יום אחרון

יום אחרון הוא שיר שנכתב על ידי המשורר אברהם שלונסקי, נדפס לראשונה בעיתון הארץ ב-28 באפריל 1939 והופיע בספר שיריו "על מלאת" ב-1947. השיר הולחן על ידי מאיר אריאל ושלום חנוך. השניים, בני קיבוץ משמרות, התבקשו להכין שיר למופע בקיבוץ לרגל חג סוכות, והחלו להלחין את השיר בדוחק של זמן תוך שהם מלחינים 'שורה שורה' (שורה אריאל, שורה חנוך, וכן הלאה).

השיר בוצע במהלך השנים על ידי מספר אומנים. הוא הוקלט לראשונה ב-1967 על ידי חנוך, מנחם זילברמן ואלי מגן. לאחר מכן הקליט אותו אריק איינשטיין פעמיים ושתיהן בעיבודו של שם טוב לוי: לראשונה בעיבוד תזמורתי שלא הופץ ב-1973 ובשנייה בביצוע המוכר והמזוהה ביותר מתוך האלבום "שירים" שיצא לאור ב-1975.

פרשנות

מילות השיר קשות לפירוש ומכילות דימויים תנ"כיים, דימויים חקלאיים, ודימויים מן הבריאה והטבע (סהר, שמש, שדה). השיר נע לאורכו בין תקווה לייאוש (תפרחת ושלכת), כך למשל מתוארת יונת המבול שיוצאת להביא את הבשורה המיוחלת. כמו כן מתואר תהליך חקלאי של ברירת היבולים והזרעים מהמוץ (מה להבר שדי ומה לזרות), אשר בהתאמה יכול להתפרש כבחירות שאדם עושה בחייו, בין טוב לרע, בין התפל לעיקר וכן הלאה.

בין שלל הפרשנויות שהוצעו לשיר נטען שהשיר עוסק באבל על אובדן של מישהו, שיר פרידה של אדם מהחיים, על אהבה שנגמרה או על יכולת יצירה שכבתה.

קישורים חיצוניים 
 יום אחרון באתר ״שירה עובדת״ של התנועה הקיבוצית
 חגית הלפרין, יום אחרון, באתר אברהם שלונסקי
 לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים 

שירים בעברית
שירי אריק איינשטיין