פול מקגראת'

פול מקגראת' (; נולד ב-4 בדצמבר 1959 באילינג) הוא כדורגלן עבר אירי ששיחק בעמדת הבלם.

מקגראת' שיחק לאורך רוב הקריירה באנגליה, ורשם קדנציות ארוכות במדיהן של מנצ'סטר יונייטד ואסטון וילה. לצד יכולת גבוהה מאוד כבלם, שאף זיכתה אותו ב-1993 בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות הכדורגלנים, זכור מקגראת' גם בגלל הבעיות מהן סבל מחוץ למגרש, בהן אלכוהוליזם ופציעות ברכיים חוזרות ונשנות.

לזכותו של מקגראת' 83 הופעות ושמונה שערים במדי נבחרת אירלנד, אותה ייצג בטורניר יורו 1988 ובטורנירי המונדיאל ב-1990 ו-1994.

קריירת משחק

חיים מוקדמים ותחילת הקריירה 
פול מקגראת' נולד באילינג, לונדון לאם אירית ואב ניגרי. אביו נעלם זמן קצר לאחר תחילת ההריון, ואמו, שחששה מתגובתו של אביה להבאת הילד מחוץ לנישואים ולמערכת היחסים המעורבת עם בחור כהה עור, נסעה בהיחבא לאילינג על מנת ללדת. בגיל ארבעה שבועות מסרה בטי מקגראת' את בנה למשפחה אומנת. 

בגיל חמש הושב מקגראת' לאמו לאחר שמשפחתו האומנת התקשתה בגידולו. לאחר מספר ימים נמסר פול על ידי אמו לבית יתומים. עד שהגיע לבגרות נדד מקגראת' בין בתי יתומים שונים, כשהוא זוכה לביקורים קבועים מצדן של אמו ואחותו.

ככדורגלן, מקגראת' החל את דרכו כנער בקבוצת פירס רוברס ואחריה דאלקי יונייטד, שמדיה כבר זכה למעקב מצד סקאוטים של מועדון הפאר מנצ'סטר יונייטד. בהיותו שחקן נוער חובבני עבד מקגראת' במפעל למתכת וכמאבטח בעיר דבלין, עד שלבסוף חתם על חוזה מקצועני עם קבוצת סנט פטריק אתלטיק מליגת העל האירית ב-1981.

מקגראת' שיחק בקבוצה במשך עונה אחת בלבד, עונת , שהייתה היחידה שלו בליגה האירית. מקגראת' הצטיין באותה העונה, ואף זכה בתואר כדורגלן העונה באירלנד מטעם התאחדות הכדורגלנים. בסך הכול כבש מקגראת' ארבעה שערי ליגה ב-26 הופעות במדיה של סנט פטריק, בטרם עזב לאנגליה.

מנצ'סטר יונייטד 
העונה המוצלחת בליגה האירית הובילה את מקגראת' לחתימה במועדון הפאר מנצ'סטר יונייטד בהובלתו של רון אטקינסון, לקראת עונת . בשתי עונותיו הראשונות התקשה מקגראת' לתפוס מקום של קבע בהרכב, והתנדנד בין עמדת הבלם לעמדת הקשר האחורי. לבסוף פרץ מקגראת' לתודעה בעונת . באותה העונה היה שותף לזכייתה של היונייטד בגביע האנגלי, עם ניצחון 1-0 בהארכה על אברטון בגמר. הבלם ששיחק לצידו של מקגראת', קווין מוראן, היה למורחק הראשון בתולדות גמר הגביע האנגלי, מקגראת' סייע לקבוצתו לשמור על רשת נקייה, והפגין יכולת גבוהה שזיכתה אותו בתואר השחקן המצטיין של המשחק. 

בנובמבר 1986 הוחלף אטקינסון באלכס פרגוסון, שכבר עם הגעתו למועדון היה מודאג מבעיות שתיית האלכוהול התכופה של חלק משחקניו, בהם מקגראת' עצמו, חברו הקרוב נורמן וייטסייד, ובריאן רובסון. סביב נושא השתייה והכושר הגופני נוצרו מחלוקות בין המאמן לבין מקגראת', ועם זאת, בתחילת דרכו של פרגוסון שמר מקגראת' על מקומו כשחקן הרכב קבוע והוסיף להפגין יכולת גבוהה במרכז ההגנה כאשר שיחק. הפציעות החוזרות ונשנות מהן סבל ובעיית האלכוהוליזם ממנה הוסיף מקגראת' לסבול, הביאה את פרגוסון ומנצ'סטר להציע לבלם חבילת פרישה מוקדמת כבר כשהיה בן 29. החבילה כללה פיצוי בסך 100 אלף ליש"ט בנוסף למשחק הוקרה מטעם המועדון. מקגראת' סירב להצעה, מה שהביא את פרגוסון לנסות ולמכור את הבלם, שסיים את דרכו בקבוצה עם תום עונת . בסך הכול בשבע עונות במדי מנצ'סטר רשם מקגראת' 163 הופעות ליגה, בהן כבש 12 שערים.

