אינבר

אינבר (באנגלית: Invar) היא סגסוגת ניקל-ברזל אשר ידועה בשל מקדם ההתפשטות התרמית הנמוך שלה. מקור השם אינבר הוא במילה האנגלית invariable (בלתי-משתנה) אשר מתייחס לאופן שבו הסגסוגת כמעט ואינה מתכווצת או מתרחבת בעת שינויי טמפרטורה.
הסגסוגת הומצאה בשנת 1896 על ידי הפיזיקאי השווייצרי שארל אדואר גיום. הוא זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1920 בשל המצאה זו, אשר הייתה בעלת השפעה משמעותית על מכשירים מדעיים מדויקים ועל נורות להט.

מאפיינים 
בדומה לסגסוגות ניקל-ברזל אחרות, גם אינבר היא תמיסה מוצקה; כלומר זו סגסוגת בעלת פאזה יחידה, המורכבת מכ- 36% ניקל ו- 64% ברזל (אחוז משקלי).

שימושים 

אינבר היא סגסוגת שימושית כאשר נדרשת יציבות ממדית גבוהה: במכשירי מדידה מדויקים, שעונים, מדי זחילה סייסמית, שסתומי מנועים, ושעונים אנטי-מגנטיים .

ראו גם 
 אלינבר , סגסוגת בעלת מודול אלסטיות יציב לאורך טווח טמפרטורות
 קונסטנטן  ומנגנין , סגסוגות בעלות התנגדות חשמלית יציבה לאורך טווח טמפרטורות
 סיטאל  וזרודור, חומרים קרמיים בעלי התפשטות תרמית קטנה יחסית

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

סגסוגות