פורמולה 1 עונת 1953

עונת 1953 היא העונה הרביעית בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). מספר המרוצים בעונה גדל משמונה לתשעה - מרוץ בארגנטינה, מרוץ האינדינפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית ושבעה מרוצי פורמולה ברחבי אירופה. בדומה לעונה הקודמת, גם בעונה זאת התקיימו המרוצים תחת הכללים של הפורמולה 2. אלברטו אסקרי ניצח חמישה מרוצים במהלך העונה וזכה באליפות בפעם השנייה ברציפות.

המרוצים בעונה

תקציר העונה
בדומה לעונה הקודמת, גם  בעונה זאת הייתה פרארי הקבוצה הדומיננטית באליפות. נהגיה ניצחו בה מתוך תשעה מרוצים. אלברטו אסקרי ניצח חמישה מרוצים וזכה באליפות בפעם השנייה ברציפות. מייק הות'ורן וג'וזפה פארינה, חבריו לקבוצה, ניצחו מרוץ אחד כל אחד. חואן מנואל פנג'יו, ששב להתחרות באליפות עבור קבוצת מזארטי סיים את העונה במקום השני וניצח את המרוץ האחרון בעונה שהתקיים במונצה.

כל המרוצים התקיימו תחת הכללים של הפורמולה 2, למעט מרוץ האינדינפוליס, שהתקיים תחת הכללים של ה-AAACC. גרנד פרי ארגנטינה, מרוץ הפתיחה של העונה, לווה בתאונה קשה. חואן פרון, נשיא ארגנטינה, איפשר כניסה חופשית למרוץ שהתקיים במדינה. הדבר גרם לעומס כבד של צופים שעמדו ממש על קצות המסלול לכל אורכו. ילד צעיר התפרץ למסלול באחת הפניות בדיוק בעת שפארינה התקרב אליה במהירות. על מנת להימנע מפגיעה בילד ביצע תנועה חדה. כתוצאה מכך פגע עם רכבו בצופים שעמדו בקצה הפנייה. שבעה צופים נהרגו ועוד רבים נפצעו.

דירוג האליפות

שיטת הניקוד
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מחמשת המקומות הראשונים. הניקוד ניתן בהתאם למופיע בטבלה. בנוסף, ניתנה נקודת בונוס לנהג שקבע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ. נהגים שחלקו רכב במהלך מרוץ, קיבלו מחצית מהנקודות, כל אחד. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 4 התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.

דירוג הנהגים
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה

קישורים חיצוניים

 פורמולה 1 עונת 1953 באתר Oldracingcars.com
 תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
 סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.

הערות שוליים

עונות בפורמולה 1
1953 בספורט