פרמהנסה יוגאננדה

פרמהנסה יוגאננדה (באנגלית: Paramahansa Yogananda, נולד מוקונדה לאל גוש; 5 בינואר 1893 – 7 במרץ 1952) היה נזיר הודי, יוגי וגורו שהציג למיליונים את תורת המדיטציה וקרייה יוגה באמצעות ארגון "אגודת ההגשמה העצמית" שלו (SRF) / אגודת יוגודה סאטסאנגה (YSS) מהודו, וחי את 32 שנותיו האחרונות באמריקה. כתלמידו הראשי של גורו היוגה הבנגלי סוואמי שרי יוקטשוור ג'ירי, הוא נשלח על ידי שושלתו להפיץ את תורת היוגה למערב, להוכיח את האחדות בין הדתות המזרחיות והמערביות ולהוטיף איזון בין צמיחה והתפתחות חומרית מערבית לרוחניות הודית. השפעתו ארוכת השנים בתנועת היוגה האמריקאית, ובמיוחד בתרבות היוגה של לוס אנג'לס, הביאה אותו למוכר, על ידי מומחים ליוגה, כאל "אבי היוגה במערב".

יוגאננדה היה המורה ההודי הראשון שהתיישב באמריקה, וההודי הבולט הראשון שהתארח בבית הלבן (על ידי הנשיא קלווין קולידג ' בשנת 1927); ההוקרה המוקדמת שלו הובילה לכך שהוא זכה לכינוי "גורו הסופרסטאר הראשון של המאה העשרים", על ידי לוס אנג'לס טיימס. כשהגיע לבוסטון בשנת 1920, הוא יצא למסע הופעות לפני שהתיישב בלוס אנג'לס בשנת 1925. במשך שני העשורים וחצי הבאים הוא זכה לתהילה מקומית, כמו גם הרחיב את השפעתו ברחבי העולם: הוא הקים מסדר נזירי והכשיר תלמידים, יצא לסיורי הוראה, קנה נכסים לארגונו באזורים שונים בקליפורניה, וחנך אלפים לקריאה יוגה. עד שנת 1952 היו ל-SRF למעלה ממאה מרכזים הן בהודו והן בארצות הברית; כיום, יש להם קבוצות כמעט בכל עיר אמריקאית גדולה. עקרונות ה"חיים הפשוטים והחשיבה הגבוהה" שלו משכו אנשים מכל הרקע בקרב חסידיו.

יוגאננדה פרסם את ספרו, "אוטוביוגרפיה של יוגי", בשנת 1946 שזכה להצלחה אצל המבקרים ובאופן מסחרי; מאז הוצאתו הראשונה הוא מכר למעלה מארבעה מיליון עותקים, ונכלל ברשימת הוצאת הרפר סן פרנסיסקו כאחד מ"100 ספרי הרוח הטובים ביותר של המאה העשרים". מנכ"ל אפל לשעבר, סטיב ג'ובס, הזמין 500 עותקים מהספר לאנדרטה לזכרו, כדי שכל אורח יוכל לקבל עותק. הספר נדפס בקביעות והוא מכונה "הספר ששינה את חייהם של מיליונים". סרט תיעודי משנת 2014, Awake: The Life of Yogananda, זכה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם. דמותו, שנותרה מובילה ברוחניות המערבית עד ימינו, גרמה לסופרים כמו פיליפ גולדברג להתייחס אליו כאל "הידוע והאהוב מכל המורים הרוחניים ההודים שהגיעו למערב ... באמצעות כוחו של אופיו והעברתו המיומנת של חוכמה נצחית, הוא הראה את הדרך למיליונים להתעלות מעל מחסומים לשחרור הנפש."

