בלרמינו בגאטי

__ללא_תוכן__
בֶּלַרמינוֹ קמילו בַּגאטי (Bellarmino Camillo Bagatti; לארי , בנפת פיזה, איטליה, 11 בנובמבר 1905 – ירושלים, 7 באוקטובר 1990) היה נזיר פרנציסקני וארכאולוג שעשה את רוב שנותיו בארץ ישראל.

חייו ופועלו
בלרמינו בגאטי הצטרף בנעוריו למסדר הפרנציסקני. ב-1928, בגיל 23, הוסמך לכמורה. גילה עניין מיוחד באמנות והשתלם במכון האפיפיורי לארכאולוגיה נוצרית. ב-1934 קיבל תואר דוקטור על מחקרו בקטקומבות של קומודילה ברומא, שבהן חפר בשנים 1933–1934. ב-1935 הצטרף כמוֹרה וכחוקר לסגל בית הספר הפרנציסקני למקרא בירושלים. פעילותו התמקדה בשלושה תחומים: תרגומים מוּערים של כתבי צליינים לארץ הקודש, חֶקֶר ארכאולוגי של אתרים נוצריים קדומים וחקר הישרדותם והשפעתם של יהודים-נוצרים במאות הראשונות לנצרות.
בשנים 1968–1978 ניהל את בית הספר הפרנציסקני למקרא בירושלים, ושנים רבות לימד בסמינר התאולוגי של משמורת ארץ הקודש.

בגאטי ניהל חפירות ארכאולוגיות בהר האושר (1936), באתר כנסיית הביקור בעין כרם (1938), בכנסיית אל-קובייבה (1940–1944), בכנסיית המולד בבית לחם (1948–1951), במתחם כנסיית דומינוס פלוויט בהר הזיתים (1953–1955), בנצרת (1954–1971), בנחל שיח בהר כרמל (1960-1961). כמו כן חפר בירדן – בהר נבו (1935) ובאתר ח'רבת אל-מֻחַיַּט שם (בתקופות שונות).

בגאטי ייסד יחד עם עמיתו סילבסטר סאלר (Saller) את כתבי העת בארכאולוגיה בהוצאת בית הספר הפרנציסקני למקרא – Collectio Maior (מאז 1941) ו-Liber Annuus (מאז 1951). פרסומיו השונים כוללים 20 ספרים ומאות מאמרים.

בלרמינו בגאטי מת ב-7 באוקטובר 1990 במנזר סן סלוודור בירושלים, והוא קבור בבית הקברות הקתולי בהר ציון.

קישורים חיצוניים

 
 דברים לזכרו באתר בית הספר הפרנציסקני למקרא

הערות שוליים

פרנציסקנים
נזירים רומים-קתולים איטלקים
חוקרי ארץ ישראל
ארץ ישראל: ארכאולוגים
אישים הקבורים בהר ציון
איטלקים שנולדו ב-1905
איטלקים שנפטרו ב-1990