צ'רפקיבצי

צ'רפקיבצי (באוקראינית: Черепківці; ברוסית: Черепковцы, צ'רפקובצי; Cerepcăuți, צ'רפקאוץ) הוא כפר במחוז צ'רנוביץ (מחוז) שאוכלוסייתו 2,082 תושבים, רובם אוקראינים.

הכפר ממוקם בגובה של 314 מטר, על הגדה הימנית של נהר הסירט, ליד הגבול עם רומניה.

היסטוריה 
הכפר נוסד בינואר 1775. במהלך העימות הצבאי בין טורקיה ורוסיה (1768-1774), האימפריה ההבסבורגית (אוסטריה היום) סיפחה את בוקובינה על ידי האימפריה ההבסבורגית בשנת 1775, הכפר הפך לחלק מדוכסות בוקובינה, כחלק של מחוז סירט (בגרמנית: Sereth).

לאחר האיחוד של בוקובינה עם רומניה ביום 28 בנובמבר 1918, הכפר הפך לחלק מרומניה, באזור סירט (רומניה) של מחוז רדאוץ. באותה עת אוכלוסיית הכפר הייתה ברובה אוקראינית עם קהילה רומנית גדולה ומספר משפחות יהודיות .

כתוצאה מהסכם ריבנטרופ–מולוטוב בשנת 1939, צפון בוקובינה סופחה על ידי ברית המועצות ב-28 ביוני 1940. צפון בוקובינה חזרה להיות חלק של רומניה בתקופת 1941-1944, להיות כבושה על ידי ברית המועצות בשנת 1944, כחלק מהרפובליקה האוקראינית. 

מאז 1991, הכפר הוא חלק של מחוז צרנוביץ' של אוקראינה העצמאית. במפקד של שנת 1989, מספר התושבים אשר הכריזו על עצמם רומנים או מולדובנים היה 54 (42+12 בהתאמה ), והיוו 2.72% מאוכלוסיית היישוב. כיום, בכפר יש 2.082 תושבים, בעיקר אוקראינים.

דמוגרפיה 
על פי מפקד אוכלוסין 2001, הרוב המכריע של האוכלוסייה של הכפר היו דוברי אוקראינית (95,68%), ומיעוטים זעירים - דוברי רוסית (2,45%), ואנגלית (1,44%).

 1930: 1.368 (מפקד)
 1989: 1.985 (מפקד)
 2007: 2.082 (אומדן) ד

המפקד של 1930 
על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 1930, אוכלוסיית הכפר מנתה 1,377 תושבים. הרוב המכריע של התושבים היו רומנים (48,73%), עם מיעוט של יהודים (2,47%), אחת על ידי רותנים (45,0%) ואחד של הפולנים (2,7%). מיעוטים זעירים כללו רוסים (5 אנשים) וגרמנים (10 אנשים). מבחינת אמונתם הדתית, הרוב המכריע של התושבים היו נוצרים אורתודוקסים (93,1%), מיעוט זעיר של יהודים (2,47%), קתולים (2.9%), ומאמינים ספורים של הכנסיות האוונגליסטית או הלותרנית (3 אנשים), וכן יוונים-קתולים (8 אנשים).

יהודים 
כמאתיים יהודים התגוררו בכפר תחת חסותם של הברונים לבית גוז'צזקי שהיו ממוצא ארמני . לא הייתה קהילה מסודרת והיהודים התאספו לתפילות בשבתות ובחגים בבית פרטי. בשרותי הדת נעזרו בעיירות הסמוכות סירט וולצ'ינץ. יהודי הכפר ראו עצמם חלק מהתרבות האוסטרית.

למרות הפיגור הסביבתי הכפר לא היה מחובר לחשמל ומים זורמים עד אחרי מלחמת העולם השנייה.

לקריאה נוספת 
 ד"ר ברינה טאובר-פרידר, דע את אבותיך, קריית אונו 2006, עמ' 312-313
 ד"ר אליעזר גלאובך-גל "על העיירה" בתוך שואת יהודי צפון בוקובינה, עמ' 493-494

הערות שוליים

מחוז צ'רנוביץ: יישובים