השפעת אלכוהול על זיכרון

אתנול הוא סוג של אלכוהול המצוי במשקאות אלכוהוליים. האתנול הוא נוזל נפיץ, דליק, חסר צבע הפועל כמדכא של מערכת העצבים המרכזית. אתנול עלול לפגום בסוגים שונים של זיכרון.

אופן הפעולה

השפעות על ההיפוקמפוס 
אלכוהול פועל כמדכא כללי של מערכת העצבים המרכזית, אולם הוא משפיע במידה רבה יותר על אזורים מסוימים במוח מאשר באחרים. הפגיעה בזיכרון עקב השפעת אלכוהול קשורה להפרעה תפקודית בהיפוקמפוס - בפרט משפיע על חומצה גמא אמינו בוטירית (GABA) ועל הולכה עצבית באמצעות (N-methyl-D-aspartate (NMDA אשר משפיע לרעה על הגברה סינפטית ארוכת טווח (LTP). הבסיס המולקולרי של LTP מזוהה עם למידה וזיכרון. נזק מיוחד נגרם ל- תאי CA1 בהיפוקמפוס המשפיע לרעה על היווצרות זיכרון, והפרעה זו קשורה לתלות במינון ברמת צריכת האלכוהול. במינונים גבוהים, אלכוהול מעכב באופן משמעותי פעילות עצבית באזור שכבות התאים הפירמידליים CA1 ו CA3 של ההיפוקמפוס. הדבר פוגע בקידוד הזיכרון. מאחר שההיפוקמפוס ממלא תפקיד חשוב ביצירת זיכרונות חדשים.

השפעות מולקולרית על GABA ועל קולטני NMDA 

אלכוהול משמש כמוסת אלוסטרי חיובי של קולטני GABA, במיוחד מסוג GABAA. תוך שפעול, קולטני GABA אלה הם מוליכים -Cl, וכתוצאה מכך קיטוב יתר עצבי. קיטוב יתר עצבי זה יקטין את הסיכוי לפוטנציאל הפעולה המתרחש, ולכן, יש לו השפעה מעכבת על ההולכה העצבית במערכת העצבים המרכזית. תתי סוגים שונים של קולטני GABAA שונים ברגישותם למינוני האלכוהול הנצרכים. יתר על כן, צריכת אלכוהול חריפה מקדמת הולכה עצבית גבארגית (GABAergic) תוך שחרור קדם סינפטי של GABA דפוספורילציה של קולטני GABAA (הגברת רגישות ל GABA), והגדלת פעילות סטרואידים בהולכה עצבית גבארגית (GABAergic). פרוטאין קינאז C PKC שהיה מעורב באופן דיפרנציאלי בוויסות התגובה של קולטן GABAA לאלכוהול, עם אפקטים בהתאם לאיזואנזימים של PKC. אפקטים של אלכוהול מעורב גם פרוטאין קינאז A בהשפעה על פעילות קולטן GABAA, כגון קידום רגישות., שיפור של הולכה גבארגית עקב צריכת אלכוהול יכולה להיגרם גם על ידי סטרואידים בעלי פעילות עצבית, כגון אלופרגננולון (allopregnanolone), אשר פועלים כאגוניסטים של קולטני GABAA . צריכת אלכוהול כרונית ותלות באלכוהול מצויים במתאם עם שינויי התבטאות, תכונות, ופעילות של קולטן GABAA העשויים לתרום לסבילות לאלכוהול. יש עדיין הרבה מה לגלות על השפעות אלכוהול ספציפיות משתנות על קולטן GABAA ותת-הסוגים שלו.

במינונים גבוהים יותר, אתנול גם משפיע על קולטני NMDA, על ידי עיכוב של זרימת היונים המושרת על ידי NMDA, שהוא אגוניסט לקולטן לגלוטמט. עיכוב זה של עירור תאי עצב על ידי אלכוהול הוא תלוי מינון (עד נקודה מסוימת, שלאחריה אין שוני רב). נראה שאלכוהול גורם לעיכוב זה על ידי שימוש באתר של NMDAR הנגיש מ מהסביבה החוץ תאית. לפיכך, עיכוב זה של זרימת יונים שנוצר בדרך כלל על ידי שפעול NMDAR מוביל לירידה ב-LTP באזורי ההיפוקמפוס. אלכוהול משפיע באופן שלילי על LTP יותר בחיות לא בוגרות מאשר בחיות בוגרות. אצל מתבגרים, אלכוהול מפחית את הביטוי של תת-היחידה של NMDAR NR2A בהיפוקמפוס, ואת תת-היחידה של ה-NR1 בתוך קליפת המוח הקדם חזיתי. מחקרים גם הראו ירידה במידת הזרחון של תת-היחידה 2B של קליפת המוח, ההיפוקמפוס, NMDARS של גרעין האקומבנס וסטריאטום עשויים להיות מושפעי ויסות של PKA עקב פעילות של אלכוהול. השפעות האלכוהול על הולכה עצבית של GABAA ועשויה בעקיפין לעכב את הפעילות של NMDAR ולתרום לחסימת השראה של LTP; עם זאת, השפעה ישירה של אלכוהול לבדו על NMDAR לבד מספיקה לעיכוב של LTP. התלות במינון בדרגות שונות בתגובה לאלכוהול מסתמכת על שילוב אינטראקציות ותגובות של העברה עצבית קולטני GABAA י, NMDARs וקולטנים מתאטרופיים של גלוטמט מתת סוג 5 (mGluR5). שינויים מונעים היארעות של העברה סינפטית, משפיע על גמישות סינפטית, ובתורו, גם על הזיכרון ועל הלמידה. עם זאת, יש עדיין הרבה מה לחקור על מנת להבין מה הם המנגנונים המולקולריים הספציפיים של כיצד אלכוהול משפיע על יצירת זיכרון.

השפעות על אזורי מוח אחרים 
אלכוהול פוגע ומשנה תפקוד גם במוח הקטן, אשר משפיע על התפקוד המוטורי והקואורדינציה. יש לו ההשפעה ניכרת בעיכוב על תאי העצב של קליפת המוח, תוך השפעה ושינוי תהליכי חשיבה, והעלאת סף הכאב. הוא גם מקטין את הביצועים המיניים על ידי דיכוי מרכזי עצביים באזור ההיפותלמוס. לאלכוהול יש גם השפעה על הפרשת שתן באמצעות עיכוב של הפרשת הורמון אנטי דיורטי (ADH) על ידי בלוטת יותרת המוח. לבסוף, זה הוא מדכא נשימה וקצב לב על ידי עיכוב תפקוד עצבי המוח המוארך.

זיכרון לטווח ארוך 
לזיכרון לטווח ארוך (זט"א) יש משך זמן ארוך וקיבולת גבוהה. זיכרונות מאוחסנים בזט"א עשויים לשרוד בין כמה ימים לכדי לתוחלת חיים שלמה. זט"א מורכב מזיכרון מפורש (הדורש מודעות הכרתית) וזיכרון מרומז (מודעות תת-הכרתית). מידע שנבחר לזט"א עובר דרך שלושה תהליכים. ראשית, שלב הקידוד, מידע מן החושים משולב בפעילות שכלית בצורת זיכרון. שנית, האחסון כולל לקיחת מידע זה, והחזקתו לתמיד בזיכרון. ולבסוף, האחזור הוא היכולת לשלוף מידע מאחסון הזיכרון לטווח ארוך. כל אחד מהתהליכים הללו עלול להיות מושפע על ידי אלכוהול.

זיכרון מפורש 
זיכרון מפורש דורש מאמץ מודע וכוונה לזכור. הדבר כולל גם זיכרון אירועי (אירועים ספציפיים, כגון מסיבה), זיכרון סמנטי (לקבלת מידע כללי, כגון שמו של אדם).

