יחסי דרום אפריקה–לסוטו

יחסי דרום אפריקה–לסוטו הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת דרום אפריקה לבין ממלכת לסוֹטוֹ. לסוטו מוקפת מכל צדדיה בדרום אפריקה, ותלויה בדרום אפריקה ברוב ענייניה הכלכליים, ומדיניות החוץ שלה תואמת לעיתים לזו של פרטוריה. שתי המדינות חברות בחבר העמים הבריטי, באיגוד המכס בדרום אפריקה ובקהילת הפיתוח של דרום אפריקה. לדרום אפריקה נציגות עליונה במסרו, בירת לסוטו והנציג שלה שם הוא רב ה. מ. מג'יק. ללסוטו קונסוליה ביוהנסבורג, והקונסול שלה שם הוא מופחט סיקאמאנה.

היסטוריה 
האזור המכונה לסוטו מוקף לחלוטין בדרום אפריקה. לסוטו (בעבר באזוטולנד, תחת חסות בריטית) סופחה למושבת קייפ ב-1871, אך נפרדה ממנה (כמושבת כתר) ב-1884. כאשר האיחוד של דרום אפריקה נוסד ב-1910, היו ניסיונות של בריטניה לכלול את לסוטו באיחוד. ממשלת דרום אפריקה לחצה על בריטניה על שילוב האזור לשטחה. עם זאת, באוקטובר 1966 קיבלה הממלכה עצמאות מלאה. למרות העצמאות הפורמלית, הממשלה בדרום אפריקה מילאה תפקיד מרכזי בעניינים הכלכליים והפוליטיים של השכן, כולל תמיכה בממשלת לסוטו, ראש ממשלת ליאבוואה ג'ונתן. ב-1986, דרום אפריקה תמכה בהפיכה בלסוטו שהביאה את ג'סטין לח'ניה לשלטון. בתורו גירשה ממשלת לח'ניה את חברי הקונגרס הלאומי של אפריקה וכן טכנאים מצפון קוריאה, והדבר הוביל ליחסים טובים יותר בין שתי המדינות.

בספטמבר 1998, דרום אפריקה הובילה התערבות צבאית בלסוטו בשם SADC, לאחר פרעות שלאחר הבחירות ושמועות על הפיכה אפשרית. כוחות SADC נסוגו מלסוטו בחודש מאי של השנה הבאה.

היחסים לאחר עידן האפרטהייד 
בדרום אפריקה נערכו בחירות דמוקרטיות ראשונות בשנת 1994, כאשר השתתפו בהן לראשונה אזרחי דרום אפריקה השחורים. מאז, השפעתה של דרום אפריקה על לסוטו גדלה. היא מעורבת בפרויקט המים של הר לסוטו, אספקת מים מתמשכת ופרויקט כוח הידרו. בחודש אוגוסט 2010, נשיא דרום אפריקה, ג'ייקוב זומה, הוביל קבוצה של משקיעים ופוליטיקאים ללסוטו, שם דנו בשיתוף פעולה בין שתי המדינות ובהתפתחויות פוליטיות אזוריות.

הצעות לסיפוח לסוטו 
בשל היחסים הכלכליים והגאוגרפיים של לסוטו עם דרום אפריקה, פעלו כמה פעילים בלסוטו למען סיפוח המדינה לדרום אפריקה. לסוטו (אז באזוטולנד, תחת חסות בריטית) סופחה למושבת קייפ ב־1871, אך שוב הופרדה ב־1884. כאשר האיחוד של דרום אפריקה נוסד ב־1910, היו מהלכים של בריטניה לכלול את לסוטו באיחוד, אבל אלה נדחו בידי העם.

בשנת 2010 פתח באיגוד המקצועי, ויאני טיהאלי, עתירה התומכת בסיפוח: "יש לנו 30 אלף חתימות, לסוטו לא רק סמויה – דרום אפריקה נעולה, היינו שמורת עבודה לאפרטהייד בדרום אפריקה, אין לנו שום סיבה להתקיים עוד כאומה עם מטבע וצבא משלה". נטאטה מניני, מנהל ארגון צדקה, ציין את מגפת האיידס כסיבה לכך שלסוטו לא תוכל עוד לשרוד כמדינה עצמאית: "לסוטו נלחמת על הישרדות, יש לנו אוכלוסייה של כ־1.9 מיליון, אבל אולי יש כ־400,000 יתומים לאיידס בקרבנו, תוחלת החיים הממוצעת ירדה לגיל 34. אנחנו נואשים".

ראו גם 
 גבול דרום אפריקה–לסוטו

הערות שוליים