אסטון וילה 
על אף הצעה מצד מאמנו לשעבר אטקינסון שאימן אז את שפילד ונסדיי, חתם מקגראת' באסטון וילה. העסקה התבצעה ב-3 באוגוסט 1989, לקראת עונת , והוערכה בכ-400 אלף ליש"ט. על אף הפציעות שליוו אותו עוד מימיו ביונייטד, הפגין מקגראת' יכולת גבוהה לאורך כל תקופתו באסטון וילה וזכה להערכה גבוהה הן מחבריו והן מאוהדי הקבוצה. כבר בעונת הבכורה תחת המאמן גרהאם טיילור, הייתה קרובה אסטון וילה לזכייה באליפות אנגליה, כשסיימה שנייה בלבד אחרי ליברפול.

עזיבתו של טיילור בתום העונה לטובת אימון  הביא לירידה תלולה ביכולתה של הקבוצה, ועם זאת שמר מקגראת' על מקומו הקבוע בהרכב והיה מהטובים בשורות קבוצתו. לאחר עונה קשה בתחתית, שב מקגראת' לשתף פעולה עם אטקינסון, מאמנו הראשון במנצ'סטר. בעונת , עונתה הראשונה של הפרמייר ליג, סיימה אסטון וילה כסגנית האלופה פעם נוספת, הפעם תחת מנצ'סטר יונייטד. מקגראת' הפגין יכולת גבוהה מאוד באותה העונה, וההערכה מצד חבריו למקצוע התבטאה בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות הכדורגלנים, שהוענק למקגראת' בסיום אותה העונה. התואר בלט במיוחד בהתחשב בעובדה כי הוא הוענק לשחקני הגנה לעיתים נדירות, ומקגראת' היה לשחקן ההגנה האחרון שזכה בתואר עד לזכייתו של ג'ון טרי ב-2005.

עונה לאחר מכן, בעונת , הניף מקגראת' תואר ראשון עם אסטון וילה, כשקבוצתו זכתה בגביע הפוטבול ליג. מקגראת' פתח בהרכב קבוצתו בגמר מול קבוצתו לשעבר, מנצ'סטר יונייטד, בו ניצחה אסטון וילה בתוצאה 3-1. שנתיים אחר כך זכו מקגראת' וקבוצתו בגביע הליגה פעם נוספת, הפעם לאחר 3-0 על לידס יונייטד בגמר. בתום העונה סיים מקגראת' את דרכו בקבוצה, לאחר שבע עונות מוצלחות בהן ערך 253 הופעות ליגה וכבש תשעה שערים. הוא נחשב עד היום לאחד מגדולי שחקני הקבוצה בכל הזמנים.

שלהי הקריירה 
לקראת עונת  הצטרף מקגראת' בן ה-37 לדרבי קאונטי, בעונתה הראשונה בפרמייר ליג. באותה העונה ערך מקגראת' 24 הופעות ליגה, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום ה-12 בטבלה. 

בתחילת עונת  הושאל לחודשיים לשפילד יונייטד מליגת המשנה, במה שהייתה התנסותו הראשונה בקבוצה שאינה מהליגה הבכירה. לאחר שבע הופעות בחודשיים של השאלה, עבר בהעברה חופשית לשפילד. הוא הוסיף חמש הופעות ליגה נוספות, ומשחקו האחרון היה בחודש נובמבר של אותה העונה. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 39.

נבחרת אירלנד 
מקגראת' ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אירלנד ב-5 בפברואר 1985, תחת המאמן אואן הנד, במשחק ידידות מול  בדבלין. מקגראת' עלה כמחליף בדקה העשירית של ההתמודדות, במשחק בו נוצחה נבחרתו 2-1.

