מכשפה לבנה

הכינוי מכשפה לבנה, או לפעמים גבירה לבנה (באנגלית: White Lady), משמש כדי להבחין בין מכשפות רעות (המשתמשות במאגיה שחורה) לטובות. גבירות לבנות בפולקלור האירופי הן מרפאות עממיות, ואם האמינו שהן משתמשות בכישוף, היה זה מוכר כמאגיה לבנה. עוסקים אחרים בריפוי ומאגיה עממיים כללו את ה-cunning folk של האיים הבריטים, devins-guérisseurs הצרפתיים, benandanti האיטלקיים, toverdokters ו-duivelbanners ההולנדיים, Hexenmeister ו-Kräuterhexen הגרמניים, curanderos הספרדיים, kloge folk ו-klok gumma הסקנדינביים, ו-Vedmak הסלאביים. ונראה שלמעלה ממחצית מה"מכשפות" בהונגריה עסקו בריפוי.

במהלך צידי המכשפות של העת החדשה המוקדמת באירופה, העוסקים במאגיה עממית לא ראו עצמם כמכשפות, שבתפישה האירופית לרוב נחשבו למי שכרתו ברית עם השטן, אלא כמרפאים וחוזים. אך רבים ורבות מהם עדיין נשפטו והוצאו להורג, במיוחד בתקופות שיא של הרדיפה. ל-cunning folks רבים הייתה חיית לוויה שהם האמינו שהם רוח מדריכה שלהם , וחיות אלה, במיוחד חתולים, עברו דמוניזציה על ידי ההמונים.

חלק מהמרפאים העממיים האלו ראו בעצמם מתווכים בין העולם הגשמי לרוחני, סוג של מקבילה לשאמאניזם. אלה לפעמים היו מתארים את מגעיהם עם פיות, יצורים על-טבעיים אחרים, רוחות המתים, לעיתים דרך חוויה חוץ-גופית והתהלכות בעולמות נסתרים. כל זאת בהתאמם לאמונות פולקלוריסטיות בכל זמן ומקום.

בתרבות הפופולרית
 בסדרה "נוכרייה" מאת דיאנה גבלדון, הדמות הראשית, קלייר ביצ'ם, ידועה כ"גבירה לבנה" בסקוטלנד ו-"La Dame Blanche" בצרפת. בסקוטלנד היא אף עומדת למשפט כמכשפה; כך גם בסדרת הטלוויזיה המבוססת על הספרים.
 בספרו "קנילוורת" מתאר סר וולטר סקוט "מכשפה לבנה".
 בספר "הקוסם מארץ עוץ מאת ל. פרנק באום, גלינדה היא מכשפה טובה, וכך גם בסרט משנת 1939 המבוסס עליו.
 מכשפות לבנות הן דמויות ראשיות ברבים מספרי עולם הדיסק של טרי פראצ'ט.
 בעונה השלישית של סיפור אימה אמריקאי, סטיבי ניקס מתוארת כמכשפה לבנה.

הערות שוליים

כישוף ומכשפות