רבי יעקב (תנא)

רבי יעקב בן קרשי היה תנא בדור הרביעי. נזכר בכל מקום בשם רבי יעקב, ופעמים בודדות בשם רבי יעקב בן קרשי (או בן קדושאי/קודשי, בגרסה אחרת). היה אחד מרבותיו של רבי יהודה הנשיא, מחבר המשנה.

ייחוסו 
בשני מקומות שונים בתלמוד הבבלי מובא בשם רב יוסף: . לפי זה, רבי יעקב היה בן בתו של אלישע בן אבויה - החכם שכפר, המכונה "אחר".

אולם מן הירושלמי עולה שרבי יעקב לא היה בן בתו:
 בסיפור המקביל בתלמוד הירושלמי כתוב: "ולא היה יודע שדרשה רבי יעקב לפנים ממנו" – רבי יעקב דרש זאת לפני זמנו של "אחר" – משמע שקדם לו! כאן גם לא מוזכר שהיה נכדו.
 בתלמוד הירושלמי מסופר שבנותיו של אלישע בן אבויה ביקשו מרבי שיפרנסן. רבי סירב בתחילה מכיוון שהם היו בנותיו של "אחר", ורק לאחר שביקשו ש"יביט לתורתו (של אלישע בן אבויה) ולא למעשיו" - הסכים. לאחר קריאת מעשה זה, קשה להאמין שרבי יעקב רבו של רבי היה נכדו של אלישע בן אבויה, ואף על פי כן נתן רבי יחס כזה לדודותיו של רבו (ואולי אפילו לאמו). בתלמוד הבבלי אף מובא ביטוי קשה יותר שאמר רבי לבנותיו של "אחר": "עדיין יש מזרעו בעולם?!". לפי זה רבי בכלל לא ידע שהיו לאלישע בן אבויה צאצאים, וממילא ברור שרבו לא היה ביניהם.

יש מי שביקש לאחד את מה שעולה משני המקורות:

 את הסתירה הראשונה היה מי שיישב, על ידי ההסבר שרבי יעקב נכדו של אלישע דרש את הפסוק קודם שיצא "אחר" לתרבות רע. אברהם יהושע השל, בספרו תורה מן השמים באספקלריה של הדורות, מהדורת קורן, עמ' 198, הציע שחל כאן שיבוש הגרסה המקורית "רבי עקיבא".
 יש המציעים שיש טעות גרסה בדברי רב יוסף, והיה צריך לומר: "כרבי יעקב בר קרשי", ונוצר שיבוש ל"בר ברתיה". לפי זה, אין סיבה לומר שרבי יעקב היה נכדו של "אחר", ושתי הסתירות מתורצות. אכן, הגרסה שלפנינו מופיעה בשתי מסכתות בתלמוד הבבלי.
 רבי אברהם זכּות בספר יוחסין הציע שמדובר על שני תנאים שונים שנקראו "רבי יעקב": רבי יעקב רבו של רבי, ורבי יעקב נכדו של "אחר", שעליו דיבר רב יוסף.

קורות חייו 
רבי יעקב היה חברו של רבי מאיר ואף אמר הלכות בשמו. חברים נוספים עמם למד וחלק, היו רבי נתן, רבי שמעון, רבי יהודה, ורבי יוסי בנו של רבי יהודה.

הוא היה רבו של רבי יהודה הנשיא מחבר המשנה, לו הוא מסר את הנוסחאות הנכונות של המשניות והברייתות. פעם אחת אף התגלעה ביניהם מחלוקת, אולם למעשה הורה רבי לנהוג כרבי יעקב רבו.

תלמידים נוספים שהביאו הלכות בשמו, היו יהודה בן נקוסא ואלעזר בן יהודה איש אבלים.

בתלמוד מסופר שרבי יעקב הציל את נשיא הסנהדרין רבן שמעון בן גמליאל מבושה. כשנודעה לו כוונתם של רבי מאיר ורבי נתן לשאול את רבן שמעון שאלה קשה ממסכת עוקצין, ולאחר שרבן שמעון לא ידע לענות - להדיחו מן הנשיאות, הלך רבי יעקב ולמד מסכת זו בקול כל הלילה מאחורי דירתו של רבן שמעון, וכך רמז לו להתכונן ל'מבחן'. הצלחתו של רבן שמעון ב'מבחן' הביא בהמשך להוצאתם של רבי מאיר ורבי נתן מבית המדרש. הדעה הרווחת היא שמעשהו היה חיובי, אך יש שרואים זאת לשלילה כי בכך גרם כעס על שני חבריו, ולאי הזכרת שמם במשנה.

בספר הלכות גדולות מובא שלאחר המעשה הנ"ל, רבי מאיר פגש את רבי יעקב והקפיד עליו, ומחמת כך נפטר רבי יעקב.

מאמרותיו
.
.
.
.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

הדור הרביעי לתנאים