יחסי מזרח טימור–רוסיה

יחסי מזרח טימור–רוסיה, הם היחסים הדו-צדדיים בין מזרח טימור והפדרציה הרוסית. לשתי המדינות אין שגריר תושב במדינה השנייה. רוסיה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאותה של מזרח טימור, והיא אף השתתפה כמעט בכל תוכניות הסיוע של האו"ם, תוך אספקת מזון ואנשי סעד, וכן טייסי תעופה אזרחיים ותחבורה.

קשרים דיפלומטיים 
ב-20 במאי 2002, חתם נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין על אוקאז לפיו רוסיה מכירה בעצמאותה של מזרח טימור, והנחה את משרד החוץ הרוסי לכונן יחסים דיפלומטיים עם המדינה העצמאית החדשה. ב-24 ביוני אותה שנה, אלכסנדר יקובנקו ממשרד החוץ הרוסי הודיע כי בעקבות משא ומתן עם נציגים ממזרח טימור, ביססה רוסיה את קשריה הדיפלומטיים עם מזרח טימור. רוסיה מיוצגת במזרח על ידי השגרירות שלה בג'קרטה, אינדונזיה.

קשרים פוליטיים 
לאחר ניסיון ההתנקשות בחייו של נשיא מזרח טימור ז'וזה רמוס הורטה ב-11 בפברואר 2008, משרד החוץ הרוסי פרסם הצהרה שבה הביע דאגה על ההתפתחויות במזרח טימור, וקרא ליציבות פוליטית באזור.

קשרים הומניטריים 
ביוני 2001, חברת התעופה הרוסית TyumenAviaTrans (הידוע כיום UTair), קיבלה חוזה של שנה אחת לספק את כוח המשימה של האו"ם במזרח טימור עם מסוק תמיכה ניצול של Mil Mi-26, בחוזה בשווי כ-6.5 מיליון דולר.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים