בריאן מגי

בריאן אדגר מגי (באנגלית: Bryan Edgar Magee; 12 באפריל 1930 – 26 ביולי 2019) היה פילוסוף, שדרן, מנחה טלוויזיה, פוליטיקאי, סופר ומבקר מוזיקה בריטי, שנודע בעיקר בזכות מפעלו להנגשת הפילוסופיה לקהל הרחב, בין היתר בתוכניות הטלוויזיה "אנשי הגות" ו"הפילוסופים הגדולים" של ה-BBC.

ביוגרפיה 
מגי נולד להורים ממעמד הפועלים בהוקסטון, לונדון, בשנת 1930, במרחק של כמה מאות מטרים מהמקום שבו נולדו סבו וסבתו. הוא התגורר בדירה מעל לחנות הבגדים המשפחתית, שם חלק מיטה עם אחותו הגדולה, ג'ואן. הוא היה קרוב לאביו, וניהל מערכת יחסית סבוכה עם אמו המתעללת. כילד בזמן מלחמת העולם השנייה, הוא פונה למרקט הארבורו בלייסטרשייר. כשחזר ללונדון מצא חלק גדול מהוקסטון מופצץ והרוס. הוא התחנך בבית הספר כרייסט'ס הוספיטל בעזרת מלגה של מועצת מחוז לונדון. במהלך תקופה מכוננת זו, הוא פיתח עניין רב בפוליטיקה סוציאליסטית, ובמהלך חופשות הלימודים נהנה להאזין לנאומים פוליטיים בפינת הנואמים, בהייד פארק, ולבקר בתיאטראות ובקונצרטים.

במהלך שירותו הלאומי, שירת בצבא הבריטי ובחיל המודיעין ועסק בחיפוש אחר מרגלים אפשריים בין הפליטים שחצו את הגבול בין יוגוסלביה לאוסטריה. לאחר שחרורו זכה במלגה למכללת קיבל (Keble), באוקספורד, שם למד היסטוריה לתואר ראשון ואז פילוסופיה, מדע המדינה וכלכלה בשנה אחת. בין חבריו באוקספורד נמנו אנשי התקשורת והפוליטיקאים לעתיד: רובין דיי, וליאם ריס-מוג, ג'רמי ת'ורפ ומייקל הססלין. מגי נבחר לנשיא איחוד אוקספורד, ולימים הפך לחבר של כבוד במכללת קיבל.

באוקספורד התערה מגי גם עם משוררים, ובשנת 1951 השתתף בפרסום ספר שירה. המו"ל לא שילם לכותבים וציפה שהם יקנו בעצמם מספר מסוים של עותקים (עסקה דומה נקשרה עם סופרים כמו דילן תומאס ופיליפ לרקין עבור האנתולוגיות הראשונות שלהם). הכרך הדק הוקדש לזכרו של ריכרד וגנר, וכלל ציטוט של ריינר מריה רילקה מתוך אלגיות דואינו: "כי מה היפה/ אם לא ראשית הנורא, שעל גבול הנסבל/ ואדם משתאה לו על כי בשויון נפשו/ הוא בז להרגנו. כל מלאך הוא נורא". מגי אמר מאוחר יותר כי הוא די מתבייש בשירים, אף על פי שהמשיך לכתוב למגירה. עם זאת לא זנח את קריירת הכתיבה שלו ובמשך חייו, חיבר רומן מרגלים בשם "Living in Danger" ורומן רחב יריעה בשם "Facing Death". האחרון, היה מועמד לפרס של יורקשייר פוסט.

בשנת 1955 למד שנה אחת פילוסופיה באוניברסיטת ייל בעזרת מלגה שלאחר התואר. הוא ציפה לשנוא את אמריקה אך מצא שהוא אוהב אותה. הערצתו העמוקה לשוויון ההזדמנויות במדינה באה לידי ביטוי בסדרת ספרים: "לך מערבה, איש צעיר" (1958), "הרדיקליות החדשה" (1963) ו"המהפכה הדמוקרטית" (1964).

