הקטנת שפתי הפות

הקטנת שפתי הפות הוא ניתוח וגינופלסטי לשינוי קפלי העור סביב הפות. הניתוח יכול להתבצע על השפתיים החיצוניות הגדולות , או השפתיים הקטנות הפנימיות . באמצעות הליך זה ניתן לשנות את גודל או צורת השפתיים, או לתקן את אי-הסימטריה ביניהן.

גודל הלביות
החלקים החיצוניים של איבר המין הנשי נקראים בשם הכולל "פות" וכוללים את השפתיים החיצוניות, את השפתיים הפנימיות, את הדגדגן, את השופכה ואת הנרתיק. הגודל, הצורה והצבע של השפתיים הפנימיות משתנה מאישה לאישה והן עשויות להיות גלויות או מוסתרות על ידי השפתיים החיצוניות. בנוסף, גודל השפתיים עשוי להשתנות בעקבות לידה, עגיל (פירסינג) באיבר המין ואסימטריה ואף לגדול פי 2 או 3 מגודלן הרגיל בזמן עוררות מינית.

ניתוח

קהל יעד
קהל היעד של הניתוח הוא נשים המבקשות הקטנה ועיצוב שפתי הפות. לעיתים, הצורך יעלה בעקבות א-סימטריה בין צד ימין לצד שמאל אם כי לרוב מדובר במצב בו השפתיים הקטנות תלויות מעבר לשפתיים הגדולות (שפתיים חיצוניות). בנוסף, נשים החשות בנפיחות מגושמת במכנסיים או בבגד הים במיוחד כשמדובר בלבוש הדוק או חושפני מהוות קהל יעד נוסף לניתוח. קבוצה נוספת הן ספורטאיות שהמתלוננות על 'שפשוף' באזור למשל בזמן רכיבה על אופניים או ריצה. אצל נשים רבות הבעיה גורמת לדמוי עצמי נמוך ותיסכול שיכול להביא בהמשך לירידה בחשק מיני, הימנעות ממין אוראלי או קיום יחסים בחושך בלבד.
על מנת למטב את תוצאות הניתוח ויכולת הריפוי לאחריו, נשים מעשנות אשר לא מעוניינות להפסיק, זמנית או תמידית, לרוב יומלצו שלא לעבור את הניתוח. כמו כן, נשים אשר בעלות ציפיות שאינן ריאליות בקשר למראה התוצאה הסופית, עשויות גם הן להיות פסולות מניתוח להקטנת שפתי הפות.
דוויסון את אל כותב כי לא צריך לבצע את הניתוח כאשר הפציינטית נמצאת בווסת על מנת להפחית השפעות הורמנאליות ועליית סיכונים עקב זיהומים.

הרדמה
ניתן לבצע את הניתוח להקטנת שפתי הפות תחת הרדמה מקומית, הרדמה מודעת או הרדמה כללית, כניתוח בודד, או כניתוח משולב עם ניתוח גניקולוגי או קוסמטי אחר.

הליך
באופן מסורתי, גינקולוגים מבצעים את ניתוח השפתיים הפנימיות על ידי חיתוך פשוט של החלק הבולט של השפתיים הקטנות הבולטות ותפירת קצה הגדם. טכניקת הקטנה מסורתית זו, אמנם נוחה מאוד למנתח, קלה לביצוע, אינה דורשת מיומנויות מיוחדות ומבוצעת תוך 15–30 דקות אך אינה אידיאלית, מאחר שהיא מבטלת את המשכיות הקו הטבעי של קצות השפתיים הקטנות ויוצרת הבדלי גוון. קשה לשמור על סימטריה בין צד שמאל לצד ימין ובמקום הניתוח (בחלק החיצוני של השפתיים) מתקבלת צלקת לא סדירה עם צבע בהיר יותר שמחליף את הפיגמנט הטבעי של השפתיים. כמו כן נוצר הבדל משמעותי בין האזור המנותח לאזורים הסמוכים לו, במיוחד הדבר בולט באזור בו מתחברות השפתיים לאזור המכסה את הדגדגן. לעיתים נשים ממשיכות להתלונן על אי נוחות במשך זמן רב לאחר הניתוח מאחר שהצלקת ממשיכה להתחכך בבגדים.
טכניקה חדשה יותר של הקטנת השפתיים הקטנות אמנם קשה יותר לביצוע, דורשת יותר מיומנות וניסיון ומאריכה את הניתוח, אך היתרון בשיטת ניתוחית זו שהיא שומרת על קו המשכי, צבע, ואנטומיה של קצה השפתיים הפנימיות. השפתיים נחתכות בחלק הפנימי ונתפרות כך שקו התפר הגלוי מינימלי ולא מתקבלת צלקת ארוכה ומכוערת. התוצאה הן שפתיים קטנות נורמליות למראה ולאחר ההחלמה לרוב קשה לראות שהאישה עברה ניתוח גם בהסתכלות מקרוב. באותו ניתוח ניתן גם להסיר את העור העודף משני צידי הדגדגן ללא צלקות נראות לעין.

