מטבעות עתיקים על בולי מדינת ישראל

ב-16 במאי 1948, יומיים לאחר הכרזת העצמאות, הונפקו בישראל בולי הדואר הראשונים, הידועים בשם בולי דואר עברי. בעיצוב בולים אלו שולבו מטבעות עתיקים, שהוטבעו במהלך המרד הגדול ובמהלך מרד בר כוכבא. מוטיב המטבעות העתיקים המשיך להופיע כמרכיב משמעותי בבולי ישראל שהונפקו עד מחצית שנות החמישים, ומאז הונפקו מעת לעת בולים נוספים, כמו גם חותמות דואר ודברי בולים, בהם שולבו מטבעות עתיקים כמרכיב משני.

בבולי השנים הראשונות הוצגו בעיקר מטבעות שהוטבעו על ידי השליטים היהודים בארץ ישראל כחלק ממלחמתם בשלטון הרומאי. בבולים, ובפריטים בולאיים אחרים, שהונפקו בשנים מאוחרות יותר ניתן ייצוג גם למטבעות שהוטבעו בתקופות אחרות או על ידי השלטון הזר בארץ ישראל.

רקע

בחירת המטבעות כנושא לבולי ישראל הראשונים והנדירים
בחודש דצמבר 1947 פנתה מנהלת העם לשלושה מעצבים וביקשה מהם להגיש הצעות לעיצוב בולי הדואר הראשונים של ישראל. המעצב אוטה וליש, שהצעתו להכין בולים המבוססים על איורים של מטבעות עתיקים נבחרה כהצעה הזוכה, הסביר את השיקולים שהנחו אותו בבחירתו זו:

בחירה זו לא הייתה מובנת מאליה, ורבים הסתייגו ממנה והביעו פליאה על ההתמקדות במטבעות העתיקים כנושא המייצג את בוליה הראשונים של מדינת היהודים. "היו גם רבים מבין הגויים שפירשו את בחירת בולי המטבע כדבר המאפיין, כביכול, את עמנו, כלומר 'המשיכה לכסף'.".

ליאו קדמן, שהיה חבר בצוות שעסק בהכנת בולי סדרת דואר עברי, תיאר במאמר שפרסם בעיתון ביום הכרזת המדינה את השיקולים שהובילו לבחירת המטבעות כנושא הבולים:

בריאיון עיתונאי שהתפרסם בשנת 1955 הוסיף אוטה וליש נימוקים נוספים לבחירה במטבעות העתיקים:

העיצוב המקורי שהגיש אוטה וליש שימש להנפקת תשעת הבולים של סדרת דואר עברי ושל חמשת הבולים של סדרת דמי דואר. בבולים אלו לא נרשם שם המדינה "ישראל" (שלא היה ידוע בזמן עיצוב הבולים) אלא הנוסח "דואר עברי". הם הוחלפו בשנת 1949 בבולים מן המניין מסדרת המטבע, ומכירתם לציבור הופסקה ב-30 באפריל 1950.

המטבעות כנושא הסדרה הראשונה של בולים מן המניין בישראל 
בולי סדרת "דואר עברי" תוכננו מראש לשמש כבולים זמניים, במיוחד לאור העובדה שלא הודפס עליהם שם המדינה. ב-18 בדצמבר 1949 הונפקה הסדרה הראשונה של בולים מן המניין בישראל, והיא כללה שישה בולים שהוקדשו לנושא המטבעות העתיקים. על חמישה מבין ששת הבולים הודפסו מטבעות זהים לאלו שנכללו בסדרת בולי "דואר עברי", ורק באחד מבולי הסדרה (30 פרוטות) הודפס מטבע חדש שלא הופיע קודם לכן. סדרה זו הודפסה במכונת דפוס חדשה מסוג פוטוליטו שהגיעה לישראל בחודש יוני 1948, ואשר ציפו כי תפיק בולים מוצלחים יותר מבחינה טכנית מאשר שיטת הבלט ששימשה להדפסת בולי "דואר עברי". תקווה זו לא התגשמה במלואה, והבולים הודפסו בצבע כהה מידי. טענות הועלו גם כלפי הכיתוב שעל הבולים, אשר סיווג את המטבעות כשייכות לתקופת "מרד ראשון" או לתקופת "מרד שני". הטענה הייתה כי התואר "מרד" מייצג את ההשקפה של השלטון הרומאי וכי היהודים מצידם ניהלו "מלחמה" כנגד השלטון הזר.

דואר ישראל לקח לתשומת לבו את ההערות והנפיק במהלך החודשים ספטמבר-דצמבר 1950 מהדורה מתוקנת של ששת בולי סדרת המטבע. הכיתוב "מרד ראשון" הוחלף בכיתוב "מלחמת הבית השני" והכיתוב "מרד שני" הוחלף בכיתוב "מלחמת בר כוכבא". ב-1 בפברואר 1951 הונפקו ארבעה מבולי הסדרה בתוספת הדפס רכב "בול שרות", ובהדפסה זו הוחלפו הצבעים הכהים בצבעים בהירים יותר.

