לסטודון

לסטודון (שם מדעי: Lestodon; מילולית: "שן שודד") הוא סוג נכחד של עצלן קרקע גדול ממשפחת המילודוניים. הוא חי באמריקה הדרומית במהלך הפליוקן עד הפליסטוקן שלפני 5.332 עד 0.012 מיליון שנה ונכחד לפני סוף תקופת הקרח. המאובנים של יונק זה התגלו בארגנטינה, ונצואלה, בוליביה, ברזיל ופרגוואי ואורוגוואי והסוג תואר למדע ב-1855.

אנטומיה ומאפיינים
הלסטודון היה יונק בגובה של 4.5 מטרים ומשקל של 2.59 או אף 2.8 טון בממוצע. מבנה הלסת והגולגולת דומה למיני העצלנים ודובי הנמלים המודרניים, אך היה גדול פי שניים או שלושה. צורת השיניים הטוחנות התאימה לאכילת עלים, אך נראה שבניגוד לעצלנים אחרים הוא ניזון מעשב שאותו תלש מהקרקע, לאחר חפירה חזקה עם טפריו הגדולים.

עצלן זה עבר מספר התאמות לאכילת עשבים מהקרקע: הוא היה בעל מבנה לסתות חזק ביותר כשהלסת התחתונה התעקמה מטה ובינה ללסת העליונה בלטו שרירי ענק שעזרו לתלוש את העשב אף על פי שהשיניים היו חלשות כמו של מרבית הדלשינאים. בנוסף הוא היה בעל שרירי כתפיים גדולים וחזקים מאוד עם עצם גומד רחבה ודו-צדדית מתוכה בלט שריר הזרוע התלת-ראשי חזק מאוד שעזר לעצלן להתאזן מהזדקפות ליציבה על ארבע. עם זאת המבנה הכבד והחזק הפך אותו לאיטי ביותר. הוא היה בעל כלוב צלעות רחב מאוד מאוד במרכז הגוף והיה בעל עצם ירך כפופה אחורה כדי לעמוד במשקל וביציבה. הזנב שלו היה קצר וקטן בהרבה. המבנה שלו הזכיר מאוד דוב נמלים גדול שגם הוא בעל מפרקים גדולים המתאימים מהזדקוף לתנועה על ארבע במישורים.

העצלן חי בסוואנות וערבות העשב הקדומות, בהם רעה לצד מיני פרסתנים קדומים וטורפים גדולים כמו עופות האימה, התיילקוסמילוס והסמילודון שהיגר מהצפון. בסוף הפליסטוקן הגיעו גם שבטי ציידים לאמריקה הדרומית וממצאים של עצמות עצלן בעלי סימני חיתוך של כלי אבן מאורוגוואי שלפני 30,000 שנה, מעידים שהעצלן הענק ניצוד לעיתים בידי השבטים.

קישורים חיצוניים

בעלי חיים שתוארו ב-1855
טקסונים שתוארו בידי פול גרווה
מילודוניים
מגה-פאונה של הפליסטוקן באמריקה הדרומית
יונקים שחיו בפליוקן באמריקה הדרומית
יונקים שחיו בפליסטוקן באמריקה הדרומית
מאובני טקסונים שתוארו ב-1855
טקסונים שהתפתחו בפליוקן