אלכוהול משבש קידוד אקראי, במיוחד עבור זכירה מסומנת, הכרה להשלמה של שברי מילים, וזכירה חופשית. חישכון (Blackout), הוא דוגמה לקושי בקידוד זיכרונות אירועי עקב אלכוהול. חישכון נגרם על ידי עלייה מהירה בריכוז אלכוהול בדם (BAC) אשר מצדו גורם לעיוות של תאי העצב בהיפוקמפוס. עיוות זה משבש את יכולתו של האדם כדי ליצור זיכרונות אירועיים חדשים.

מינוני אלכוהול גבוהים משבשים באופן חמור את תהליך האחסון של זיכרונות סמנטיים. אלכוהול נמצא כפוגע באחסון של הגירויים החדש אך לא של המידע שנלמד בעבר. מאחר שאלכוהול משפיע על מערכת העצבים המרכזית, הוא מעכב תפקוד האחסון הסמנטי על ידי הגבלת יצוב קידוד המידע.

שליפה של זיכרון מפורש משתבש באופן משמעותי על ידי אלכוהול. בהשוואה למשתתפים בפיכחון, ביצועי המשתתפים בשכרות היו גרועים במשימות זכירה של פעילויות רגילות (זיכרון אירועי). המשתתפים בשכרות היו גם איטיים יותר בזמני תגובה. אלכוהול פוגע גם במשימות אחזור זיהוי מילים. כאשר גם קידוד וגם שליפה מהזיכרון במהלך שכרות, יש באופן מפתיע יותר שיבושים בזכירה מסומנת מאשר בזכירה חופשית. במונחים של הבדלים מגדריים בתהליכי שליפה, נקבות נוטות לציון נמוך יותר מאשר זכרים במשימות זיכרון, כאשר הם בשכרות.

זיכרון מרומז 
זיכרון מרומז אינו דורש מאמץ מודע או כוונה להיזכר. דבר זה מתרחש כאשר ניסיון העבר משפיע על ביצוע משימה מסוימת. הדבר בא לידי ביטוי בניסויי הטרמה. זיכרון מרומז, כולל זיכרון נוהלי, אשר משפיע על היומיום שלנו התנהגויות, כגון רכיבה על אופניים או קשירת שרוכי הנעליים. אנשים יכולים לבצע את היכולות הללו, מבלי לחשוב עליהם, מה שאומר זיכרון נוהלי פועל באופן אוטומטי. בעוד ששליפה מזיכרון מפורש נפגע קשות על ידי אלכוהול, אחזור מזיכרון מרומז לא. שיכורים מצליחים בציון גבוה יותר במשימות זיהוי (מעורב הזיכרון המרומז) מאשר במשימות זכירה (מעורב הזיכרון המפורש).

זיכרון לטווח קצר 
זיכרון לטווח קצר הוא אחסון זמני של פרטי מידע קטנים שנקלטו בחושים. Digit span הוא מספר פיסות המידע (5–9) שיכולות להיות מוחזקות בזיכרון לטווח קצר.. הרעלת אלכוהול עלולה להשפיע על הזיכרון לטווח קצר ועל תפקוד קוגניטיבי.

אזורים במוח המושפעים על ידי אלכוהול 
אלכוהול משפיע על תפקוד המוח. שינויים נוירוכימיים המתרחשים בפיתול החגורה הקדמי נמצאים במתאם עם שינויים לטווח קצר בתפקודי זיכרון במוח של גברים אלכוהוליסטים צעירים. דימות תהודה מגנטית תפקודית (fMRIs) של נשים אלכוהוליסטיות הציגה באופן משמעותי הימצאות פחות חמצן בדם באזורי האונות הקדמית והקודקודית, במיוחד בהמיספרה הימנית של המוח. דבר זה נתמך על ידי ממצאים של ליקויי זיכרון לטווח קצר כתוצאה מנגעים של האונה הקודקודית וקליפת המוח הקדם חזיתית. נמצא קשר באלכוהוליסטים בין נפח החדר השלישי לבין ביצועים קוגניטיביים במבחני זיכרון. באופן מיוחד, קיים מתאם בין הגברה בנפח החדר השלישי לבין ירידה בביצועי זיכרון.