ב-30 במרץ 1952 הונפקו שישה ערכים נוספים לסדרת בולי המטבע, תוך שימוש באותם מטבעות עתיקים בעיצוב הבולים. ב-5 בינואר 1954 הונפקו ארבעה ערכים נוספים לסדרת בולי המטבע, והפעם נעשה שימוש בארבעה מטבעות עתיקים "חדשים", כאלו שלא שולבו קודם לכן בבולי הסדרה. זו הייתה התוספת האחרונה לסדרת בולי המטבע, ובסוף שנת 1955 החלה הנפקת סדרה חדשה של בולים מן המניין שהתמקדה בסמלים של שבטי ישראל.

ב-6 בינואר 1960 חזרו המטבעות העתיקים בעיצובו של אוטה וליש להופיע בבולי ישראל, כאשר שימשו להנפקה של סדרת בולי מעבר. הייתה זו ההנפקה המשמעותית האחרונה של בולי ישראל שהתמקדה במטבעות עתיקים, ומכאן ואילך שובצו מטבעות בבולי ישראל רק לעיתים נדירות, לרוב כאיור משני ולא כנושא הראשי של ההנפקה.

בול מטבע מכרתים 
מדינת ישראל הייתה חריגה בבחירה של מטבעות עתיקים כנושא לבולי הדואר הראשונים שלה, אולם ידוע לפחות על תקדים אחד לביצוע בחירה דומה.

חודשים מספר לאחר שחרור האי כרתים משלטון האימפריה העות'מאנית, הונפקה בו ב-1 במרץ 1900 סדרת הבולים הראשונה. באחד מבולי הסדרה (ערך נקוב 1 דרכמה) שובץ מטבע עתיק, שהונפק במאה החמישית לפני הספירה בעיר  שבכרתים והוצגה בו דמותו של , שומר האי כרתים. על פי המיתולוגיה היוונית בנה דדלוס מעין רובוט ענק עשוי נחושת, שתפקידו היה לפטרל לאורך חופי כרתים ולהשליך אבנים כבדות על כל ספינה זרה שהתקרבה לאי. מעצבי הבולים הראשונים של כרתים בחרו באופן סמלי לשבץ בהם את דמותו של השומר האגדי של האי.

בימי שלטון פרס
במחצית המאה הרביעית לפני הספירה, עם ירידת כוחה של האימפריה הפרסית והחלשות השלטון המרכזי בפרס, זכו הפחוות המרוחקות מן המרכז במידה גדולה יותר של עצמאות. אחד מגילויי השלטון העצמי בא לידי ביטוי במתן היתר למושלי הפחוות, דוגמת הערים צור, צידון ועזה, לטבוע מטבעות משלהם. בתקופה זו הוטבעו בירושלים, בירת פחוות יהודה, המטבעות הנושאים עליהם את שם הפחווה, "יהד".

מטבע "יהד"
מטבעות "יהד" הם מטבעות זעירים שהוטבעו בכסף. בין הדגמים שהוטבעו בפני מטבעות אלו ניתן למנות את הינשוף, דמות פנים של אדם (אולי פני הנציב הפרסי), והדגם הבולט ביותר הוא פרח השושן. מטבעות מטיפוס זה הוטבעו ככל הנראה גם לאחר כיבוש ארץ ישראל על ידי אלכסנדר מוקדון, בראשית תקופת שלטון בית תלמי.

מטבע זה, משני צדדיו, הופיע בשובל הבול שהונפק בשנת 2015 והוקדש להצהרת כורש. שילוב המטבע בעיצוב הבול נועד להמחיש את הקמתה של מדינת החסות "יהוד מדינתא" בעקבות הצהרתו של מלך פרס.

תקופת החשמונאים

מטבע שזוהה בטעות כשייך לתקופת שמעון החשמונאי
בשנת 138 לפני הספירה פרסם המלך הסלאוקי אנטיוכוס השביעי פקודה שהופנתה אל שמעון החשמונאי:

אנטיוכוס השביעי, שביקש את עזרתו של שמעון החשמונאי במלחמות שניהל כנגד אויבים מבית, העניק לשליט החשמונאי הטבות מפליגות, כולל הזכות לטבוע מטבעות משלו. ציטוט זה הוביל את מרבית החוקרים שפעלו במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 להאמין כי שמעון החשמונאי אכן ניצל את הזכות שהוענקה לו, וטבע מטבעות עבור הממלכה החשמונאית. מטבעות שונים שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות יוחסו לתקופתו של שמעון החשמונאי, וביניהם המטבע המופיע בבול בעל הערך הנקוב של 3 מיל מסדרת דואר עברי (בו מוצג עץ תמר בעל שבע כפות ושני אשכולות פרי שמתחתיו שני סלים קלועים עמוסי פרי). עם השנים גדל מאוד מספר המטבעות שהתגלו בחפירות הארכאולוגיות הרבות שנערכו ברחבי ארץ ישראל, והידע שנלמד הוכיח כי כל המטבעות שיוחסו בעבר לשמעון החשמונאי הוטבעו בתקופת המלחמה נגד השלטון הרומאי. כיום לא ידוע ולו מטבע אחד המיוחס לשמעון החשמונאי.

