המגפה בימי דוד

המגפה בימי דוד או המפקד בימי דוד הוא אירוע מקראי שראשיתו במפקד צבאי של חיילי ישראל שערך יואב בן צרויה שר הצבא בשליחות דוד המלך ללא תשלום כופר עבור המפקד כמצווה בתורה, והמשכו בהצגת גד הנביא שלושה עונשים שמתוכם נדרש דוד לבחור את העונש המועדף. דוד בוחר בעונש המגפה, ואכן פורץ דבר המפיל 70,000 איש מישראל. הדבר פוסק לאחר שגד מצווה את דוד לרכוש את גורן ארוונה היבוסי לשם בניית מזבח עליו להקרבת קרבנות לה'. לאחר ביצוע הרכישה וההקרבה, המגפה נעצרת.

לימים יבנה שלמה בן דוד את בית המקדש והמזבח שבחצרו במקום בו עמד המזבח שבנה דוד בעת המגפה.

הארוע מסופר בספר שמואל ב (פרק כד) ובספר דברי הימים א (פרק כא).

חרון האף על ישראל 
הסיפור נפתח בתיאור חרון אף ה' על ישראל: . אמנם הכתוב לא מבאר את סיבת חרון האף. גם פרשני המקרא התחבטו בסיבת הדבר. היו שסברו שסיבת הדבר לא נודעה. לדעת אחרים חרון האף היה על חטאים שנעשו בסתר. ויש אומרים שחרון האף היה על מרד אבשלום ומרד שבע בן בכרי.

חטא ספירת העם

תיאור המפקד 
בעקבות חרון האף של ה' בישראל, הכתוב מספר שה' הסית את ליבו של דוד להחליט למנות את סך החיילים בעם ישראל: .

דוד מורה ליואב בן צרויה שר צבאו, שיפקוד את צבא ישראל (אחד עשר שבטים), ואת צבא יהודה בנפרד, היות שלשבט יהודה היה ריבוי אוכלוסין יוצא דופן המצדיק החזקת צבא עצמי. יואב ניסה להניא את המלך מכך, אך דוד עמד על כך שהוא חפץ במניין העם. יואב ביצע את הפקודה, ובמשך תשעה חודשים ועשרים יום עבר בכל גבולות הממלכה ומנה את מספר החיילים. בתום המפקד, שב אל המלך עם מספר הלוחמים: 800,000 חיילים לצבא ישראל, ו-500,000 לצבא שבט יהודה. לאחר מכן, לבו של דוד נקפו על שחטא בספירת העם, והוא התוודה על כך לפני ה':

מהות החטא בספירת העם 
במקרא מוצג חטאו של דוד במילים , אולם לא מבואר מהו בדיוק החטא. יש מפרשים שהחטא הוא שדוד ספר את העם ללא נטילת כופר נפש כפי המצווה בתורה בפרשת כי תשא, שיש לתת מחצית השקל כופר נפש עבור כל לוחם. חז"ל מפרשים שספירה ישירה של החיילים מביאה לנגף בעם, ויש לסופרם על ידי מניין פריטים המייצג את מניין החיילים, כפי שעשה שאול שפקד את העם בטלאים.

הצעת שלוש אפשרויות העונש 
למחרת הגיע גד הנביא אל דוד בשליחות ה', והציב בפני דוד שלוש אפשרויות לעונש על ספירת העם: 1. שבע שנות רעב בארץ. 2. שלושה חודשים מנוסה מפני אויבים. 3. שלושה ימי מגפת דבר.

דוד בוחר בדבר, היות שעונש הדבר מבוצע כל כולו בידי ה' שרחמיו רבים. אך המנוסה מפני אויבים והרעב תלויים ברצונותיהם של בני אדם, שעלולים לא לרחם עליו ועל ממלכתו:

המגפה 
לאור בחירתו של דוד, הביא ה' דבר על ישראל "מהבוקר ועד עת מועד". בפרק זמן זה מתו מן העם 70,000 איש מכל רחבי הממלכה, מדן ועד באר שבע.

על פי המסופר במקרא, כשהגיע המלאך המשחית לשחת את ירושלים, התפלל דוד לה' שיפגע בו ובמשפחתו אך לא בשאר העם שלא חטאו. ה' קיבל את תפילתו והורה למלאך המשחית לחדול זמנית מהתפשטות הדבר.

עצירת המגפה 
גד הנביא חוזר אל דוד ומורה לו להקים מזבח בגורן ארוונה היבוסי. לאחר משא ומתן של דוד עם ארוונה שרצה לתת לו את המקום בחינם, קנה דוד את הגורן בחמישים שקלי כסף. את הבקר שדש בגורן הוא הקריב על המזבח, ובעצי המורג הוא השתמש כעצי הסקה על המזבח. לאחר הקרבת קרבנות עולה ושלמים נעתר ה' לעצור את המגפה מעל ישראל:
יש ממפרשי המקרא המצביעים על כך שעצירת המגפה קשורה לתיקון חטא הספירה, שכן העילה למגפה הייתה ספירת החיילים ללא מתן כופר נפש, ועמידתו של דוד על כך שישולם לארוונה תשלום מלא על רכישת המזבח, היוותה את תשלום כופר הנפש הנחסר.

בתיאור רכישת מקום המזבח ישנו פער בין המסופר בספר שמואל ב', שם נאמר שדוד רכש את מקום המזבח בחמישים שקלי כסף, לבין התיאור בספר דברי הימים, שם נאמר שדוד שילם שש מאות שקלי זהב. חז"ל עומדים על סתירה זו ומבארים ששש מאות השקלים הם חמישים שקלים עבור כל שבט משבטי ישראל, או שמקום המזבח עלה חמישים שקלי כסף, ומקום הגורן כולו שש מאות שקלי זהב.

ייחודיות המקום 
לאחר עצירת המגפה דוד קבע כי המקום בו נבנה המזבח שעליו הקריב את הקרבנות שהביאו לעצירת המגפה, יהיה מקום המקדש הקבוע להקרבת קרבנות לה': . ואכן, כעבור מספר שנים בנה שם שלמה בנו את בית המקדש הראשון, כפי שמסופר בספר דברי הימים: .

לפי מסורת חז"ל במקום זה עקד אברהם את יצחק בנו קרוב לתשע מאות שנים קודם לכן.

קישורים חיצוניים 
 מאמרים על המפקד והמגפה, באתר התנ"ך של מכללת הרצוג

הערות שוליים 

ספר שמואל
מגפות
סיפורי ספר שמואל
דוד