קריירה 
מגי חזר לבריטניה, בתקווה להפוך לחבר בפרלמנט הבריטי, מטעם מפלגת הלייבור. הוא נכשל פעמיים, בבחירות הכלליות בשנת 1959 ובבחירות הביניים בשנת 1960. 

במקום זאת, הוא התקבל לעבודה כאחד ממגישי תוכנית הטלוויזיה השבועית This Week  של חברת התקשורת ITV. מגי יצר תוכניות תיעודיות בנושאים חברתיים שנויים הקשורים ביחסי מין כמו: מחלות מין, הפלות מלאכותיות, זונות ולקוחותיהן (זנאים), והומוסקסואליות (שלא הייתה חוקית באותה עת בבריטניה). הוא אף כתב ספר בנושא הומוסקסואליות בשם "אחד מעשרים". שנים אחר כך, אמר בראיון על התקופה הזו כי: החברה הבריטית הייתה ליברלית במספר תחומים, שכיום נחשבים למובנים מאליהם... רוי ג'נקינס  שינה אותם, ותורים  התנגדו לו במרירות... היה תפריט של שינוי חברתי, ואני האמנתי מאוד בסדר היום הליברלי הזה. 

בסופו של דבר, מגי הצליח להיבחר כחבר פרלמנט מטעם לייטון  בבחירות הכלליות בבריטניה בפברואר 1974. אולם, מגי מצא את עצמו שרוי בחילוקי דעות רבים עם מייקל פוט, ראש מפלגת הלייבור דאז. ב-22 בינואר 1982 הוא התפטר מהלייבור ובמרץ 1982 ערק למפלגה הסוציאל-הדמוקרטית, אך איבד את מושבו בבחירות הכלליות של 1983.

מגי חזר לכתוב ולשדר, והמשיך גם בתפקידים מנהליים שונים. הוא שב לקריירה אקדמית באוקספורד, וגם מצא יותר זמן לכתוב ביקורות על מוזיקה קלאסית. הוא חיבר יצירות משל עצמו, ואמר שהיצירה שלו הייתה "ניתנת לשריקה", וגם  "סנטימנטלית ביסודה". ויליאם ריס-מוג , בן תקופתו מאוקספורד, אמר עליו בראיון: "מעולם לא ידענו לאיזו דרך בריאן יקפוץ. וכפי שחייו המחישו בהמשך, תמיד נותרה השאלה בעינה, האם הוא בבסיסו אינטלקטואל או מישהו שמתעניין בפוליטיקה. לכן, זו לא הייתה הפתעה כשהוא נכנס לחיים הציבוריים, אבל האינטלקטואליות הייתה באמת היסוד השולט באישיותו ונראה שהספרים מייצגים את בריאן האמיתי, יותר מכפי שעשתה הפעילות הפוליטית."

ההשפעה החשובה ביותר של מגי בתרבות הפופולרית הייתה מאמציו להנגיש את הפילוסופיה לציבור הרחב. בשנים 1970–1971 הציג סדרה לרדיו ה-BBC בשם "שיחות עם פילוסופים". פורמט הסדרה היה שמגי משוחח עם מספר פילוסופים בריטים עכשוויים, שדנו הן ביצירתם והן ביצירתהם של פילוסופים בריטים מוקדמים יותר מהמאה העשרים. הסדרה החלה בשיחת היכרות בין מגי לאנתוני קווינטון, ותוכניות אחרות כללו דיונים על ברטראנד ראסל, ג'ון אוסטין, ג. א. מור, ולודוויג ויטגנשטיין. בין היתר, עסקו התוכניות בקשר בין פילוסופיה ודת. קטעים מכל אחת מהשיחות הודפסו ב-The Listener זמן קצר לאחר השידור, וגרסאות מתוקנות ומורחבות של כל הדיונים זמינות בספר "פילוסופיה בריטית מודרנית" משנת 1971. קרל פופר הופיע פעמיים בסדרה, וזמן קצר לאחר מכן, מגי כתב ספר מבואי על הפילוסופיה של פופר, שיצא לראשונה בשנת 1973.