החלמה
לאחר הניתוח הכאב הוא מינימלי, והאישה יכולה בדרך כלל לעזוב את בית החולים עוד ביום הניתוח.
לא נדרשת חבישה וגינלית, אף על פי שייתכן ואישה העוברת את הניתוח תעדיף להשתמש בפד סניטרי לנוחויותה האישית. הרופא מיידע את האישה כי שפתי הפות לאחר הניתוח הן בדרך כלל מאוד נפוחות למשך זמן קצר לאחר הניתוח, בגלל הבצקות הנגרמות עקב הזריקה להגדלת הרקמות. מנחים את האישה כיצד לטפל באזור שבו התבצע הניתוח וכיצד למרוח את המשחה האנטיביוטית כדי להוריד את הנפיחות של שפתי הפות, בדרך כלל ממליצים למרוח את המשחה פעמיים-שלוש פעמים ביום למשך כמה ימים לאחר הניתוח. מומלץ לאישה העברה את הניתוח להגיע לפגישה עם המנתח לאחר שבוע ממועד הניתוח כדי לוודא כי מצבה תקין ואין בעיות חריגות הנגרמו עקב הניתוח.

ביקורת

הליך הקטנת שפתי הפות הוא נושא שנוי במחלוקת. ביקורות רבות טוענות כי ההחלטה של נשים לעבור את ההליך נובעת מדימוי עצמי לא בריא, בעקבות חשיפה לפרסומות או לפורנוגרפיה.
בניסיון למזער את התופעה, נערכו מספר פרויקטים לחשיפת האוכלוסייה למגוון צורות השפתיים הקיימות באוכלוסייה הכללית.
ב-2008, אמן בריטי בשם ג'יימי מקרטני יצר קיר גבס באורך 9 מטרים, ובו 400 צורות שונות של איברי מין, כולן שייכות לנשים בגילאים 18 עד 76 מכלל רחבי האוכלוסייה. העבודה נקראת "הקיר הגדול של הוואגינה" (אנגלית: The Great Wall Of Vagina) ומטרתה להראות את השוני בין כלל אברי המין וכי כלל הסוגים נורמליים.
פרויקט נוסף נקרא "ספריית השפתיים" (אנגלית: Labialibrary). בשנת 2012 נחתך אתר אינטרנט, במטרה להציג מגוון של איברי המין הנשיים, ולגרום לנשים לחשוב פעמיים על ניתוחים.
למרות כלל הקולות המתנגדים לניתוח, במרץ 2016 ד"ר בנימינה רוזנברג־הגן, מנהלת מרכז לכירורגיה פלסטית בירושלים ובתל אביב, סיפרה לעיתון "לאישה", כי נערות צעירות רבות מבקשות לעבור את ההליך, בטענה כי אינן יכולות ללכת עם בגדים צמודים. ד"ר רוזנברג-הגן טענה כי למרות ההתנגדויות הרבות, הליך הקטנת השפתיים דומה לכל הליך פלסטי אחר, ואם קיימת מצוקה נפשית, יש מקום לבצע את ההליך.

ראו גם
 וגינופלסטיקה

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

 
 
Media related to Labiaplasty at Wikimedia Commons

הערות שוליים

גינקולוגיה: פעולות כירורגיות
פות