סקלפל

סקלפל (באנגלית: Scalpel) המכונה גם אזמל, לנסט או סכין מנתחים  , הוא מכשיר חיתוך שבראשו להב חד קטן מאוד, המשמש לניתוח, לנתיחה אנטומית, ולסוגי יצירה שונים.

האזמלים יכולים להיות לשימוש חד פעמי או לשימוש חוזר. באזמלים לשימוש חוזר, הלהב מחובר באופן קבוע וניתן להשחזה, או האפשרות הנפוצה יותר, ניתנים להחלפה. אזמלים חד פעמיים מורכבים מפלסטיק עם להב נשלף, ומושלכים לפח במלואם בתום השימוש.

הרכב
להבי אזמל עשויים בדרך כלל מפלדה מוקשה ומחוסמת, נירוסטה או פלדת פחמן גבוהה; בנוסף, סכינים מטיטניום, קרמיקה, יהלום ואפילו אובסידיאן אינם נדירים. לדוגמה, בעת ביצוע ניתוחים בהנחיית MRI, להבי פלדה אינם שמישים (הלהבים היו נמשכים למגנטים, או עלולים לגרום להפרעה מגנטית). מבחינה היסטורית, החומר המועדף היה כסף. להבי אזמל מוצעים גם על ידי יצרנים נבחרים עם קצה מצופה זירקוניום ניטריד כדי לשפר את החדות ואת שמירת הקצה. אחרים מייצרים להבים מצופים פולימרים כדי לשפר את השימון במהלך החיתוך. אלטרנטיבות לאזמלים ביישומים כירורגיים כוללות חיתוך באמצעות לייזרים.

אזמלי מנתחים מורכבים לרוב משני חלקים, להב וידית. הידיות ניתנות לשימוש חוזר, כאשר הלהבים ניתנים להחלפה. ביישומים רפואיים משתמשים בכל להב פעם אחת בלבד (לפעמים רק לחיתוך קטן אחד).

הידית ידועה גם בשם "ידית BP", על שמם של צ'ארלס ראסל בארד ומורגן פרקר, מייסדי חברת ברד-פארקר. מורגן פרקר רשמה פטנט על עיצוב האזמל בעל 2 החלקים בשנת 1915 ובארד-פארקר פיתחה שיטת עיקור קר שלא תקהה את הלהבים, וכך גם השיטה מבוססת החום שבעבר הונהגה.

אחיזות אזמל רפואי

אחיזת פלמר 
נקרא גם אחיזת "סכין ארוחת הערב". הידית מוחזקת עם האצבעות השנייה עד הרביעית ומאובטחת לאורך בסיס האגודל, כאשר האצבע המורה מורחבת לאורך החלק האחורי של הלהב והאגודל לאורך הצד של הידית. אחיזה זו היא הטובה ביותר עבור חתכים ראשוניים וחתכים גדולים יותר.

אחיזת עיפרון 

משמש לחתכים מדויקים יותר עם להבים קטנים יותר וידית. האזמל מוחזק עם קצות האצבע הראשונה והשנייה וקצה האגודל כשהידית מונחת על הבסיס הבשרני של האצבע והאגודל. יש להקפיד שלא לאפשר לידית להישען רחוק מדי לאורך האצבע המורה שכן הדבר מקדם אחיזה לא יציבה ואצבעות צפופות.

להבי עיצוב גרפי ואומנויות 

לשימושים גרפיים, דגמי האיזמלים נוטים להיות בעלי ידיות עגולות, עם אחיזות מחוספסות למניעת החלקה (מתכת מחורצת או פלסטיק רך). הלהב בדרך כלל שטוח וישר, ומאפשר להריץ אותו בקלות כנגד סרגל לייצור חתכים ישרים.

ישנם סוגים רבים של להבי אומנות גרפית; הנפוץ ביותר בסטודיו לעיצוב גרפי הוא מס' 11. צורות להב אחרות משמשות לגילוף בעץ, לחיתוך עור ובד כבד וכו'.

שימוש באזמל רפואי בעת העתיקה 
 אזמלים עשויים אובסידיאן המתוארכים ל-2100 לפנה"ס נמצאו ביישוב מתקופת הברונזה בטורקיה. בגולגולות מאותו מקום, נמצאו סימנים לניתוח מוח.
 במצרים קדומים, החרטומים ביצעו חתכים עבור חניטה עם אזמלים מאובסידיאן מושחז, חומר שעדיין נמצא בשימוש.
 מהכתבים הרפואיים הראשונים מתקופת יוון הקלאסית עולה כי הם השתמשו בדרך כלל בכלים זהים לאזמלים של היום.
 רומאים קדומים השתמשו ביותר מ־150 מכשירים כירורגיים שונים, כולל אזמלים.
 הרפואה האיורוודית ההודית מזכירה את השימוש במתיחי במבוק חדים.

פגיעות אזמל 
בעשור האחרון, מודעות גוברת לסכנות פגיעה מחפצים חדים בסביבה רפואית הביאה להתפתחות של שיטות שונות להגנה על עובדי שירותי הבריאות מפני חתכים מקריים ופצעי ניקוב. על פי נתוני המרכז לבקרת מחלות ומניעתן, עד 1,000 איש בכל יום נתונים בסכנה לפגיעות מקריות תוך מתן טיפול רפואי. פגיעות להב אזמל הן מהפגיעות החדות ביותר בתכיפות, השנייה רק למחטים. פציעות אזמל מהוות 7 אחוז עד 8 אחוזים מכלל הפציעות ממכשירים חדים.

שימוש בטכניקות שונות להעברת האזמל ללא מגע יד, למשל בהנחתו על משטח משותף, או באזמלים עם להב מתקפל (בדומה לסכין יפנית) הפחית משמעותית את הסיכון.

ראו גם 
 מכשור רפואי

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ציוד רפואי
כלי חיתוך
סכינים