משימות וממצאים בשכרות 
זיכרון לטווח קצר נבחן בדרך כלל יחד עם משימות חזותיות. זיכרון לטווח קצר, במיוחד עבור החומר הלא-מילולי המרחבי, מופרע במצב שכרות. אלכוהול מקטין זיכרון אייקוני (סוג של זיכרון חזותי לטווח קצר). בקבוצת ניסוי שתייה במינונים שבין 80–84 מ"ג/ד"ל, מתרחשות יותר שגיאות בזיכרון משימתי מעוכב בהשוואה לקבוצת ביקורת. טעויות התפרצות, אשר מייצגות תפקוד רעיוני קוגניטיבי, מתרחשות כאשר נוצר מידע לא רלוונטי. לאלכוהוליסטים יש פחות שליטה על עיכוב התפרצות. שכרות חריפה בשתיינים חברתיים, מגבירה את הרגישות להפרעות במשימות זיכרון מעוכב, מאשר במשימות זיכרון חופשי. שכרות חריפה מגבירה רגישות להפרעות המאפשרת טעויות התפרצות כאשר קיים עיכוב קצר זיכרון חופשי (מתן רשימת מילים ואז לבקש להיזכר ברשימה), הוא נמוך באופן משמעותי ולכן מופרע על ידי הרעלת אלכוהול. חסרי קידוד נמצאו בזיכרון מילולי חופשי והכרה משימות תחת השפעת אלכוהול. במשימת הבחנה נמצאה תלות משמעותית של ליקויי תפיסת העומק וזיכרון חזותי לטווח קצר באלכוהול. למידה תלוית מצב ומחקרי זכירה בשתיינים כבדים הדגימו כי מצב של שכרות בזמן למידה, ולאחר מכן כאשר נבדקו בפיכחון, גרמו לביצועי משימות ירודים בזיכרון החופשי. ממצאים אלה תומכים בהשפעת אלכוהול על כשל באחסון זיכרון (לא על כשל באחזור זיכרון). נחקרו ההשפעות של צריכת אלכוהול חריפה על זיכרון חזותי, לטווח קצר, תפיסת עומק סטריאוסקופית, ושימת הלב. ב 33% תנאי אלכוהול הראו ליקויי תפיסת העומק וזיכרון חזותי לטווח קצר (מוערך על ידי משימות הבחנה של vernier).

השפעות על זיכרון העבודה 
זיכרון עבודה מאפשר לשמור דברים בזיכרון, ובו בזמן לבצע משימות מורכבות. היא כוללת מערכת אחסון זמנית, ועיבוד של מידע, תוך יצירת קשר חיוני בין תפיסה חושית ובקרת פעולה. הראיות מצביעות על כך שזיכרון העבודה כולל שלושה רכיבים: מרכז ביצוע אשר שולט בתשומת לב, תפיסה חזותית מרחבית האחסנת ומעבדת מידע מרחבי, לולאה פונולוגית אשר מבצעת תפקיד דומה עבור מידע של שמיעה ודיבור.