ביוגרפיה

כנער וכתלמיד 

יוגננדה נולד בגוראקפור שבפרובינציות הצפון-מערביות, הודו הבריטית (בימינו אוטר פרדש, הודו), למשפחה הינדית אדוקה. לדברי אחיו הצעיר, סננדה, משנותיו המוקדמות המודעות והחוויה  של מוקונדה ברוחניות הייתה הרבה מעבר למקובל. אביו, באגבאהטי שרן גוש, היה סגן נשיא הרכבת בנגל-נגפור; לאור אופייה הנוודי של עבודתו היה מעביר את משפחתו למספר ערים במהלך ילדותו של יוגאננדה, כולל לאהור, באריילי, וקולקטה. אביו היה מממן מסעות ברכבות לטיולים הרבים בילדותו לערים רחוקות ונקודות עלייה לרגל, אותן היה עושה לעיתים קרובות עם חברים. בצעירותו חיפש רבים מהחכמים והקדושים ההינדים בהודו, כולל סוואם "הנמר" סוואמי, גנדה באבה ומהנדרנת גופטה, בתקווה למצוא מורה מואר שינחה אותו במסעו הרוחני.

לאחר סיום התיכון, עזב יוגאננדה את ביתו והצטרף למנזר מהאמנדל בעיר ואראנסי אף על פי שמהר מאוד נעשה לא מרוצה על התעקשות המנזר בעבודה ממוסדת ולא במדיטציה ותפיסה אלוהית. ב-1910, החל להתפלל לכיוון. חיפושו אחר מורים שונים כמעט הסתיים כאשר בגיל 17 הוא מצא את הגורו שלו, סוואמי שרי יוקטשוור גירי. באוטוביוגרפיה שלו, הוא מתאר את פגישתו עם שרי יוקטשוור כהצתה מחודשת של מערכת יחסים שהתפרסה על פני כמה גלגולי חיים: "נכנסנו לאחדות של שתיקה; מילים נראו כמידת העליונות. הרוחנות זרמה בשירה ללא קול מלב המאסטר לתלמיד. עם אנטנה של תובנה בלתי הפיכה הרגשתי שהגורו שלי מכיר את אלוהים, ויוביל אותי אליו. טשטוש החיים האלה נעלם בשחר שברירי של זיכרונות לפני הלידה. זמן דרמטי! עבר, הווה ועתיד הם סצנות המחזוריות שלה. זו לא הייתה השמש הראשונה שמצאה אותי לרגלי הקודש האלה!"  הוא תירגל תחת שרי יוקטשוור כתלמידו למשך עשר השנים הבאות (1910–1920), במנזרים שלו סרמפור ופורה. בהמשך הודיע שרי יוקטשוור ליוגאננדה שהוא נשלח אליו על ידי הגורו הגדול של שושלתם, מהווטאר באבאג'י, למטרה עולמית מיוחדת של הפצת יוגה.

לאחר שעבר את בחינת הביניים שלו באומנויות מהמכללה הסקוטית של קולקטה, בשנת 1914, הוא סיים תואר המקביל ל-Bachelor of Arts או BA של ימינו (שבאותה עת כונה AB), ממכללת סרמפור, שהייתה מורכת משתי ישויות, האחת כמכללה מכוננת של הסנאט של מכללת סרמפור (אוניברסיטה) והשנייה כמכללה בתוך אוניברסיטת קולקטה, מה שאיפשר לו לבלות באשרם של יוקטשוואר בסרמפור.

ביולי 1914, כמה שבועות לאחר סיום הלימודים בקולג', נדר נדרים רשמיים למסדר הסוואמי הנזירי; יוקטשוואר איפשר לו לבחור את שמו שלו: סוואמי יוגאננדה ג'ירי. בשנת 1917 הקים יוגאננדה בית ספר לנערים בדהיקה, במערב בנגל, ששילב טכניקות חינוכיות מודרניות עם אימוני יוגה ואידיאלים רוחניים. שנה לאחר מכן בית הספר עבר לראנצ'י. אחד מקבוצות התלמידים הראשונות של בית הספר היה אחיו הצעיר, בישנו שרן גוש, שלמד שם אסאנות יוגה ובתורו לימד אסאנות לביקראם חודורי. בית ספר זה יהפוך לימים לחברת יוגודה סאטסנגה של הודו, הסניף ההודי של הארגון האמריקאי של יוגאננדה, אחוות מימוש עצמי.

