כחל הודי

כחל הודי (שם מדעי: Coracias benghalensis) הוא מין של כחל שחי באסיה, ממערב אסיה ובעיקר בתת-היבשת ההודית (כולל הודו). זהו מין אקרובטי שבטקסי החיזור שלו מבצע תרגילים אווירובטיים בתעופה. הוא נפוץ על גבי עמודים וחוטי חשמל, מהם הוא משקיף על שטח הציד שלו, שבו הוא צד פרוקי-רגליים וחולייתנים קטנים. צבעיו העיקריים הם כחול ותכלת, אך החזה והראש שלו חומים.

תיאור 

הכחל ההודי הוא עוף מוצק באורך , ודומה לכחל המצוי שנפוץ באירופה וחולף במערב אסיה, בדרכו לאפריקה. עם זאת הצבעים של שניהם קצת שונים זה מזה. הכחל ההודי הוא בעל חזה חום (בניגוד לחזה הכחול של הכחל המצוי), כיפת הראש והבטן כחולים-תכולים. הכנפיים תכולים עם פסים כחולים עמוקים באברות הכנף, ופס חום בבסיס הכנף. הזנב הוא תכול עם פס כחול והנוצות המרכזיות בצבע ירוק דהוי. הצוואר והגרון עם פסים בגווני לילך-סגול שזורים בפסים לבנים. הכתם בכל עין הוא בצבע אוכרה.

שלושת האצבעות הקדמיות מאוחות בבסיס. המקור ארוך ודחוס עם קצה עליון מעוקל וקצה חד. הנחיריים ארוכים וחשופים ויש זיפים בבסיס המקור.

תפוצה ובית גידול 

הכחל ההודי נפוץ ברחבי אסיה, מעיראק ואיחוד האמירויות הערביות בדרום מערב אסיה, לאורך ורוחב כל תת-היבשת ההודית (כולל הודו, סרי לנקה והאיים המלדיביים). בית הגידול העיקרי שלו הוא אזורים מעובדים על ידי חקלאות, יערות דלילים וערבות דשא.

התנהגות ואקולוגיה 

הכחל ההודי ניפצה לעיתים תכופות כאשר הוא יושב על ענפי עצים חשופים, עמודים או כבלים בגובה 3–10 מטרים. הכחל סוקר את השטח מסביבו למציאת טרף וכאשר הוא מוצא אחד, הוא צולל לקרקע ולוכד אותו. הטרף כולל פרוקי-רגליים בהם חרקים, עכבישים ועקרבים וכן חולייתנים קטנים כמו דו-חיים ונחשים. החרקים שמהווים את העיקר הטרף הם חיפושיות (50% מהטרף) וחרגולים וצרצרים (25% מהטרף). בית הגידול והמזון שלהם דומים לאלו של הדרונגו השחור.

הכחל ההודי נפוץ גם באזורים כפריים וחקלאיים, ומנצל את מעשי האדם ומבניו כדי להשיג מזון. בעונת הקיץ הוא צד גם בשעות הערב כאשר הוא נעזר בתאורה מלאכותית המושכת חרקים. הוא נמשך גם לנחילים של טרמיטים מכונפים. הוא נמשך לאש, כנראה מפני שהיא מושכת בעלי-חיים הנמצאים בתפריטו ועוקב גם אחרי טרקטורים העובדים בשדות. הכחלים צדים גם ליד כבישים, דבר שגורם לעיתים למותם בהתנגשויות עם כלי רכב. בצפון הודו נרשמה ירידה בכמות הכחלים בצידי הדרכים.

בבתי הגידול שלהם בדרום הודו, הם נצפו בצפיפות של 50 פרטים לקילומטר רבוע. באחד המקרים נצפו כ-40 פרטים יושבים על תיל חשמל באורך 70 מטר.

במחקר על התנהגות הקינון של הכחל ההודי נמצא שמיד אחרי היקיצה הם מבלים מספר דקות בטיפוח הנוצות ואז מעופפים סביב אתרי הקינון שלהם. הם יושבים על חוטי חשמל וטלפון. הם יושבים גם על עצים ושיחים. הם נוהגים לשבת בגובה 3–10 מטר מעל במקום שמעליו הם משחרים לטרף. לעיתים הם ניזונים גם מחרקים שנמצאים על צמרות העצים.

כמו שאר מיני הכחלים, בעת החיזור מרהיב הכחל במופעי אווירובטיקה הכוללת מעוף נמרץ מלא פיתולים, גלגולים וסיבובים - דבר שהעניק לו את שמו העממי באנגלית: Roller. עונת הרבייה היא בין מרץ ליוני (בדרום הודו היא קצת מוקדמת יותר). בנוסף למעוף החיזור הכחל גם מציג לראווה את מקורו, מבצע קידות, מטפח את נוצותיו בפני המחוזרת ומנופף בכנפיו וזנבו. הכחל מקנן בדרך כלל בחורים בעצים, לרוב חורים שנקדחו על ידי נקריים או חרקים בעצי דקל, אך גם חורים בעצים רקובים שהוא מרחיב בעצמו, וחורים במבנים מעשי אדם.

בתטולה ממוצעת יש 3–5 ביצים. הביצים רחבות ואליפטיות, אך לעיתים כמעט כדוריות. שני הזוויגים דוגרים על הביצים במשך 17–19 ימים. הגוזלים חיים בקן למשך כחודש ואז מצמיחים נוצות ופורחים ממנו.

הקול העיקרי שמשמיע הכחל ההודי דומה לזה של עורב, אך הוא משמיע גם קולות אחרים, אחדים דומים ל"בוינק" מתכתי. הוא צווח בעיקר בעונת הרבייה.

מצב שימור 

טווח התפוצה שלו רחב מאוד וה-IUCN דירג אותו כ"לא נתון בסיכון" (LC).

בתרבות 

הכחל ההודי נפוץ מאוד במישורים המאוכלסים של הודו ושמו נקשר למספר אגדות בדת ההינדו. הוא נחשב לקדוש לאל וישנו, ונתפס ומשוחרר במהלך פסטיבלים כגון הדוסרה או היום האחרון של הדורגה פוג'ה. הוא מכונה בהינדית נילקנת'  שפירושו "גרון כחול", שם שנקשר גם לאלה שיווא. אמונה טפלה גורסת שקציצת נוצותיו לאבקה והאכלת הפרות בהם תגדיל את תפוקת החלב שלהן.

הכחל ההודי נבחר לעוף הרשמי של מספר מדינות בהודו בהן אודישה, קרנאטקה וטלנגאנה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
כחליים
הודו: עופות
סרי לנקה: עופות
האיים המלדיביים: עופות
בעלי חיים שתוארו ב-1758