אברהם רייפנברג, מבכירי הנומיסמטים של ארץ ישראל אשר פרסם את ספרו החשוב "מטבעות היהודים" בסוף שנת 1947, תמך בזיהוי החשמונאי אף על פי שהיה מודע לבעייתיות הכרוכה בשיוך המטבע לשמעון החשמונאי. "ישנם טעמים אחרים הנותנים מקום ליחס מטבעות אלה לתקופת המרד הגדול... אף על פי כן אנו מבכרים ליחס מטבעות אלה לשמעון, עד שלא תמצא עדות נומיסמטית נוספת". בדעה זו החזיק גם מרדכי נרקיס, אשר פרסם בשנת 1936 את ספרו "מטבעות ארץ ישראל - ספר ראשון: מטבעות היהודים".

ליאו קדמן, חוקר המטבעות אשר היה שותף לפיקוח המדעי הנומיסמטי על בחירת המטבעות שהופיעו בבולי סדרת דואר עברי, לא היה שותף לדעה זו. "את המטבע הזאת יחסו מקודם לשמעון המכבי, אולם יש לקבל כדבר שהוכח שהוא נטבע בשנה הרביעית של מלחמת היהודים הראשונה כשירושלים הייתה כבר במצור". למרות דעתו זו הוחלט לפרט בשובל הבול את שתי הדעות שהיו קיימות במחקר באותם ימים, ולרשום "מטבע ברונזה מתקופת המכבים או המרד הראשון". כעבור שנה, כשהוכנו בולי סדרת המטבע שהחליפו את בולי דואר עברי תוקן הנוסח, ובשובל הבול נרשם חד משמעית "מרד ראשון".

מטבע של אלכסנדר ינאי
אלכסנדר ינאי היה השליט הראשון משושלת החשמונאים אשר הטביע מטבעות משלו. לצד השימוש בדגמים מסורתיים דוגמת פרח השושן פיתחו אלכסנדר ינאי ויורשיו דגמים נוספים כגון העוגן או קרני שפע.

ב-5 בינואר 1954 הונפקו ארבעה בולים כתוספת לסדרת בולי מטבע. בבול שערכו הנקוב 80 פרוטות הוצג צד הגב של המטבע.

מטבע המנורה של מתתיהו אנטיגונוס
המטבעות שטבע המלך החשמונאי מתתיהו אנטיגונוס השני שונים במידה רבה מאלו שטבעו קודמיו. בתקופתו הוטבעו בנוסף לפרוטות וחצאי הפרוטות שטבעו אלכסנדר ינאי ויוחנן הורקנוס טבע אנטיגונוס גם מטבעות גדולים במשקל ממוצע של 15 גרם ומטבעות בינוניים במשקל ממוצע של 7 גרם. בתקופתו שונתה הטכנולוגיה של הכנת האסימונים לטביעת המטבעות, והם נוצקו בדפוס דו צדדי, אשר אפשר הטבעת מטבעות גדולים ומרשימים.

מרבית הדגמים שהוטבעו על מטבעותיו של מתתיהו אנטיגונוס שימשו גם את קודמיו, ועל רקע זה מודגשת חריגותו של "מטבע המנורה". מאז התגלה לראשונה בשנת 1865 נמצאו עד כה רק כ-40 עותקים מן המטבע הנדיר הזה, שבצדו הקדמי הוטבעה דמותו של שולחן לחם הפנים ובצדו האחורי הוטבעה דמות המנורה. דגם זה הוא ייחודי למטבעות מתתיהו אנטיגונוס, ואפילו בתקופת מלחמת בר כוכבא, בה הרבו להציג את דמות המקדש וכלי הקודש, לא העזו להציג את דמות המנורה.

איסור על יצירת דמות המקדש וכליו מופיעה בתקופה מאוחרת יותר בתלמוד הבבלי: "לא יעשה אדם בית - תבנית היכל, אכסדרה - תבנית אולם, חצר - תבנית עזרה, שולחן - תבנית שולחן, מנורה - תבנית מנורה. אבל הוא עושה של ה' [חמישה קנים] ושל ו' [שישה קנים] ושל ח' [שמונה קנים], ושל ז' [שבעה קנים] לא יעשה". ייתכן וניתן ללמוד מאיסור מאוחר זה גם על תקופות קדומות יותר ולהסביר בכך את נדירות הופעתו של סמל המנורה במטבעות היהודים.

בשנת 2018 הנפיק השירות הבולאי גיליונית זיכרון שהוקדשה לנושא סמל המנורה, תחת הכותרת "מן המקדש לסמל מדינת ישראל". בגיליונית שולבו ייצוגים שונים של המנורה, החל מימי בית שני וכלה בתקופת מדינת ישראל. המוצג הקדום ביותר ששולב על ידי המעצבת מירי ניסטור היה צד הגב של המטבע מימי מתתיהו אנטיגונוס, אחרון המלכים החשמונאיים.

בשנת 2006 החל ארגון האומות המאוחדות להנפיק סדרת בולים במסגרתה הוקדש לכל חברה באו"ם בול ועליו דגל המדינה ואחד ממטבעותיה. בבול שהוקדש למדינת ישראל הוצג מטבע של 10 אגורות הכולל העתק של המטבע עם דמות המנורה

תקופת בית הורדוס
המלך הורדוס ויורשיו הרבו לטבוע מטבעות ועליהם מגוון של דגמים המיוחדים להם. מבין כל המטבעות האלו רק מטבע אחד, מימיו של המלך אגריפס הראשון, הופיע על בולי מדינת ישראל.