הוראה באמריקה 

בשנת 1920, בזמן מדיטציה יום אחד בבית הספר שלו בחוות ראנצ'י, קיבל יוגאננדה חזון: פנים של המון אמריקאים חלפו לנגד עיניו, שרמז לו שהוא בקרוב ייסע לאמריקה. לאחר שמסר את בית הספר לפקולטה שלו (ובסופו של דבר לתלמיד אחיו סוואמי סטיאננדה), הוא עזב לקולקטה; למחרת קיבל הזמנה מההתאחדות האוניארית האמריקאית לשמש כנציג הודו לקונגרס הבינלאומי של ליברלים דתיים שהתכנס באותה השנה בבוסטון . כאשר חיפש את עצתו של הגורו שלו, יעץ לו שרי יוקטשוור ללכת; מאוחר יותר, בעודו בתפילה עמוקה בחדרו, הוא זכה לביקור מפתיע של מהווטאר באבאג'י, הגורו הגדול של שושלתו, שאמר לו ישירות שהוא זה שנבחר על ידי המאסטרים להפיץ את קריאה יוגה למערב. מרגיע ומרומם, יוגאננדה קיבלה זמן קצר לאחר מכן את ההצעה לנסוע לבוסטון. עדות זו הפכה למאפיין סטנדרטי בהרצאותיו.

באוגוסט 1920 עזב לארצות הברית על סיפון הספינה "עיר ספרטה", למסע של חודשיים, שעגנה ליד בוסטון בסוף ספטמבר. הוא נשא דברים בקונגרס הבינלאומי בתחילת אוקטובר והתקבל יפה; מאוחר יותר באותה שנה הוא הקים את אחוות המימוש העצמי(SRF) כדי להפיץ ברחבי העולם את תורתו על הפרקטיקות והפילוסופיה העתיקה של הודו ביוגה ועל מסורת המדיטציה שלה. יוגאננדה בילה את ארבע השנים הבאות בבוסטון; בינתיים הוא הרצה ולימד בחוף המזרחי  ובשנת 1924 יצא לסיור הרצאות חוצה יבשות. אלפים הגיעו להרצאותיו. במהלך תקופה זו הוא משך אליו מספר חסידי ידוענים, בהם הסופרן אמליטה גלי-קורצ'י, הטנור ולדימיר רוזינג וקלרה קלמנס גברילוביץ', בתו של מארק טוויין. בשנת 1925 הקים מרכז בינלאומי למלגת מימוש עצמי בלוס אנג'לס, קליפורניה, שהפך ללב הרוחני והמנהלי של עבודתו ההולכת וגדלה. יוגאננדה היה המורה ההינדי הראשון ליוגה שבילה חלק ניכר מחייו באמריקה; הוא גר בארצות הברית בשנים 1920 עד 1952, נקטע בטיול מורחב בחוץ לארץ בשנים 1935–1936, ובאמצעות תלמידיו פיתח מרכזים שונים של קריאה יוגה ברחבי העולם.

יוגאננדה הועמד לרשימת שמירה ממשלתית והוחזק תחת פיקוח על ידי ה-FBI והרשויות הבריטיות, שהיו מודאגים מתנועת העצמאות ההולכת וגדלה בהודו. בשנים 1926–1937 נשמר עליו תיק חסוי בגלל דאגה למנהגיו הדתיים והמוסריים. בשנת 1928, משך יוגאננדה פרסום שלילי במיאמי, כאשר התגובה הציבורית להיבטים מסוימים שבהוראתו, שערבו נשים, גרמה להפרעה ציבורית; מפקד המשטרה, לסלי קוויג, "הציע" לו לעזוב את העיר.

