פצצת SDB

פצצת SDB (ראשי תיבות של: Small Diameter Bomb, פצצה בקוטר קטן) היא סדרה של פצצות מונחות למטוסי קרב רב־משימתיים תוצרת ארצות הברית. הדגם הנפוץ הוא GBU-39/B של בואינג שמכונה SDB I ודגם מתקדם יותר GBU-53/B של ריית'יאון המכונה SDB II נמצא בפיתוח. ייעודה הוא פגיעה כירורגית במטרות איכות ודיכוי הגנה אווירית. הפצצה נמצאת בשירות מספר מדינות, ובפרט בשירות חיל האוויר של ארצות הברית. הפצצה נמצאת בשירות חיל האוויר הישראלי בו היא מכונה ברד־חד, ומופעלת על ידי מטוסי ה־F-15I רעם, F-16I סופה ו־F-35I אדיר.

מאפיינים 
הרעיון שמאחורי ה־SDB הוא יצירת פצצה קטנה ומדויקת שתאפשר פגיעה במטרות איכותיות ממרחק. היא כוללת כנפיים בתצורת "יהלום" שמעניקים לה יכולת דאייה של כ־ והיא מדויקת מאוד. היא קטנה וקלה יותר מפצצת JDAM רגילה ולכן כל מטוס יכול לשאת יותר יחידות ממנה. פצצת SDB I נושאת כ־ של חומר נפץ מרסק מסוג AFX-757 שלו יכולת חדירה של 1,000 מילימטר בטון מזוין.

הדגם המקורי, GBU-39/B SDB I, צויד בהנחיית ניווט אינרציאלי מסויעת GPS שאפשרה לו לתקוף מטרות נייחות כגון מצבורי דלק, בונקרים, מכ"מים וסוללות טק"א נייחות. הדגם המתקדם יותר GBU-53/B SDB II של ריית'און כולל גם ראש ביות תרמי ומכ"ם עם יכולת זיהוי מטרה אוטומטי, על מנת לאפשר לתקוף גם מטרות ניידות כגון טנקים, כלי רכב ונגמ"שי חפ"ק. לדגם SDB I יש CEP של 5–8 מטר והוא משיג זאת על ידי עדכון מתמיד של מערכת הניווט האינרציאלית שלו לפי נתוני ה־GPS.

היסטוריה 

 ב־2001 זכתה חברת בואינג בחוזה לפיתוח וייצור פצצת ה־SDB.
 בספטמבר 2005 הושלם אב־טיפוס לניסוי מבצעי.
 בספטמבר 2006 נמסרה הפצצה הראשונה לחיל האוויר של ארצות הברית.
 באוקטובר 2006 פצצת ה־SDB הוכרזה כמבצעית על מטוס ה־F-15E סטרייק איגל.
 באוקטובר 2006 רשמה פצצת ה־SDB טבילת אש מבצעית.
 בפברואר 2008 נמסרה הפצצה ה־1,000 מדגם SDB I וכן נמסרו 50 פצצות SDB מדגם FLM.
 בספטמבר 2008 הקונגרס של ארצות הברית מאשר לישראל לרכוש אלף פצצות SDB.
 בדצמבר 2008 דווח שחיל האוויר הישראלי ערך שימוש ראשון בפצצה כדי לתקוף תשתיות חמאס ברצועת עזה בזמן מבצע עופרת יצוקה.
 בינואר 2009 הכחיש בכיר בבואינג את הדיווח הנ"ל וטען שהם טרם מסרו פצצות SDB לישראל.
 ביוני 2010 מכרה ארצות הברית 603 פצצות SDB מדגם FLM לחיל האוויר ההולנדי תמורת 44 מיליון דולר אמריקאי.
 באוגוסט 2010 ארצות הברית בוחרת בפצצת GBU-53/B של ריית'יאון למיזם SDB II, הדור הבא של פצצת ה־SDB.
 ביולי 2014 חיל האוויר הישראלי משתמש לראשונה באופן רשמי בפצצת SDB, במהלך מבצע צוק איתן.
 במאי 2015 משרד ההגנה האמריקאי מאשר את פצצת ה־SDB II לשימוש במטוסי F-15E סטרייק איגל.
 באפריל 2016 אוסטרליה רוכשת כ־2,950 פצצות SDB תמורת 386 מיליון דולר אמריקאי.
 במרץ 2019 טענה סוריה שמטוס F-35I של חיל האוויר הישראלי השמיד מחסני טילים איראניים בחלב באמצעות פצצות SDB.
 במאי 2021, במבצע שומר החומות, עשה חיל האוויר הישראלי שימוש בטיל "ברד חד" מתוצרת רפאל בסיכול ממוקד של חוסאם אבו הרביד, מפקד החטיבה הצפונית בג'יהאד האסלאמי.
 במאי 2023, במבצע מגן וחץ, נעשה שימוש בפצצות ברד חד בסיכולים ממוקדים נגד בכירי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.

בישראל 
פצצות ה־SDB נמצאות בשימוש חיל האוויר הישראלי החל מ־2009. כיום הן מבצעיות על מטוסי ה־F-15I רעם, ה־F-16I סופה וה־F-35I אדיר.
חיל האוויר הישראלי ערך שימוש ראשון מאושר בפצצת SDB במבצע צוק איתן ב־2014, אך ישנם דיווחים לא מאומתים שהוא השתמש בפצצה באופן לא מאושר כבר במבצע עופרת יצוקה ב־2008. לטענת סוריה, ב־28 במרץ 2019 מטוס F-35I של חיל האוויר הישראלי השתמש בפצצות SDB מדגם GBU-39 כדי להשמיד מחסני טילים איראניים בחלב במסגרת סכסוך ישראל–איראן–חזבאללה בסוריה.

במאי 2021, במבצע שומר החומות, עשה חיל האוויר הישראלי שימוש בפצצת "ברד-חד" מתוצרת רפאל בסיכול ממוקד של חוסאם אבו הרביד, מפקד החטיבה הצפונית בג'יהאד האסלאמי.

במאי 2023, במבצע מגן וחץ, נעשה שימוש בפצצות ברד-חד בסיכולים הממוקדים נגד בכירי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.

קישורים חיצוניים 

 
 
 פצצת SDB GBU-39 ברד־חד בחיל האוויר הישראלי, פורום צבא וביטחון בפרש

הערות שוליים

SDB
SDB
פצצות מונחות