אין ישיבה בעזרה

אין ישיבה בעזרה הוא כלל הלכתי הקובע שאסור לשבת בעזרה שבבית המקדש משום קדושתה. לכלל זה ישנם חריגים, אשר זהותם נתונה במחלוקת.

מקור הדין 
הגמרא בכמה מקומות מזכירה את הכלל . קיימת מחלוקת בין הראשונים מהו מקורו של דין זה.

דעת הרמב"ם 
לדעת הרמב"ם דין זה הוא מדיני מורא מקדש:

דעת רש"י 
רש"י במסכת יומא כותב . מדבריו עולה שדין זה הוא דין מיוחד מהתורה ואינו חלק ממצווה אחרת. מאידך, רש"י במסכת סנהדרין כותב . המשנה למלך התייחס לסתירה בדברי רש"י וכתב שבאמת לדעת רש"י זו הלכה למשה מסיני, והפסוקים שהוא מביא הם רק אסמכתא. את טעם האיסור הסביר רש"י בכך ש

דעת האור זרוע 
האור זרוע כתב . הוא מביא ראיה לכך שאין בדבר איסור תורה מכך שהברייתא צריכה מקור מפורש לכך שאסור לשבת בזמן קבלת הדם, בנוסף למקור האומר שקבלה כזו פסולה. אם בכל מקרה ישנו איסור לשבת בעזרה מדאורייתא, די ללמד שהקבלה פסולה ואין צורך בלימוד מיוחד שאסור לקבלת בישיבה.

היתרים לישיבה

מלכי בית דוד 
כמעט בכל המופעים של איסור ישיבה בעזרה מופיע שאיסור זה אינו חל על מלכי בית דוד. המקור להתר הישיבה הוא הפסוק  רש"י מסביר את טעם ההתר ברצון להראות את מעמדו המיוחד של מלך מבית דוד:  והמאירי מוסיף .

לעומת זאת, בירושלמי כתבו שאפילו למלכי בית דוד אין ישיבה בעזרה, ומה שכתוב שדוד ישב הכוונה היא שהוא "יישב עצמו בתפילה" ולא ישב ממש.

התר זה אינו קיים במלכי ישראל, ועל פי המדרש, הבדל זה בין מלכי יהודה לישראל היווה את הגורם להקמת עגלי הזהב על ידי ירבעם בן נבט.

כהן גדול 
בספר שמואל מסופר על עלי הכהן  מכאן למדו בירושלמי שאותו מצטט הראב"ד אך אינו נמצא לפנינו שגם לכהן גדול יש ישיבה בעזרה כמו למלכי בית דוד.

מאידך, במדרש על הפסוק שהובא בילקוט שמעוני נלמד מפסוק זה ש.

בניגוד ללימוד מפסוק זה, הגמרא במסכת יומא שדנה בתיאור קריאת התורה של הכהן הגדול ביום הכיפורים אומרת , ומתרצת שקריאת התורה התקיימה בעזרת הנשים שבה אין איסור ישיבה.

כדי ליישב את הסתירה בין הפסוק בשמואל האומר שעלי ישב בעזרה לבין ההלכה בגמרא האוסרת על כהן גדול לשבת, חידש הרב יעקב צבי יאליש שהתר הישיבה אינו דווקא למלך מבית דוד, אלא קיים תמיד למובחר בעם והאדם החשוב ביותר. לאחר המלכת דוד וזרעו אחריו, מלך מבית דוד הוא תמיד החשוב ביותר, אך עד שנוסדה מלכות דוד תואר זה ניתן לכהן הגדול, ולכן עלי שהיה שופט וכהן גדול קודם שהומלך מלך על ישראל היה מותר לשבת בעזרה מכח היותו "המובחר שבעם".

לצורך עבודה 
תוספות ביומא מקשים על הכלל של אין ישיבה בעזרה מגמרא שבה נאמר שמותר לאכול קדשים בישיבה, אף שקדשי קדשים נאכלים רק בעזרה. הם מביאים כמה תירוצים. תירוצם הראשון הוא שהגמרא בזבחים עוסקת בקדשים קלים הנאכלים בכל ירושלים, ובעזרה אכן אין היתר לשבת אף לצורך אכילה. אפשרות שנייה היא שמותר לשבת בכל פעולה שהיא צורך עבודה ומצריכה ישיבה. אפשרות שלישית היא שבאכילת קדשים יש דין מיוחד שמותר לשבת בה.
בעוד ע"פ ההסבר הראשון, אין כל היתר לשבת אף לצורך, ע"פ התירוץ השני עולה שהאיסור הוא רק בישיבה שאינה צורך העבודה, אך בעבודת המקדש המצריכה זאת מותר לשבת. ע"פ התירוץ השלישי אכן אין היתר לשבת לצורך עבודה, אך ישנו דין מיוחד המתיר ישיבה במהלך אכילת קדשים.

הראב"ד כותב כי אין היתר לשבת לצורך עבודה, אלא אם כן מדובר בעבודה המחייבת ישיבה ועליה להיעשות בעזרה. לכן לשיטתו לא תותר ישיבה לצורך אכילת קדשים, שכן ניתן לאכול בעמידה, אך תותר שינה של הכהן הגדול בשבתו בלשכת פלהדרין.

שיטת רבי משה מקוצי
בעוד פשטות והגמרא והבנת הראשונים היא שהאיסור מתייחס לפעולת ישיבה, מובאת שיטה ייחודית בפירוש ריב"א על התורה בשם רבי משה מקוצי, לפיה האיסור הוא בשהייה בעזרה לחינם: 
רבי יוסף ענגיל הסתפק בדבריו, האם התכוון שישיבה מועטת לא נאסרה, אלא רק שהייה בישיבה למשך זמן מרובה; או שמא כוונתו שישיבה בהקשר זה כלל אינה מכוונת לפעולת הישיבה אלא לשהייה שלא לצורך, כשם ש"בדד ישב" אין כוונתו דווקא לישיבה. לפי הפירוש האחרון, אין כלל בעיה בישיבה שלא לצורך, אך יש איסור להיות בעזרה, בין בישיבה בין בעמידה שלא לשם מטרה כלשהי.

קישורים חיצוניים
 
 , וכן המאמר באתר מכון התורה והארץ
, וכן המאמר באתר מכון התורה והארץ
 הרב עקיבא כהנא, אין ישיבה בעזרה אלא למלכי בית דוד, שיעור באתר ישיבה
 הרב מתן גלידאי, ישיבה בעזרה, שיעור ב"בית המדרש הווירטואלי" של ישיבת הר עציון

הערות שוליים 

בית המקדש
הלכה