ביקור בהודו, 1935–1936 
בשנת 1935 הוא חזר להודו דרך אניית אוקיינוס, יחד עם שניים מתלמידיו המערביים, לבקר את הגורו שלו שרי יוקטשוור ולסייע בהקמת ארגונו היוגודה סאטסנגה בהודו. במהלך הדרך, אונייתו עברה באירופה ובמזרח התיכון; הוא ביקר קדושים מערביים כמו תרז נוימן, הסטיגמטיסט הקתולי של קונרסרות', ומקומות בעלי חשיבות רוחנית: אסיסי, איטליה לכבוד פרנציסקוס הקדוש, המקדשים האתונאיים של יוון ואת תא הכלא של סוקרטס, ארץ הקודש ואת אזורי מדרשו של ישו, וקהיר שבמצרים כדי לבקר בפירמידות הקדומות.

באוגוסט 1935 הגיע להודו לנמל מומבאי; בגלל תהילתו באמריקה, הוא נפגש עם צלמים ועיתונאים רבים במהלך שהותו הקצרה במלון טאג' מאהל. לאחר נסיעה מזרחה ברכבת, הגיע לתחנת האורה ליד קולקטה, שם הוא נפגש עם קהל ענק בתהלוכה חגיגית בראשות אחיו, וישנו לחרן גוש, ואת המהראג'ה של קאזים באזאר. ביקר בסרמפור, היה לו איחוד רגשי עם הגורו שלו שרי יוקטשוור, שצוין בפירוט על ידי תלמידו המערבי סי ריצ'רד רייט. במהלך שהותו בהודו, הוא ראה את בית הספר לנערים ראנצ'י שלו משולב כחוק, ולקח קבוצת סיורים לביקור באזורים שונים: הטאג 'מהאל באגרה, בית המקדש צ'מונדשווארי במיסור, אללהאבאד לחגיגות הקומבה מלה בינואר 1936, וברינדאבן לבקר תלמיד מרומם של לאהירי מהאסיה, סוואמי קשבאננדה.

הוא נפגש גם עם אנשים אחרים שזכו להתעניינותו: מהטמה גנדי, שאותו חנך בקריה יוגה; האישה הקדושה אנאנדמאי מא; ג'ירי באלה, יוגית מבוגרת ששרדה בלי לאכול; הפיזיקאי הנודע צ'נדרסשארה ונקאטה ראמן, וכמה תלמידים של הגורו של שרי יוקטשוור, לאהירי מהאסיה. בעודו בהודו, העניק שרי יוקטשוור ליוגאננדה את התואר הנזיר "פרמהנסה", שמשמעותו "ברבור עליון" והצביע על ההישג הרוחני הגבוה ביותר, אשר החליף רשמית את התואר הקודם שלו "סוואמי". במארס 1936, עם שובו של יוגאננדה לקולקטה לאחר ביקור ברינדבאן, נפטר שרי יוקטשוור (או, כמיטב המסורת היוגית, הגיע למאסאמאדי) בבית המלכות שלו בפורי. לאחר שניהל את טקסי הלווייתו של הגורו, המשיך יוגאננדה ללמד, לקיים ראיונות ולהיפגש עם חברים במשך מספר חודשים, לפני שתכנן לחזור לארצות הברית באמצע שנת 1936.

על פי האוטוביוגרפיה שלו, ביוני 1936, לאחר שזכה לחזון בקרישנה, היה לו מפגש על טבעי עם הרוח הקמה לתחייה של הגורו שלו שרי יוקטשוור, בזמן שהיה בחדר במלון ריג'נט במומבאי. במהלך החוויה, שבה יוגאננדה תפס פיזית ואחז בצורתו המוצקה של הגורו, הסביר שרי יוקטשוור כי הוא שימש כעת כמדריך רוחני בכוכב לכת אסטרלי גבוה, והסביר אמיתות בפירוט מעמיק ביחס: התחום האסטרלי, כוכבי לכת אסטרליים החיים שלאחר המוות; אורח החיים, היכולות והרמות החופשיות המשתנות של יצורים אסטרליים; פעולות הקארמה; גופיו הסופיזיים השונים של האדם וכיצד הוא פועל דרכם ונושאים מטאפיזיים אחרים. בחוכמה חדשה וחודשה מהמפגש, יוגאננדה ושני תלמידיו המערביים עזבו את הודו דרך אניה אוקיאנית ממומבאי; כאשר שהו מספר שבועות באנגליה, ערכו מספר שיעורי יוגה בלונדון וביקרו באתרים היסטוריים לפני שעזבו לארצות הברית באוקטובר 1936.

