נגיסה אושימה

נגיסה אושימה (ביפנית: 大島 渚; באנגלית: Ōshima Nagisa) היה במאי סרטים ותסריטאי יפני שחי בשנים 1932–2013. חלק מהסרטים עליו עבד הם אימפריית החושים, סרט ארוטי המתקיים בשנות ה-30 של יפן, וחג שמח, מיסטר לורנס, שמספר על מחנה שבויים יפני במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה 
אושימה למד היסטוריה פוליטית באוניברסיטת קיוטו. לאחר סיום הלימודים, החל לעבוד בחברת הסרטים שוצ'יקו, שם החל לביים סרטים משלו. סרטו הראשון, עיר של אהבה ותקווה, יצא בשנת 1959.

קריירה 
הקריירה של אושימה והשפעתו התפתחו במהירות. ב-1960 עבד על סרטים נוספים, סיפור אכזר של נעורים ולילה וערפל ביפן, שעסק ביאוש של אושימה מהשמאל הפוליטי והתסכול מהימין. שוצ'יקו הוציאו את הסרט מתפוצה לאחר שבוע, מכיוון שעבורם היה סיכון בהקרנת הסרט אחרי ההתנקשות בראש הסוציאליסטים, ינג'ירו אסאמונה. בעקבות כך, עזב אושימה את שוצ'יקו, והקים חברת הפקה עצמאית. למרות זמן ההקרנה הקצר של לילה וערפל ביפן, הסרט זכה לשבחים על ידי מבקרים יפנים ומחוץ ליפן.

ב-1961 ביים את "התפיסה", המבוסס על נובל מאת קנזאבורו אואה, סרט על מערכת היחסים בין כפר יפני בזמן מלחמה וחייל אפרו אמריקאי. בנוסף, החל עבודות עבור הטלוויזיה, בין היתר סרטים תיעודיים, וביניהם יומנו של יונבוגי, המבוסס על התבוננותו של אושמה על חייהם של ילדי רחוב בסאול בזמן שהותו בקוריאה.

אושימה ביים 3 סרטים נוספים ב-1968. הראשון, מוות בתליה, הציג סיפור על כישלון בהוצאה להורג של צעיר קוריאני שהואשם באונס ורצח, והיה בהשראת פשע והוצאה להורג אמיתיים שקרו ב-1958. הסרט התייחס לגזענות היפנית למיעוט הקוריאני שלה. "מוות בתליה" זכה במקום שלישי בקינמה ג'אמפו על ידי מקברים יפנים וזכה ליחס גם מחוץ ליפן, והחל שרשרת סרטים העוסקים בנושאים אותם אושימה הציג בסרטיו, המרכזי ביניהם הוא הצורך בפקפוק במוסכמות חברתיות. אחריו היה יומנו של גנב שינג'וקו, סרט שעוסק בחיבור בין רדיקליזם פוליטי ומיני, ונער (1969) שגם הוא מבוסס על מקרה אמיתי בו ילד זייף תאונה על מנת לקבל פיצויים מהנהגים.

ב-1976, עבר אושימה על אמפריית החושים, סרט על אובססיה מינית קטלנית ביפן של שנות ה-30. אושימה התעקש שהסרט יכיל סצנות סקס לא מצונזרות ולכן נאלץ לסיים את הסרט בצרפת. גרסה לא מצונצרת של הסרט עדיין לא זמינה ביפן.

במרבית שנות ה-80 וה-90 כיהן כנשיא גילדת הבמאים של יפן.

ב-1996 סבל אושימה לראשונה משבץ, אך למרות זאת הצליח לחזור ולסיים את סרטו האחרון גוהאטו ב-1999. לאחר מכן המשיך מצבו הרפואי של אושימה להידרדר עד שלבסוף נפטר ב-2013 מדלקת ריאות.

פרסים

סרטי סרט כחול 
 1961 לילה וערפל ביפן , סיפור אכזר של נעורים - במאי חדש הטוב ביותר
 1999 גוהאטו - במאי הטוב ביותר וסרט הטוב ביותר

פסטיבל הקולנוע בקאן 
 1978 אימפריית החושים - במאי הטוב ביותר

פרסי קינמה ג'אנפו 
 1969 מוות בתליה - תסריט הטוב ביותר 1972 הטקס במאי הטוב ביותר, סרט הטוב ביותר ותסריט הטוב ביותר 1984 חג שמח, מיסטר לורנס - חביב הקוראים לסרט הטוב ביותר

יצירות

סרטים

טלוויזיה

כתבים 
 PazoriÌ„ni runesansu 
 愛が深まる本―「ほんとうの歓び」を知るために (תרגום של "עושים אהבה מלב אל לב במיטה" מאת ג'ון גריי) 
 ベスト・パートナーになるために―男と女が知っておくべき「分かち愛」のルール 男は火星から、女は金星からやってきた (תרגום של "גברים ממאדים ונשים מנוגה")

ראו גם 
 אימפריית החושים
 חג שמח, מיסטר לורנס

לקריאה נוספת 
 Cinema, Censorship And The State. Cambridge: MIT Press 
 The Films of Oshima Nagisa: Images of a Japanese Iconoclast. Berkeley: University of California 
 Japanese Film Directors

קישורים חיצוניים 

 נגיסה אושימה בIMDb
 נגיסה אושימה בJapan Zone

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
חוקרי קולנוע
במאי קולנוע יפנים
יפנים שנולדו ב-1932
יפנים שנפטרו ב-2013