בשנת 1978 הגיש בערוץ טלוויזיה של ה-BBC את התוכנית "אנשי הגות". בתוכנית מגי דן עם פילוסופים עכשוויים על סוגיות שונות בתולדות הפילוסופיה. בשנת 1987, מגי הגיש תוכנית טלוויזיה נוספתו במתכונת דומה, בשם "הפילוסופים הגדולים". תוכנית זו, התמקדה בפילוסופים מרכזיים ביותר בתולדות הפילוסופיה המערבית. שתי התוכניות מנו 15 פרקים כל אחת. ושתיהן עובדו לספרים, שגם תורגמו לעברית. בשנת 2002 כתב הפילוסוף הישראלי ד"ר ירון סנדרוביץ בהארץ:

בתקופה שבין שידורי הסדרות, מגי הוציא את המהדורה הראשונה של המגנום אופוס האקדמי שלו: "הפילוסופיה של שופנהאואר" (הספר פורסם לראשונה בשנת 1983, והורחב משמעותית בשנת 1997). החיבור נותר אחד הטיפולים המהותיים והרחבים ביותר בהגותו של שופנהאואר. בספר, מגי מעריך את השפעתו העמוקה של שופנהאואר על ויטגנשטיין, וגנר ויוצרים אחרים. מגי מתייחס גם למחשבותיו של שופנהאואר על הומוסקסואליות ולהשפעת הבודהיזם על מחשבתו.

עבודה מאוחרת והתעניינות בווגנר 
בשנת 1997 פורסם סיפרו "וידויו של פילוסוף", שגם תורגם לעברית. הספר הציג למעשה מבוא לפילוסופיה, אך בצורה אישית. בספר, שרטט את התפתחותו הפילוסופית שלו בהקשר אוטוביוגרפי. הוא גם הדגיש את חשיבותה של הפילוסופיה של שופנהאואר כניסיון רציני לפתור בעיות פילוסופיות. בנוסף, מגי פתח בביקורת נוקבת על הפילוסופיה האנליטית. בעקבות הספר, היה מעורב בתביעת לשון הרע. בשל אחת מהן, מגי חזר בו מהשמועה כי ראלף שנמן, מקורבו השנוי במחלוקת של ברטרנד ראסל בעשור האחרון של חייו, הושתל על ידי ה-CIA במאמץ להכפיש את ראסל. שונמן תבע בהצלחה את מגי בגין הוצאת דיבה בבריטניה, וכתוצאה מכך נפסקה ההדפסה הראשונה של המהדורה הבריטית של הספר. תביעת לשון הרע השנייה, הוגשה בקליפורניה נגד רנדום האוס, והוסדרה בשנת 2001. ההאשמות פגו ביישוב סכסוכים, והוצאה מהדורה חדשה סופקה ליותר מ-700 ספריות אקדמיות וציבוריות.

למגי היה עניין מיוחד בריכרד וגנר, בחייו, בהגותו, ובבמוזיקה שלו. מגי כתב שני ספרים בולטים על המלחין ועל עולמו: "אספקטים של וגנר" (1968; 1988), ו"אקורד טריסטן: וגנר ופילוסופיה" (2001). ב"אספקטים של וגנר", מגי משרטט את ההישגים והעומק של וגנר ומראה כיצד המוזיקה הסנסציונית והארוטית שלו מבטאת את תוכנה המודחק והטעון ביותר של הנפש. הוא גם בוחן את כיווני הבמה המפורטים של וגנר, ואת עבודות הפרוזה בהן ניסח את רעיונותיו. הספר שפך אור חדש ומעניין על האנטישמיות שלו. מהדורה מתוקנת שלו כוללת פרק חדש על "וגנר כמוזיקה".

בשנת 2016, לקראת יום הולדתו ה-86, פרסם מגי את ספרו "שאלות אולטמטיביות", שפורסם באוניברסיטת פרינסטון. ג'וליאן באגיני, כתב באינדפנדנט כי "מגי לא תמיד מתאים את בהירות הניסוח שלו לטיעונים ריגורוזיים, ולעיתים מתעלם מהעיקרון שלו כי התחושה 'כן, בטח שזה חייב להיות נכון' אינה 'תוקף, אפילו לא אישור'. אבל אפשר לסלוח על כך. אפלטון ואריסטו טענו שהפילוסופיה מתחילה בפליאה. מגי הוא ההוכחה כי עבור חלקנו, הפליאה לא מתה אלא רק מעמיקה."

