יהדות עבר הירדן המזרחי

בתחומי עבר הירדן המזרחי (בעבר חלק מארץ ישראל המקראית וכיום בתחומי הממלכה הירדנית ההאשמית המודרנית) התגוררו יהודים החל בתקופת ההתנחלות ועד הקמת מדינת ישראל ב-1948.

תקופת המקרא 
בעבר הירדן המזרחי שכנו נחלותיהם של השבטים ראובן וגד, כמו גם מחצית מנחלתו של שבט מנשה. הראשונים בקשו ממשה את הרשות להתיישב בעבר הירדן המזרחי, שהיה פורה ומתאים לגידול מקניהם הרב. משה סירב אך לבסוף הסכים לכך בתנאי אחד; שבני ראובן וגד יצעדו ראשונים בקרבות כיבוש הארץ. כך היה, ועם סיום מלאכת כיבוש הארץ, עברו בני ראובן וגד את הירדן מזרחה והתיישבו שם. כשחזרו בנו מזבח גדול שנראה כמו המזבח במשכן. הדבר כמעט וגרם למלחמת אחים, שנמנעה בעקבות בירור מקדים על ידי יהושע ופנחס הכהן. שניים וחצי השבטים טענו שהמזבח נועד כדי להדגיש את השתייכותם לעם ישראל.

המלכים שאול ודוד ניהלו מלחמות נגד העמונים, שישבו בעבר הנהר. דוד היה זה שהצליח לבסוף לכבוש את בירתם, חשבון. עם פילוג הממלכה המאוחדת לאחר מות שלמה, נשלט עבר הירדן בידי ממלכת ישראל, עד שנכבשה בידי אשור. האשורים הגלו את תושבי ממלכת ישראל ולא נודע מה עלה בגורלם.

התקופה החשמונאית 
 
באותה תקופה החל שיתוף הפעולה בין הממלכה הנבטית לבין היהודים בפיקודו של יהודה המכבי, הנבטים סיפרו ליהודה המכבי שהיהודים בגלעד נתונים בסכנה, והאיצו בו לבוא לעזרתם.  

יונתן הוופסי היה ראשון מלכי בית חשמונאי שכבש בעבר הירדן. יורשיו הרחיבו את שטח ממלכת יהודה בעבר הירדן עד לשיא בימי אלכסנדר ינאי המלך, שניהל מלחמות עם הנבטים ועם ערי הדקאפוליס היווניות.   

יוסף בן מתתיהו השתמש במילה "פראיה" כדי לציין את התחום היהודי שבעבר הירדן, ולפעמים גם את עבר הירדן כולו. השם "פראיה" נזכר בלטינית גם בספרו של פליניוס הזקן, "תולדות הטבע". בברית החדשה ובספרות חז"ל נקרא האזור "עבר הירדן". בתחילת שלטון בית חשמונאי הייתה פראיה מיושבת ברובה לא-יהודים, אולם יוחנן הורקנוס ואלכסנדר ינאי נקטו במדיניות ייהוד ובזמן הורדוס כבר היה לפראיה צביון יהודי ברור.

התקופה הרומית 

בשנת 63 לפני הספירה כבשה האימפריה הרומית את ממלכת החשמונאים, אך ההתיישבות היהודית המשיכה להתקיים בה ואף שגשגה. בעראק אל אמיר נמצאה מצודה מפוארת המשויכת למשפחת בית טוביה העשירה והמיוחסת, ובחפירה ארכאולוגית התגלתה בה כתובת.

עם פרוץ המרד הגדול בשנת 66 השתלטו המורדים היהודים על מכוור והחזיקו בו. הלגאטוס סקסטוס לוסיוס באסוס שהכניע את המורדים בהרודיון, פנה משם להטיל מצור על מכוור בשנת 72 בעזרת הלגיון העשירי פרטנסיס. הצבא הרומי הקים סוללה ושיפוע כדי לצור על המבצר, אך המורדים נכנעו לפני שהרומאים תקפו, והורשו לעזוב את המבצר. הרומאים החריבו את המבצר והותירו ממנו רק את יסודותיו.

לאחר כישלונו של מרד בר כוכבא, יצרו הרומאים מפרוביניקיית יהודה ופרוביניקיית סוריה, את פרוביניקיה סוריה-פלשתינה, על מנת להשכיח את מורשתה היהודית של ארץ ישראל. האימפריה הרומית המשיכה והתעמרה ביהודים, והאוכלוסייה היהודית בארץ ישראל משני עברי הירדן הלכה והידלדלה; ואולם, בניגוד לארץ ישראל המערבית, שהייתה מיושבת ביהודים באופן בלתי פוסק (בירושלים וסביבותיה, בחברון, בשכם ובגליל), האוכלוסייה היהודית בעבר הירדן המזרחי נעלמה במורצת הדורות. בתקופה הביזנטית תועדה נוכחות יהודית במצבות צוער, ובשנת 530 הוסב בית הכנסת בג'רש לכנסייה. בתקופה המוסלמית נותרו היהודים שם רק מתי מעט ובימי הביניים המאוחרים כבר לא נותרו יהודים בעבר הירדן. מאז לא חודשה ההתיישבות היהודית ממזרח לירדן ומדרום לירמוך.

התקופה הבריטית ומדינת ישראל 
בהצהרת בלפור הובטחה ארץ ישראל לעם היהודי. מנהיגי הישוב היהודי חיים וייצמן וזאב ז'בוטינסקי העלו נימוקים רבים בפני הבריטים בזכות שמירת שלמות הארץ משני עברי הירדן, אולם בשנת 1922 הופרדו שני עברי הירדן והעבר המזרחי ניתן לשושלת ההאשמית. האשמים ייסדו את אמירות עבר הירדן, שהפכה בשנת 1946 לממלכת ירדן המודרנית.

יהודים התיישבו מחדש ממזרח לנהר הירדן בשנת 1932, עם הקמת היישוב תל אור. תל אור היה יישוב לעובדי התחנה ההידרואלקטרית בנהריים. בשנת 1948 ננטש היישוב כתוצאה מכיבוש ירדני. במלחמת ששת הימים כבש צה"ל את רמת הגולן, ולאחר המלחמה התיישבו שם אזרחי ישראל. זהו השטח היחיד במדינת ישראל שנמצא ממזרח לנהר הירדן.

בשנת 1994 נחתם הסכם השלום בין ישראל לירדן ומאז רשאים תיירים ישראלים לקיים ביקורים דתיים בירדן, כמו בקבר אהרון הכהן, שנמצא בהור ההר.

ראו גם 
 שניים וחצי השבטים
בבתא
הגלעד
פראיה
בית הרם

לקריאה נוספת 
 
 ביבליוגרפיה על יהודי עבר הירדן המזרחי, 2004

יהדות אסיה
ארץ ישראל: דמוגרפיה
עבר הירדן המזרחי
תולדות עם ישראל בארץ ישראל