מרי צ'ייפין קרפנטר

מרי צ'ייפין קרפנטר (באנגלית: Mary Chapin Carpenter; נולדה ב-21 בפברואר 1958) היא זמרת-יוצרת אמריקאית. קרפנטר שווקה תחילה בתור זמרת קאנטרי, והיא נחלה במסגרת זו הצלחה, כולל ארבעה סינגלים שהגיעו לעשרים המובילים במצעדי הקאנטרי. אך בשנות ה-1990 מצאה קרפנטר קהל רחב עוד יותר, על אף שהמוזיקה שלה נהייתה מורכבת יותר, פוליטית יותר, ופחות ידידותית לרדיו. היא זכתה בחמישה פרסי גראמי, והיא היחידה שזכתה ארבע פעמים ברצף בתור זמרת הקאנטרי הטובה ביותר, בין השנים 1992–1995. היא מכרה יותר מ-12 מיליון תקליטים ברחבי העולם, והוכנסה להיכל התהילה לפזמונאים בנאשוויל ב-2012.

ביוגרפיה

תחילת דרכה 
קרפנטר נולדה ב-1958 בפרינסטון, ניו ג'רזי, לאביה צ'ייפין קרפנטר ג'וניור, מנהל במגזין לייף, ואמה מרי בואי רוברטסון. היא התגוררה ביפן משנת 1969 עד 1971, ואז וושינגטון די. סי. 

קרפנטר מתארת את ילדותה, בתור "די טיפוסית לפרברים". הטעם המוזיקלי שלה הושפע על ידי אחיותיה, והיא הייתה מאזינה לThe Mamas & the Papas, הביטלס, ג'ודי קולינס, וכדומה כאשר קרפנטר הייתה בת 16, ההורים שלה התגרשו, אירוע שהשפיע עליה קשות, ועליו כתבה בשיר שלה "בית הקלפים". קרפנטר בילתה את רוב זמנה בתיכון בניגון על גיטרה ופסנתר. למרות עניינה במוזיקה, היא לא חשבה להופיע בציבור, עד אשר אחרי סיום התיכון אביה הציע לה להופיע באירוע "מיקרופון פתוח", חוויה מלחיצה עבור קרפנטר הביישנית. אך היא צלחה את הערב, ומאוחר יותר אף אירחה אירוע מיקרופון פתוח בבר בשכונת קליבלנד פארק של וושינגטון די. סי. במשך מספר שנים.

קרפנטר סיימה תואר ראשון בתרבות אמריקאית באוניברסיטת בראון ב-1981. היא ניגנה במהלך הקיץ בסצנת המוזיקה של וושינגטון, שם פגשה את הגיטריסט ג'ון ג'נינגס, שמאוחר יותר הפך למפיק שלה ויצר עמה שיתופי פעולה. עם זאת, היא עדיין החשיבה את המוזיקה לתחביב, ותכננה להשיג "עבודה אמיתית". היא הפסיקה להופיע בעת שחיפשה עבודה, אבל אחרי כמה ראיונות החליטה לחזור למוזיקה. ג'נינגס שכנע את קרפנטר לנגן חומר מקורי במקום גרסות קאבר. בתוך כמה שנים, היה לה מנהל מקצועי והקלטת דמו, ואלו הובילו לחוזה עם קולומביה רקורדס.

תקליטים ראשונים 
האלבום הראשון של קרפנטר, Hometown Girl, הופק על ידי ג'ון ג'נינגס ויצא בשנת 1987. שירים מהאלבום הושמעו בתחנות רדיו ציבוריות ובקמפוסים, אבל רק אחרי שקולומביה החלו לקדם את קרפנטר כאמנית קאנטרי, היא מצאה לעצמה קהל רחב יותר. במשך זמן רב, נגר היה אמביוולנטית לגבי התיוג הזה, ואמרה שהיא מעדיפה את המונח "זמרת-יוצרת" או לפחות להוסיף "לוכסן רוק" (במובן של קאנטרי/רוק). היא אמרה בריאיון ל"רולינג סטון" ב-1991: "מעולם לא ניגשתי לתהליך כתיבת המוזיקה מתוך מקום של קטגוריזציה, כך שזה מפריע להיות קורבן של הדבר הזה".

ישנם מבקרי מוזיקה שטוענים שהסגנון של קרפנטר מכסה מגוון השפעות רחב הרבה יותר מאשר אלה של קאנטרי ופולק בלבד. מבקר TIME מגזין, ריצ'רד קורליס תיאר את השירים באלבום שלה  A Place in the World כ"מזכירות את המוזיקה המוקדמת של הביטלס או מוטאון מתגלגל", ובביקורת על האלבום שלה Time* Sex* Love*  צוין שההרמוניות מזכירות את The Beach Boys, ושיש שימוש בלופים של גיטרה ואף בנגינת סיטאר ברצועה אחת, כולם האלמנטים שלא מצויים בדרך כלל באלבומי קאנטרי ופולק.

אחרי שיצא אלבומה משנת 1989 State of the Heart, קרפנטר הוציאה את Shooting Straight in the Dark ב-1990, אשר הניב את הסינגל המצליח ביותר שלה עד לנקודה זו, זוכה פרס גראמי "Down at the Twist and Shout". שנתיים מאוחר יותר, הוציאה קרפנטר את האלבום המצליח ביותר שלה עד כה,  Come On Come On (1992). האלבום הגיע לסטטוס פלטינה x4, ונשאר ב-100 המובילים של מצעד הקאנטרי יותר מ-97 שבועות, ובסופו של דבר הוליד שבעה סינגלים שעלו למצעדים. Come On Come On זכה גם לשבחי המבקרים; קרן שומר, מבקרת של "הניו יורק טיימס", כתבה שקרפנטר "עלתה בשורות הקאנטרי בלי פלאש או רהב: ללא שיער גדול, שמלות מנצנצות, או הופעות מדמיעות... והאלבום Come On Come On, המועשר בעדינותה של קרפנטר, נהיה חזק יותר, ויפה יותר עם כל האזנה."

לשירים של Come On Come On היו את התכונות שהפכו למזהות את עבודתה של קרפנטר: הומורי, מקצב קאנטרי-רוק מהיר, עם מוטיבים של התמדה, רצון, עצמאות, המשולבים לסירוגין עם בלדות איטיות ומופנמות, המדברות על בעיות חברתיות או ביחסים. הסינגל "Passionate Kisses", קאבר לשירה משנת 1988 של לוסינדה ויליאמס, הגיע בשיאו למספר 4 במצעד Hot Country Songs, והיה הראשון מבין שיריע של קרפנטר לחצות אל מצעדי הפופ המיינסטרימים, והגיע למספר57 במצעד בילבורד הוט 100 ולמספר 11 במצעד המוזיקה העכשווית.

אך היה זה הסינגל השישי, "He Thinks He'll Keep Her", שהיה הלהיט הכי גדול מהאלבום, והגיע למספר 2. במצעד הקאנטרי של בילבורד, ולמספר 1 במצעד הקאנטרי Radio & Records.

הצלחה בשנות ה-1990 
בעקבות ההצלחה של Come On Come On, קרפנטר כתבה שירים עבור מגוון רחב של אמנים, כולל ג'ואן באאז, שהקליטה את "Stones in the Road" עבור אלבומה משנת 1992 Play Me Backwards, לאחר ששמעה את קרפנטר שרה אותו בהופעה חיה. היא כתבה גם השיר "ג'ון ויקלס בות" שביצע טוני רייס באלבום שלו משנת 1992 Native American. זמרת הפופ סינדי לאופר כתבה יחד איתה את "Sally's Pigeons", והוא נכלל באלבומה משנת 1993 Hat Full of Stars. זמרת הקאנטרי ווינונה ג'אד הקליטה את יצירתה של קרפנטר "Girls With Guitars" ב 1993 לאלבום Tell Me Why. ג'אד הוציאה את השיר כסינגל ב-1994, ועל זה אמרה קרפנטר שהוא "הדבר הכי מרגש שקרה לי, ככותבת שירים", והוא הגיע בשיאו למספר 10 במצעד Hot Country Songs.

מאוחר יותר, קרפנטר כתבה את "Where Are You Now", אשר טרישה יירווד הקליטה לאלבום משנת 2000  Real Live Woman; השיר הגיע למקום 45 במצעד הקאנטרי. בשנת 1990, קרפנטר הקליטה דואט עם שון קולווין (השתיים הופיעו לעיתים קרובות באלבומים אחת של השנייה), והיא שרה גיבוי בשיר של רדני פוסטר "Nobody Wins", ועבור דולי פרטון (בסינגל מ-1993 "Romeo"), וכן עבור ג'ואן באאז בהקלטה חיה ב-1995 של "Diamonds & Rust". היא גם ביצעה מספר הופעות עם באאז והאינדיגו גירלז בשם The Four Voices במהלך באמצע וסוף שנות ה-1990.

האלבום הבא של קרפנטר היה Stones in the Road ב-1994, עליו נכתב בעיתון היום בארה " ב "בלי להישמע כלל כפי שכוכבת קאנטרי הייתה אמורה להישמע בעבר, קרפנטר היא אחת הכוכבות הגדולות של הז'אנר." Stones in the Road מכר רק בסביבות שני מיליון עותקים, אבל הוא היה הצלחת קרוס-אובר והיה לפופולרי בקרב קהלים מחוץ לז'אנר הקאנטרי. גם ב-1994, קרפנטר תרמה את השיר "Willie Short" לאלבום ההתרמה למען האיידס Red Hot + Country. האלבום השישי של קרפנטר, Place in the World, יצא ב-1996 לשלל תשבחות, בפרסומים מגוונים כמו TIME, "פיפל", Elle, "ניו יורק פוסט", USA Today ו"הבוסטון גלוב". 

