הטרמינולוגיה של החדית'

הטרמינולוגיה של החדית' (בערבית: مُصْطَلَحُ الحَدِيْث) היא גוף הטרמינולוגיה האסלאמית אשר נוגעת לחדית', ומפרטת את דרגת אמינותם ואת סוגיהם.

אבן חג'ר אל-עסקלאני הגדיר את התחום באופן הבא: "ידיעת העקרונות לפיהם נקבעים איכותם של המוסר ושל המסורה".

טרמינולוגיה המתייחסת לאותנטיות של החדית' 
סַחיח (صَحِيْح): פירושו אותנטי.

הגדרותיו של אבן חג'ר מלמדות כי יש חמישה תנאים שיש לעמוד בהם, כדי שחדית' מסוים יחשב לסחיח, ואלו הם:

 כל אחד מהאנשים אשר נמצאים בשרשרת המוסרים שהעבירו את החדית' צריכים להיות ידועים כאנשים אמינים.
 על כל מוסר להיות מהימן ביכולתו לשמר את המסורה, בין אם ביכולתו לשנן עד כדי כך שהוא יכול להיזכר בה כפי ששמע אותה, או שכתב אותה כפי ששמע אותה ושמר את המסמך הכתוב ללא שינוי.
 שרשרת המוסרים רציפה, כך שכל אחד מהמוסרים קיבל את זה מהקודם בשרשרת.
 החדית', כולל שרשרת המוסרים שלו, חייב להיות נטול פגמים.
 החדית' לא סותר חדית' סחיח אחר.

חַסַן (حَسَن) מתורגם הכי נכון כ"טוב", או "איכותי".

חדית' כזה מוגדר כחדית' אשר האותנטיות שלו אינו מבוססת מספיק, אך הוא מספיק מבוסס על מנת לשמש כראיה תומכת בענייני הלכה וכדומה.

דַעיף (ضَعِيْف) הוא הגדרת חדית' מסוים כ"חלש", והכוונה היא שרמת האותנטיות שלו נמוכה מאוד.

מַוְודוּע (مَوْضُوْع) הוא הגדרה של חדית' כמפוברק.

טרמינולוגיה המתייחסת למקור של המסורה 
מַרְפוּע (مَرْفُوْع) הוא חדית' אשר מיוחס לנביא מוחמד.

מַוְוקוּף (مَوْقُوْف) הוא חדית' אשר מיוחס לאחד מהסחאבה.

מקטוע (مَقْطُوْع) הוא חדית' אשר מיוחד לאחד מהתאבעון.

טרמינולוגיה המתייחסת למספר המוסרים בכל שלב של המסורה 
מֻתַוַואתִר (مُتَواتِر) הוא חדית' אשר נמסר על ידי מספר כל כך גדול של אנשים בכל אחד מהשלבים בשרשרת המסירה, עד כדי כך שזה לא ייתכן שהם כולם הסכימו ביניהם על נוסח שגוי.

עזיז (عَزِيْز) הוא חדית' אשר בכל חוליה משרשרת המוסרים ניתן למצוא שני אנשים שונים.

ע'ריב (غَرِيْب) הוא חדית' אשר נמסר רק על ידי אדם אחד בכל אחת מהחוליות בשרשרת המוסרים.

הערות שוליים 

אסלאם