חזרה לארצות הברית, 1936 
בסוף 1936 הגיעה ספינתו של יוגאננדה לנמל ניו יורק, כשהיא עוברת את פסל החירות; לאחר מכן הוא וחבריו נסעו במכונית הפורד ברחבי ארצות הברית היבשתית חזרה למטה וושינגטון בקליפורניה. הוא הצטרף מחדש לתלמידיו האמריקאים והמשיך להרצות, לכתוב ולהקים מקדשים בדרום קליפורניה. הוא התגורר במנזר SRF באינסיניטס בקליפורניה, וזו הייתה מתנה מפתיעה מתלמידו המתקדם רג'ארסי ג'נאקננדה. זה היה במנזר הזה שבו כתב יוגאננדה את "האוטוביוגרפיה של יוגי" המפורסם וכתבים אחרים. כמו כן, בשלב זה הוא יצר "בסיס מתמשך לעבודה הרוחנית וההומניטרית של אחוות ההגשמה העצמית / אגודת יוגודה סאטסנגה של הודו."

בשנת 1946 ניצל יוגאננדה שינוי של חוקי ההגירה והגיש בקשה לאזרחות. בקשתו אושרה בשנת 1949 והוא הפך לאזרח ארצות הברית.

ארבעת השנים האחרונות לחייו בילה בעיקר בהתבודדות עם כמה ממעגל התלמידים הפנימי שלו בריטריט המדברי בטוונטינין פאלמס בקליפורניה כדי לסיים את כתביו ולסיים את העיון בספרים, מאמרים ושיעורים שנכתבו בעבר לאורך השנים. במהלך תקופה זו נתן מעט ראיונות והרצאות פומביות. הוא אמר לתלמידיו הקרובים, "אני יכול לעשות הרבה יותר עכשיו כדי להגיע לאחרים עם העט שלי."

מוות 
בימים שקדמו למותו החל יוגאננדה לרמוז לתלמידיו שהגיע הזמן שיעזוב את העולם.

ב־7 במרץ 1952 הוא השתתף בארוחת ערב של השגריר ההודי שהתארח בארצות הברית, בינאי ראנג'אן סן, ואשתו במלון בילטמור בלוס אנג'לס. בסיום המשתה דיבר יוגאננדה על הודו ואמריקה, על תרומתם לשלום עולמי ולקידמה אנושית ושיתוף פעולה עתידי שלהם, והביע את תקוותו ל"עולם מאוחד" שישלב את התכונות הטובות ביותר של "אמריקה היעילה" ו"הודו הרוחנית". על פי עד ראייה - דייא מטה, תלמיד ישיר של יוגאננדה, שהיה ראש אגודת ההגשמה העצמית משנת 1955 עד 2010 - כאשר יוגאננדה סיים את נאומו, הוא קרא משירו "את הודו שלי", וסיים עם המילים "איפה שגנגס, יער, מערות ההימלאיה, ואנשים חולמים את אלוהים - אני קדושה; גופי נגע באותה סודה." "כשהוא הגה את המילים האלה, הוא הרים את עיניו למרכז קוטשתה (צ'אקרת עג'נה או "עין רוחנית"), וגופו צנח לרצפה." העוקבים ואחרים אומרים שהוא נכנס למהאסאמאדי. הגורם הרפואי למוות היה אי-ספיקת לב. טקס הלווייתו, בו השתתפו מאות, נערך במטה SRF בראש הר וושינגטון בלוס אנג'לס. רג'ארסי ג'נאקננדה, שיוגננדה בחר לרשום אותו כנשיא החדש של אחוות המימוש העצמי, "ביצע טקס מקודש שמשחרר את הגוף לאלוהים."

