לא תתגודדו

לא תתגודדו היא מצוות לא תעשה המופיעה בתורה () ועיקרה שלא לפצוע את הגוף בשריטה או בחבורה לאות אבל על המת.

מקור וטעם המצווה 
מקור המצווה הוא בלשון הפסוק:

על כך פירש רש"י:

מקור נוסף מופיע ב:

לכהנים, האיסור הזה הוזכר פעם שלישית ב:  

ספר החינוך מבאר את שורש המצווה: .

דיני המצווה

האיסור לשרוט את הגוף 

האיסור לעשות שריטה כולל גם איסור עשיית חבורה בכל מקום בגוף, והוא חל על גברים ונשים כאחד. אמנם בפסוק כתוב שהאיסור הוא לשרוט לאות צער על אדם שנפטר, מלשונו של הרמב"ם משמע שהאיסור הוא חלק מאיסורי הליכה בחוקות הגויים שהיו עושים כן לשם עבודה זרה: .

איסור 'לא תתגודדו' כולל את העושה שריטה על המת בין ביד בין באמצעות כלי, אך מי שמתגודד לעבודה זרה עובר רק אם עשה זאת בכלי. דין זה נלמד מהפסוק , כלומר שצורת ההתגודדות לעבודה זרה היא באמצעות חרב או כלי אחר אך לא ביד.

בחינוך פסק שהשורט את עצמו בעקבות צער על אובדן ממון אינו עובר בלאו, אך זהו דבר אסור ומאוס.

בתלמוד בבלי מסופר שרבי עקיבא הצטער מאוד כשנפטר רבי אליעזר בן הורקנוס, והכה את עצמו עד שדמו שתת-לארץ, ואמר: , כלומר: יש לי הרבה שאלות בהלכה אך אין לי את מי לשאול. בעלי התוספות מסבירים שאין במעשיו איסור "ושרט לנפש לא תתנו בבשרכם" משום שהוא עשה זאת על דברי התורה שאבדו עם פטירתו של רבי אליעזר ולא על רבי אליעזר עצמו.

הרמב"ן כתב שמהפסוק "לא תתגודדו" למדו חכמים שאסור להתאבל יותר מדי על אדם שנפטר.

עונש המתגודד 
השורט עצמו על המת עובר בלאו, ואם עשה זאת בעדים והתראה חייב מלקות. שרט שריטה אחת על חמישה מתים או חמש שריטות על מת אחד, לוקה חמש מלקות.

האיסור לעשות אגודות אגודות 

בתלמוד מובא איסור נוסף שנלמד מאותו פסוק: 
כלומר: לשיטת אביי האיסור הוא על מחלוקת בין שני בתי דין בעיר אחת ולא בין שני בתי דין בעיירות שונות, ולשיטת רבא האיסור הוא על מחלוקת בתוך בית דין אחד ולא על מחלוקת בין שני בתי דין.

הרמב"ם פסק כשיטת אביי וכתב: .

בספר החינוך מובא הסבר שונה: .

ראו גם 
 חוקות הגויים
 דרכי האמורי
 ולא יהיה כקרח וכעדתו

הערות שוליים 

תרי"ג מצוות
מצוות לא תעשה
פרשת ראה
איסורי עבודה זרה