תחת המאמן ג'ק צ'רלטון, היה מקגראת' לחלק מהנבחרת שהובילה את הכדורגל האירי לתקופה מוצלחת. עומס הכישרונות בחלק האחורי של הנבחרת האירית, ומנגד היכולת הגבוהה של מקגראת', הביאו להצבתו של מקגראת' בעיקר בקישור האחורי בתחילת דרכו בנבחרת. עם שמונה הופעות במסגרת מוקדמות יורו 1988, סייע מקגראת' לנבחרתו להעפיל לראשונה לטורניר גמר ראשון כלשהו. מקגראת' זומן על ידי צ'רלטון לסגל לקראת טורניר יורו 1988 בגרמניה המערבית, ופתח במרכז הקישור האירי בניצחון המפתיע 1-0 על  במשחק הפתיחה. מקגראת' לא שותף בשוויון 1-1 מול , ושב להרכב בהפסד 1-0 ל במשחק הנעילה של הבית. אירלנד לא העפילה לשלב הבא, לאחר שסיימה במקום השלישי בבית.

לאחר ההשתתפות ההיסטורית ביורו, הוביל צ'רלטון את אירלנד למונדיאל 1990 באיטליה, הראשון בתולדות הנבחרת. מקגראת', עם חמש הופעות בטורניר המוקדמות, זומן על ידי צ'רלטון לסגל האירי. מקגראת', עדיין בחוליית הקישור, לא החמיץ אף דקת משחק של אירלנד בטורניר, ושיחק לכל אורך חמשת משחקיה. אירלנד פתחה עם שלוש תוצאות תיקו, כשפתחה עם 1-1 מול אנגליה, המשיכה בשוויון 0-0 מול , ובמשחק השלישי נפרדה בשוויון 1-1 מול . על אף שסיימה את שלב הבתים ללא ניצחון, העפילה אירלנד לשמינית הגמר מהמקום השני בבית. בשלב זה פגשה אירלנד את , במשחק שהסתיים בשוויון 0-0 לאחר הארכה. מקגראת' לא היה שותף בדו-קרב הפנדלים, שהסתיים בתוצאה 5-4 לזכות האירים. אירלנד סיימה את דרכה בטורניר בשלב רבע הגמר מול , בו ניצחה המארחת 1-0.

ב-1992 רשם מקגראת' ארבע הופעות כקפטן הנבחרת, עם פרישתו של מיק מקארתי. עם תשע הופעות במוקדמות מונדיאל 1994, ועדיין תחת צ'רלטון, העפיל מקגראת' עם נבחרתו למונדיאל שני ברציפות. הוא זומן לטורניר הגמר על ידי צ'רלטון, והשתתף בטורניר על אף שסבל מכאבים בעקבות וירוס בכתף. משחק הפתיחה של אירלנד בטורניר הסתיים בניצחון 1-0 על איטליה, במה שנחשב לאחד ממשחקיו הטובים של מקגראת' במדי אירלנד. במהלך המשחק, ועל אף שסבל מכאבים קשים בברכיו ובכתפו, עצר מקגראת' את רוברטו באג'ו, אז מטובי החלוצים בעולם. זכורה התקפה אחת של האיטלקים בה בלם מקגראת' פעמיים את באג'ו, וכשהוא על ברכיו עצר בפניו בעיטה של רוברטו סיניורי. אירלנד ומקגראת' נוצחו 2-1 על ידי  במשחק השני, וסיימו בשוויון 0-0 מול . מקגראת' פתח גם בהפסד 2-0 להולנד בשמינית הגמר, שסיים את דרכה של אירלנד בטורניר.

מקגראת' עוד הספיק לרשום עשר הופעות בקמפיין מוקדמות יורו 1996, שהסתיים בהדחה בפלייאוף על ידי ההולנדים. משחקו האחרון במדי אירלנד היה ב-11 בפברואר 1997, בשוויון 0-0 מול  במשחק ידידות. הוא סיים את דרכו בנבחרת כאחד מגדולי שחקניה בכל הזמנים, עם 83 הופעות בהן כבש שמונה שערים.

תארים 
מנצ'סטר יונייטד
 הגביע האנגלי: 

אסטון וילה
 גביע הפוטבול ליג (2): , 

תארים אישיים
 כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל): 
 כדורגלן השנה בליגה האירית (התאחדות שחקני הכדורגל): 
 חבר בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי (החל מ-2015)

סטטיסטיקות

מועדונים

נבחרת לאומית

קישורים חיצוניים

 

כדורגלנים אירים
בלמי כדורגל אירים
קשרי כדורגל אירים
כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
כדורגלני אסטון וילה
כדורגלני דרבי קאונטי
כדורגלני שפילד יונייטד
כדורגלני נבחרת אירלנד
כדורגלני יורו 1988
כדורגלני מונדיאל 1990
כדורגלני מונדיאל 1994
זוכי פרס כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל)
חברי היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
ילידי 1959