Pearl

Pearl (בעברית: פנינה) הוא אלבום האולפן השני והאחרון של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'ניס ג'ופלין כאמנית סולו, אשר יצא לאור לאחר מותה, ב-11 בינואר 1971, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.

היה זה האלבום היחיד שהקליטה ג'ופלין עם Full Tilt Boogie Band, להקת ההופעות האחרונה שלה. האלבום הגיע למקום הראשון בבילבורד 200, ונשאר במקום הזה במשך תשעה שבועות. כמו כן, הוא הגיע למעמד של פלטינה מרובעת מטעם ה-RIAA.

האלבום 
לאלבום צליל מלוטש יותר מאלו שג'ופלין הקליטה עם Big Brother and the Holding Company ו-Kozmic Blues Band, בזכות המומחיות של המפיק פול א. רוטשילד ונגני הליווי החדשים שלה. רוטשילד היה ידוע בתור המפיק של The Doors, והוא וג'ופלין עבדו היטב יחד. התוצאה הייתה אלבום שהדגיש את היכולות הווקאליות יוצאות הדופן של ג'ופלין.

Full Tilt Boogie Band היו הנגנים שליוו אותה בסבב ההופעות האחרון שלה, בקנדה, בקיץ 1970. רבים מהשירים באלבום הוקלטו בהופעה חיה, חודשיים לפני שג'ופלין והלהקה התחילו להקליט את האלבום בלוס אנג'לס. 

כל תשע הרצועות בהן ג'ופלין שרה אושרו ועובדו על ידה. הם כוללים את הלהיט מספר אחד "Me and Bobby McGee", שבו היא ניגנה גם בגיטרה אקוסטית, ואשר נכתב על ידי קריס קריסטופרסון ופרד פוסטר; "Trust Me", שנכתב על ידי בובי וומאק, במיוחד עבור ג'ופלין; השיר מאת הווארד טייט, "Get It While You Can", המציג את המנעד הרחב שלה; והשירים המקוריים "Move Over" ו-"Mercedes Benz", שאת האחרון כתבו יחד עם ג'ופלין בובי ניוורת ומייקל מקלור.

ג'ופלין שרה בכל הרצועות, מלבד "Buried Alive in the Blues", אשר נותרה כרצועה אינסטרומנטלית של Full Tilt Boogie מאחר שהיא מתה לפני הוספת השירה, אולם היא אישרה את הקטע האינסטרומנטלי. לכותב השיר, ניק גרבניטס, הוצע לשיר אותו כמחווה לג'ופלין, אך הוא סירב. ההקלטות, אשר החלו בתחילת ספטמבר 1970, הסתיימו עם מותה הפתאומי של ג'ופלין ב-4 באוקטובר 1970. בסשן ההקלטות האחרון שלה, שהתקיים ביום חמישי, ה-1 באוקטובר, לאחר הפסקה של מספר ימים, הוקלט שיר הא-קפלה, "Mercedes Benz", השיר האחרון שהקליטה לפני מותה.

את עטיפת האלבום צילם בארי פיינשטיין בלוס אנג'לס, והוא מראה את ג'ופלין כשהיא יושבת על ספה ויקטוריאנית עם משקה ביד.

מורשת 
באוגוסט 1999 יצאה הוצאה מחודשת של Pearl בדיסק, אשר כללה בונוס של ארבע הקלטות חיות שלא פורסמו קודם לכן, מסיבוב ההופעות ("Festival Express") ממנו הגיעו חלק מהשירים באלבום המקורי. בשנת 2003 דורג האלבום במקום מספר 122 ברשימת רולינג סטון של 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. מהדורת מורשת יצאה בדיסק כפול ב-14 ביוני 2005, עם רצועות בונוס נוספות, כולל מסר יום הולדת לג'ון לנון עם השיר "Happy Trails", ואיחוד של Full Tilt Boogie Band במחווה אינסטרומנטלי לג'ופלין. הדיסק השני כלל סט מורחב מ-Festival Express, אשר הוקלטו בין ה-28 ביוני וה-4 ביולי 1970.

האלבום יצא לאור בפעם השלישית על גבי דיסק ב-2012, בשם The Pearl Sessions. הוא הכיל גרסאות חלופיות לשירים שיצאו במהדורת הוויניל של האלבום המקורי מ-1971. הקלטות של ג'ופלין ופול רוטשילד מדברים בין הטייקים נותנים למאזינים הצצה לתהליך היצירתי המוזיקלי שלהם.

רשימת השירים

קרדיטים 
 Full Tilt Boogie Band
 ג'ניס ג'ופלין – שירה, גיטרה ב "Me and Bobby McGee"
 ריצ'רד בל – פסנתר
 קן פירסון – איבר
 ג'ון עד – גיטרה חשמלית
 בראד קמפבל – גיטרה בס
 קלארק פירסון – תופים

 נגנים נוספים
 בובי וומאק – גיטרה אקוסטית על "סמוך עלי"
 בובי הול – קונגה, כלי הקשה
 פיל בדלה, ג'ון קוק, וינס מיטשל – קולות רקע
 סנדרה קראוץ' – תוף מרים

 סיוע טכני
 פול א. רוטשילד - מפיק
 פיל מייסי, רוברט הונבלו - מהנדס
 בארי פיינשטיין, טום וילקס - צילום ועיצוב הסוואה הפקות

במצעדים

מצעדים שבועיים

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

אלבומי 1971
אלבומי ג'ניס ג'ופלין
אלבומים שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
אלבומים באנגלית
אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
אלבומי חברת קולומביה רקורדס