בטווח הקצר 
לצריכת אלכוהול יש השפעה משמעותית ומדידה על זיכרון העבודה, על אף שקיימת שונות ניכרת בין תגובות אינדיביואליות. מעט מאוד ידוע על המנגנונים העצביים העומדים בבסיס הבדלים אלה. נמצא גם כי אלכוהול פוגע זיכרון העבודה המשפיעים על אסטרטגיות זכירה תהליכי ביצוע ולא על ידי כיווץ יכולות הקיבולת הבסיסית של זיכרון העבודה. אירועי רמות שכרות חריפה-בינונית מבודדים לא משפיעים לשנות פיזית את המבנים הקריטיים עבור תפקודי זיכרון עבודה, כגון, קליפת המוח הקדמית, קליפת המוח הקודקודית, פיתול החגורה הקדמי וחלקים בגרעיני הבסיס. אחד הממצאים בדבר ההשפעות של אלכוהול על זיכרון העבודה מצביע על כך שאלכוהול מפחית זיכרון עבודה רק אצל אנשים עם קיבולת בסיסית גבוהה של זיכרון עבודה, מה שמצביע על כך כי אלכוהול יכול להשפיע באופן שונה על זיכרון העבודה אצל אנשים שונים. נראה שאלכוהול משבש את קיבולת זיכרון העבודה בוויסות עיכוב התגובתיות. אלכוהול מונע עכבות התנהגותית, אבל רק אצל אנשים עם קיבולת בסיסית נמוכה של זיכרון העבודה. ממצא מעניין זה שהתמריץ לבצע היטב במשימות מדידת זיכרון עבודה תחת השפעת אלכוהול יש למעשה השפעה מסוימת על זיכרון העבודה, בכך שהוא מגביר את התוצאות בזמן סריקה מנטלית וזמן תגובה לגירוי, אך לא מצמצם את מספר הטעויות בהשוואה לנבדקים ללא שום תמריץ לתפקד היטב. אפילו שכרות חריפה (ריכוז אלכוהול בדם של 0.08-0.09%) מייצרת ליקוי משמעותי בתהליכי זיכרון העבודה הדורשים אסטרטגיות שינון. זה פחות סביר שאלכוהול יפגום במשימות זיכרון עבודה שאינו מסתמך על זיכרון החזרה או הקשורים לאסטרטגיות שינון. משום כך, זיכרון העבודה רגיש ביותר לגמגום כאשר אדם משתתף במשימות הכוללות זכירה בנוגע לרצפים של משימות ראייה ושמיעה. גיטריסטים, לדוגמה, לא יוכלו לבצע קונצרטים מבלי לאותת על כך שהביצועים שלהם מוגבלים בשל שכרות, ואילו בכדורסל המקצועי, בו מעורב פחות רצף כבד של פעילות זיכרון עבודה, הבעיה עשויה להיות מוסתרת מהסביבה במשך תקופה ארוכה. רון ארטסט (שחקן כדורסל בלוס אנג'לס לייקרס בליגת NBA) שהודה בראיון ל-Sporting News ששתה לשוכרה במהלך המחצית בימים הראשונים של הקריירה שלו ושהייתה לכך השפעה מועטה בלבד, אם בכלל על זיכרון העבודה. המאמן שלו לשעבר, פראן פרסצ'ילה, הופתע ואמר שארטסט תמיד היה מגיע מוכן לאימונים, במצב רוח המתאים והיה כולו מחויב למשחק. הוא הוסיף שבקבוצה לא ידעו שיש לו בעיה של אלכוהול.

בטווח הארוך 
הראו שלאלכוהול יש השפעה מסוימת לטווח ארוך על זיכרון העבודה. הממצאים הראו כי על מנת שזיכרון העבודה יושפע באופן משמעותי, לטווח ארוך, על השתייה הכבדה להיות מתמשכת על פני תקופת זמן ארוכה, כמות של עד משקה אחד ביום אינה פוגעת בתפקוד הקוגניטיבי, ויכולה למעשה לצמצם את הסיכון של ירידה בקוגניטיביות. יתר על כן, אלכוהוליזם כרוני מזוהה עם ליקוי בתשומת לב חזותית בזיכרון עבודה. לפיכך, לאלכוהוליסטים יש יכולת מופחתת, אך לא בהכרח חוסר יכולת, לבצע את המשימות, הנחשבות כנשלטות על ידי אזורים של קליפת המוח הקדם-מצחית. אמנם זה לא צריך להפתיע שאלכוהוליזם כרוני, מתקשר לירידה בתפקוד הקוגניטיבי לרבות זיכרון העבודה. ממצא מפתיע אחד הוא שלא רק רמות מתונות של צריכת אלכוהול במהלך ההריון הראו השפעה שלילית על זיכרון העבודה של הילד, כאשר נבדקו בגיל 7.5 שנים, אלא שזיכרון העבודה הוא אולי ההיבט החשוב הדורש תשומת הלב, בהיותו מושפע לרעה על ידי חשיפה טרום הלידה לאלכוהול.