בשנת 2018 מגי התראיין לג'ייסון קאוולי מ"ניו סטייטסמן", בתקופה בה התגורר בחדר יחיד בבית חולים סיעודי באוקספורד, ודן בחייו ובספרו "שאלות אולטמטיביות" משנת 2016. מגי אמר שהוא מאמין שהוא חסר מקוריות, ועד לספר זה הוא נאבק לתרום תרומה מקורית לפילוסופיה, באומרו:  באותו הראיון, מגי סיפר כי הוא עוקב מקרוב אחר החדשות והפוליטיקה וכי הוא מחשיב את ההצבעה עבור הברקזיט כ"טעות היסטורית".

חיים אישיים 
בשנת 1953 מונה מגי לתפקיד הוראה בשוודיה ובזמן שהכיר שם את אינגריד סודרלונד, רוקחת במעבדת האוניברסיטה. הם התחתנו ונולדה להם בת אחת בשם גונואלה. מגי אמר אחר כך: הנישואין התפרקו די מהר וזו הייתה תקופה הרת אסון בחיי. חזרתי לאוקספורד אחרי תואר ראשון. אבל מאז, שוודיה הייתה חלק מחיי. אני הולך לשם כל שנה והבת שלי מבקרת אותי. תמיד הנחתי שבמוקדם או במאוחר אתחתן שוב אבל זה מעולם לא קרה, אם כי היו לי כמה מערכות יחסים ארוכות מאוד. ועכשיו אני לא רוצה להתחתן שוב. אני אוהב את החופש. ספר הזכרונות שלו, "ענני התהילה: ילדות הוקסטון", זכה בפרס ג'יי.אר אקרלי לאוטוביוגרפיה בשנת 2004.

מותו 
מגי מת ב-26 ביולי 2019, בגיל 89, בבית החולים סנט לוק שבהדלינגטון, אוקספורד. הוא הותיר אחריו את בתו, ילדיה ונכדיה. הלווייתו התקיימה רק ב-15 באוגוסט.

סיפרו האחרון שיצא לאור במהלך חייו - "להפיק מזה את המרב" (2018) - נחתם כך:

פילמוגרפיה חלקית
 אנשי הגות (1978)
 הפילוסופים הגדולים (1987)

ביבליוגרפיה

ספרים

תורגמו לעברית
 בריאן מאגי, אנשי הגות, תרגום: מאיר ויזלטיר, הוצאת עם עובד, 1983.
 בריאן מגי, הפילוסופים הגדולים, תרגום מאנגלית: ד"ר אורה גרינגרד, ד"ר דן דאור, ד"ר יהודה מלצר. הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד, ספרי עליית הגג, 1997.
 בריאן מגי, וידויו של פילוסוף, תרגום: רינה מרקס וויולה זולטי, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2001.

