חיים דב שחר

חיים דב שחר (שוארץ) (1891, ז' באדר תרנ"א - 21 באוגוסט 1930, כ"ז באב תר"ץ) היה סופר, מורה ומחנך. מפעל חייו "לוח החבר".

ביוגרפיה

נעוריו 
חיים דב שחר נולד וגדל בכפר קטן, סקוראני, שבסרביה, לאביו ברוך משה שוארץ ולאימו מרים חנה בת משה פלטניק. הוא למד בחדר. את השכלתו הכללית קיבל על ידי מורים פרטיים ובשנת 1910 נסע לוורשה להשתלמות נוספת והרחבת ידיעותיו. פרסומו הספרותי הראשון ראה אור בעיתונו היומי של י. ח. טביוב "החבר". כמו כן פרסם ספורים, שירים וחידות בעיתוני הילדים "הירדן", "הפרחים", ו"החיים והטבע".

פעילותו הציונית וטיפוח השפה העברית 
שחר ארגן בעירו עבודה תרבותית וציונית. הוא טיפל באגודת "דוברי עברית" שבעיירתו ועודד את בני הנעורים להיספח לאגודתו.
.

המועדון הראשון של "פרחי התחיה" היה בביתו של שחר, שהיה גם בית ועד לחובבי ונאמני השפה העברית. על חברי האגודה הוטל לדבר רק עברית. עם הזמן הצטרפו לאגודה גם הורי הילדים והתנועה העברית הלכה והתפשטה גם לעיירות סמוכות. אז הורגש בצורך בבית ספר עברי מיוחד בתוכנית עברית רחבה. בית הספר שהוקם שימש אחר כך יסוד לגמנסיה עברית. גם לאחר שעלה ארצה המשיך שחר לדאוג ולהתעניין בנעשה בעירו.

עלייתו ארצה והעיסוק בהוראה 
בשנת 1914 (תרע"ד) הגשים את חלומו ועלה ארצה. הוא החל ללמוד בבית המדרש למורים העברי שבבית הכרם. סיים לימודיו בסוף מלחמת העולם הראשונה. עבד כמורה בבית הספר תחכמוני שבירושלים.

בתקופת לימודו נדרש (כמו תלמידים אחרין) להתגייס לצבא העות'מאני אך בחר להיפקד מהשירות כדי לא לעזוב את הארץ.

פעילותו בהסתדרות הציונית 
לאחר מלחמת העולם הראשונה מונה שחר למזכיר מחלקת החינוך של ההנהלה הציונית ועבד עם דוד ילין והנרייטה סאלד.

פרויקט "לוח החבר" והתוספות

גולת הכותרת של עבודתו של שחר הייתה הוצאתו של לוח החבר שהיווה אנציקלופדיה קטנה שיועדה לתלמידים ובה קיבץ חומר ממקורות רבים (עבריים ולועזיים כאחד). את המקום המרכזי בלוח תופסת ארץ ישראל אבל הובא בו גם אוצר שלם של דברי תורה, חוכמה, פתגמים, שירי עם וקטעי ספרות. בשנת תרפ"ד (1924) יצאה החוברת הראשונה (הייתה זו גם שנת לידת ביתו היחידה, מרים) ושחר התעקש להוציאה למרות המצב הכלכלי הקשה שלו. 

מטרתו של שחר בהוצאת הלוח הייתה לשים במוקד את הילד, צרכיו, ותחומי העניין שלו הנגשת החומר באופן נעים ומועיל.

פעילויות נוספות

הקמת הוצאת "המשתלה" 
ב-1916 (בתקופת מלחמת העולם הראשונה) ייסד שחר את הוצאת הספרים "משתלה" בירושלים שהוציאה ספורים לילדים ולבני הנעורים.

הקמת הדפוס המאוחד 
ב-1919 הכין שחר הצעה (שכללה דרכי פעולה ויתרונות) לאיחוד כל בתי הדפוס בירושלים לבית דפוס אחד גדול קואופרטיבי. ההצעה לא התממשה.

הקמת בית הכרם
שחר ורעייתו דבורה היו בין מייסדי שכונת בית הכרם ונמנו על אגודת "בוני בית", שנוסדה ב-1920 והקימה את התשתית הראשונה של השכונה. הכללים שהכתיבה האגודה חייבו רכישת המוצרים אצל יהודים וכן שהעבודה תהייה עבודה עברית. המייסדים חוו קשיים רבים עקב היות השכונה החדשה מנותקת מירושלים.

