תימום

תַיַמוּם (בערבית: تيمم) הוא מונח בהלכה האסלאמית (השריעה) המציין היטהרות באמצעות עפר, בניגוד לוודוא – טהרה במים. עושים זאת על ידי העברת העפר הנקי על הפנים ועל הידיים מתוך כוונה להיטהר.
התימום נסמך על הנאמר בקוראן (): "חפשו עפר נקי, ומשכו בו את הפנים בכפיכם, ושפשפו את ידיכם בעפר עד מרפקיכם".

התנאים המתאימים לביצוע תימום 
לפי חוקי הטהרה באסלאם, הטהרה המועדפת היא במים. עם זאת, קיימים תנאים שבהם המסורת האיסלאמית מתירה במקום זאת לבצע תימום:
 אובדן מים או אי-הימצאם של מים.
 נחיצותם של המים הקיימים לשתייה.
 חוסר-יכולת להשתמש במים (למשל, בשל מחלה).
 מרחק גדול מדי ממים (יותר מ-2.5 קילומטר).
 טמפרטורת מים נמוכה המונעת רחצה, והעדר אמצעי לחמם אותם.

דרישות מקדימות 
על המבצע תימום לדאוג לפי מסורת האסלאם לתנאים הבאים:
 לדעת את זמן תחילת התפילה.
 לנסות בכנות למצוא מים.
 לדאוג שהעפר המיועד לתימום יהיה נקי.
 להסיר תחילה את הטומאה.
 להתאמץ לזהות את כיוון הקיבלה לפני התימום.

מעשה התימום 
ביצוע תימום דורש על פי המסורת האיסלאמית את הפעולות הבאות, לפי הסדר:
 כוונה.
 הכאת כפות הידיים על העפר הנקי והעברתן על הפנים.
 הכאת כפות הידיים שנית על העפר הנקי והעברתן על הידיים עד המרפקים.

פעולות הרשות של התימום 
פעולות נוספות, שהנן אפשריות אך אינן הכרחיות לביצוע התימום:
 פעולות הנכללות התהליך הוודוא, כגון אמירת "בשם אללה", התחלה בצד ימין, וסיום באמירת השהאדה (ה"עדות").
 פריסת האצבעות בזמן הכאת העפר בכפות הידיים.
 המעטה והפחתה של העפר שנצבר על הידיים, ואפשר גם לנשוף עליהן.

ביטול התימום
פעולת הטהרה באמצעות עלולה להתבטל על פי המסורת האסלאמית בנסיבות הבאות:
 כל מה שמבטל את הוודוא מבטל את התימום.
 הגעת המים והימצאותם לאחר שהם לא היו בנמצא.
 היכולת להשתמש במים, כמו מי שהיה חולה והבריא.
 עזיבת האסלאם.

הערות שוליים 

אסלאם סוני
מצוות ומנהגים באסלאם