ג'ון סטיוארט קרי

ג'ון סטיוארט קרי (באנגלית: John Steuart Curry; 1897-1946) היה צייר אמריקאי שהקריירה שלו נמשכה משנת 1924 ועד מותו. הוא צייר את החיים במדינת הולדתו, קנזס. יחד עם תומאס הארט בנטון וגרנט ווד, הוא נחשב כאחד משלושת הציירים הגדולים של האזורנות (רגיונליזם) האמריקאית במחצית הראשונה של המאה ה-20.

היצירה האמנותית של קרי הייתה מגוונת, כולל ציורים, איורי ספרים, הדפסים וכרזות. הוא החשיב את מערכת ציורי הקיר הבלתי-גמורה שלו בקפיטול שבקנזס בתור עבודתו הגדולה ביותר.

ביוגרפיה 
קרי נולד בחווה בדונבנט, קנזס ב-14 בנובמבר 1897. הוא היה הבכור מבין חמישה ילדים להוריו, תומאס סמית קרי ומרגרט סטיוארט קרי. אף על פי שגדלו בחווה במערב התיכון, שני הוריו של קרי היו בעלי השכלה גבוהה ואף ביקרו באירופה בירח הדבש שלהם. ראשית חייו של קרי כללו טיפול בבעלי החיים בחווה, לימודים בתיכון הסמוך והצטיינות באתלטיקה. בית ילדותו התמלא ברפרודוקציות של פטר פול רובנס וגוסטב דורה, וסגנונותיהם של אמנים אלה מילאו תפקיד משמעותי בגיבוש סגנונו של קרי עצמו.

משפחתו הייתה דתית מאוד, וכך גם רוב האנשים בסביבתם. קרי צייר בעלי חיים ברחבי החווה, ובגיל שתים-עשרה לקח את שיעור האמנות הראשון שלו. בשנת 1916 נכנס למכון לאמנות בקנזס סיטי, אך לאחר חודש בלבד שם עבר למכון האמנות בשיקגו, שם שהה שנתיים. בשנת 1918 למד במכללת ז'נבה בבייבר פולס, פנסילבניה. לאחר שסיים את לימודיו, עבד קרי כמאייר במספר כתבי עת בין השנים 1921 עד 1926.

בשנת 1926 בילה קרי שנה בפריז בחקר עבודותיהם של גוסטב קורבה, של אונורה דומייה וכן את טכניקות הצבע של טיציאן ופטר פאול רובנס. לאחר שובו לארצות הברית התיישב בעיר ניו יורק והתחתן עם קלרה דריק. זמן קצר לאחר מכן עבר הזוג לווסטפורט שבקונטיקט. קלרה נפטרה ביוני 1932 ובשנתיים הבאות הקדיש קרי את זמנו לעבודה בסטודיו שלו. הוא נסע עם הקרקס של האחים רינגלינג, שם צייר את "הלוליינים המעופפים". הוא נישא בשנית בשנת 1934 לקתלין גולד.

בשנת 1936 מונה קרי לתפקיד האמן הראשון במכללה באוניברסיטת ויסקונסין – מדיסון. הוא היה חופשי לנסוע ברחבי המדינה ולקדם אמנות ביישובים כפריים על ידי מתן הדרכה אישית לסטודנטים. באותה השנה הוזמן לצייר ציור קיר עבור מחלקת המשפטים ובניין הפנים הראשי בווושינגטון. כמו כן,  הוזמן על ידי מדינת מולדתו בקנזס לצייר ציורי קיר לקפיטול של המדינה בטופיקה. בשנת 1937 מונה קרי כאמן הבית באוניברסיטת ויסקונסין במדיסון. בשנת 1937 נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר מלווה, והפך לאקדמאי מלא בשנת 1943. קרי המשיך לעבוד באוניברסיטת ויסקונסין עד שמת מהתקף לב ב-29 באוגוסט 1946, בגיל 48.

