תפילת שוא

תפילת שוא הוא מונח המתאר תפילה על דבר שכבר נעשה ואי אפשר לשנותו. המונח משמש גם כביטוי בשפה העברית לדבר שאי אפשר לשנותו.

מקור האיסור וטעמו 
מקור האיסור להתפלל תפילת שוא על מקרה שחלף זמנו ועבר נמצא ב. את טעם האיסור מביא רבי עובדיה מברטנורא "דמאי דהוה הוה", כלומר - מה שהיה היה, את המציאות כבר לא ניתן לשנות על ידי תפילה. הערוך השולחן טוען שהודאה בשונה מתפילה כן אפשר על העבר "דמה יועיל תפילה על העבר, על העבר לא שייך רק לשון הודאה, על העתיד שייך רק לשון תפילה".

המשנה מביאה שתי דוגמאות לתפילת שוא: , .

דוגמה נוספת מובאת ב וב  אולם בגמרא זו מובא טעם שונה במקצת לאיסור תפילת שוא , במשנת יעקב מציע שמדובר באותו טעם כי מאחר שאין הברכה שרויה בדבר הנמדד, ברכה לא יכולה כבר להיות, ולכן הרי זה כצועק ומתפלל על לשעבר.

בספר ישועות יעקב מביא שטעם האיסור הוא שמא ינכו לו מזכויותיו, כמאמר התלמוד בבלי

תפילה על נס 
בברכת המזון של חנוכה כששכח על הנסים אומר בסוף ברכת המזון "הרחמן הוא יעשה לנו ניסים כמו שעשה לאבותינו", לכאורה זה תפילת שוא על נס, ונראה שמותר.

רבי יוסף בכור שור טוען שעל נסים שיכולים לבוא בדרך הטבע אפשר לבקש. . אולם על ניסים הנוגדים את טבע העולם אסור להתפלל.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

תפילות ביהדות
נסים ביהדות
ניבים וביטויים ישראליים