The Ace of Cups

The Ace of Cups היא להקת רוק אמריקאית שהוקמה בסן פרנסיסקו ב-1967 במהלך עידן הקיץ של אהבה. הלהקה נחשבת כאחת מלהקות רוק הנשים הראשונות.

חברות The Ace of Cups היו מרי גאנון (בס), מרלה האנט (אורגן, פסנתר), דניס קאופמן (גיטרה, מפוחית), מרי אלן סימפסון (גיטרה), ודיאן ויטליק (תופים). כל חברות הלהקה מלבד ויטליק שרו סולו, וכל החמש שרו קולות גיבוי. כל החברות גם השתתפות בכתיבת השירים.

רקע 
גאנון נולדה בניו יורק ועברה לסן פרנסיסקו בשנות ה-1960 המוקדמות. היא ניגנה בס לזמן קצר בלהקה בשם Daemon Lover. האנט, גדלה בלוס אנג'לס, וניגנה פסנתר מאז שהיא גיל שלוש. כמו גנון, גם היא עברה לסן פרנסיסקו בשנות ה-1960 המוקדמות. השתיים הכירו דרך חברה משותפת, וגאנון הציעה שיקימו יחד להקת רוק.

סימפסון הייתה מאינדיו, קליפורניה. היא התחילה לנגן בגיטרה בגיל 12. היא עברה לסן פרנסיקו באותה התקופה כמו גאנון והאנט. ויטליק היא ילידת סן פרנסיסקו, וכבר הייתה חברה במספר להקות. פעם היא ניגנה תופים עם Bill Haley & His Comets. ויטליק וסימפסון הצטרפו ללהקתן של גאנון והאנט באותו זמן.

האחרונה להצטרף ל-Ace of Cups הייתה קאופמן. היא הייתה בעלת הרקע ה"צבעוני" ביותר מבין חברות הקבוצה. קאופמן נעצרה במהלך אירועי תנועת חופש הביטוי בברקלי (מחאת סטודנטים עצומה וארוכת טווח), והיא הייתה מעורבת עם הסופר קן קיזי וחבורתו, שהיו מכונים "the Merry Pranksters" (התעלולנים המשובבים), אשר כינו אותה "מרי מיקרוגרם", התייחסות מרומזת ל-LSD. האנט סיפרה על התרשמותה הראשונית, על לבושה יוצא הדופן והגיטרה שהייתה כמעט גדולה ממנה, וציינה שאפילו באמות המידה של סן פרנסיסקו של התקופה, היא הייתה דמות בולטת בסגנונה.

את השם של הלהקה בחר אמרגן הלהקה, האסטרולוג אמברוז הולינגסוורת, על שם הקלף באותו השם מהטארוט, אשר מצויר עם כוס ממנה יוצאים חמישה זרמים של מים. הוא אמר לחברות שהזרמים מייצגים אותן, ושהן צריכות "לזרום" ולראות לאן המוזיקה תיקח אותן.

קריירה 
הופעת הבכורה של Ace of Cups הייתה באביב של שנת 1967. הן זכו מיד להכרה מקומית, ובסוף יוני, ג'ימי הנדריקס הזמין אותן לפתוח את הופעתו בגולדן גייט פארק. בחזרה בלונדון, בדצמבר, הנדריקס סיפר למלודי מייקר על המוזיקה ה"מגניבה" ששמע באותה השנה, "כמו להקת הבנות ההיא, Ace of Cups, שכותבות בעצמן את השירים שלהן, והגיטריסטית המובילה היא אש, ממש נהדרת".

עם מנהל החדש, רון פולטה, הלהקה התחילה להופיע באופן קבוע, הן במועדונים קטנים וגם כמופע פתיחה במקומות גדולים יותר כמו הפילמור. באמצע 1968, הלהקה הופיעה בתוכנית טלוויזיה מקומית יחד עם אגדות מוזיקליות של סן פרנסיסקו ג'פרסון איירפליין והגרייטפול דד. ב-1969, הם פתחו בשביל הבנד.

מספר חברות התקליטים היו מעוניינות להחתים את Ace of Cups, אבל הוליגסוורת ופולטה דחו את ההצעות, כי הם חשבו שהלהקה שווה יותר ממה שהציעו להן. כמו כן, חלק מחברות הלהקה חששו שחוזה הקלטות ידרוש מהן לצאת לסבבי הופעות, והן דאגו שלא יוכלו לעשות כן וגם לעמוד במחויבויותיהן המשפחתיות. כתוצאה מכך, Ace of Cups מעולם לא הקליטו אלבום מקצועי משלהן, אם כי ב-1969 הן תרמו שירה לאלבומים של אחרים, ביניהם Volunteers של ג'פרסון איירפליין, It's Not Killing Me של מייק בלומפילד, ו-My Labors של ניק גרבניטס. בפסטיבל אלטמונט, קאופמן (שהייתה נשואה לסקסופוניסט נואל ג'ווקס, והייתה בהיריון) נפגעה בראשה על ידי פחית בירה. לא ידוע מי זרק אותה, אבל כתב המוזיקה ראלף ג'יי גליסון תיאר את האירוע:"ה"הלס אנג'לס" שיחקו תופסת עם פחיות בירה מלאות כל אחר הצהריים". היא סבלה משבר בגולגולת והייתה צריכה לעבור ניתוח חירום כדי להסיר את חתיכה של עצם מעל עינה.

התפרקות, ותחייה מחדש 
מספר גורמים הובילו לסיומה של Ace of Cups. חלק מחברות הלהקה היו מתוסכלות מהיעדר הצלחה מסחרית. אחרות התחילו להתעניין בעיסוקים אחרים. לחלקן היו ילדים, והתקשו לאזן בין אימהות לבין קריירה מוזיקלית.

בתחילת שנות ה-1970, אופי הלהקה השתנה כאשר חלק מהנשים עזבו, והחליפו אותן גברים. קאופמן הייתה האחרונה שנותרה מהחברות המקוריות כאשר הלהקה התקפלה ב-1972.

ב-2017, ביום השנה ה-50 של הקיץ של אהבה, ארבע מתוך חמש החברות המקוריות (כולן חוץ מסימפסון) התאחדו כדי להקליט את אלבום האולפן הראשון של הלהקה.

סגנון 
הלהקה הייתה ייחודית מכיוון שלא היו להקות רוק של נשים, והן היו תופעה לא מוכרת. "להקות בנות" של התקופה נטו להיות הרכבי פופ ששרו גרסאות כיסוי, כשהן לבושות חליפות תואמות. The Ace of Cups כתבו את השירים שלהן, והיה להן סגנון הופעה רוקיסטי-אקטיבי. הן שרו במגוון סגנונות, ביניהם רוק פסיכדלי, נשמה, פולק רוק, ועוד, והשירים שלהן היו על הנושאים האמיתיים של חייהן, מה ששוב הפריד ביניהן לבין הז'אנר המאוד-גברי של הרוק, כמו על הלידות שלהן ועל ילדיהן.

אלבומים 
ב-2003, אייס רקורדס הוציאה את הדיסק It's Bad for You But Buy It!,, אוסף הקלטות מחזרות, דמואים, והופעות חיות של הלהקה. האלבום זכה לביקורות חיוביות באופן כללי.

הופעתה שלל הלהקה בתוכנית הטלוויזיה West Pole ב-1968 יצא ב-DVD ב-2008.

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

סן פרנסיסקו: אישים
להקות רוק אמריקאיות
להקות אינדי אמריקאיות