יחסי טאיוואן–צ'ילה

יחסי צ'ילה–טאיוואן הם היחסים ההיסטוריים והנוכחיים בין רפובליקת צ'ילה לרפובליקה הסינית.

כמו רוב המדינות בעולם, צ'ילה מקפידה על מדיניות סין האחת, ולכן היא אינה מכירה בטייוואן כמדינה אלא מכירה רק ברפובליקה העממית של סין כישות היחידה. עם זאת, זה לא מונע משתי המדינות לעבוד בצמוד, מכיוון ששתי המדינות הן דמוקרטיות, בעלות ביצועים כלכליים חזקים ובעלות ברית של ארצות הברית. שתי המדינות קוראות להרחיב את שיתוף הפעולה שלהם יחד.

צ'ילה מחזיקה בטאיוואן נציגות תרבות בטאיפיי ואילו טייוואן מחזיקה בצ'ילה נציגות תרבות בסנטיאגו דה צ'ילה.

היסטוריה 
הילידים בצ'ילה עשויים למצוא חלקים משותפים תרבותיים עם האבוריג'ינים הטייוואנים על מורשתם האוסטרונזית.

בשנת 1915 כוננה צ'ילה את היחסים עם הרפובליקה הסינית. לאחר מלחמת האזרחים בסין שמרה צ'ילה על היחסים עם ה-ROC כנציגה הלגיטימית של הרפובליקה הסינית עד נובמבר 1970, אז הכירה ממשלת סלבדור אלנדה בסין הקומוניסטית.

במרץ 1975, במהלך הדיקטטורה הצבאית של הגנרל אוגוסטו פינושה, צ'ילה וטאיוואן כוננו מחדש את היחסים באופן לא רשמי, בסנטיאגו דה צ'ילה הוקמה קונסוליה של טאיוואן בצ'ילה, בעוד טייפה הקימה את משרד הנציגות והתרבות של צ'ילה בטאיוואן. באותה תקופה הגיעו אלפי טאיוואנים לצ'ילה כמהגרים לעבודה.

יחסים כלכליים 
צ'ילה וטאיוואן הרחיבו את יחסי הסחר, אמנם לא באופן דרמטי, אך הם חזקים מאוד ופורחים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים