יחסי אוקראינה–גרמניה

יחסי אוקראינה–גרמניה הם יחסי החוץ בין אוקראינה לבין גרמניה.

היסטוריה 
בימי הביניים קיימו סוחרים גרמנים יחסי מסחר עם רוס של קייב, ואף התקיימו קשרי נישואין בין האצולה הגרמנית לאצולה הקייבית. במהלך המאה ה-18 התיישבו מהגרים גרמנים רבים בגליציה, ובמהלך המאה ה-19 היגרו גרמנים רבים גם לבסרביה, ווהלין, חצי האי קרים וחופי הים השחור.

בשנת 1914 לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורשו גרמנים רבים מאוקראינה לסיביר, ובפברואר 1918 כבש צבא האימפריה הגרמנית את אוקראינה במבצע אגרוף. לאחר חוזה ברסט-ליטובסק סייעו הגרמנים לפבלו סקורופדסקי בהקמת המדינה האוקראינית, וסייעו לאוקראינים במלחמתם נגד רוסיה הסובייטית.

בשנת 1941 כבשו הגרמנים את אוקראינה במהלך מבצע ברברוסה, וצירפו אותה לנציבות הרייך אוקראינה. במהלך הכיבוש הגרמני רצחו הגרמנים מאות אלפי יהודים, כחלק משואת יהודי אוקראינה, ובחורף 1943–1944 שחרר הצבא האדום את אוקראינה, תוך שהוורמאכט השאיר מאחוריו אדמה חרוכה. לאחר המלחמה היו מוצבים בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה חיילים אוקראינים רבים, אך הם לא קיימו קשר עם האזרחים הגרמנים.

בשנת 1959 נרצח סטפן בנדרה - לאומן אוקראיני, על ידי סוכני קג"ב, בעת שהותו במינכן.

מאז 1990, רוב האוקראינים הגרמנים עברו לגרמניה, אך עדיין כ-40,000 גרמנים חיים באוקראינה, בעיקר בקייב, חרקוב ואודסה.

בשנת 1989 הרפובליקה הפדרלית של גרמניה פתחה את הקונסוליה הראשונה בקייב, בשנת 1992 שדרגה אותה לשגרירות. בשנת 1993 נפתח מכון גתה, בקייב, ובשנת 1998 נפתחה משרד לשכת החילופין האקדמית הגרמנית, ומאז יותר מ-4,000 סטודנטים אוקראינים למדו בגרמניה.

השינויים הפוליטיים באוקראינה מאז 2004 נתמכו על ידי הממשלה הגרמנית, שאף מחתה על הסיפוח הרוסי של חצי האי קרים, ועל הסיוע הרוסי למורדים במלחמת האזרחים באוקראינה.

יחסים כלכליים
יותר מ-1000 חברות גרמניות פועלות באוקראינה, ועבור אוקראינה, גרמניה היא שותפת הסחר השנייה החשובה ביותר בסחר החוץ.

יחסים דיפלומטיים
אוקראינה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-5 קונסוליות בדיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, מיינץ ומינכן. מאידך, גרמניה מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב ו-4 קונסוליות בדנייפרופטרובסק, חרקוב, לבוב ואודסה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים