הרטובים על ידי אנתוני פאוצ'י ולינדזי גרהאם.   החל מאפריל 2020, הממשלה הסינית מנסחת חוק קבע להידוק נוסף בהגבלות על סחר בחיות בר.

הונג קונג 

ב-16 במאי 1842 נפתח השוק המרכזי במיקום מרכזי ב-Queen's Road. בשוק זה, אנשים יכלו למצוא כל מיני בשר, פירות וירקות, עופות, דגי מים מלוחים, דגים טריים, חדרי שקילה וחלפני כספים. 

בשנת 1920 נפתח שוק רחוב Reclamation בהונג קונג. בגלל בעיות מבנה, שוק הרחוב הוסר על ידי הממשלה בשנת 1953.  בשנת 1957 נפתח שוק רחוב יאו מא טיי להחליף את שוק רחוב Reclamation.  היו דוכנים בגובה קבוע שמכרו ירקות, פירות, פירות ים, בקר, חזיר ועופות. כמו כן, היו דוכנים שמכרו אפרוחי תרנגולות, אפרוחי ברווזים וצבי קופסה תלת-פסים כחיות מחמד. 

בשנת 1994 השווקים הרטובים היוו 70% ממכירות התוצרת ו-50% ממכירות הבשר בהונג קונג.

לפני שנת 2000 נוהלו רבים מהשווקים הרטובים של הונג קונג על ידי המועצה העירונית (בתוך האי הונג קונג וקולון) או המועצה האזורית (בשטחים החדשים). מאז התפרקותן של שתי המועצות ב-31 בדצמבר 1999, שווקים אלה מנוהלים על ידי מחלקת היגיינת המזון והסביבה (FEHD) של ממשלת הונג קונג.

בשנת 2008 ממשלת הונג קונג הציעה כי יש לשחוט את כל העופות בבתי מטבחיים מרכזיים על מנת להילחם בהתפשטות שפעת העופות. 

בשנת 2018, FEHD הפעילה 74 שווקים רטובים שבהם שכנו כ-13,070 דוכנים. בנוסף, רשות הדיור בהונג קונג הפעילה 21 שווקים ואילו יזמים פרטיים הפעילו כ-99 (בשנת 2017). החל משנת 2018 יוצא לדרך תכנון לשווקים רטובים חדשים בעיירות החדשות בטונג צ'ונג, טין שואי וואי, הונג שואי קיו, טסאונג קוואן או וקוו טונג צפון.

בהונג קונג, השווקים הרטובים מלאים בעיקר על ידי תושבים מבוגרים, בעלי הכנסה נמוכה, ועוזרים ביתיים המשרתים כ-10 אחוז מתושבי הונג קונג.  רוב המחוזות מכילים לפחות שוק רטוב אחד. שווקים רטובים הפכו יעדים עבור תיירים "לראות את הונג קונג האמיתית".  רבים מבנייני השוק הרטוב הם בבעלות חברות השקעות בנכסים וכתוצאה מכך מחיר המזון יכול להשתנות משוק לשוק.  ידוע כי השווקים הרטובים של הונג קונג משתמשים במנורות אדומות כדי לגרום לאוכל להיראות רענן יותר. 

השווקים בהונג קונג נשלטים על ידי החוק של הונג קונג, ולא החוק הסיני. על פי תקנת בתי המטבחיים, שחיטת בקר, חזירים, עזים או כבשים חיים למאכל אדם חייבת להתקיים בבית מטבחיים מורשה. אף אחד מהשווקים הרטובים בהונג קונג אינו מחזיק בבעלי חיים פראיים או אקזוטיים.

מכירה קמעונאית של עופות חיים בהונג קונג מותרת במקומות מסחר מורשים בלבד. בסוף 2016 היו 85 חנויות קמעונאיות בשווקים רטובים ציבוריים בעלי רישיון למכור עופות חיים. ה-FEHD ביצע מספר צעדים להפחתת הסיכון לשפעת העופות. בדיקות וניקיון מתקיימים באופן קבוע, כולל חיטוי לילי של כל דוכן על ידי קבלנים חיצוניים. בעלי דוכן המוכרים עופות חיים אינם רשאים להחזיק את החיות במקום במשך הלילה; יש לשחוט אותם לפני 20:00 בערב.

אינדונזיה 
שווקים רטובים מסורתיים (כמו פאסאר פאגי) נמצאים ברחבי אינדונזיה באזורים עירוניים וכפריים כאחד. שווקים רטובים מתמודדים עם תחרות גוברת מצד סופרמרקטים וכן חברות מסחר אלקטרוני כמו Shopee ו-Tokopedia. בשנת 2018, ספקי שווקים רטובים באינדונזיה שמייבאים סחורות הביעו חששות מירידת הערך של הרופיה האינדונזית.

שווקים עירוניים רבים רטובים עברו שיפוצים גדולים במהלך העשור האחרון, כמו שוק מייסטיק של ג'קרטה, כדי לחדש אותם באמצעות התקנת מיזוג אוויר, אוורור טוב יותר, שיפור במערכות פינוי האשפה והביוב, שיפור ההיגיינה ומתקנים בטוחים ונוחים יותר למוכרים.  בשנת 2018 נפתח השוק הרטוב המודרני הראשון בג'קרטה עם מעבדה וכן מתקני הקפאה וקירור.