ב-1996, הקאבר של קרפנטר לשירו של ג'ון לנון "Grow Old With Me", מתוך אלבום מחווה ללנון, Working Class Hero, הפך ללהיט במצעד המוזיקה העכשווית. שירה "10,000 Miles" היה לשיר ההיכר של הסרט משנת 1996 סרט לכל המשפחה Fly Away Home.

שנות ה-2000 
ב-2001, קרפנטר הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה מזה חמש שנים, Time*Sex*Love. בביקורת ב"ניו יורק טיימס" נכתב כי באלבום "קשה יותר מאשר אי פעם להגדיר [את קרפנטר] מבחינה סגנונית". 

Time*Sex*Love נמכר בפחות עותקים מאשר עבודתה המוקדמת יותר של קרפנטר, ורק סינגל אחד ממנו עלה למצעדים, "Simple Life", אשר הגיע לשיאו למקום 53 במצעד Hot Country Songs. 

בשנת 2004, קרפנטר הוציאה את Between Here and Gone, אלבום נוגה שהתייחס לאירועים כגון פיגועי 11 בספטמבר ומותו של הזמר דייב קרטר. האלבום זכה לביקורות מהטובות בקריירה שלה.

אלבום האולפן התשיעי של קרפנטר, The Calling, יצא בשנת 2007, וכלל התייחסויות לסוגיות של פוליטיקה עכשווית, כולל להשפעה של הוריקן קתרינה ("Houston"), וסולידריות עם הדיקסי צ'יקס, אשר חוו התייחסות שלילית מאוהדי קאנטרי בשל התנגדותן למלחמה ("On With the Song"). בתוך פחות משלושה חודשים לאחר השקת האלבום, נמכרו יותר מ-100,000 עותקים בארצות הברית, ללא סיוע משמעותי של השמעה בתחנות קאנטרי מסחריות. בסוף אותה שנה יצא אלבום חג המולד, Come Darkness, Come Light, ששילב חומר מקורי ומסורתי. שני אלבומים אלה יצאו בלייבל Zoë .

אלבומה העשירי, The Age of Miracles יצא ב-27 באפריל 2010. הוא הגיע מיד למקום 28 במצעד האלבומים, המקום הגבוה ביותר שהגיעה אליו מאז 1996.

ב-2012 יצא האלבום, Ashes and Roses; ב-2013 הקליטה בפעם הראשונה עם תזמורת, שיצא בתחילת 2014 בשם Songs from the Movie. ב-2016, עברה לחברת תקליטים חדשה, איתם הוציאה שני אלבומים עד כה, The Things That We Are Made Of ב-2016, ו-Sometimes Just the Sky ב-2018.

חיים אישיים 
בשנת 2002 קרפנטר נישאה לקבלן טים סמית'. הם התגרשו ב-2010.

לאורך הקריירה שלה, תמכה קרפנטר באופן פעיל במספר ארגונים למטרות שונות, ביניהם CARE (אחד הארגונים ההומניטריים הבינלאומיים הוותיקים ביותר) וכן Habitat for Humanity (ארגון שבונה בתים עבור משפחות חסרות אמצעים). היא גם ערכה הופעות לגיוס כספים למטרות כגון מיגור של מוקשים.

קרפנטר מתגוררת באפטון, וירג'יניה.

פרסים 
Academy of Country Music
 1990 Top New Female Vocalist
 1992 Top Female Vocalist

Americana Music Honors & Awards
 2010 Spirit of Americana/Free Speech Award

Country Music Association
 1992 Female Vocalist of the Year
 1993 Female Vocalist of the Year

פרסי גראמי
 1992 ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של זמרת - "Down at the Twist and Shout"
 1993 ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של זמרת - "I Feel Lucky"
 1994 ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של זמרת - "Passionate Kisses"
 1995 אלבום הקאנטרי הטוב ביותר - "Shut Up and Kiss Me"
 1995 ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של זמרת - "Shut Up and Kiss Me"

תואר לשם כבוד
 1996 אוניברסיטת בראון

דיסקוגרפיה

אלמובי אולפן

קישורים חיצוניים 

 

 דיסקוגרפיה, מרי צ'ייפין קרפנטר

הערות שוליים 

גיטריסטיות אמריקאיות
אמניות קולומביה רקורדס
זוכות פרס גראמי
זוכי פרס גראמי
זמרות-יוצרות אמריקאיות
זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
אמריקאיות שנולדו ב-1958
אמריקאים שנולדו ב-1958