גזענות בקוריאה הדרומית

גזענות בקוריאה הדרומית הוכרה על ידי חוקרים והאו"ם כבעיה חברתית נפוצה.

העלייה בכמות המהגרים לדרום קוריאה מאז שנות ה-2000, הביאה לתפוצה רחבה של ביטויי גזענות, כמו גם ביקורת על ביטויים אלה. העיתונות לעיתים קרובות מדווחת על אפליה נגד מהגרים, ומבקרת אותה (בייחוד כלפי יפנים, סינים, פליטים מקוריאה הצפונית ומדינות אסייתיות אחרות). כתבות רבות פורסמו בעיתונות הדרום-קוריאנית על נושאים כמו הלנת שכר, תשלום מתחת לשכר המינימום, תנאי עבודה מסוכנים והתעללות פיזית במהגרים.

בסקר הערכים הבינלאומי שנערך בין השנים 2010-2014, 44.2% מתושבי קוריאה הדרומית דיווחו כי לא היו רוצים מהגר בתור שכן שלהם. העמדות הגזעניות נפוצות לרוב כלפי מהגרים ממדינות אסיה ואפריקה, ופחות כלפי מהגרים אירופאים ולבנים מצפון אמריקה (מהגרים אלו מתוארים לעיתים כמקבלים דווקא "יחס עודף").
 גילויי גזענות דומים התגלו כלפי ילדים להורים מגזעים שונים, קוריאנים סינים ומהגרים מצפון קוריאה.

החל משנות ה-2000 השתנתה החקיקה בחלקה, ובין השאר נחקקו חוק תעסוקת עובדים זרים (2004) וחוק תמיכה במשפחות רב-תרבותיות (2008); חקיקה זו שיפרה את מצבם של מהגרים, והיא עוזרת להגן על זכויות האדם והעבודה שלהם ביעילות רבה יותר. בשנת 2011, צבא קוריאה הדרומית הסיר תקנה המונעת גיוס מגברים ממוצא גזעי מעורב, ושינה את שבועת הגיוס כך שלא תייחס טוהר גזע (minjok) לאזרחות. בדומה לכך, מושגים הקשורים לטוהר הגזע הדרום קוריאני (minjok) הוצאו מתוכניות הלימודים בבתי הספר. שינויים אלה יוחסו בחלקם ללחץ בינלאומי. לדוגמה, חשש שהעלתה "ועדת האו"ם בדבר ביעור אפליה גזעית", אשר ציינה כי בדרום קוריאה יש הלכי רוח המעודדים חשיבה ממוקדת גזע, שעל פי הוועדה "יכולים להוות מכשול למימוש של שוויון וכבוד כלפי זרים וכלפי אנשים השייכים לגזעים ותרבויות שונות".

נכון ל-2016, בדרום קוריאה עדיין חסר חוק נגד אפליה אשר הומלץ על ידי ועדת האו"ם לזכויות אדם ב-2015. דווח כי העברת החוק התעכבה בשל "חוסר הסכמה ציבורית". כתוצאה מכך, ישנה תופעה שכיחה של מהגרים אשר מסורבים שירות בבתי עסק ומוניות.

לקריאה נוספת
 
 
 
 Watson, I. (2010), Multiculturalism in South Korea: A Critical Assessment. Journal of Contemporary Asia, Page 337-346.

הערות שוליים

גזענות
קוריאה הדרומית: תרבות