מטבע קיסריה של אגריפס הראשון

מטבע בדגם דומה לזה הוטבע שנה קודם לכן, בשנת 7 (LZ) למלכותו של אגריפס הראשון. זה היה המטבע הקדום ביותר הנושא את שמה של העיר קיסריה. המטבע משנת 8 שימש כמודל למדליה שהונפקה על ידי החברה הממשלתית למדליות ומטבעות בשנת 1965

ב-22 במרץ 1967 הונפקה סידרה בת שלושה בולים שהוקדשה לנמלים עתיקים בארץ ישראל. מעצב הסדרה, אוסוואלד אדלר, בחר לשבץ בשובל הבול שהוקדש לנמל קיסריה את המטבע העתיק שהטביע אגריפס הראשון.

מלחמת היהודים ברומאים
בשנת 66 לספירה, עם פרוץ מלחמת השחרור הלאומי של היהודים כנגד השלטון הרומאי, החלה ההנהגה היהודית של המרד לטבוע מטבעות הן כצורך מעשי של חיי הכלכלה היום יומית והן כאקט של עצמאות. במטבעות שולבו סמלים וכתובות שנועדו להעצים את המסר של עצמאות וחיים לאומיים יהודיים. מסרים אלו הם שמשכו את תשומת ליבם של מעצבי הבולים הראשונים של מדינת ישראל.

פרוטה מן השנה השנייה למלחמה

ב-16 במאי 1948, היום הראשון להפעלת דואר ישראל, הונפקה סדרת בולי דואר עברי. בבול שערכו הנקוב 5 מיל הוצג צד הגב של המטבע. הבול (והמטבע שעליו) הודפס על בול יום הבולאות שהונפק בשנת 1991.

דגם זה הופיע גם בבול שערכו הנקוב 5 מיל מסדרת בולי דמי דואר שהונפקה ב-28 במאי 1948, בבול שערכו הנקוב 5 פרוטות מסדרת המטבע שהונפקה ב-18 בדצמבר 1949, בבול שערכו הנקוב 5 פרוטות מבולי המהדורה המתוקנת של סדרת המטבע שהונפקה ב-24 באוקטובר 1950, בבול שערכו הנקוב 5 פרוטות מסדרת בולי שרות שהונפקה ב-1 בפברואר 1951, ובבול שערכו הנקוב 35 פרוטות מן התוספת לסדרת בולי מטבע שהונפקה ב-30 במרץ 1952.

שקל מן השנה השנייה למלחמה

בשנת 1267 עלה הרמב"ן (רבי משה בן נחמן) לארץ ישראל. כאשר שהה בעיר עכו, הראו לו המקומיים מטבע עתיק ועליו אותיות בכתב לא ברור. השומרונים תושבי עכו (אותם הוא מכנה "כותיים") פירשו עבורם את הכתוב על המטבע, כפי שתיאר הרמב"ן:.
חוקרים שונים התלבטו לגבי הסיבה שגרמה לשומרונים לטעות בפיענוח הכתובת שבפני המטבע, ולקרוא "שקל השקלים" במקום "שקל ישראל". רבי עזריה מן האדומים, שהיה הראשון שהבחין בהבדל שבין תיאורו של הרמב"ן ובין הכתובת שעל המטבע, כתב: "לבי אומר לי כי הרב נחמני ז"ל שכח וכתב "שקל השקלים" תחת "שקל ישראל". יעקב משורר טען כי "האות יו"ד העברית קרובה מאוד בצורתה לה"א השומרונית, והאות רי"ש העברית דומה לקו"ף השומרונית. השומרונים החלו לקרא את המילה השנייה שבכתובת: "השק" ואז השלימו את שתי האותיות האחרונות וקראו "השקלם" (בכתיב חסר)". יוסף עופר קיבל את תחילת הסברו של יעקב משורר, אולם הציע כי השומרונים קראו במקום "ישראל" את המילה "השקאל". הוא טען כי בהשפעת השפה הערבית הבינו השומרונים את המילה הזו כריבוי של המילה "שקל", ולמעשה תרגמו את הכתוב על המטבע במקום לקרוא את הדברים כפשוטם.

כחמישים שנים לאחר מכן, בתחילת המאה ה-14, הגיע מטבע של שקל לידיו של אשתורי הפרחי. בספרו כפתור ופרח הוא תיאר את המטבע במילים הבאות:.

לא ברור אם האישים השונים שהתייחסו לתיאור המטבע החזיקו בידם שקל מן השנה השנייה למלחמה, ובהחלט ייתכן כי ראו שקל מן השנה השלישית למלחמה או שקל מן השנה הרביעית למלחמה, הזהים בצורתם (כמפורט בהמשך הערך) למעט שנת ההטבעה.

שני צדי המטבע הופיעו על בולים בהזדמנויות שונות.

