ארי לשם כבוד

ארי לשם כבוד (בגרמנית: Ehrenarier) היה מעמד בגרמניה הנאצית שהוענק ליחידים ולקבוצות אשר לא עמדו בסטנדרטים הנאצים הנדרשים כדי להימנות עם הגזע הארי. בעל המעמד היה שווה זכויות לארים במדינה, והמעמד ניתן בידי משרד מדיניות הגזע או על ידי בכירים במשטר הנאצי. המעמד ניתן לבני אדם אשר תרמו באופן משמעותי לכלכלת גרמניה או למאמץ המלחמתי. הוא ניתן גם לבני אדם אשר השתייכו לקבוצות שנחשבו לנחותות על פי תורת הגזע הנאצית.

דוגמאות בולטות 
היטלר העניק לכלל היפנים את התואר, שכן האימפריה היפנית נלחמה לצד מדינות הציר. התואר הוענק גם לסינים, אך הוא נשלל מהם לאחר פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה ב-1937. כמו כן, המופתי אמין אל-חוסייני, מנהיג ערביי ארץ ישראל בתקופת המנדט, הוכרז כ"ארי לשם כבוד" כחל מיחסי גרמניה הנאצית עם העולם הערבי.

אדם נוסף שקיבל את התואר היה אמיל מוריס, ממייסדי יחידות האס אס ומראשוני המפלגה הנאצית. אבי סבו של מוריס היה יהודי, לכן הוא לא נחשב ליהודי על פי חוקי הגזע, אך קרבת המשפחה היהודית לא אפשרה לו להמשיך ולהיות חלק משורות האס אס. במכתב סודי מ-1935, הכריז עליו היטלר, שהיה מיודד עם מוריס, כ"ארי לשם כבוד" על מנת שיוכל להמשיך ולשרת בארגון.

אריות של כבוד מפורסמות היו שטפני פון הוהנלוהה, יהודית-אוסטרית שריגלה לטובת הנאצים וקיבלה את התואר מהיינריך הימלר, והלנה מאייר, סייפת גרמנית שהוכרחה לעזוב את גרמניה לטובת ארצות הברית ב-1935 וזכתה במדליית כסף לגרמניה באולימפיאדת ברלין (1936).

הערות שוליים