20Ten

20Ten (מבוטא "Twenty Ten", ובעברית: עשרים עשר) הוא אלבום האולפן ה־35 של המוזיקאי האמריקאי פרינס. הוא יצא לאור ב־10 ביולי 2010 על ידי NPG Records , ושווק כמתנה המצורפת בחינם לקוראי "דיילי מירור" וקרובו הסקוטי "דיילי רקורד"  בבריטניה ובאירלנד, ולקוראי "Het Nieuwsblad"  ו־"De Gentenarr" בבלגיה. ב־22 ביולי 2010 הוא יצא לאור וצורף כמתנה לקוראי המהדורה הגרמנית של "רולינג סטון" בגרמניה, ולקוראי "Courrier International"  בצרפת.

האלבום הולחן, הופק, עובד ובוצע על ידי פרינס באולפני פייזלי פארק  בצ'נהאסן, מינסוטה. הוא נקרא על שם השנה שבה יצא לאור, 2010.

רקע 
פרינס חשף את שם האלבום כשקיבל פרס על מפעל חיים בטקס פרסי ה-BET ב־2010. הוא הסביר לדיילי מירור מדוע בחר את שם האלבום כפי שבחר: "פשוט חשבתי שזו שנה שבאמת משנה. אילו זמנים מאוד קשים". לכתבת "לה פריזיאן"  אמר שהתייחס לאלבום כאל יומן אישי של השנה.

פרינס הסביר ששיטת ההפצה בתקליטור המצורף לעיתונים בלבד, ננקטת משום ששוב אינו בוטח בתעשיית התקליטים, ושלא יאפשר הורדה באינטרנט בשל ההורדות הלא חוקיות. עוד אמר, שהדרך הזאת היא "הדרך הטובה ביותר [...] בלי מצעדים, בלי העתקות לא חוקיות באינטרנט ובלי לחץ" (גם האלבום "Planet Earth", שיצא לאור ב־2007, הופץ בדרך זו. באותו זמן אמר: "זה שיווק ישיר, ואני לא צריך להיות בעסקי הספקולציות של תעשיית התקליטים שעוברים עליה ימים סוערים מאוד כרגע").

יחסיו הטעונים עם תעשיית התקליטים החלו בסכסוך המתוקשר עם האחים וורנר סביב הזכויות על הקטלוג שלו, ונעוצים ביחסו הקנאי לזכויות היוצרים שלו. בין השאר משום אותה סיבה היה לפרינס יחס דו־ערכי לטכנולוגיה, ובפרט לרשת האינטרנט – על הקלות שהעתקה של קניין רוחני מתאפשרת דרכה.

פרינס היה חלוצי ביחסו לאינטרנט בתחילת דרכו, כאשר הפיץ דרכו אלבומים למכירה ואף כתב עליו שירים. הוא הקים אתרי אינטרנט – וסגר אותם לאחר זמן לא רב (כפי שעשה, לדוגמה, באלבום "Lotusflow3r").

סביב הפצת "20Ten" תקף פרינס בחריפות את האינטרנט. בריאיון שהעניק לדיילי מירור לרגל צאת האלבום לאור, הסביר שהשקפתו לגבי הטכנולוגיה היא הסיבה העיקרית לכך שהאלבום לא יהיה זמין להורדה דרך האינטרנט: "האינטרנט לגמרי גמור. אני לא רואה סיבה למה שאתן את המוזיקה החדשה שלי לאייטונס או לכל אחד אחר. הם לא ישלמו לי מראש עליה, ואז הם מתרגזים כשהם לא מקבלים אותה [...] האינטרנט הוא כמו MTV. בזמנו MTV היה מגניב ולפתע הוא הפך למיושן. בכל מקרה, כל המחשבים והגאדג'טים האלה חסרי תועלת. הם רק ממלאים את הראש שלך במספרים, וזה לא יכול להיות טוב עבורך." (ב־2015 הסביר שכוונתו בדברים הנ"ל הייתה שהאינטרנט גמור עבור מוזיקאים שרוצים שהוא ישתלם להם מבחינה כספית: "תאמר לי מוזיקאי שהתעשר ממכירות דיגיטליות. אפל מסתדרים לא רע, נכון?". באלבומיו הבאים הוא גם נתן את המוזיקה שלו לאייטונס).

בפועל, מעריצים עקפו את ההגבלות בקלות והורידו את האלבום בעמית לעמית.

הוצאה לאור 
יותר מ־2.5 מיליון עותקים הופצו על ידי קבוצת העיתונות "טריניטי מירור" , המוציאה לאור של "דיילי מירור". פרינס השתתף בתהליך הקידום, בו העניק ריאיון ראשון לעיתון בריטי לאחר יותר מ־10 שנים. ההנפקה של המירור עלתה 65 פנס. האלבום כאמור לא היה זמין בחנויות קמעונאיות או להורדה דיגיטלית.

המוציא לאור הצהיר שביום שהאלבום צורף לעיתונים בבריטניה, המכירות של "דיילי מירור" גדלו ב־334,000 ואלה של "דיילי רקורד" – ב־45 אלף.

רשימת השירים 

הערה
בתקליטור עשרה שירים ו־77 רצועות: השירים נמצאים ברצועות 1–9, ו־77. רצועות 10–76 מכילות שקט באורך 5–6 שניות. השיר העשירי, שנמצא ברצועה 77, מתואר כ"רצועה נסתרת".

משתתפים

מוזיקאים
פרינס – כל הביצועים המוזיקליים, למעט היכן שמצוין
שלבי ג'ונסון – קולות רקע בשירים "Compassion", "Beginning Endlessly", "Future Soul Song", "Sticky Like Glue", "Act Of God", "Everybody Loves Me" ו־"Laydown"
ליב ורפליד – קולות רקע בשירים "Compassion", "Beginning Endlessly", "Future Soul Song", "Sticky Like Glue", "Act Of God", "Everybody Loves Me" ו־"Laydown"
אלייזה דייס – קולות רקע בשירים "Compassion", "Beginning Endlessly", "Future Soul Song", "Sticky Like Glue", "Act Of God", "Everybody Loves Me" ו־"Laydown"
מייסאו פרקר – סקסופון ב־"Compassion" (בקרדיטים מנוסח כ־"horns")
גרג בוייר – טרומבון ב־"Compassion" (בקרדיטים מנוסח כ־"horns")
ריי מונטיירו – חצוצרה ב־"Compassion" (בקרדיטים מנוסח כ־"horns")

הפקה
פרינס – מפיק, מעבד
ג'יימס "פלאף" הרלי – טכנאי קול
דבי מקגוון – עיצוב
אנתוני מלזון – עיצוב נוסף ושרטוט
מיוריג' ריס – עיצוב תווית התקליטור

קישורים חיצוניים

ביאורים

הערות שוליים 

אלבומי פרינס
אלבומי 2010
אלבומים באנגלית