ב-16 במאי 1948, היום הראשון להפעלת דואר ישראל, הונפקה סדרת בולי דואר עברי. בבול שערכו הנקוב 20 מיל הוצג צד הפנים של המטבע. הבול (והמטבע שעליו) הודפס על בול יום הבולאות שהונפק בשנת 1990 ועל גיליונית המזכרת שהוקדשה למוזיאון לתולדות הדואר והבולאות. דגם זה הופיע גם בבול שערכו הנקוב 20 מיל מסדרת בולי דמי דואר שהונפקה ב-28 במאי 1948.

שני צדדיו של המטבע שובצו בבול שערכו הנקוב 250 מיל מסדרת בולי דואר עברי. הבול (והמטבע שעליו) הודפס על גיליונית זיכרון שהונפקה בשנת 1974 לרגל תערוכת הבולים "ירושלים 73".

צד הגב של המטבע הופיע בחותמת שהוטבעה בעיר חיפה ב-30 במרץ 1951 לרגל הכינוס הנומיסמטי שנערך בעיר.

פרוטה מן השנה השלישית למלחמה

ב-16 במאי 1948, היום הראשון להפעלת דואר ישראל, הונפקה סדרת בולי דואר עברי. בבול שערכו הנקוב 10 מיל הוצג צד הפנים של המטבע.

דגם זה הופיע גם בבול שערכו הנקוב 10 מיל מסדרת בולי דמי דואר שהונפקה ב-28 במאי 1948, בגיליונית הזיכרון תבול שכללה ארבעה בולים בערך נקוב של 10 פרוטות שהונפקה ב-1 במאי 1949, בבול שערכו הנקוב 10 פרוטות מסדרת המטבע שהונפקה ב-18 בדצמבר 1949, בבול שערכו הנקוב 10 פרוטות מבולי המהדורה המתוקנת של סדרת המטבע שהונפקה ב-24 באוקטובר 1950, ובבול שערכו הנקוב 40 פרוטות מן התוספת לסדרת בולי מטבע שהונפקה ב-30 במרץ 1952.

שקל מן השנה השלישית למלחמה

התייחסות לדרך בה פרשו חוקרים שונים במהלך ההיסטוריה את הדגמים המופיעים במטבע מפורטת לעיל תחת הכותרת שקל מן השנה השנייה למלחמה.

שני צדדיו של המטבע שובצו בבול שערכו הנקוב 500 מיל מסדרת בולי דואר עברי אשר הונפקה ב-16 במאי 1948, היום הראשון להפעלת דואר ישראל. הבול (והמטבע שעליו) הודפס על גיליונית זיכרון שהונפקה בשנת 1974 לרגל תערוכת הבולים "ירושלים 73".

צד הגב של המטבע הופיע בחותמת שהוטבעה בעיר חיפה ב-30 במרץ 1951 לרגל הכינוס הנומיסמטי שנערך בעיר.

רבע שקל מן השנה הרביעית למלחמה

ב-5 בינואר 1954 הונפקו ארבעה בולים כתוספת לסדרת בולי מטבע. בבול שערכו הנקוב 95 פרוטות הוצג צד הפנים של המטבע. דגם זה (בתוספת הדפס רכב עם הערך הנקוב) שימש גם לעיצוב סדרת בולי המעבר בשנת 1960, והופיע בעשרת הבולים שהונפקו ב-6 בינואר 1960 ובבול הנוסף שהונפק ב-6 ביולי 1960.

חצי שקל מן השנה הרביעית למלחמה

ב-16 במאי 1948, היום הראשון להפעלת דואר ישראל, הונפקה סדרת בולי דואר עברי. בבול שערכו הנקוב 3 מיל הוצג צד הפנים של המטבע.

דגם זה הופיע גם בבול שערכו הנקוב 3 מיל מסדרת בולי דמי דואר שהונפקה ב-28 במאי 1948, בבול שערכו הנקוב 3 פרוטות מסדרת המטבע שהונפקה ב-18 בדצמבר 1949, בבול שערכו הנקוב 3 פרוטות מבולי המהדורה המתוקנת של סדרת המטבע שהונפקה ב-24 באוקטובר 1950, ובבול שערכו הנקוב 20 פרוטות מן התוספת לסדרת בולי מטבע שהונפקה ב-30 במרץ 1952.

שקל מן השנה הרביעית למלחמה
התייחסות לדרך בה פרשו חוקרים שונים במהלך ההיסטוריה את הדגמים המופיעים במטבע מפורטת לעיל תחת הכותרת שקל מן השנה השנייה למלחמה.

אחד ממטבעות השקל שהוטבעו בשנה הרביעית למלחמה התגלגל במאה ה-16 לידיה של "אלמנת החסיד יצחק האגיו ספרדי ז"ל אשר היה מתושבי פררה". רבי עזריה מן האדומים, אשר ראה את המטבע שברשותה, תיאר אותו בספר "מאור עיניים" שפרסם בשנת 1574. בנוסף לתיאור המילולי שילב רבי עזריה בספרו גם איור של המטבע. הוא לא הצליח להבין את משמעות האותיות "שד" (שנת ד') המוטבעות בפני המטבע מעל הגביע, ופירש אותן כראשי תיבות של המילים "שקל דוד".

