תקווא

תקווא (בערבית: تقوى, בתעתיק מדויק: תַקְוָא) הוא מושג אסלאמי, שמתאר יראה מאללה ומודעות לקיומו ולמעמדו
. אבן עבאס הגדיר את האדם שיש לו תקווא כמאמין אשר נמנע מעבודה זרה, ואשר עובד את אללה בצייתנות והתמסרות.

הגדרות 
המילה הערבית תקווא נמצאת בשימוש גם מחוץ להקשרה הדתי, ומשמעותה היא לעיתים יראה, לעיתים הגנה, ולעיתים היא אף נושאת משמעות אחרת.

חלק מההגדרות והמשמעויות של המילה הן:
 יראת אללה, רוחניות, אהבת אללה, ריסון עצמי.
 סגולה, מידה טובה
 יראת כבוד.
 התגוננות.
 מודעות לאללה, הכרת אללה.

פרשנות תאולוגית 
על פי תפסיר אבן כת'יר, מקורה של המילה תקווא היא להימנע מדברים לא רצויים. סופר שעומר אבן אל-חטאב שאל את אוביי אבן כעב בנוגע לתקווא. אוביי ענה "האם פעם צעדת על שביל המלא בקוצים?. עומר ענה "כן". אוביי שאל "וכיצד עשית זאת?", אז עומר ענה "בזהירות ומאמץ רב". אוביי אמר "זאת היא תקווא, להגן על עצמך מהחטאים אשר נמצאים לאורך החיים, כדי שתשלים את המסע בלי להיפגע מהחטא".

דרגות ורמות 
הפילוסופיה והתאולוגים מדברים באופן עקרוני על שלושה סוגים של תקווא:
 ביטחון מלא באללה בכל מה שקורה וכל מה שלא קורה.
 סיפוק מלא ממה שאללה נתן.
 סבלנות מלאה בכל מה שמתרחש.

הערות שוליים

אסלאם