קישומארו אואשיבה

קִישּוֹמָארוּ אוּאֶשִיבָּה (ביפנית: בקאנג'י 植芝 吉祥丸 ובהיראגאנה うえしば きっしょうまる; נהגה אואשיבה קישומארו) היה אמן לחימה יפני. הוא היה בנו של מוריהי אואשיבה מייסד אמנות הלחימה אייקידו. הוא סייע בפיתוח השיטה, ולאחר מותו של אביו, הוא מונה לדושו (כינוי לעומד בראש השיטה) שלה.

ראשית חייו 
אואשיבה נולד ב-27 ביוני 1921 בעיר איאבה שבמחוז קיוטו שביפן, לאביו מוריהי אואשיבה ולאמו אַצוּ אואשיבה, כילד הרביעי מבין שני אחיו (שמתו בילדותם) ואחותו.

בשנת 1927, עבר יחד עם משפחתו למגורים בעיר טוקיו.

הוא החל להתאמן באמנויות לחימה בעקבות אביו, בשנת 1937 לערך.

קריירה 
בשנת 1942, כשהוא עדיין היה סטודנט באוניברסיטת ואסדה, מונה על ידי אביו (שפרש באותה עת לעיר איואמה) לראש ההומבו דוג'ו בטוקיו.

בנו מוריטרו אואשיבה סיפר, כי בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה, לא הייתה פעילות רבה בהומבו דוג'ו, היות שקישומארו היה רוב הזמן באיואמה, זאת מאחר שהוא לא היה יכול להתפרנס מהדוג'ו, והוא הוצרך לעבוד לפרנסתו בחברה בשם אוסקה שוג'י בעיר. למעשה, עיקר הפעילות שלו בתחום האייקידו, הייתה אחרי המלחמה.

בשנת 1946 הוא קיבל תואר ראשון בכלכלה, מאוניברסיטת ואסדה.

בתחילת שנת 1948 הוא החל לפקח על הקמת ארגון שיטת האייקיקאי (הזרם המרכזי באייקידו, לאחר השינויים שהכניס המייסד בהשפעת הדת אומוטו).

חייו המאוחרים 
לאחר מותו של אביו מוריהי ב-1969, הפך קישומארו לממלא מקומו של אביו כראש שיטת האייקידו (דושו).

בשנת 1995, קיבל אואשיבה מהממשלה היפנית, את המדליה הממשלתית צואי.

בשנות חייו האחרונות אך למרות זאת, הוא המשיך את האימונים בדוג'ו. מספרים, כי אף על פי שהוא נזקק לסיוע בדרך אל הדוג'ו, באימון עצמו, הוא היה מניע את גופו ללא כל קושי ובכוחות עצמו.

בשנת 1998, חלה הידרדרות במצב בריאותו והוא אושפז בבית חולים בטוקיו, וב-4 בינואר 1999, הוא מת כתוצאה מכשל נשימתי.

לאחר מותו המשיך בנו מוֹרִיטֶרוּ אואשיבה את דרכו כראש האייקידו (דושו), והוא עדיין מכהן בתפקידו.

ספריו 
אואשיבה חיבר במהלך חייו כמה ספרים בנושא אייקידו, והמפורסם שבהם הספר אייקידו העוסק בטכניקות אייקידו, תורגם לשפות רבות כולל עברית.

קישורים חיצוניים
 
  באתר יוטיוב

הערות שוליים 

בוגרי אוניברסיטת ואסדה
אמני אייקידו
אמני לחימה יפנים
יפנים שנולדו ב-1921
יפנים שנפטרו ב-1999