שני צדדיו של המטבע שובצו בבול שערכו הנקוב 1000 מיל מסדרת בולי דואר עברי אשר הונפקה ב-16 במאי 1948, היום הראשון להפעלת דואר ישראל. הבול (והמטבע שעליו) הודפס על גיליונית זיכרון שהונפקה בשנת 1974 לרגל תערוכת הבולים "ירושלים 73".

צד הגב של המטבע הופיע בחותמת שהוטבעה בעיר חיפה ב-30 במרץ 1951 לרגל הכינוס הנומיסמטי שנערך בעיר.

חגיגות הניצחון של הרומאים
עם הכנעת המרד היהודי, שכללה את כיבוש ירושלים ושריפת בית המקדש, התפנו הרומאים לחגוג את ניצחונם הגדול. לצד תהלוכות ניצחון והקמת מבני ציבור מפוארים לציון הכנעת היהודים (דוגמת הקולוסיאום ושער טיטוס ברומא) טבעו הרומאים שורה ארוכה של מטבעות ניצחון. מטבעות ניצחון אלו הוטבעו בשלל דגמים הן ברומא והן במטבעות אחרות ברחבי העולם הרומי, דוגמת ספרד, מצרים וקיסריה שבארץ ישראל. מספר דגמי המטבעות שהוטבעו לרגל הניצחון על היהודים עלה משמעותית על אלו שטבעו הרומאים בעקבות ניצחונות חשובים קודמים, דוגמת הניצחונות על המצרים, הדאקים, הגרמנים והספרדים.

מטבע "יהודה השבויה"
מבין הדגמים השונים של מטבעות הניצחון הרומאיים בולטים במיוחד אלו בהם נרשמה במפורש הכתובת "יהודה השבויה" (IVDEA CAPTA). במטבעות יהודה השבויה מופיעים דימויים שונים של יהודה הכנועה, בדמות אישה אבלה או בדמות של שבוי כפות, הנתונה למרותה של רומא המנצחת, בדמות חייל חמוש.

ב-4 במרץ 1949 הנפיק דואר ישראל מעטפה מקושטת לקראת יום העצמאות הראשון של מדינת ישראל. על המעטפה הודפס בול שערכו הנקוב 30 פרוטות ולצדו איור שנועד לסמל את תקומת עם ישראל בארצו. מתחת לסמל המדינה שובץ המטבע הרומאי המסמל את הכניעה ומימינו סמל צה"ל, המייצג את הניצחון בשנת 1948.

מלחמת בר כוכבא
עם פרוץ מרד בר כוכבא החלה הנהגת המרד להנפיק מטבעות לשימוש האוכלוסייה היהודית בארץ ישראל. כל המטבעות שטבע בר כוכבא, בלי יוצא מן הכלל, הוטבעו על גבי מטבעות רומיים, תוך שהם מוחים באופן סמלי את צלם הקיסר והתיאורים האליליים שהיו על המטבעות הרומיים. ידועים מקרים אחרים בהיסטוריה בהם נעשה שימוש חוזר במטבעות ישנים לצורך טביעה של מטבעות חדשים, אולם לא באופן גורף ומוחלט כפי שנעשה במטבעות תקופת בר כוכבא. ייתכן ויש לפרש זאת כאקט מכוון שנועד להמחיש את גירוש הנוכחות הרומאים בארץ ישראל.

הסמלים ששובצו במטבעות בר כוכבא הציגו באופן חד וברור את מטרת המלחמה ברומאים תוך הדגשת הקשר אל ירושלים ובית המקדש. דגמים אלו כללו בין היתר את חזית בית המקדש, את כלי הקודש ששימשו את הכוהנים (כגון החצוצרות והנבל), ואת ארבעת המינים שהמחישו את מצוות העלייה לרגל. דגמים לאומיים אלו הם שמשכו את תשומת ליבם של מעצבי הבולים הראשונים של מדינת ישראל.

איסר מן השנה הראשונה למלחמה

בעקבות חנוכת מוזיאון קדמן למטבעות בשנת 1962, הצליח מייסד המוזיאון ליאו קדמן לארגן בסוף שנת 1963 כינוס נומיסמטי בין-לאומי ראשון בישראל. ביום פתיחת הכינוס בירושלים הוטבעה חותמת דואר מיוחדת. כחלק מעיצוב החותמת שולב המטבע מימי מלחמת בר כוכבא, הכולל את שמה של העיר ירושלים.

ליאו קדמן, שעמל רבות לארגן את הכנס והצליח לשכנע את בכירי החוקרים בעולם להגיע לישראל ולהשתתף בכנס, התרגש מאוד באירוע הפתיחה שהתקיים באוניברסיטה העברית בירושלים. כאשר צעד קדמן לעבר דוכן הנואמים באירוע השיא של חייו המקצועיים כחוקר מטבעות, הוא לקה בהתקף לב, צנח ומת לעיני כל משתתפי הכינוס. האירוע החגיגי הפך לאירוע אבל, במסגרתו ספדו לליאו קדמן בכירי הנומיסמטים בעולם.

סלע מן השנה הראשונה למלחמה

מראה חזית המבנה שעל פני המטבע הקנה לו את הכינוי בָּאוּאָבֶּה (דלתות) בקרב סוחרי המטבעות הערבים.

שני צדי המטבע הופיעו על בולים בהזדמנויות שונות.

