תנאי בית דין

תנאי בית דין הוא תקנה מתקנות חז"ל, המחייבת את הבעל בסיפוק צרכים בסיסיים ועוד (ראה להלן) לאישה שאותה הוא נושא. התקנה קובעת את הימצאותם של תנאים קבועים, שיחולו גם בהיעדר הסכמות הבעל והאישה ואף בניגוד לרצונם. התנאי חל בהסתמך על בית הדין, הרואה את התקיימות התנאים בשטר הכתובה כמובנת מאליה, גם כאשר הם אינם מופיעים בו.

מקור הדין
מקור הדין הוא במשנה במסכת כתובות:

משנה זו קובעת כי תשלום כסף הכתובה נחשב לבסיסי במוסד הנישואים, וכי גם אדם שלא כתב כתובה לאשתו בעת הנישואים, וממילא לא התחייב בפירוש לשלם לה - נחשב למחויב בתשלום זה. כך נפסק גם להלכה.

דוגמאות הלכתיות
 כתובה - מסמך משפטי מחייב שנלווה לקידושין, אף אם לא נכתב במפורש.
 כתובת בנין דכרין - חלק מהכתובה שמבטיח את זכויות בניה של האישה.
 חיוב מזונות - זכות האישה להיות ניזונת מנכסי הבעל.
 חיוב ריפוי - חובת הבעל לרפא את אשתו כשחלתה. תנאי בית דין זה נכלל בתקנת חיוב מזונות.
 חיוב קבורה - חובת הבעל לקבור את אשתו כשמתה, כדרך המדינה. תנאי בית דין זה נתקן כנגד חיוב האישה לתת לבעל את מעשה ידיה; כאיזון בהתחייבויות בעל ואישה.
 חיוב פדייה - חובת הבעל לפדות את אשתו כשנשבתה. תנאי בית דין זה נתקן כנגד חיוב האשה לתת לבעל את פירות הנכסי מלוג; ואף הוא כאיזון בהתחייבויות בעל ואישה.

ראו גם
 כתובה
 כתובת בנין דכרין
 תקנת חכמים

הערות שוליים

הלכה