המקור האלוהיסטי

המקור האלוהיסטי (בקיצור: ס"א; באנגלית: Elohistic source, או בקיצור כמקור E) הוא אחד מארבעת מקורות התורה לפי השערת התעודות.

רקע
על פי השערת התעודות חמשת חומשי התורה מורכבים מארבע תעודות שאותן שילב עורך מאוחר כדי ליצור יחידה אחת.

כאשר מפרידים את התורה למקורותיה על סמך שיקולים עלילתיים וסגנוניים, מתברר שאחד המקורות הללו מתאפיין באזכורים רבים של שבטי הצפון ושל אתרים גאוגרפיים ופולחניים בצפון ארץ ישראל. בין הסיפורים המשוייכים למקור האלוהיסטי ויוצגו בהמשך נמנים חלק מסיפור חלום יעקב שב וחלק מסיפור מאבק יעקב והמלאך שב, שם מוזכרים בית אל, פנואל ומחניים כמקומות פולחן, כולם – בממלכת ישראל הצפונית. לפיכך, מעריכים שמוצאו של מקור זה בממלכת ישראל. סיפור חטא העגל, המופיע בתעודה זו בלבד (), והעובדה שמקור זה מגלה עניין מיוחד בנושאים הקשורים לנבואה, העלו את הסברה שמחבר התעודה קשור בתנועה הנבואית נגד פולחן העגלים שפשט בממלכת ישראל (השוו, למשל, ). מבחינת זמנו, הוא מתוארך לתקופה שבין המאה ה-9 לפנה"ס ועד לחורבן הממלכה בשנת 721. קובץ החוקים המזוהה עמו מכונה בפי החוקרים "ספר הברית" ( - כג יט). משערים שהקובץ התחבר כמקור עצמאי, ושולב בטקסט מאוחר יותר על ידי העורך האלוהיסטי.

ישנם קווים משותפים רבים בין הסיפור והחוק של ס"א לאלה של המקור המשנה-תורתי (ס"ד), המאוחר ממנו. לפיכך מקובל כיום בקרב החוקרים המכירים בקיומו של ס"א כי ס"ד נכתב בהשראת ס"א ובהתבססות עליו, אך מתוך פולמוס אתו ועל מנת להחליפו. המקור האלוהיסטי גם מציג את סיפור נדודי בני ישראל במדבר בצורה שונה מהמקור היהוויסטי והמקור הכהני.

מאפייני המקור האלוהיסטי
ב אלוהים נגלה למשה לראשונה בשמו. משה שואל את אלוהים באיזה שם להציג אותו בפני בני ישראל, ואלוהים מבקש שיציגו בשם "אהיה אשר אהיה". מיד לאחר מכן אלוהים חושף בפני משה את שמו האמיתי, "יהוה": . מכאן ואילך נוקט מחברו של מקור זה בשם אלוהים ובשם המפורש ה' לסירוגין.

בתנ"ך מוזכרת ההתגלות הראשונה של אלוהים בשמו למשה פעם נוספת ב: . התגלות זו קשורה קשר הדוק להתגלויות נוספות שחוו האבות המשויכות, בביקורת המקרא, ל. לפיכך, יש הנוטים לייחס את ההתגלות שבפרק ג' למקור האלוהיסטי, שלפיו, בדומה למקור הכהני, שמו המפורש של אלוהים לא היה ידוע לשלושת האבות. לעומת זאת, ב, לא זו בלבד ששמו המפורש של אלוהים היה ידוע לאבות, הוא היה אף ידוע מאז ימיו של אנוש, בנו של שת ונכדו של אדם: .

בספר בראשית ישנן כפילויות רבות. כך, למשל, בפרקי אברהם מופיעים שני סיפורים בעלי תבנית דומה - האחד ב בסיפור ירידת אברהם למצרים והשני ב בסיפור ירידת אברהם לגרר. בשני הסיפורים הללו אברהם הולך עם אשתו שרה לארץ אחרת ונותן את אשתו למלך הנכרי. אלוהים מעניש את המלך הנכרי על שלקח אשת איש, ואברהם ושרי עוזבים את המקום. סיפור נוסף בעל תבנית דומה מופיע בפעם הראשונה ב בסיפור בריחת הגר ולידת ישמעאל, ובפעם השנייה  בסיפור גירוש הגר וישמעאל. בשני הסיפורים הללו הגר שפחת אברהם נאלצת לעזוב את ביתו, ובדרכה היא פוגשת מלאך. בהנחה שעל פי המקור האלוהיסטי שם ה' לא היה ידוע לאבות, ניתן להסביר את הכפילות בין שני הסיפורים הללו בשינוי בשם האל:  ו המשתמשים בשם "יהוה" שייכים, איפוא, למקור היהוויסטי, ואילו  ו שייכים, איפוא, למקור האלוהיסטי.

אירועים חוזרים
פרט לשימוש החוזר בשם "אלוהים" בשני הסיפורים האחרונים, וכמוהם גם סיפור עקידת יצחק שב וחלקים מסיפור חלום יעקב שב, סיפורים אלו חולקים מאפיינים דומים:

התגלות בלילה
 בסיפור ירידת אברהם לגרר, אלוהים מזהיר את אבימלך מלך גרר בחלום הלילה מכך שהוא לקח אשת איש, ומצווה עליו להשיב את שרה לבעלה אברהם: .
 גם בסיפור עקידת יצחק אברהם קם בבוקר לאחר שצווה בידי אלוהים לעקוד את בנו, מה שמעיד על כך שהציווי ניתן בלילה: .
 גם בסיפור חלום יעקב המלאכים העולים ויורדים בסולם נגלים אליו, כאמור, בחלום הלילה: .
 ההתגלות הלילית חוזרת בסיפורים נוספים שבהם נעשה שימוש בשם "אלוהים", כגון בסיפור חלומות שר המשקים ושר האופים שב: .
 כך גם באשר לסיפור חלומות פרעה שב: .
 כך בסיפור ירידת יעקב למצרים שב: .

התגלות המלאכים מהשמיים
 בסיפור גירוש הגר וישמעאל, כישמעאל עומד למות מצמא, אלוהים שומע את זעקתה של אמו, הגר, ומלאך אלוהים קורא אליה מן השמיים: . זאת, להבדיל מסיפור בריחת הגר היהוויסטי, שבו מלאך ה' מוצא את הגר על האדמה, על עין המים, ולא קורא אליה מן השמיים: .
 כך גם בסיפור עקידת יצחק, שבו מלאך ה' קורא אל אברהם מן השמיים פן הלה יהרוג את בנו: .
 אף בסיפור חלום יעקב רואה האחרון מלאכים העולים ויורדים מסולם שראשו בשמיים: .

ראו גם
 השערת התעודות
 המקור היהוויסטי
 תיארוך ספרי התנ"ך

לקריאה נוספת
 אבי הורביץ, מבראשית לדברי הימים: פרקים בהיסטוריה הלשונית של העברית המקראית - אסופת מחקרים בלשון המקרא, מוסד ביאליק, אסופות טו, ירושלים תשע״ח 2017

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

א