הזוג שחר היו ממניחי היסוד לגן הילדים ולבית הספר של השכונה, וכן לבית הכנסת בו תמך ואליו עודד ילדים לבוא.

שחר היה מעורב בפעילות התרבותית של השכונה שכללה ערבי שבת, חגים יהודיים וכן הוצאת עלון.

הצעה ללוח הקרן הקיימת 
שחר הכין הצעה ללוח של הקרן קיימת לישראל שכלל חוכמת ארץ ישראל ונועד לסייע לעסקני הקרן בעבודתם.

הקמת "בית נער" בירושלים
בין כתביו שמורה הצעה שעובדה יחד עם מרדכי בן הלל הכהן, להקמת "בית נער" בירושלים שתשמש אכסניה לתלמידים עולי הרגל לירושלים.

הלכסיקון של הסופרים והספרות העברית 
זכריה פישמן התחיל ביצירת הלכסיקון הראשון של הספרות העברית אך הוא נפטר לפני שסיים את עבודתו, נפטר ושחר ועוד סופרים ואנשי שם החליטו לסיים את המלאכה ואף הוציאו מסמך שבו הם מתארים מה נעשה עד היום ומה יש לעשות וכן הוקמה קרן להוצאת הלקסיקון שאותה קראו על שם פישמן ועבורה החלו לאסוף תרומות. השלמת הלכסיקון לא יצאה אל הפועל.

כתיבה ותרגום 
שחר תרגם לעברית סיפורים לילדים שנכתבו בשפות זרות.

פטירה 
שחר נפטר באופן פתאומי כשהיה בן 39 בלבד ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים כשעל מצבתו נכתב "ושירת חייו באמצע נפסקה". במלאת שנה למותו פרסמו תלמידיו וחבריו חוברת "ציון לחבר" ובה דברים לזכרו.

לאחר מלחמת ששת הימים, נמצא הקבר ובני המשפחה שיחזרו את המצבה הייחודית לפי התרשימים שהיו בידיהם. כמה חודשים לאחר גילוי המצבה מחדש נפטרה גם אלמנתו דבורה וייס שחר.

משפחתו
עם הגיעו ארצה שינה את שמו מ"שווארץ" ל"שחור". ב-1919 אימץ את הצעתו של קדיש סילמן ושינה את שמו ל"שחר".
 
נישא לדבורה וייס (בתו השנייה של עקיבא אריה ויס. לזוג נולדה בת יחידה מרים (מירה) שהייתה מהילדים הראשונים של שכונת בית הכרם (נישאה לאברהם קולודני).

אחים ואחיות של שחר:
 אחותו זינה נישאה ליוסף דימנט, הם נסעו והשתקעו בברזיל (בעקבות אחיו של יוסף), אבל לאחר מספר שנים עלו לארץ עם ילדיהם (אלחנן – לימים פרופסור באוניברסיטה העברית, ויהודית ליכטנשטיין אשתו של פרופסור נח ליכטנשטיין).
 אחותו, לונה עלתה גם היא לישראל ונישאה לאלכסנדר בראלי, הוריו של פרופסור קדמה בראלי.
 אחותו בלומה שנישאה לגולדשמידט נשארה בבסרביה היא וכל משפחתה ניספו בשואה.
 אחיו הצעיר ישראל שנישא לנחמה, ומשפחתו חיה בארץ.

הנצחה
 ביתם של הזוג שחר, בבית הכרם, היה אחד הבתים הראשונים בבית הכרם והוא מועמד לשימור.
 בקרבת הבית הוסב שם הרחוב לרחוב "ח.ד. שחר". בטקס הסרת הלוט השתתפה משפחתו, אלמנתו דבורה וראשוני בית הכרם.
 בבבית המדרש למורים, בבית הכרם, (היום המכללה) נקרא חדר על שמו ועל שם רעייתו. במשך שנים רבות ציינה המכללה את יום הולדתו של שחר בפעילות חינוכית לזכרו שכללה הרצאה שניתנה על ידי מרצים ידועי שם (בדרך כלל בהקשר של ספרות ילדים).

ספריו 
 מימי הילדות - 1916, הוצאת "קופת הספר", 1931

לקריאה נוספת
 אוסף פריטים בארכיון הציוני
 "ציון לחבר" - 1931 (הוצא במלאת שנה לפטירתו)
 שרגא קדרי, בית הכרם בת הארבעים תרפ"ג – תשכ"ג, הוצאת "דפוס סלומון", 1967.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

סופרים כותבי עברית
סופרים ישראלים
בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
ארץ-ישראלים שנולדו ב-1891
ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1930
אנשי העלייה השנייה