ברית המילה (אירוע מקראי)

ברית המילה היא סיפור מקראי המופיע בסוף פרשת לך לך שבספר בראשית, במהלכו כרת אברהם ברית עם ה' כאשר חלקו של אברהם בברית הוא מילת כל צאצאיו הזכרים, ואף מילת עבדיו וצאצאי עבדיו. חלקו של ה' בברית הוא הבטחה לריבוי עמים שייצאו מאברהם, להשגחתו המיוחדת של ה' על אברהם ועל זרעו מיצחק, מעבר להשגחה הרגילה שמשגיח ה' על ברואיו, ולמתן ארץ כנען לזרעו של יצחק, שבעת ישיבתם בה יהיו מושגחים על ידו.

הרקע לברית 
אברם, אבי האומה הישראלית, נצטווה על ידי ה' לעזוב את מולדתו וללכת לארץ כנען, בה זרעו יפרה וירבה ויירש אותה. אולם במשך עשר שנות שהותו בארץ כנען עם שרי אשתו, לא זכו לילד. שרי הציעה לאברם שישא את שפחתה הגר, שאולי ממנה יזכה לפרי בטן. אברם נשאה, ואכן נולד לו ממנה ישמעאל. כעבור כשלוש עשרה שנים לאחר מכן, נגלה ה' אל אברם, שינה את שמו לאברהם וכרת עימו את ברית המילה. באותו מעמד שינה ה' גם את שם אשתו לשרה, והתחייב לאברהם שייוולד לו ממנה בן שנה לאחר מכן, שייקרא יצחק, ושעִמו ועם זרעו הוא יקיים את הברית שכורת עם אברהם וזרעו. כעבור שנה אכן נולד יצחק, בהיות אברהם בן 100 ושרה בת 90.

תיאור הברית 
כשהיה אברם בגיל 99 שנים, נגלה אליו ה' ופתח דבריו בקביעה ובהבטחה: . על פי רבים מפרשני המקרא, משמעות הקביעה היא שיש בידו של ה' לעשות כל שיחפוץ, ולכן אם יקיים אברהם את חלקו בברית, יפרהו ה' וירבהו בילדים נוספים, על אף גילו המופלג.

חלקו של ה' בברית 
לאחר שאברהם נפל על פניו בהאזנה לדברי ה', הציג ה' בפניו את חלקו של ה' בברית, המתחלק לשלושה חלקים:

 התחייבות שאברהם יהיה אב לאומות רבות, לאחר שינוי שמו מ'אברם' ל'אברהם': . חלק זה התקיים בשנים עשר העמים שיצאו מזרעו של ישמעאל, בששת העמים שיצאו מששת בניה של קטורה, בעמים שיצאו מזרעו של עשיו, ובעיקר בעם ישראל, שנבחר להיות העם המושגח על ידי ה'.
 התחייבות שה' יהיה אלוהיהם של אברהם וזרעו: . חלק זה התקיים במעמד הר סיני, עת כרת ה' ברית עם עם ישראל שיהיה להם לאלוהים תחת שמירת מצוות התורה.
 התחייבות שזרעו של אברהם יירש את ארץ כנען לאחוזת עולם, ושם הוא ישגיח על זרעו ויהיה לו לאלוהים: . חלק זה התקיים בהורשת עם ישראל, בהנהגת יהושע, את ארץ כנען מידי הכנענים שישבו בה, והתיישבותם בכל מרחביה.

חלקם של אברהם וזרעו בברית 
לאחר שפרט ה' את התחייבויותיו במסגרת הברית, הציג בפני אברהם את חלקו של אברהם וזרעו בברית, והוא: מילת (חיתוך) הערלה העוטה את אבר המין הזכרי. חובת המילה כוללת גם עבדים שנרכשו על ידי זרעו של אברהם מאדם שאינו מזרעו (מקנת כסף), או שנולדו לעבדים שנקנו על ידי בני אברהם (יליד בית). עונשו של מפר הברית, דהיינו שנמנע מלמול את ערלתו, הוא כרת:

שינוי שמה של שרי והבטחת הזרע ממנה 
לאחר שסיים ה' את הצגת צדדי ההתחייבות בברית, הורה לאברהם ששמה של אשתו יהיה מעתה 'שרה' ולא 'שרי', והבטיח לו שייוולד לו ממנה בן שממנו ייצאו עמים ומלכים:  .

אברהם התפלא בליבו, האיך לזקן בן 100 וזקנה בת 90 ייוולד בן לאחר עשרות שנות עקרות, ולכן ביקש מה' שבישמעאל תתקיים ההבטחה לריבוי הזרע: .

אולם ה' שב וקבע: משרה ייוולד לך בן, שייקרא 'יצחק', ועמו תתקיים ברית המילה. אך גם ישמעאל, אף שהתחייבות הברית איננה כלפיו, יזכה לברכת הרבייה: .

ביצוע הברית על ידי אברהם וביתו 
לאחר שסיים ה' את דבריו לאברהם אודות כריתת הברית, לקח אברהם את ישמעאל ואת כל עבדיו, הן ילידי ביתו והן מקנת כספו, ומל אותם יחד עמו: .

לפי פרקי דרבי אליעזר פרק כ"ט, הברית נערכה ביום הכיפורים שנאמר בו "בעצם היום הזה". לפי סדר עולם פרק ה' אברהם נימול בי"ג בניסן וביום השלישי באו המלאכים לבקרו בט"ו בניסן. לפי ספר היובלים פרק ט"ו הברית נערכה ב-15 בחודש השלישי שהוא חג השבועות בלוח השנה במגילות קומראן.

אזכורים נוספים במקרא 
המילה נזכרת במקרא גם בסיפור מילת אנשי עירו של שכם כחלק ממעשה שכם ודינה, במילת ציפורה את בנה, לקראת ליל מכת בכורות כתנאי מקדים לאכילת קרבן פסח, ובמעמד המילה הגדול שבגבעת הערלות בעת כניסת עם ישראל לארץ בהנהגת יהושע בן נון.

מצוות המילה 

מלבד תיאור מעמד ברית המילה בספר בראשית, מעוגנת ברית זו גם במצוות עשה המופיעה בפרשת תזריע שבספר ויקרא: . מצוות המילה, יחד עם מצוות הקרבת קרבן פסח, הן שתי מצוות עשה שהמבטלן נענש בכרת.

כמו כן, מצוות המילה היא בין המצוות היחידות שקיומן דוחה את השבת, כפי שדרשו חז"ל מהפסוקים.

ראו גם 
 ברית מילה
 ברית בין הבתרים

הערות שוליים 

סיפורי ספר בראשית
בריתות במקרא
אברהם