יצירות אמנות

אזורנות 

קרי היה חלק משלישיית  ציירי האזורנות האמריקאית,  שמלבדו כללה גם את תומאס הארט בנטון וגרנט ווד. אמנים אלה התפרסמו כשלושת הציירים הגדולים של הסגנון הזה. אזורנות באמנות, היה קשור לאזור שמעבר למיסיסיפי, בעיקר איווה, מיזורי וקנזס. האמנים שקשורים לסגנון התמקדו בנוסטלגיה כפרית ובתחום הגאוגרפיה האמריקאית. האמנות הרגיונלית היתה למעשה מרד כנגד המהפכה התעשייתית והריכוזיות: ריכוזיות הייצור, הקמת מפעלים יעילים בעלות נמוכה, וייצור בפס-ייצור, אשר קידמו ייצור המוני והפחיתו את המאפיינים האישיים של הייצור. בעקבות ההתרסקות בוול סטריט בשנת 1929, ויצירת השפל הגדול, התעורר חוסר שביעות רצון מהקפיטליזם. הציורים שלהם סיפקו תיאור של חיים עצמאיים עם מרחב פתוח, והיוו הסחת דעת לאנשים שהושפעו מהמשבר הפיננסי.

קרי תיאר משפחות ששרדו את אסונות הטבע של אותה תקופה. הנושא היה רלוונטי במהלך השפל במערב התיכון, שנפגע מהסערה הכלכלית בגלל היעדר הזדמנויות עבודה והכנסה. "טורנדו על קנזס" משקף את תפיסת עולמו וטבעו של קרי.

ציורים 
קרי היה ידוע בעיקר בזכות ציורי השמן וציורי הקיר שלו. באוגוסט 1928 צייר את "הטבלה בקנזס", שהוצגה בגלריה קורקורן בוושינגטון די.סי. הציור זכה לשבחים בניו יורק טיימס והפנה לקרי את תשומת הלב של גרטרוד ונדרבילט ויטני. בשנת 1931 רכשה הגברת ונדרבילט וויטני את הציור למוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית בעיר ניו יורק, ובכך ביססה אותו כאמן מרכזי. הציור "הטבלה בקנזס" שיקף את הכתות הדתיות שקיימו טבילות באוויר הפתוח. קבוצות דתיות פופולריות אלה היו חלק מאורח החיים הכפרי שראה קרי בקנזס. סצינות דתיות מסורתיות מתוארות על ידי קרי בכבוד הראוי להן.

הציור של קרי היכה בהלם את אנשי מזרח המדינה, שמעולם לא קישרו טבילה לסצנה של חצר אסם, אבל קרי צייר מה שהיה מוכר לו. הציור הדתי של קרי שיקף את המציאות ולא היה סאטירה על הפונדמנטליזם הדתי.

תחת חסותה של הגברת ויטני צייר קרי את "טורנדו על קנזס", המתאר חקלאי מול סופת טורנדו שמתקרבת בזמן שהוא ואשתו עוזרים למשפחה ולבעלי חיים למצוא מקלט מהטורנדו. הציור פורסם בשנת 1929 מעט לפני ההתרסקות בוול סטריט באוקטובר, וסיפק לאנשי העיר את המבט הרומנטי של האדם העומד מול איתני הטבע. במהלך שנות השלושים הקיפה עבודתו של קרי את ליבה של אמריקה והתמקדה במיוחד במדינת מולדתו, קנזס. הוא תיאר סצינות של עבודה, משפחה וארץ, כדי להפגין שלום, מאבק והתמדה, משום שהאמין שהם תמצית החיים האמריקניים. שליטתו במכחול עוררה רגשות חזקים, כמו פחד וייאוש.