במשך שלושה שבועות לאחר מכן, גופתו של יוגאננדה לא התפרקה. העובדים בתהליך המיתה שלו כינו אותו "המקרה יוצא הדופן ביותר מניסיוננו. מצב זה של שמירה מושלמת על גוף הוא, עד כמה שידוע לנו, מצב שאין שני לו ... מצב פנואלי של חוסר יכולת. שום ריח של ריקבון נבע מגופו בכל עת... מסיבות אלה אנו קובעים שוב כי המקרה של פרמהנסה יוגאננדה הוא ייחודי מניסיוננו." שרידי יוגאננדה שמורים בפורסט לון ממוריאל פארקבמוזוליאום הגדול (בדרך כלל סגור למבקרים אך קברו של יוגאננדה נגיש) בגלנדייל, קליפורניה.

אוטוביוגרפיה של יוגי 

בשנת 1946 פרסם יוגאננדה את סיפור חייו, "אוטוביוגרפיה של יוגי", שתורגם מאז ל-45 שפות. בשנת 1999, הוגדר הספר כאחד מ"100 ספרי הרוח החשובים ביותר של המאה העשרים" על ידי צוות סופרים רוחניים בראשות פיליפ זלקקי והוצאת הספרים הרפר קולינס. "האוטוביוגרפיה של יוגי" היא הפופולרית ביותר מבין ספריו של יוגאננדה. לדברי פיליפ גולדברג, שכתב את "וודה האמריקנית", "אחוות ההגשמה העצמית המייצגת את מורשת יוגאננדה, מוצדקת בשימוש בסלוגן "הספר ששינה את חייהם של מיליונים". הוא מכר יותר מארבעה מיליון עותקים והיד עוד נטויה". בשנת 2006, המו"ל, האחווה למימוש עצמי, ציין את יום השנה ה-60 ל"אוטוביוגרפיה של יוגי" "עם סדרת פרויקטים שנועדו לקדם את מורשתו של האיש שאלפי תלמידים עדיין מכנים 'מאסטר'."

ה"אוטוביוגרפיה של יוגי" מתארת את החיפוש הרוחני של יוגאננדה אחר הארה, בנוסף למפגשים עם דמויות רוחניות בולטות כמו תרז נוימן, אנאנדמאי מא, וישודאננדה פרמהאנסה, מוהנדס גנדי, חתן פרס נובל בספרות רבינדרנת טאגור, ציין מדען הצמחים לותר ברבנק (הספר מוקדש "לזכרו של לותר ברבנק, קדוש אמריקני"), המדען ההודי המפורסם סר ג'אגדיש צ'נדרה בוס וזוכה פרס נובל בפיזיקה סר ונקאטה ראמן. פרק בולט אחד בספר זה הוא "חוק הניסים", שם הוא נותן הסברים מדעיים למעשי פלא לכאורה. הוא כותב: "המילה 'בלתי אפשרי' הופכת פחות בולטת באוצר המילים של האדם."

האוטוביוגרפיה הייתה השראה עבור אנשים רבים, כולל ג'ורג' האריסון, רבי שנקר וסטיב ג'ובס. בספר משנת 2011, "סטיב ג'ובס: ביוגרפיה", כותב המחבר שג'ובס קרא לראשונה את הספר כנער, קרא אותו מחדש בהודו ובהמשך, בזמן שהתכונן לטיול, הוריד אותו לאייפד 2 שלו ואז קרא אותו מחדש פעם בשנה מאז.

קישורים חיצוניים 

 שושלת גורואים עם יוגננדה

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
בנגלים
מיסטיקנים
סופרים הודים
סופרים הודים כותבי אנגלית
מורים רוחניים
מורים רוחניים הודים
מדיטציה
יוגה
ילידי 1893
נפטרים ב-1952