אל-חוכם א-שרעי א-תכליפי

אַלחֻכֻּם א-שַרְעִי א-תַכְּלִיפִי (תרגום לעברית: פסיקות ההלכה המחייבות) הם בתורת המשפט האסלאמי: נאום אללה, שהמעשים של המחויבים קשורים בהם, כציווי או בחירה.

הסבר ההגדרה 
נאום אללה הפסוקים או המסורות

המעשים של המחויבים קשורים במילת אללה הכוונה שזה אשר מוסר את הצווים לכל מה שקשור במעשים של המחויבים.

המחויבים צורת הרבים של מחויב, והוא המוסלמי בעל הבגרות השכלית.

ציווי הכוונה לציווי על מימוש או ציווי על איסור.

בחירה הכוונה כי המוסלמי בוחר אם יעשה את המעשה או שימנע מעשייתו, והוא חופשי בבחירתו.

חלקי הפסיקה האסלאמית הכוללת מחויבות/איסור 
אנו מסיקים שסוגי החקיקה האסלאמית הם חמישה והם:

 חובת הביצוע (אל-וואג'יב) – דינו שעושהו יתוגמל מאללה  ויוענש זה שלא עושה אותו (למשל חמש תפילות החובה, צום הרמדאן).
האסור (אל-חראם) – האסור באופן מוחלט, ודינו שעוזבו מתוגמל מאללה, ועושה מוענש על ידי אללה  (שתיית אלכוהול, זנות, אי-כיבוד הורים)
 המועדף (מוסתחבּ או מנדובּ) – מה שהתבקשו המוסלמים לעשות, ועוזבו אינו מוענש, אך עושהו כן מתוגמל מאללה  (למשל ההתקלחות לפני תפילת הצהריים ביום שישי, או תפילת "א-דוחא")
 הלא רצוי (המכּרוה) – מה שאללה אינו אוהב אותו. דינו של מי שעוזבו מתוגמל מאללה, ומי שעושהו אינו מוענש (כמו תספורת חלק משיער הראש והשארת חלק אחר)
 המותר (אל-מֻבּאח) – דבר שזכות הבחירה ניתנת בו לאדם. דברים שאין העושה מתוגמל או מוענש, ואין העוזב את המעשה מתוגמל או מוענש. כמו משחקי כדורגל או שתיית מיץ תפוזים. אם המוסלמי יעשה את המעשה המותר בכוונה לקבל גמול מאללה, אללה יתגמל אותו על כך. 

הפרוגרמה הבאה מסכמת את דיני המוסלמי הבוגר:

הערות שוליים 

אסלאם
אסלאם סוני