ב-5 בינואר 1954 הונפקו ארבעה בולים כתוספת לסדרת בולי מטבע. בבול שערכו הנקוב 100 פרוטות הוצג צד הפנים של המטבע.

ב-16 במאי 1948, היום הראשון להפעלת דואר ישראל, הונפקה סדרת בולי דואר עברי. בבול שערכו הנקוב 50 מיל הוצג צד הגב של המטבע.

דגם זה הופיע גם בבול שערכו הנקוב 50 מיל מסדרת בולי דמי דואר שהונפקה ב-28 במאי 1948, בבול שערכו הנקוב 50 פרוטות מסדרת המטבע שהונפקה ב-18 בדצמבר 1949, בבול שערכו הנקוב 50 פרוטות מבולי המהדורה המתוקנת של סדרת המטבע שהונפקה ב-24 באוקטובר 1950, בבול שערכו הנקוב 40 פרוטות מסדרת בולי שרות שהונפקה ב-1 בפברואר 1951, ובבול שערכו הנקוב 85 פרוטות מן התוספת לסדרת בולי מטבע שהונפקה ב-30 במרץ 1952.

דינר מן השנה הראשונה למלחמה
במקורות היהודיים נקרא מטבע הדרכמה היוונית, ובעקבותיו מטבע הדינר הרומי, בשם "זוז". יש הסבורים כי כינוי זה מקורו בשמו של האל היווני זאוס, שדמותו הופיעה על מטבעות הדרכמה היוונית בתקופת אלכסנדר מוקדון ויורשיו.

שני צדי המטבע הופיעו על בולים בהזדמנויות שונות.

צד הפנים של המטבע הופיע על בול שהונפק בשנת 1997 לציון נר שישי של חנוכה, חלק מסדרת בולי חנוכה שהונפקה משנת 1993 עד שנת 1999.

צד הגב של המטבע הופיע על בול בערך נקוב של 15 מיל מסדרת בולי דואר עברי שהונפקה ב-16 במאי 1948, היום הראשון להפעלת דואר ישראל. דגם זה הופיע גם בבול שערכו הנקוב 15 פרוטות מסדרת המטבע שהונפקה ב-18 בדצמבר 1949, בבול שערכו הנקוב 15 פרוטות מבולי המהדורה המתוקנת של סדרת המטבע שהונפקה ב-24 באוקטובר 1950, בבול שערכו הנקוב 15 פרוטות מסדרת בולי שרות שהונפקה ב-1 בפברואר 1951, ובבול שערכו הנקוב 45 פרוטות מן התוספת לסדרת בולי מטבע שהונפקה ב-30 במרץ 1952.

מעה מן השנה השנייה למלחמה

צד הגב של המטבע הופיע על בול שערכו הנקוב 30 פרוטות מסדרת המטבע שהונפקה ב-18 בדצמבר 1949, בבול שערכו הנקוב 30 פרוטות מבולי המהדורה המתוקנת של סדרת המטבע שהונפקה ב-24 באוקטובר 1950, בבול שערכו הנקוב 30 פרוטות מסדרת בולי שרות שהונפקה ב-1 בפברואר 1951, ובבול שערכו הנקוב 60 פרוטות מן התוספת לסדרת בולי מטבע שהונפקה ב-30 במרץ 1952.

דינר מן השנה השנייה למלחמה

ב-5 בינואר 1954 הונפקו ארבעה בולים כתוספת לסדרת בולי מטבע. בבול שערכו הנקוב 125 פרוטות הוצג צד הגב של המטבע.

מטבעות הערים תחת שלטון הרומאים
בין המאה הראשונה ומחצית המאה השלישית לספירה, תחת השלטון הרומאי על ארץ ישראל, הוענקה לערים רבות הזכות לטבוע מטבעות באופן עצמאי. הערים הורשו לטבוע מטבעות ברונזה בעריכים נמוכים שנועדו לספק את צורכי הכלכלה המקומית, בעוד הזכות לטבוע מטבעות בכסף ובזהב נשמרה למִטבעות המרכזיות של האימפריה הרומית. כ-40 ערים (כולל בעבר הירדן המזרחי) טבעו מטבעות בתקופה זו, ובהן אשקלון, בניאס, דור, טבריה, יפו, עזה, עכו, ציפורי, קיסריה, ושכם. במחצית המאה השלישית לספירה השתנתה מדיניות טביעת המטבעות באימפריה הרומית, ומרבית מִטבעות הערים נסגרו. פעילות הטביעה רוכזה במִטבעות הראשיות שפעלו בערים דוגמת רומא, ליון, אנטיוכיה ואלכסנדריה.

מטבע יפו מימי הקיסר אלגבלוס
יפו, שהייתה עיר יהודית גדולה בתקופת ימי בית שני, נכבשה על ידי הרומאים בראשית המרד היהודי. העיר החרבה, שמרבית תושביה היהודים נטבחו או נפלו בשבי, נוסדה מחדש בשנת 67 ושמה הוסב לפלאביה יופה, כלומר לשם העיר המקורית התווסף שם משפחתם של הקיסרים הפלאביים שלכדו אותה. למרות היותה עיר חשובה, לא הוטבעו בה מטבעות רבים כפי שנעשה בערים האחרות בארץ ישראל, דוגמת עזה, אשקלון, קיסריה או עכו.

