יהודית סגל שטולצר

יהודית סגל שטולצר (בגרמנית: Judith Stolzer-Segall; 20 במאי 1904 – 1 בדצמבר 1990) הייתה אדריכלית ישראלית. בין שאר עבודותיה, השתתפה וזכתה בתחרות אדריכלית לתכנון בית הכנסת הגדול בחדרה למרות ההתנגדויות לתכנון בית כנסת על ידי אישה.

תולדות חייה
יהודית סגל נולדה בעיר מליטופול בליטא. ילדותה ונעוריה עברו עליה בברלין אותה נאלצה לעזוב עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914. עבר עם משפחתה לעיר קובנה שם למדה בגימנסיה העברית בשנים 1921–1924. מעיון בתעודת הבגרות הכתובה בשפה העברית ובשפה הליטאית, ניתן לדעת שהייתה תלמידה מוכשרת בתחומים ההומאניים וגם בריאליים.
שלטה בכמה שפות - רוסית, ליטאית, צרפתית, גרמנית ולטינית.

בלטה בכישרון ציור ובהתאם לכישוריה החליטה ללמוד אדריכלות. היה זה צעד בלתי שגרתי שכן בתקופה זו נדיר היה לראות נשים במקצוע זה. את לימודי האדריכלות עשתה בדנציג, אליה עברו הוריה בשנת 1924 ובה שימש אביה כמנהל הבנק היהודי קופת עם וכראש הקהילה היהודית. באותה שנה נרשמה לסמסטר חורף במחלקה לאדריכלות בבית הספר הטכני הגבוה בדנציג-לנגפור.
בשנת 1927 סיימה את תשעת הסמסטרים והחלה בעבודת ההתמחות אותה עשתה במשרד בנייה, ובו הייתה שותפה בהכנת תוכנית עבור תחרות לתכנון בית כנסת בעיר דנציג-לנגפור.
בסיום לימודיה הוענקה לה תעודה מקצועית - דיפלומה - ופרויקט הגמר שלה היה תכנון "בית מפגש" - (מה שכונה בעיירות המרפא באירופה - קזינו).

אחרי סיום לימודיה עבדה כאדריכלית במשרדו של ארתור מגייס (Megies) בדנציג.
בחודש נובמבר 1929 עברה לברלין בה עבדה במשרדו של האדריכל היהודי לאו נכטליט (Leo Nachtlicht), אחד מאדריכלי האוונגרד של תקופה זו.

המשבר הכלכלי אשר פקד את ארצות הברית בשנת 1929, השפיע גם על שוק העבודה והבנייה באירופה. יהודית פוטרה מהמשרד בו עבדה ועברה לעבוד במשרד הבנייה של הקהילה היהודית בברלין. בין השאר עבדה על שני פרויקטים של בתי כנסת.

באוגוסט 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלתה לארץ ישראל. את דרכה לישראל עשתה דרך טריאסט.
בהגיעה לישראל עבדה במשרדה של לוטה כהן וכן במשרדו של זאב רכטר ובמשרדו של אוסקר קאופמן.

בחודש הראשון לשהותה בארץ זכתה בפרס ראשון בתחרות לעיצוב בית למתיישבים, ובדצמבר אותה שנה זכתה בפרס רביעי עבור הצעת התכנון שלה למעונות עובדים ז'.

מירה ורהפטיג, כותבת בספרה (בשפה הגרמנית) :הם הניחו את אבן הפינה — חייהם ועבודתם של יהודים דוברי גרמנית בפלשתינה, 1918-1948:

בשנת 1941, בגיל 37, נישאה לד"ר אויגן שטולצר, איתו עבדה במשרדו של האדריכל אוסקר קאופמן.

בשנת 1957, בגיל 53, חזרה לגרמניה עם בעלה. כעבור שנה הוא נפטר ונקבר ברומא.

בשנת 1959 עברה למינכן שם נפגעה בתאונת דריסה. בעקבות התאונה נותרה מרותקת למיטתה עד יום מותה בשנת 1990.

ארבע שנים אחרי פטירתה, נתגלתה מזוודה במרתף בית האבות היהודי במינכן בו התגוררה יהודית עד מותה. המזוודה שהייתה שייכת ליהודית הכילה חפצים אישיים, דרכונים, תעודות, רישומים, מסמך קורות חייה מודפס במכונת כתיבה, תצלומים וכן צילום בית הכנסת בחדרה.

עיון במסמכים שנתגלו במזוודה מאפשר ללמוד ולהכיר את יהודית. עיון בספר הכתובות אשר נמצא במזוודתה מתאר שקיימה קשרים עם חוגים פציפיסטיים. התכתבה עם סופרים, משוררים ועם אמנים בעלי מעורבות פוליטית. לאחר עזיבתה את הארץ היא לא שבה לעסוק במקצוע האדריכלות. בקורות חייה מציינת סגל את שהייתה בפלשתינה במשפט אחד בלבד!

