אובן

אובן (באנגלית: Oban) היא עיר קיט במחוז ארגייל וביוט שבסקוטלנד. היא ממוקמת על גדת לשון הים של לורן, בחופה המערבי של בריטניה הגדולה. למרות היותה עיר קטנה, היא הגדולה ביותר באזור. במהלך עונת התיירות, העיר יכולה להכיל עד כ-25,000 אנשים.

היסטוריה
על פי ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו באזור, במקום בו ניצבת אובן התגוררו בני אדם לכל הפחות מאז התקופה המזוליתית.

לפני המאה ה-19, התגוררו בעיר מספר קטן של אנשים, שהתפרנסו מדיג, סחר, בניית ספינות וכריית מחצבים. חברת הסחר רנפריו הקימה בעיר חנות בשנת 1714, אבל לא היה צורך בבית מכס עד שנת 1760 לערך.

אובן גדלה לכדי עיר מודרנית סביב מזקקת אובן, שיוסדה בשנת 1794. צו מלכותי משנת 1811 הקנה לאובן מעמד של בורו (Burgh – ישות אוטונומית) של הברונות. סר וולטר סקוט ביקר באזור בשנת 1814, ובאותה שנה פרסם את השיר "לורד האיים". ההתעניינות בשיר הביאה לעיר מבקרים חדשים רבים. פתיחת קו הרכבת לאובן ב-1880 עזר להמריץ את התעשייה המקומית והוביל לשגשוג בענף התיירות. מעט לאחר מכן נבנה מגדל מקייג, מבנה בולט בקו הרקיע של העיר.

במהלך מלחמת העולם השנייה אובן שימשה כנמל לספינות סוחר ולאוניות של הצי המלכותי הבריטי והיוותה בסיס חשוב למערכה באוקיינוס האטלנטי. לצי המלכותי היו באזור תחנת איתות לספינות ולולאה לאיתור צוללות. לחיל האוויר המלכותי הבריטי היו באזור שני בסיסים לספינות מעופפות, בגאנאוון ובקרארה, ושדה תעופה בצפון קונל.

לאובן הייתה חשיבות גם במהלך המלחמה הקרה משום שכבל התקשורת הטרנס-אטלנטי הגיע לחוף במפרץ גאלנאך. זהו הכבל שהעביר את הקו החם מוסקבה-וושינגטון בין נשיאי ארצות הברית וברית המועצות.

מאז שנות ה-50 של המאה העשרים, התעשייה העיקרית באובן נשארה תיירות, על אף שהעיר משמשת גם כנמל מעבורות חשוב עבור מעבורות של חברת קלדוניאן מקבריין לרבים מהאיים ההברידיים.

אקלים 
בדומה לשאר האיים הבריטיים, באובן שורר אקלים ימי, שמתאפיין בקיץ קריר וחורף מתון. באזור יורד גשם רב, אבל הודות לזרם הגולף, הטמפרטורה כמעט ולא יורדת אל מתחת לאפס.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

סקוטלנד: ערים
ארגייל וביוט