אמנות פוליטית 
האמנות של קרי באופן כללי הייתה שמרנית בתכניה הפוליטיים. הוא האמין שאמנות מיועדת לאדם הפשוט, אך לא האמין בתעמולה פוליטית, במיוחד לא מהסוג המרקסיסטי שדייגו ריברה הציג בשנות השלושים. קרי נמנע מלנצל את הנושאים במחלוקת בהם התערב ריברה. קרי אמנם יצר כמה סקיצות או טיוטות לציורים פוליטיים, אך אלה מעולם לא הורחבו לפרויקטים גדולים יותר. במקום זאת, הוא נהנה להתבונן באירועים ציבוריים וללכוד אותם על הנייר.

כמה ציורים חצי פוליטיים של קרי התפתחו מתוך חוויותיו האישיות ולא נוצרו כתצוגה של פרשנות חברתית.

הציור "חזרתו של טוראי דייוויס" שהושלם בשנת 1940 היה תוצר של חווייתו בשנת 1918, וחוויה דומה בצרפת במהלך שנת 1926. הציור אינו מבטא אירוע פוליטי, אלא את רגשותיו האישיים של קרי. לעומת זאת, "צועדים למלחמה" מתאר חיילים שיוצאים למלחמה ולא את החוזרים כקורבנותיה.

קרי עבד בתקופות רצופות סערות נפש - הוא עבד במהלך השפל הגדול, שהיה משולב במלחמת העולם. הוא התנגד למלחמה, חווה באופן אישי את השפעותיה, ותיאר אותה בציוריו כטרגדיה אישית, כסבל וכמוות.

יחד עם סצנות מלחמה העלה קרי גם נושאים מזיכרונו האישי, כמו חטיפת לינדברג ומעשי הפשע של ג'ון דילינגר שזכו לפרסום ציבורי רחב. בנוסף, מצוקתם של קורבנות שחורים שנעשה בהם בלינץ' הפכה למוקד תשומת ליבו. הוא צייר גבר שחור שמסתתר מפני אספסוף, ציור שהופיע בתערוכה משנת 1935, "פרשנות אמנותית על לינץ'", כתמיכה בחקיקה הלאומית נגד מעשי הלינץ'. עבודות פוליטיות אלה ישפיעו אחר כך על עבודת ציורי הקיר של קרי בספריית משרד המשפטים. בציורו שם, "החוק נגד האספסוף", נראה שופט בגלימה שחורה מגן על אדם שהתמוטט על מדרגות בית המשפט במהלך מעשה לינץ' שבוצע על ידי האספסוף.

מורשת 
למרות הפופולריות בשאר חלקי המדינה, עבודותיו של קרי לא מצאו חן בעיני אנשי קנזס. מה שקרי תפס כדימויים חיוביים של מקום ילדותו, נתפס כדימויים שליליים ביותר של אותה מדינה. בקנזס פירשו את ציורי ההטבלה בחוץ והטורנדו שלו כמנציחים סטריאוטיפים שליליים הקשורים למדינה, ועוררו מבוכה ציבורית. קרי ניסה לתפוס את השלווה הפסטורלית של הנוף בקנזס, אך כאשר ציורים אלה הוצגו בגלריות בניו יורק, אנשי קנזס רבים הרגישו שהם מזלזלים בהם.

התרעומת גדלה, שכן לשכת המסחר נזקקה לציורי קרי כדי להעביר סטריאוטיפים חיוביים כמו ב"קוסם מארץ עוץ", שפורסם בשנת 1939. עם זאת, הקהל בניו יורק הוקסם מציוריו של קרי. הם היו מותשים מהמסחור שהקיף את חיי היומיום שלהם, והציורים של קרי היו משעשעים ואפשרו להם לצפות בגרסה נאיבית יותר של אמריקה.

בשנת 1992 רכשה מדינת קנזס את הרישומים הקשורים לציור הקיר שלו, כאות להערכה שזכה לה באיחור על עבודתו.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציירים אמריקאים
אמריקאים שנולדו ב-1897
אמריקאים שנפטרו ב-1946