אטוסה

אטוסה (בפרסית: Utauθa ביוונית עתיקה: Ἄτοσσα, נולדה בסביבות 550 לפנה"ס - 475 לפנה"ס) הייתה מלכה של הממלכה האחמנית, בתו של כורש הגדול, אחות-אשתו של המלך הפרסי כנבוזי השני ואשתו של דריווש הראשון.

שם 
פירוש השם אטוסה (Atossa) הוא "בעלת הירכיים הנאות" ויש המפרשים "בעלת התחבולות" (ביוונית Ἄτοσσα ובפרסית עתיקה השם הוא "Utauθa") שמה באווסטית הוא Hutaosā.

ביוגרפיה 

אטוסה נולדה בסביבות 550-545 לפנה"ס בפסארגאדה. היא הייתה בתם הבכורה של כורש הגדול וקאסנדנה (Cassandane).

לפי ההיסטוריון היווני הרודוטוס, אחיה, כנבוזי השני התחתן עימה לאחר המלכתו ב-530 לפנה"ס. החתונה בין אח ואחות לא היה נהוג באותה תקופה וכנבוזי השני שכנע את כל השופטים לתת תוקף משפטי לנישואין שלהם.

כאשר כנבוזי השני יצא למצרים בסביבות מרץ 522 לפנה"ס, שלטונו נתפס על ידי אחיו ברדיה או, לפי גרסה אחרת, אמגוש (כהן בדת זרתוסטרה) הנקרא גאומתה, שהתחזה לברדיה לאחר שנרצח. ברדיה (או המתחזה) התחתן עימה כדי לבסס את דרישתו לשלטון.

כאשר דריווש הראשון ביצע הפיכה והשתלט על השלטון ב-522 לפנה"ס, הוא התחתן עם אטוסה, אחותה ארטיסונה (Artystone) ואחייניתה פארמיס (Parmys, בתו של ברדיה). דריווש התחתן עימן אף על פי שהיו לו כבר אישה וילדים כדי לאשש את קביעתו לשלטון.

לדריווש הראשון ואטוסה היו ארבעה ילדים: חשיארש הראשון (519 לפנה"ס - 465 לפנה"ס), החאמניש , שהיה מושל מצרים, מאסישתה , שהיה מושל באקטריה (520-486 לפנה"ס), ווישתאספ.

מסופר, כי לאטוסה הייתה השפעה רבה ותפקיד חשוב במשפחת המלוכה, מעצם היותה בתו של כורש ואשתו של דריווש. ההיסטוריון היווני הרודוטוס מספר בספרו "היסטוריות" מציג אותה כאישה חזקה, אשר השפיעה על החלטות שלטוניות. לפי אחד מהסיפורים של הרודוטוס, היא השפיעה על דריווש לפלוש ליוון כיוון שרצתה משרתים יוונים. היא הייתה משמעותית בהבטחת שלטונו של חשיארש, בנה הבכור, כיורש לדריווש, אף על פי שלא היה הבן הבכור שלו, כיוון שהיה הילד הראשון שנולד לאחר שדריווש הפך למלך והוא משושלת כורש והבן של אטוסה. היא האישה השנייה בהיסטוריה שיש לה תואר "גברת" (Lady), שהיה תואר דתי-שלטוני.

היו לה הרבה משרתים (חלקם יוונים), ומסופר, כי הרופא היווני , היה מחביביה. ההיסטוריון היווני הרודוטוס מספר בספרו "היסטוריות" מספר כי אטוסה הייתה מוטרדת על ידי דימום וגוש בחזה שלה. הרופא שלה, דמוסדס, שכנע אותה לטפל ולהסיר את הגידול, במקרה הראשון המתועד של אבחון טיפול במסטיטיס. כתוצאה מהטיפול, אטוסה העניקה לדמוסדס את חירותו ואיפשרה לו לחזור לבקר ביוון.

אטוסה חיה כנראה עד גיל מתקדם, הרודוטוס מוסר כי היא חיה עד לפלישה של חשיארש ליוון, כך שאם שמעה על מפלתו של בנה בקרב בסביבות 467 לפנה"ס, הרי שהיא חיה עד גיל 70 לפחות. עם זאת, הטענה ששמה אינו מוזכר בטבליות שהתגלו בפרספוליס , מעלה תהייה אם היא נפטרה לפני 515 לפנה"ס, שזה התאריך הקדום ביותר של הטבליות.

אזכורים בתרבות 

אייסכילוס כללה אותה בתור דמות מרכזית שלו טרגדיה "הפרסים". אטוסה היא אחת מהדמויות הראשיות ברומן של גור וידאל "הבריאה".

בספר "הקיסר של כל המחלות: ההיסטוריה של הסרטן",  אותו כתב סידהרתא מוקרג'י ועליו זכה בפרס פוליצר הוא מספר על ההיסטוריה של גילוי הסרטן ואזכורו המוקדם אצל אטוסה. בספר מוקרג'י מדמיין את אטוסה נוסעת בזמן, נתקלת במקרים שונים של אבחנות וטיפולים בסרטן השד. אטוסה הופכת לסמל של חולי סרטן לאורך ההיסטוריה.

האסטרואיד   שהתגלה על ידי מקס וולף ב-1915, נקרא על שמה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

נשות מלכים איראנים
כורש הגדול
סרטן השד
משפחות מלוכה שעל שמם כוכב לכת מינורי
הממלכה האחמנית
מלכי פרס
נשים במאה ה-5 לפנה"ס
נשים במאה ה-6 לפנה"ס