מורטון פלדמן

מורטון פלדמן (באנגלית: Morton Feldman; 12 בינואר 1926 – 3 בספטמבר 1987) היה מלחין אוונגרד יהודי אמריקאי.

פלדמן היה מחלוצי המוזיקה האליאטורית, סגנון ההלחנה המקושר לאסכולת ניו יורק ומאפשר למבצעים חופש נרחב בפרשנותם ליצירות. עבודתו של פלדמן מאופיינת במקצבים חופשיים ומרחפים; המוזיקה בדרך כלל שקטה ומתפתחת באיטיות תוך כדי חזרה על דפוסים א-סימטריים, אחרי 1977, פלדמן החל להתנסות ביצירות ארוכות במיוחד.

שנים ראשונות 
פלדמן נולד בוודסייד, קווינס למשפחת מהגרים רוסית-יהודית, אביו אירווינג פלדמן (1893–1985) הגיע לניו יורק ב-1910 מפריאסלאב, ואמו פרנסס פלדמן לבית ברסקין (1897–1984), הגיעה לניו יורק מבוברויסק. בילדותו למד פסנתר אצל ורה מורינה פרס, שלדבריו הנחילה לו "מוזיקליות ולא טכניקה." מוריו הראשונים של להלחנה היה וולינגפורד ריגר, אחד מחסידיו האמריקאים הראשונים של ארנולד שנברג, ושטפן וולפה, שלמד אצל פרנץ שרקר ואנטון וברן.

קריירה

בתחילת 1950 הלך פלדמן לשמוע את הפילהרמונית של ניו יורק מבצעת סימפוניה של אנטון וברן. אחרי הסימפוניה, התזמורת עמדה לנגן יצירה מאת סרגיי רחמנינוב, פלדמן עזב מיד לפני כן, נסער מהתגובה חסרת הכבוד של הקהל ליצירתו של וברן. בלובי פלדמן פגש את ג'ון קייג', שיצא גם הוא מהקונצרט. שני המלחינים התיידדו במהרה ופלדמן עבר לדירה בבניין בו גר קייג'. דרך קייג', פלדמן הכיר את האמנים ריצ'רד ליפולד, סוניה סקולה ורוברט ראושנברג, וכן מלחינים כמו הנרי קאוול, וירג'יל תומסון וג'ורג' אנטהייל.

בעידודו של קייג', פלדמן החל לכתוב יצירות בשיטה שלא התבססה על הרמוניה או סריאליזם. פלדמן התנסה עם מערכות תווים לא סטנדרטיות, לעיתים קרובות באמצעות שרטוטי רשתות המציינים כמה צלילים צריכים להתנגן בזמן מסוים, אך לא אילו צלילים. ניסוייו של פלדמן במקריות בלחניו היוו השראה לג'ון קייג' בכתיבת היצירה Music of Changes.

פלדמן פגש דרך חברותו עם קייג' חברים בולטים בסצנת האמנות הניו יורקית, ביניהם ג'קסון פולוק, פיליפ גאסטון ופרנק א'והרה. פלדמן מצא השראה בציורי אקספרסיוניזם מופשט, ובמהלך שנות ה-70 כתב מספר יצירות באורך כ-20 דקות כל אחת, ביניהן קפלת רותקו (1971, נכתבה עבור בניין בשם זה, המציג יצירות של מארק רותקו) ולפרנק אוהרה (1973). ב-1977, הוא פלדמן כתב את האופרה Neither עם לברית מאת סמואל בקט.

בשנות ה-70 המוזיקה של פלדמן "השתנתה באופן קיצוני": הוא התרחק מתיווי גרפי לכיוון הלחנה מדויקת יותר מבחינה ריתמית.

ב-1973, בגיל 47, התמנה פלדמן לפרופסור באוניברסיטת באפלו. לפני כן עבד במשרה מלאה בעסק הטקסטיל המשפחתי. במהלך שנות ה-1980 לימד גם באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.

עם הזמן, פלדמן החל לכתוב יצירות ארוכות מאוד, בדרך כלל פרק אחד רציף, לעיתים נדירות קצרות מחצי שעה ולעיתים קרובות ארוכות הרבה יותר. עבודות אלה כוללות כינור ורביעיית מיתרים (1985, כשעתיים), לפיליפ גאסטון (1984, כארבע שעות) והקיצונית ביותר, רביעיית המיתרים II (1983, יותר משש שעות, ללא הפסקה). יצירות אלו מאופיינות בהתפתחות איטית מאוד ומורכבות בעיקר מצלילים שקטים. פלדמן עצמו הצהיר שצלילים שקטים הם היחידים שמעניינים אותו.

זמן קצר לפני מותו פלדמן נישא למלחינה הקנדית ברברה מונק. פלדמן מת מסרטן הלבלב ב-1987 בביתו בבאפלו, ניו יורק.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ניו יורק: אישים
אמריקאים ממוצא רוסי-יהודי
זוכי מלגת גוגנהיים
מוזיקה של המאה ה-20
מלחינים יהודים אמריקאים
נפטרים מסרטן הלבלב
בוגרי אוניברסיטת באפלו
אמריקאים שנפטרו מסרטן הלבלב
אמריקאים שנולדו ב-1926
אמריקאים שנפטרו ב-1987