אליס מילר (פסיכולוגית)

אָליס מילר (באנגלית: Alice Miller, נולדה בשם אָליסיה אֶנגלַרד (Alicja Englard); 12 בינואר 1923 – 14 באפריל 2010), הייתה פסיכולוגית, פסיכואנליטיקאית ופילוסופית שווייצרית ממוצא פולני-יהודי. היא ידועה בשל ספריה על השפעת התנהגות ההורים על הילדים, שתורגמו לשפות רבות, בעיקר רב המכר "הדרמה של הילד המחונן" (1979, באנגלית ב-1981), שעורר עניין ציבורי. עמדותיה בעניין השלכותיה של התעללות הורית בילדים היו רבות השפעה, וכך גם ביקורתה על הפסיכואנליזה ועל הגישות המסורתיות לגידול ילדים שהיא תיארה כהרסניות.

קורות חייה
מילר נולדה בפיוטרקוב טריבונלסקי שבפולין למשפחה יהודית, בתם הבכורה של גוט ומיילך אנגלרד, ולה אחות צעירה ממנה בחמש שנים, אירנה. מ-1931 עד 1933 גרה המשפחה בברלין בירת גרמניה, ועם עליית הנאצים לשלטון שבה לעיר הולדתה בפולין. במלחמת העולם השנייה הצליחה לברוח מהגטו בעירה ואף להבריח את אמה ואחותה משם, והיא חיה בוורשה תחת שם אחר, אליסיה רוסטובסקה, כקתולית. אביה נספה בגטו ב-1941.

ב-1946 עברה לשווייץ, שם למדה באוניברסיטת בזל. ב-1949 נישאה לסוציולוג השווייצרי אנדריאס מילר, במקור פולני קתולי, שעבר עמה מפולין לשווייץ כסטודנטים. הם התגרשו ב-1973. נולדו להם שני ילדים, מרטין (1950) ויולקה (1956), שנולדה עם תסמונת דאון. (זמן קצר לאחר מותה של אמו התראיין מרטין מילר ל"דר שפיגל" וסיפר כי בילדותו הוכה שנים רבות על ידי אביו, בנוכחות אמו; תחילה סיפר כי התערבה וניסתה להגן עליו, אך מאוחר יותר טען שהיא לא התערבה, וכך גם כתב בספרו האוטוביוגרפי על חייו בצילה, "הדרמה האמיתית של הילד המחונן", שעורר סערה. אירועים אלה התרחשו עשרות שנים לפני שאליס מילר כתבה על הסכנות שבשיטות גידול ילדים אלו.)

בשנת 1953 סיימה מילר דוקטורט בפילוסופיה, פסיכולוגיה וסוציולוגיה. בין השנים 1953–1960 למדה פסיכואנליזה ועבדה עד 1980 בציריך.

ב-1980 הפסיקה לעסוק בפסיכואנליזה הקלאסית, והתעמקה בחקר הילדות. היא ביקרה את אבות הפסיכואנליזה זיגמונד פרויד וקרל גוסטב יונג. בשלושת ספריה הראשונים עסקה בעיקר במה שתיארה כ"כתמים עיוורים" בתחום הפסיכואנליזה, אך בספרה הרביעי היא כבר טענה כי הפסיכואנליזה כלל אינה מעשית. ב-1985 כתבה על מחקרה בתקופת עבודתה כפסיכואנליטיקאית: "במשך עשרים שנה ראיתי אנשים שמכחישים את טראומות הילדות שלהם, עושים אידיאליזציה להוריהם, ומתנגדים לאמת אודות ילדותם בכל דרך".

ב-1985 עזבה מילר את שווייץ ועברה ליישוב סן-רמי-דה-פרובנס שבדרום צרפת. ב-1986 הוענק לה הפרס הספרותי ע"ש יאנוש קורצ'אק על ספרה Thou Shalt Not Be Aware: Society's Betrayal of the Child.

ב-1987 הודיעה מילר בריאיון על דחייתה את הפסיכואנליזה, ובשנה שלאחר מכן ביטלה את חברותה בחברה הפסיכואנליטית השווייצרית ובאגודה הפסיכואנליטית הבינלאומית (IPA). לטענתה, התאוריה הפסיכואנליטית מונעת מקורבנות ההתעללות בילדים לזהות את הפגיעה שנגרמה להם, ולהתמודד עם השלכות ההתעללות, מכיוון שהיא משאירה אותם עם המסורת הישנה של האשמת הילדים והגנה על ההורים (בין השאר באמצעות התייחסות לתלונות הילדים על אלימות הוריהם כפנטזיה).

