יחסי אסוואטיני–דרום אפריקה

יחסי אסוואטיני–דרום אפריקה הם היחסים הדו-צדדים בין אסוואטיני ודרום אפריקה. דרום אפריקה מקיפה את אסוואטיני בצפון, במערב ובדרום. שתי המדינות חולקות יחסים חזקים היסטוריים ותרבותיים. נציבויות עליונות כוננו בפרטוריה ובמבבנה לאחר האפרטהייד ב-1994. אסוואטיני מחזיקה נציבות עליונה בפרטוריה אשר גם הוסמכה לבוטסואנה, לסוטו, נמיביה, זמביה וזימבבואה.

היסטוריה

תקופת האפרטהייד 
במהלך שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, אף על פי שאסוואטיני טענה להיותה נייטרלית במלחמה הקרה, למעשה היא הייתה פרו-מערבית, וקיימה יחסים חזקים עם דרום אפריקה, כולל שיתוף פעולה כלכלי ובביטחון. חלק מהעסקים הדרום אפריקאים השתמשו גם בשטח אסוואטיני כנקודת מעבר כדי לעקוף את הסנקציות הבינלאומיות על דרום אפריקה. בהסתמך על הסכם ביטחון סודי עם דרום אפריקה. בשנת 1982, התנכלו פקידי אסואטיני לנציגי הקונגרס הלאומי האפריקני בבירה, מבבנה, ובסופו של דבר גירשו אותם מסווזילנד. כוחות הביטחון של דרום אפריקה, שפעלו תחת כיסוי, ביצעו גם הם פעולות נגד ה-ANC בשטח אסוואטיני. לאורך כל הזמן הזה, חלק ממשפחת המלוכה הסווזית חיפשו בשקט את שילובם מחדש של השטח הכבוש של אסוואטיני בדרום אפריקה בממלכתם. ב-27 בדצמבר 1984, יחסים רשמיים כוננו ברמת הסחר. בשנת 1993 הם הסכימו לשדרג את היחסים הרשמיים למעמד של שגרירות.

ביוני 1993, דרום אפריקה וסווזילנד חתמו על הסכם שיפוטי הקובע כי שופטים מדרום אפריקה ישמשו בבתי המשפט של אסוואטיני. דרום אפריקה גם הסכימה לספק הכשרה לאנשי בית המשפט באסוואטיני.

העידן שלאחר האפרטהייד 
בשנת 1994 שדרגו שתי המדינות את קשריהן הדיפלומטיים לאחר בחירתו של נשיא דרום אפריקה, נלסון מנדלה, סיום האפרטהייד בדרום אפריקה והכניסה מחדש של דרום אפריקה לחבר העמים הבריטי. באוגוסט 1995 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה במאמצים למניעת פשע והברחה לאורך גבולן המשותף. בספטמבר 2010 גינתה ליגת הנוער של הקונגרס הלאומי האפריקני את היחסים ה"לא לגיטימיים" של דרום אפריקה עם "המלוכה האבסלוטית של סווזילנד". זרוע ההשקעות של האו"ם, קנצלר האוס רכש נתח של 75% ב"קולומה מלומה" של אסוואטיני (מכרה פחם). מפלגות פוליטיות אחרות גינו גם הן את המהלך.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים