יחסי בוליביה–דנמרק

יחסי בוליביה–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין בוליביה לדנמרק. בוליביה מוסמכת לדנמרק משגרירותה בברלין, גרמניה. דנמרק מוסמכת לבוליביה משגרירותה בבוגוטה, קולומביה.

היסטוריה 
יחסים דיפלומטיים כוננו ב-28 בפברואר 1930. ב-9 בנובמבר 1931 נחתם אמנה מסחרית, לפיתוח נוסף של היחסים המסחריים בין בוליביה לדנמרק. בשנת 1974 נחתם הסכם על הלוואה דנית לבוליביה. בשנת 1977 נחתם הסכם נוסף על הלוואה לבוליביה. באוגוסט 2000 חתמו בוליביה ודנמרק על הסכם כרייה-סביבה, הסכם להפחתת ההשפעות הסביבתיות והחברתיות בכמה עיירות בבוליביה. דנמרק מסייעת לבוליביה בסכום של 1.54 מיליון דולר על פי ההסכם. 

בשנת 2006, כשנשיא בוליביה, אוו מוראלס, הורה להלאים את משאבי הגז הבוליביאנים, איימה שרת הפיתוח הדנית אוללה טירנס, להפסיק את הסיוע, מכיוון שהיא אינה תואמת את סיוע הפיתוח הדני. בדצמבר 2009 ביקר נשיא בוליביה, אוו מוראלס, בדנמרק בוועידת האו"ם לשינוי האקלים לשנת 2009. לאחר הוועידה האשימה בוליביה את ארצות הברית ודנמרק בגין קיצוץ הסיוע לבוליביה בגלל התנגדותם להסכם קופנהגן. בשנת 2009, כאשר מוראלס ניסה לבטל איסור על קוקה באמנה של האו"ם בנושא סמים נרקוטיים, דנמרק עם כמה מדינות אחרות התנגדו לרעיון. 

בוליביה נבחרה לתוכנית הסיוע של דנמרק בשנת 1994, מכיוון שבוליביה הייתה המדינה הענייה ביותר באמריקה הדרומית. דנמרק החלה לסייע לבוליביה בצורה סדירה. בגלל המצב הפוליטי בבוליביה, דנמרק השעתה את הסיוע בשנת 1980. בשנת 1993 התחדש שיתוף הפעולה. סיוע דני בפיתוח לבוליביה מתמקד בדמוקרטיה, זכויות אדם, חקלאות, חינוך וסביבה. בשנת 2005 קיצצה דנידה את הסיוע מ-200 מיליון ל-150 מיליון בגלל הבעיות החברתיות בבוליביה. בשנת 2010, לאחר 13 שנים של שיתוף פעולה, הסתיים הסיוע לאנשים המקומיים.

יחסי סחר 
בשנת 2008 היצוא הדני לבוליביה הסתכם ב-51 מיליון קרונה דנית, והייצוא הבוליביאני הסתכם ב-6 מיליון קרונה דנית.

הערות שוליים