מיזמים שתכננה בישראל
 ספטמבר 1933- עיצוב בית למתיישבים
 1934 - בית גדול לדר' שטיין בראשון לציון
 1935 - בית הכנסת הגדול בחדרה
בשנת 1933 הוכרזה תחרות אדריכלית למבנה בית הכנסת. בתחרות זו, בה השתתפו 41 מתכננים, זכתה האדריכלית יהודית סגל. בניין בית הכנסת נבנה בין השנים 1936–1940 והוא נחנך בשנת 1941, שנת היובל לייסוד חדרה. המבנה נבנה כולו מבטון והוא משלב מוטיבים של הסגנון הבינלאומי. המבנה הוקם על פי תוכניתה של האדריכלית, למרות הביקורת על התוכנית וההתנגדות למסירת בניית בית כנסת בידי אישה. ההסכמה למסירת העבודה לידיה הושגה מכיוון שאביה של יהודית היה איש דתי ושימש כראש הקהילה היהודית בעיר דנציג. זכייה זו אפשרה לה לפתוח משרד עצמאי בתל אביב בשותפות עם האדריכל דר' אויגן שטוצלר, אשר לימים היה לבעלה.
 שכונת קריית מאיר, בתל אביב, 1937
שכונה ובה כ-170 דירות עבור הפקידות של קופת עם, שנקראה אחר כך קריית מאיר, על שמו של מאיר דיזנגוף. שכונת קריית מאיר היא למעשה גן ענק ובו משולבים מבני מגורים בסגנון הבינלאומי (באוהאוס), יחד עם עצי ירק ופרי. זוהי עבודתם של יהודית שטולצר ואדריכל הגנים הידוע יחיאל סגל. שלום פחטר, אשר יזם את הקמת מפעל "השיכון העצמי" כבר בשנת 1933, ערך תחרות לבחירת מתכנני השכונה. במקום הראשון זכתה יהודית שטולצר-סגל שהייתה אחת האדריכליות המפורסמות בארץ של ראשית שנות השלושים. התוכנית של שטולצר סגל הייתה פשוטה בתכלית: הקמת 13 בתים תלת קומתיים בסגנון החדיש הבינלאומי. בכל בית 12 דירות. בעשרה מהבתים המשותפים היו 2 כניסות ובאחרים 6 כניסות. כך נבנו לבתי השכונה 26 כניסות זהות, שבילים הובילו מבית לבית ובמרכז בשטח של כ-11 דונם יועד לגינה ססגונית.
 1942-1943 - הוילה של הקבלן א. דיסקין בירושלים
 1950-1957 - בית ההסתדרות בירושלים, אותו תכננה יחד עם בעלה. זהו בניין מורכב בן שש קומות עם אולמות ספורט ומשרדים. תכנון בניין זה איפשר לבני הזוג חופש כלכלי, והשניים עזבו את ישראל ונסעו לגרמניה
 1951-1958 - בית מועצת הפועלות בירושלים . **המבנה כולל מועדון, גן ילדים וסדנאות

גלריה

לקריאה נוספת
 מוזיאון "החאן" לתולדות חדרה: קטלוג. עורכת נינה רודין ; [צילומים - קובי חקון, נינה ויוחאי רודין]. הוצאת "מוזיאון החאן", 2001, מסת"ב מסת"ב 965-90350-0-X 
 נשים יוצרות בישראל 1920–1970, בעריכת רות מרקוס ואחרים, הקיבוץ המאוחד, 2008, עמודים 157–159
 בונות ארץ חדשה: אדריכליות וארגוני נשים בתקופת המנדט, סיגל דוידי
 German and Austrian Women Architects in Mandatory Palestine (English and German), Sigal Davidi

קישורים חיצוניים

 אלי אלון, אשה נבחרה לתכנן בית כנסת
 פרויקט מתחם קריית מאיר - מתחם המיועד לשימור, תכנון מקורי: אדר' יהודית סגל-שטולצר
 היכן שיתפו פעולה האדריכלית יהודית סגל-שטולצר ואדריכל הגנים יחיאל סגל ויצרו יחד נווה מדבר עירוני, אתר "תיור ישראלי"
 קריית מאיר - סוד הגן הנעלם של תל אביב
  אדריכלות באוהאוס בתל אביב
 
 
  Institut Kunst- und Baugeschichte-Fachgebiet Kunstgeschichte  - כולל תמונה
 רשימת האדריכלים החשובים אשר פעלו בארץ ישראל בתקופת העלייה החמישית

הערות שוליים

אדריכלים יהודים גרמנים
אדריכלים ביישוב
זוכי פרסים ישראליים לאדריכלות
ישראל: אדריכלות
בוגרי הגימנסיה העברית ע"ש שוובה בקובנה
יהודים ליטאים
נשות העלייה החמישית
אדריכליות ישראליות
ישראליות ילידות ליטא
ישראליות שנולדו ב-1904
ישראלים שנולדו ב-1904
ישראליות שנפטרו ב-1990
ישראלים שנפטרו ב-1990