אלכסנדר היסלופ

אלכסנדר היסלופ (1807 – 13 במרץ 1865) היה כומר בכנסייה החופשית הסקוטית. נודע בביקורתו על הכנסייה הקתולית הרומית.

ביוגרפיה
אלכסנדר נולד וגדל בעיר דנס במחוז ברקוויקשייר בסקוטלנד. הוא היה בנו של סטיבן היסלופ (נפטר בשנת 1837) בנאי במקצועו, ואחד מזקני קהילה בכנסיית Presbytery of Relief. אחיו של אלכסנדר נקרא גם הוא סטיבן היסלופ (חי בין השנים 1817–1863). נודע בזמנו כמיסיונר להודו וחוקר טבע.

במשך זמן מה היה מורה בקהילה בעיר ויק במחוז קייטנס. בשנת 1831 הוא נשא לאשה את ג'יין פירסון. למשך זמן מה היה העורך של העיתון Scottish Guardian (השומר סקוטי). כמתלמד לכמורה וזקן בקהילה הוא הצטרף לכנסייה החופשית של סקוטלנד (זרם נוצרי בסקוטלנד שהתפצל מן הכנסייה הסקוטית) בהתפצלות של 1843. הוא הוסמך בשנת 1844 בכנסייה החופשית המזרחית, בעיירת החוף המזרחי בסקוטלנד, אברובה, שבה הפך בשנת-1864 לבכיר זקני הקהילה. הוא נפטר משבץ מוחי בתוך שנה לאחר שהיה חולה במשך כשנתיים.

הוא כתב מספר ספרים, המפורסם ביניהם הוא הספר "The Two Babylons" שתי הבבליות.

שתי הבבליות 
הספר The Two Babylons ("שתי הבבליות") פורסם לראשונה ב-1853 כחוברת, מאז תוקנה והורחבה מספר פעמים עד שפורסמה כספר בשנת 1858.

בספר זה טען היסלופ שהכנסייה הקתולית היא כת מיסטית של פולחן בבל, ושהיא פגאנית, ואילו הפרוטסטנטים עובדים את ישו האמיתי ואת האלוהים האמיתי. הוא האמין כי מנהגים קתוליים דתיים הם פולחנים פגאניים שהוטמעו בנצרות האמיתית בתקופת שלטונו של קונסטנטין. בשלב זה, המיזוג בין דת המדינה הרומית לבין פולחן האם והילד הועבר לנצרות, תוך שילוב של דמויות נוצריות עם המיתולוגיה הפגאנית. שמה של האלילה הוסב למרי (מרים אם ישו), ושמו של ישו הוסב לשמו של Jupiter-Puer, או "יופיטר הנער".

היסלופ האמין כי האלילה, ברומא נקראה ונוס או פורטונה, היה שמה הרומאי של האלילה הבבלית העתיקה יותר כת של אישתר (Ishtar), שמקורותיה החלו עם אישה בעלת שיער בלונדיני ועיניים כחולות בשם סמירמיס.

על פי היסלופ, סמירמיס הייתה אישה יפה ביותר, שילדה לו בן בשם תמוז, שימשה כמלכה, אשתו של נמרוד המייסד של בבל והדת שלה, והושלמה (כאלילה) דרך לידת בתולים מזויפת. מאוחר יותר, נהרג נמרוד, סמירמיס, שהייתה בהריון ממנו, טענה שהילד הוא לידה מחדש/גלגול של נמרוד.

היסלופ ניסה להראות כי פולחן סמירמיס התפשט ברחבי העולם, שמה השתנה בהתאם לתרבות והשפה. במצרים היא הייתה איזיס, ביוון ורומא היא נקראה ונוס, דיאנה, אתנה, וכן הלאה בשורה שלמה של שמות אחרים, אך תמיד התפללו אליה, עבדו אותה, היא שימשה כמרכז לפולחן ואמונה שהייתה מבוססת על דת המסתורין של בבל העתיקה. על פי היסלופ, קונסטנטינוס על אף שטען שהמיר את דתו לנצרות, היה ונשאר עובד אלילים, אך שינה את שמות האלילים והאלילות לשמות נוצריים כדי למזג את שתי הדתות לאחת, לצרכים הפוליטיים שלו.

אימוצו של קונסטנטינוס את המסורת הפגאנית הזו, הייתה נקודת מפנה עבור הנצרות הקדומה. בשנת 313, הפיק קונסטנטינוס את החוק המכונה הצו של מילאנו, שהפך את עבודת האל הנוצרי לחוקית. הקיסר הפך לפטרון הגדול של הכנסייה, וקבע תקדים למיקומו ההיררכי של הקיסר בתוך הכנסייה ואת הרעיון של האורתודוקסיה (דבקות ברעיונות, הלכות והחלטות שנקבעו וקבעו את דרך הפולחן הנוצרי הקדום), העולם הנוצרי, הועידות האקומניות, סדר שנשמר במשך מאות שנים, כדת המדינה והכנסייה של האימפריה הרומית.

ספרים שנכתבו על ידי אלכסנדר היסלופ

ביבליוגרפיה 
Ewing, William: Annals of the Free Church of Scotland 1843–1900 (Edinburgh, 1914)
The Monthly Record of the Free Church of Scotland, 1 April 1865, Obituary
Smith, George: Stephen Hislop, Pioneer Missionary & Naturalist in Central India from 1844 to 1863 (London, 1888)

קישורים חיצוניים 

 Works by Alexander Hislop at Project Gutenberg
 Works by or about Alexander Hislop at Internet Archive
 The Two Babylons by Alexander Hislop (online)
 Ralph Woodrow, The Babylon Connection?, 1997,  (critique from former advocate).
 Genealogical page on Jamie Hayter's family history site Note: shows different date of birth for Alexander Hislop - clarification being sought

הערות שוליים 

כמרים פרסביטריאנים
בריטים שנולדו ב-1807
בריטים שנפטרו ב-1865