אנדור גאבור

אנדור גאבור (במקור גריינר, בהונגרית: Gábor Andor; ריניהאוינפ, 20 בינואר 1884 – בודפשט, 21 בינואר 1953) היה סופר, משורר, הומוריסט, פובליציסט, פזמונאי הונגרי-יהודי. הוא נולד בכפר קטן במחוז שומוג' בדרום מערב הונגריה על הגבול עם קרואטיה. לאחר מותו הוענק לו פרס קושוט.

ביוגרפיה 
גאבור נולד במשפחה יהודית. אביו היה פקיד זוטר, יוז'ף גריינר ואמו הייתה אמה גרוס. לאורך שנות לימודיו באוניברסיטה כתב מאמרים בשבועונים ובכתבי עת שונים. בשנת 1903 תרגם את הפואמה שכתב פרדריק מיסטרל בשפה הפרובנסאלית, "Mireio" (הקציר), שנכתבה, ב-1859, לתחרות של אגודת קישפלודי, ואחר כך תרגם את שירת רולאנן. הוא הפך ליוצר קברטים מבוקש בעשור השני של המאה ה-20. הוא גם הצליח בקומדיות, רומנים סאטיריים וכרכי שירה. במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) השתתף בתנועה האזרחית האנטי-מיליטריסטית. בשנת 1918 הוא עבד לצד המועצה הלאומית במהלך מהפכת החרציות הדמוקרטית.

עוד לפני ההכרזה על הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, היה לו קשר עם בלה קון. בשנת 1919 השתתף בתנועה הפרולטרית. בעת נפילת הרפובליקה הוא הציע לקון ולמשפחתו לגור אצלו, אך בסופו של דבר זה לא קרה. הוא נכלא, שוחרר לאחר מספר שבועות, והיגר לווינה, שם הפך לחבר בעיתון ההונגרי הרדיקלי הבורגני וייצג את התנועה הקומוניסטית. בשנת 1925 גורש מאוסטריה. לאחר מכן הוא נסע לפריז אך גורש גם משם ובסופו של דבר התיישב בברלין. משנת 1927 היה כתב בברלין. בשנת 1929 התמנה לחבר של האיגוד הפרולטרים הגרמני. עם עליית היטלר לשלטון בשנת 1933 נסע למוסקבה, שם הפך לעורך משנת 1938 של מגזין ה"קול החדש" (Új Hang) שייסד שאנדור ברטה שהוצא להורג זמן קצר לאחר מכן. בשנת 1945 שב חהונגריה ועבד עבור מגזינים ועיתונים יומיים אחדים. בין 1950 לבין 1953 היה העורך הראשי של השבועון הסאטירי לודאש מתי.

אשתו הראשונה הייתה הקומיקאית אילונה קוקני, השנייה הייתה שחקנית הקברט פריקה וידור (בשמה המקורי פרנציסקה וקסלמן), איתה התחתן ב־14 ביוני 1919 בבודפשט. בשנת 1923 התחתן בשלישית, הפעם עם אולגה הלפרן, מתרגמת ספרות, הקבורה לצידו בקבר משותף. (אלמנתו, אולגה הלפרן הקימהפרס על שמו, פרס אנדור גאבור, בשנת 1958).

כתביו

עד 1919

משנת 1920 (חלקי) 
 Világomlás. Új versek; szerzői, Bécs, 1922
 Halottak arcai; szerzői, Wien, 1922
 És itt jön Jászi Oszkár, aki megeszi Marxot és Lenint; Ama, Wien, 1922
 Mert szégyen élni s nem kiáltani; Ama, Wien, 1923
 Egerszeg. Három kép a magyar életről és a magyar halálról; Ama, Wien, 1924
 Forradalmi dalok. A dalok szövegeit, a 21, 24, 30 és 32 számok kivételével Gábor Andor írta vagy fordította; Aksamit, Prága, 1926
 Gábor Andor összegyűjtött költeményei; Nemzetközi Könyv, Moszkva, 1940
 Bank ucca, vagyis: Hogy rabolták ki magyar urak a bécsi magyar szovjetkövetséget?; Ama, Wien, 1942
 Rehákné lelkem! Két pesti szomszédasszony beszélgetései. Első sorozat. 1942. nyarától Mussolini bukásáig; Idegennyelvű Irodalmi Kiadó, Moszkva, 1943
 Hazámhoz; Idegennyelvű Irodalmi Kiadó, Moszkva, 1943
 Rehákné lelkem! Két pesti szomszédasszony beszélgetései. A fedezetlen vásárló-erőtől Magyarország megszállásáig; Idegennyelvű Irodalmi Kiadó, Moszkva, 1944
 Így kezdődött ...; Hungária, Bp., 1945
 Kis József–Gábor Andor–Urbán Ernő: A háromtornyú palota és egyéb játékok a magyar falu számára; Szikra, Bp., 1947
 Gábor Andor versei; Athenaeum, Bp., 1947
 Haspók úr ebédel. Tréfa; in: Régi magyar kabaré; Kultúra, Bp., 1948 
 Bécsi levelek; Athenaeum, Bp., 1950
 Válogatott cikkek; szerk. Gergely Sándor et al.; Szépirodalmi, Bp., 1953
 Válogatott versek; szerk. Gergely Sándor et al., bev. Illés Béla; Szépirodalmi, Bp., 1953

לקריאה נוספת 
 מי ומי בספרות ההונגרית Ki kicsoda a magyar irodalomban? Tárogató Könyvek

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

משוררים יהודים הונגרים
סופרים יהודים הונגרים
עיתונאים יהודים הונגרים
סופרים אסורים (הונגריה 1944)
בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
מהגרים מהונגריה
יהודים זוכי פרס קושוט
הונגרים שנולדו ב-1884
הונגרים שנפטרו ב-1953