זיכרון פרוספקטיבי 
זיכרון פרוספקטיבי כרוך בזכירה לבצע פעולה ייעודית בעתיד ללא תזכורת מפורשת. אלכוהול נמצא כפוגם ביכולת הזאת. משתמשים כרוניים כבדים באלכוהול מדווחים באופן משמעותי יותר על שכחה פרוספקטיבית בהשוואה לקבוצות ביקורת שהם צרכני אלכוהול במינון נמוך או כאלה שאינם צורכים אלכוהול בכלל. שאלון המעריך זיכרון פרוספקטיבי לטווח קצר, זיכרון אפיזודי פרוספקטיבי לטווח ארוך וזיכרון, פנימי מכוון זיכרון פרוספקטיבי. צרכני אלכוהול כרוניים כבדים דיווחו באופן משמעותי יותר כשלים עבור כל שלושת ההיבטים של זיכרון פרוספקטיבי. אנשים שדיווחו, שימוש כבד באלכוהול מדווחים ב 24% יותר קשיים עם זיכרון פרוספקטיבי, מאשר כאלו שדיווחו כי הם שותי אלכוהול קלים בלבד, כמו כן דיווחו ב-30% יותר קשיים מאשר כאלו אשר שדווחו כיאינם שותים כלל. את ההשפעות של אלכוהול על זיכרון פרוספקטיבי ניתן גם להעריך במעבדה על ידי הדמיית זיכרון פרוספקטיבי במשימות פרטניות בחיי היום יום. ביצועיהם של אנשים שקיבלו 0.6 גרם אלכוהול לקילוגרם לפני ביצוע משימות זיכרון פרוספקטיבי גרועים באופן משמעותי יותר מאשר קבוצת ביקורת שקיבלה פלצבו. אלכוהול עלול לגרום נזק לאזורים הפרונטליים והפרפרונטליים של המוח, דבר זה עשוי להיות אחראי על ליקויי ביצוע עם זיכרון פרוספקטיבי מאחר שקיים מתאם גבוה עם פעילות ביצועית פרונטלית.

בתרבות הפופולרית 
השפעות מעכבות של אלכוהול על הזיכרון מהוים לעיתים קרובות נושא בולט בתרבות הפופולרית. כך זה משתקף בסרטים, ספרים, שירים ותוכניות טלוויזיה. במספר סרטים הוצגו דמויות ששתו אלכוהול עד למצב של אובדן זיכרון והתעוררות בבוקר הבא עם שורה של בעיות עקב פעולות שביצעו כשהיו שיכורים.

דוגמאות בולטות

במוזיקה
 שירים כמו "Waking Up in Vegas" ("להתעורר בבוקר בווגאס") של קייטי פרי ו-"Last Name" ("שם משפחה") של קארי אנדרווד מתארים גם הם דמויות המתעוררות בבוקר ולא זוכרות את ליל אמש עקב צריכת אלכוהול.

בקולנוע
 בסרט "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס" (במקור: "The Hangover"; מילולית: "החמרמורת"), שלושת השושבינים מאבדים את החתן בזמן מסיבת רווקים בלאס וגאס, הם אז מנסים לשחזר את פעולותיהם הבאות על מנת למצוא אותו. לדמויות אלה היה זיכרון מתפקד משתמע/פרוצדורלי, אשר אפשר להם לבצע הרבה פעולות שביצעו במהלך הלילה, אולם הזיכרון האפיזודי שלהם נפגם ולכן הם לא זכרו את האירועים שהתרחשו. בנוסף לאלכוהול היו דמויות אלה גם תחת השפעת פלוניטראזפאם (סוג של בנזודיאזפין המשפיע על רגיעה והפרעות שינה).

בחוק
מקרה המשפט בשנת 1994 של R נגד Daviault  התייחס לתוקפה של הגנה משפטית המבוססת על שכרות.

ראו גם

מבנה המוח האנושי
 אלכוהוליזם
 זיכרון עבודה
 תפיסת עומק

הערות שוליים 

זיכרון
תרבות שתיית אלכוהול