תקי א-דין א-סובקי

תקי א-דין א-סובקי (שם מלא בערבית: أبو الحسن تقي الدين علي بن عبد الكافي السبكي, בתעתיק לעברית: אבו אלחסן תקי א-דין עלי בן עבד אלכאפי א-סבכי). היה פוסק הלכה מפורסם מהאסכולה השאפעית, מומחה לחדית', קאדי, פרשן הקוראן, והשופט הראשי של דמשק. נולד בשנת 1284 לספירה, ונפטר בשנת 1355.

חייו 
תקי א-דין -אסובקי, נולד בכפר סובק שבמצרים. רכש את חינוכו והשכלתו האסלאמית בקהיר, שם הוא למד אצל מומחים כגון אבן ריפע, שהתמחה בשריעה, אל-עיראקי, שהתמחה בפרשנות הקוראן, וא-דימיאטי, שהתמחה בחדית'. כמו כן, במהלך שנות לימודיו הרבות, תָּר תקי א-דין אחר ידע בתחום החדית' בחוגי המומחים של סוריה, אלכסנדריה והחג'אז. לבסוף, הוא לימד בבית הספר "מנצוריה" אשר ממוקם ב"מסגד אבן טולון".

לאחר שעזב את מצרים בנעוריו, התיישב תקי א-דין בסוריה, שם הוא צמח והתפתח עד שמונה לשופט הראשי העליון של סוריה, ונואם בכיר במסגדי דמשק, וגם פרופסור של כמה מוסדות אקדמאי.

נותר בתפקידו כשופט הראשי כ-17 שנים, עד שהוחל על ידי בנו, תאג' א-דין א-סובקי. לאחר שהוחלף בתפקיד על ידי בנו, שב תקי א-דין לקהיר, שם הוא העביר את שארית חייו עד פטירתו בשנת 1355.

השקפותיו 
תקי א-דין א-סובקי מזוהה מבחינה תאולוגית עם האשעריה, הזרם התאולוגי המוביל והנפוץ ביותר בעולם. הוא אף העלה על הכתב מספר חיבורים בנושא התאולוגיה האשערית. חיבורו המפורסם ביותר בנושא הוא "אלאעתבאר בבקא אלג'נה ואלנאר" (בערבית: الاعتبار ببقاء الجنة والنار).

מהפן ההלכתי, מזוהה תקי א-דין עם האסכולה השאפעית.

הערות שוליים 

אנשי דת מוסלמים
ילידי 1284
נפטרים ב-1355