יום החוב האקולוגי

יום החוב האקולוגי (באנגלית: Earth Overshoot Day), הידוע גם בשם יום סיום המשאבים או יום החריגה, הוא התאריך בו דרישות הצריכה של האנושות עולות על כמות המשאבים שכדור הארץ יכול לחדש באותה השנה. בהסתכלות כלכלית, יום החוב האקולוגי השנתי מייצג את היום בו תם ה"תקציב" השנתי של כדור הארץ, והאנושות נכנסת לגירעון תקציבי סביבתי, ולמעשה צורכת משאבים על חשבון השנים הבאות.

התאריך משתנה משנה לשנה ומחושב על ידי Global Footprint Network, ארגון מחקר סביבתי. בשנת 2022 יום סיום המשאבים נקבע ל-28 ביולי.

מטרת חישוב החוב האקולוגי, היא להעלות את המודעות העולמית ל"גירעון האקולוגי" ולעורר פולמוס סביב ההשלכות של חברה אנושית בעלת צמיחה בלתי מוגבלת בעולם מוגבל.

יום החוב האקולוגי מחושב הן ברמה העולמית והן ברמה של כל מדינה ומדינה. למשל, בשנת 2021 יום החוב העולמי צוין בישראל ב-16 באפריל.

חישוב 
חישוב תאריך סיום המשאבים נעשה על ידי חלוקת היכולת האקולוגית העולמית (כמות משאבי הטבע שנוצרו על ידי כדור הארץ באותה שנה; באנגלית biocapacity) בטביעת הרגל האקולוגית העולמית והכפלתה ב-365 (366 בשנים מעוברות), מספר הימים בשנה. היכולת האקולוגית היא היכולת של המערכות האקולוגיות לייצר חומרים ביולוגיים המשמשים בני אדם ולספוג את חומרי פסולת שנוצרים על ידי בני אדם.

טביעת הרגל האקולוגית העולמית מחושבת כסך טביעות הרגל האקולוגיות של כל מדינות העולם.

בשנת 2020 יום החוב האקולוגי חל ב-22 באוגוסט, שלושה שבועות מאוחר יותר מבשנה הקודמת, בעקבות מגפת הקורונה.

רקע 
אנדרו סימס ממכון החשיבה הבריטי, הקרן החדשה לכלכלה, פיתח את הרעיון של יום החוב האקולוגי. Global Footprint Network, ארגון שותף בקרן החדשה לכלכלה, לקח על עצמו, מדי שנה, לציין את המודעות למשאבים המוגבלים של כדור הארץ.

לאורך רוב ההיסטוריה, האנושות השתמשה במשאבי הטבע לצרכיה ושחררה פחמן דו-חמצני בקצב שתואם את היכולת של כדור הארץ לייצר ולעבד חומרים. אך בתחילת שנות ה -70 של המאה העשרים, צריכת בני האדם עברה סף קריטי והחלה לעלות על מה שכדור הארץ יכול להפיק.

ביקורת 
במאמר שפורסם ב-2013 על ידי חוקרים אמריקאים, נטען כי חישוב טביעות הרגל האקולוגית של מדינות אינו מדויק ועל כן גם חישוב יום החוב האקולוגי אינו מדויק.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

אקולוגיה
כדור הארץ
שמירת הסביבה