מלזיה 
במארס 2020 אסרה ממשלת מלזיה באופן זמני את פעולתם של כל השווקים הרטובים (כולל פאסאר מאלאם ופאסאר פאגי) כתגובה לאומית למגפת הקורונה.

מקסיקו 

כמה שוקי אוויר פתוחים מקסיקניים מסורתיים המכונים "טיאנגיס", כמו מרקדו מרגריטה מאסה דה חוארס באואחאקה, מופרדים לשוק רטוב (zona húmeda, "סונה אומדה") ושוק יבש (zona seca, "סונה סקה").

הפיליפינים 
בפיליפינים, שווקים רטובים מנוהלים על ידי קואופרטיבים על פי חקיקה כמו קוד הקואופרטיבים (RA 7160) וחוק המודרניזציה לחקלאות ודייג (RA 8435). ממשלת הפיליפינים שולטת במחיר של כמה סחורות שנמכרות בפלנגקס, ובמיוחד מזונות קריטיים כמו אורז.

ביולי 2017 הושק בעיר דבאו סיטי השוק הרטוב הדיגיטלי פלנגקה בוי כדי להתמודד מול השווקים הרטובים המסורתיים. במארס 2020 השיק הממשל המקומי של פסיג שוק רטוב נייד כדי להבטיח גישה לסחורות בסיסיות במהלך מגפת הקורונה של 2020.

סינגפור 

שווקים רטובים בסינגפור מסובסדים על ידי הממשלה. שוק טקה, שוק טיונג באהרו, ושוק צ'יינטאון קומפלקס הם שווקים רטובים בולטים המכילים פירות עונתיים, ירקות טריים, בקר מיובא ופירות ים חיים.

בתחילת שנות התשעים נאסר על שחיטת בעלי חיים ב-12 שווקים בעיר הפנימית וב-22 מרכזי שוק רטובים בסינגפור. בתחילת 2020 פרסמה הסוכנות הלאומית לאיכות הסביבה ייעוץ בנושא "סטנדרטים גבוהים של היגיינה וניקיון" עבור 83 השווקים עליהם היא מפקחת בתגובה למגפת הקורונה של 2020.

טייוואן 
בשנת 1997, דוח של ממשלת העיר טאיפיי הצביע על כך שבעיר היו 61 שווקים רטובים עיקריים עם כמעט 10,000 מוכרים רשומים. הדו"ח גם הצביע על כך שרוב השווקים הרטובים בעיר היו זקוקים לתיקון רציני וכי כמעט 3,500 מדוכני הספקים היו פנויים.

שוק הנאנמן בטאיפיי הוא שוק רטוב מסורתי בבעלות ממשלתית שנפתח בשנת 1907 במהלך שלטון המושבות היפני. בניין השוק הוחרב באוקטובר 2019 והשוק עבר מחדש באופן זמני עד לסיום בנייתו המודרנית של בניין 12 הקומות החלופי בשנת 2022.

תאילנד 
שווקים רטובים הם המקום המועדף הדומיננטי לקניות מכולת בתאילנד בגלל החשיבות המקומית של אוכל טרי כמו גם בגלל מחירים נמוכים יותר והיכרות עם בעלי חנויות.

וייטנאם 
בשנת 2017 היו כ-9,000 שווקים רטובים, 800 סופרמרקטים, 160 קניונים ו-1.3 מיליון חנויות משפחתיות קטנות ברחבי וייטנאם על פי הערכות הממשלה.

בשנת 2017 תכננה ממשלת העיר האנוי לשפץ את השווקים הרטובים של העיר ולהפוך אותם לקניונים מודרניים. התכנית התקיימה בהתנגדות מצד ספקי השוק הרטוב בשנת 2017 לאחר ירידות משמעותיות בנתוני המכירות משווקים אחרים שהועברו למרתפם של מרכזי קניות יוקרתיים.

בשנת 2020 הודיע ראש ממשלת וייטנאם נגויין סואן פוקפ על הצעות לאסור על סחר בחיות בר בווייטנאם.

סיקור תקשורתי 
השווקים הרטובים הסינים זכו לביקורת בכלי התקשורת במהלך התפרצות קוביד-19.

בתקשורת המערבית הוצגו שווקים רטובים מבלי להבחין בין שווקים רטובים כלליים, שווקים רטובים של בעלי חיים חיים, ושוקי חיות בר, תוך שימוש בהצגת תמונות משווקים שונים ברחבי סין מבלי לזהות את מיקומים. מרבית השווקים הרטובים בסין אינם מוכרים חיות בר. תיאורים אלה זכו לביקורת כמו מוגזמים ואוריינטליסטים, והואשמו בתדלוק הסינופוביה ו"השונות הסינית".

מאז פרוץ מגפת הקורונה, דוחות התקשורת הדורשים להוציא מהחוק באופן תמידי שווקים רטובים - בניגוד לשוקי בעלי חיים חיים בלבד או לשוקי חיות בר - זכו לביקורת על פגיעה בבקרת הדבקה וצריכה להיות ספציפית לגבי שוקי חיות הבר, כגון שור פירות הים הסיטונאי של הואנאן.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

רטוב