אחד מספריה האחרונים של מילר, Bilder meines Lebens (תמונות מחיי, 2006), הוא אוטוביוגרפיה לא-רשמית שבה בחנה את התהליך הרגשי שעברה מילדותה העשוקה, דרך פיתוח תאוריות ותובנות. התהליך מתואר דרך הצגה ודיון על 66 ציורים מקוריים שציירה בשנים 1973-2005.

עד מותה ב-2010 עסקה בהעלאת מאמרים וחומרים לאתר האינטרנט שלה ומענה למאות מכתבי קוראים. היא התאבדה בגיל 87 בביתה בדרום צרפת, לאחר שאובחנה בשלב מתקדם של סרטן הלבלב.

שיטתה 
ההשפעה הגדולה של מילר על עולם הפסיכותרפיה, היא בתחום הנרקיסיזם. 

תמצית יסודותיה של מילר:

1. צורך בסיסי של כל ילד הוא לקבל יחס של כבוד ורצינות, שיראו בו מוקד עצמאי של פעילות: רגשות, תחושות וביטוייהם. אם הילד יקבל תחושה מכבדת זו, הוא יוכל בבוא עת הפרידה, לוותר על הסימביוזה עם אמו ולצעוד את צעדיו אל האינדיבידואציה. צורך זה מכנה מילר 'צורך נרקיסיסטי בריא'.

2. הורים שאינם מסוגלים להעניק יחס זה אלא רוצים שהילדים ישרתו את צורכיהם של ההורים, מאותתים לילדים שהם דורשים מהם דמות מסוימת שתשרת את ההורים.

3. הילדים אשר קיומם תלוי בהוריהם, והם רגישים לאותותיהם של הוריהם, עושים כל אשר ביכולתם כדי למלא את צורכיהם של ההורים. הילדים האלה אינם זוכים ליחס של כבוד לעולמם הפנימי, וכל ישותם משועבדת לשרת את רצון ההורים.

4. הילדים האלה, אשר מעולם לא זכו בקבלה וכבוד לרגשותיהם, גדלים בעולם עם חסך וחסר ענק. המקום היחיד שבו הם מרגישים מוערכים, הוא כשהם מקבלים הערצה מהסביבה. ההערצה היא עבורם תחליף להערכה הטבעית שהם היו זקוקים לה בילדותם והיא נעשקה מהם. זהו לשיטתה של מילר המקור של ההפרעה הנרקיסיסטית.

ספריה 
 The Drama of the Gifted Child, (1978), revised in 1995 and re-published by Virago as The Drama of Being a Child. 
 תרגום עברי: אליס מילר, הדרמה של הילד המחונן: והחיפוש אחר העצמי האמיתי, מגרמנית: יהודית גולדברג, תל אביב: דביר, תשנ"ב 1992.
 Prisoners of Childhood (1981) , which is The Drama of the Gifted Child under a new title
 For Your Own Good: Hidden Cruelty in Child-Rearing and the Roots of Violence (1983)  (הטקסט זמין ללא תשלום)
 תרגום עברי: אליס מילר, בראשית היה חינוך, מגרמנית: אדם טננבאום, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, דביר, תש"ע 2010.
 Thou Shalt Not Be Aware: Society's Betrayal of the Child (1984) 
 Banished Knowledge: Facing Childhood Injuries 
 The Untouched Key: Tracing Childhood Trauma in Creativity and Destructiveness 
 Pictures of a Childhood: Sixty-six Watercolors and an Essay 
 Paths of Life: Seven Scenarios (1999) 
 Breaking Down the Wall of Silence: The Liberating Experience of Facing Painful Truth 
 The Truth Will Set You Free: Overcoming Emotional Blindness (2001) 
 The Body Never Lies: The Lingering Effects of Cruel Parenting (2005) , Excerpt
 Free From Lies: Discovering Your True Needs (2009)

קישורים חיצוניים 

 
 Alice Miller Library
 דיאן קונורס, ריאיון עם אליס מילר, 1997 
 סטיבן כמזי, סקירת הספר 'Paths of Life: Seven Scenarios'
 סטיבן כמזי, סקירת הספר 'The Body Never Lies: The Lingering Effects of Cruel Parenting'

הערות שוליים

פסיכואנליטיקאיות יהודיות
פסיכואנליטיקאים יהודים
פסיכולוגים יהודים
בוגרי אוניברסיטת בזל
יהודיות פולניות
מדענים יהודים שווייצרים
פסיכולוגים שווייצרים
יהודים בשואה: פולין
ניצולות השואה
מתאבדות: חולות סופניות
ילידות 1923
מתאבדות
פולניות שנפטרו ב-2010
פולנים שנפטרו ב-2010