המטבע הרומאי "סמיס" נזכר במקורות היהודיים בשמות משובשים, דוגמת "מסמס" או "מסומס".

ב-22 במרץ 1967 הונפקה סידרה בת שלושה בולים שהוקדשה לנמלים עתיקים בארץ ישראל. מעצב הסדרה, אוסוואלד אדלר, בחר לשבץ בשובל הבול שהוקדש לנמל יפו את המטבע העתיק שהטביע הקיסר אֶלַאגַבַּאלוּס.

מטבע עכו מימי הקיסר אלגבלוס
עכו הייתה אחת משלוש הקולוניות הרומיות בארץ ישראל (נוסף לאיליה קפיטולינה [ירושלים] ולקיסריה), ומעמד זה הוענק לה על ידי הקיסר קְלַאוּדִיוּס. עיר חשובה זו הנפיקה מטבעות רבים במהלך התקופה הרומית, ועליהם בעיקר מראה העיר והמקדש שלה. המטבע שהונפק בימיו של הקיסר אֶלַאגַבַּאלוּס מציג את מראה העיר עכו מנקודת מבטו של הנוסע המגיע אליה בספינה.

ב-22 במרץ 1967 הונפקה סידרה בת שלושה בולים שהוקדשה לנמלים עתיקים בארץ ישראל. מעצב הסדרה, אוסוואלד אדלר, בחר לשבץ בשובל הבול שהוקדש לנמל עכו את המטבע העתיק שהטביע הקיסר אֶלַאגַבַּאלוּס.

מטבע קיסריה מימי הקיסר דקיוס טריאנוס
קיסריה הייתה אחת משלוש הקולוניות הרומיות בארץ ישראל (נוסף לאיליה קפיטולינה [ירושלים] ולפתולמאיס [עכו]), ומאז קיבלה את המעמד הזה בימי הקיסר טְרַאיָאנוּס שולבה בכל המטבעות הרבים שהוטבעו בה הכתובת: מושבה ראשונה על שם פלאביוס אוגוסטוס, קיסריה המטרופולין (colonia prima flavia augusta caesarea metropolis). כתובת זו הוטבעה בלטינית, אף על פי ששפת הדיבור של תושבי העיר הייתה יוונית.

במטבעה של קיסריה הוטבעו לאורך התקופה שעד מחצית המאה השלישית לספירה כ-55 טיפוסים שונים של מטבעות. עם עלייתו לשלטון של הקיסר דקיוס טריאנוס הואץ מאוד קצב ההטבעה ובמהלך השנתיים בהם שלט הוטבעו בקיסריה 75 טיפוסים שונים של מטבעות.יש הסבורים כי מטבעות אלו הוטבעו לקראת ביקור הקיסר דקיוס טריאנוס, או צפייה לביקור כזה, בארץ ישראל, בעוד אחרים דוחים אפשרות זו.

על אחד המטבעות מופיעה כתובת המזכירה באופן מפורש את הנמל של העיר, ויש הרואים במטבע זה עדות להמשך פעילותו של נמל קיסריה במחצית המאה השלישית לספירה, או לשיפוצים שנערכו בנמל.

בשנת 2005 שילב המעצב אליעזר ויסהוף את המטבע בבול שהוקדש לאמות המים של קיסריה, חלק מסדרה שעסקה במפעלי מים קדומים בישראל. המטבע נועד לייצג את השלטון הרומאי, בדומה לכתובת העתיקה ששולבה לצדו בבול. הסדרה הונפקה ב-22 בפברואר 2005.

לקריאה נוספת 
 יעקב משורר, אוצר מטבעות היהודים, יד יצחק בן צבי, ירושלים, 1997.
 יעקב משורר, הצד השלישי של המטבע, יד יצחק בן צבי, ירושלים, 2006.
 יעקב משורר, מטבעות ערי ארץ ישראל ועבר הירדן בתקופה הרומית, קטלוג מספר 252, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1984.
 יעקב משורר, מטבעות עתיקים, ספרייה ארכאולוגית, כתר, ירושלים, 1979.
 מרדכי נרקיס, מטבעות ארץ ישראל, ספר ראשון: מטבעות היהודים, מוסד ביאליק, ירושלים, 1936.
 מרדכי נרקיס, מטבעות ארץ ישראל, ספר שני: מטבעות הנוכרים, מוסד ביאליק, ירושלים, 1938.
 אריה קינדלר, "מטבעות העיר יפו", בתוך: ישראל - עם וארץ, שנתון מוזיאון הארץ, ספר ב'-ג' (21-20), מוזיאון הארץ, 1986, עמ' 21–36.
 אברהם רייפנברג, מטבעות היהודים, ראובן מס, ירושלים, 1947.
 צבי שטאל, סיפורם של מטבעות עתיקים, מוטיב, תל אביב, 1994.
 Leo Kadman, The Coins of Caesarea Maritima, Schocken, Jerusalem, 1957.

קישורים חיצוניים 
 מטבעות העיר קיסריה

הערות שוליים 

בולי ישראל
מטבעות עתיקים