באנגלית
(חלקם ניתנים להשאלה באתר Open Library)
 Crucifixion and Other Poems, 1951, Fortune Press, ASIN: B0039UQCKK
 Go West, Young Man, Eyre And Spottiswoode, 1958, 
 To Live in Danger, Hutchinson, 1960 (softcover Random House )
 The New Radicalism, Secker & Warburg, 1962, ASIN B0006D7RZW
 The Democratic Revolution, Bodley Head, 1964, 
 Towards 2000: The world we make, Macdonald & Co, 1965, ASIN B0000CMK0Y
 One in Twenty: A Study of Homosexuality in Men and Women, Stein and Day, 1966.  (later published as The Gays Among Us)
 The Television Interviewer, Macdonald, 1966, ASIN B0000CN1D4
 Aspects of Wagner, Secker and Warburg, 1968; rev. 2nd ed, 1988, Oxford University Press, 1988, 
 Modern British Philosophy, Secker and Warburg, 1971, ; Oxford University Press,  [Available for loan on Internet Archive]
 Karl Popper, Penguin, 1973,  (Viking Press, ; also titled Popper, and later titled Philosophy and the Real World, 1985)
 Facing Death, William Kimber & Co Ltd, 1977, 
 Men of Ideas: Some Creators of Contemporary Philosophy, Oxford University Press, 1978  (later titled Talking Philosophy: Dialogues With Fifteen Leading Philosophers)
 The Philosophy of Schopenhauer, Oxford University Press, 1983 (revised and expanded, 1997), 
 The Great Philosophers: An Introduction to Western Philosophy, BBC Books 1987, Oxford University Press, 2000, 
 On Blindness: Letters between Bryan Magee and Martin Milligan, Oxford University Press, 1996,  (also published as Sight Unseen, Phoenix House, 1998, )
 Confessions of a Philosopher, Random House, 1997, reprinted 1998, 
 The Story of Thought: The Essential Guide to the History of Western Philosophy, The Quality Paperback Bookclub, 1998,  (later titled The Story of Philosophy, 2001, )
 Wagner and Philosophy, Penguin, 2001,  (also published as The Tristan Chord: Wagner and Philosophy, Owl Books, 2001 )
 Clouds of Glory, Pimlico, 2004, 
 Growing up in a War, Pimlico, 2007, 
 Ultimate Questions, Princeton University Press, 2016, 
 Making the Most of It, Studio 28, 2018,

מאמרים 
באתר JSTOR:
 Richard Wagner Died 13 February 1883. Producing a New 'Ring' The Musical Times, vol. 124, no. 1680, 1983, pp. 86–89. [Interview with Peter Hall]
 Schopenhauer and Professor Hamlyn Philosophy, vol. 60, no. 233, 1985, pp. 389–391.
 A Note on J. L. Austin and the Drama. Philosophy, vol. 74, no. 287, 1999, pp. 119–121.
 What I Believe Philosophy, vol. 77, no. 301, 2002, pp. 407–419..
 Philosophy's Neglect of the Arts Philosophy, vol. 80, no. 313, 2005, pp. 413–422.
 The Secret of Tristan and Isolde Philosophy, vol. 82, no. 320, 2007, pp. 339–346.
 Intimations of Mortality Philosophy, vol. 86, no. 335, 2011, pp. 31–39.

קישורים חיצוניים 
 
 
 

 מודעות אבל
 Bryan Magee - Obituary by Henry Hardy for Wolfson College (26 July 2019)
 Bryan Magee, author, broadcaster, MP and academic with an unsurpassed ability to render complex philosophical ideas easily digestible. The Telegraph (26 July 2019).
 Bryan Magee, Who Brought Philosophy to British TV, Dies at 89 Obituary by Palko Karasz for The New York Times (28 July 2019)
 Bryan Magee: 1930-2019—the champion of philosophical wonderment Obituary by Julian Baggini for Prospect (29 July 2019)
 Obituary: Bryan Magee, MP, presented philosophy programme on Television and Wagner authority The Herald (10 August 2019)
 OBITUARY: Bryan Magee, ex-Oxford Union president and BBC presenter by James Roberts for The Oxford Times (15 August 2019)
 Bryan Magee, philosopher, writer and broadcaster, 1930-2019 by Jonathan Derbyshire for the Financial Times (17 August 2019)

מקורות נוספים
 Sense and nonsense Prospect magazine article by Bryan Magee (2009)
 Hansard 1803–2005: contributions in Parliament by Bryan Magee
 Extracts of Homosexuals (1964) and Lesbians (1965) posted on Youtube by the British Film Institute
 Photograph of Magee by Sijmen Hendriks, Amsterdam, 2011
 MP3 files of Magee's interviews with philosophers
 "Philosophy: Bryan Magee" from Free Thinking, BBC Radio 3, 2016
 "Bryan Magee: a tribute". by David Herman for TheArticle. (26 July 2019)

הערות שוליים 

פילוסופים בריטים
פילוסופים של המאה ה-20
פילוסופים של המאה ה-21
חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1979–1983)
חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1974–1979)
חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1974)
בריטים שנולדו ב-1930
בריטים שנפטרו ב-2019