עבד עברי שרבו מסר לו שפחה כנענית

נישואי עבד עברי לשפחה כנענית או עבד עברי שרבו מסר לו שפחה כנענית הוא מצב מיוחד ביהדות, שבו יש אפשרות לבעל העבד העברי להשיא לו שפחה כנענית בעל כורחו, על מנת שתלד ילדים שישמשו כעבדים כנעניים.

מקור הדין
המושג מוזכר לראשונה בספר שמות שבתנ"ך: . כלומר, יש לבעל העבד אפשרות להשיא אותו לשפחה כנענית, על מנת שתלד ילדים, שיהיו שייכים לאדון כמו עבד כנעני רגיל. לפי ההלכה, בעל העבד יכול להשיא את העבד שלו, גם בעל כורחו.

היחס ההלכתי לילדים
היחס לילדים הוא כעבדים כנעניים לכל דבר. דהיינו, הם חייבים במצוות כאשה ובברית מילה, וכן לאחר שחרורם, במידה שישוחררו מעבדות בעתיד,  הם הופכים ליהודים לכל דבר. בנוסף, הילדים לא מתייחסים אחר אביהם לירושה, כהונה וכדומה, גם לאחר שהם משתחררים מעבדותם והופכים לגרים. למעשה, הם לא נחשבים כילדיו לשום עניין. כמו כן, לאשתו ובניו היהודיים של העבד, אין על פי ההלכה קשר משפחתי מעשי לילדי השפחה הכנענית.

התנאים למסירת שפחה כנענית
במסכת קידושין שבתלמוד הבבלי מובאת ברייתא שבה מופיעה מחלוקת האם הדין נוהג רק בעבד, שאותו מכר בית דין, (כלומר, שנמכר בגנבתו) או שגם מוכר עצמו בכלל. מחלוקת נוספת מופיעה בהמשך המסכת שקיימת, היא האם הדין נוהג גם בעבד, שאין לו אשה ובנים. הרמב"ם פוסק בהלכות עבדים כדעות המחמירות, כלומר שדין זה נוהג רק בעבד שנמכר בבית דין ורק במי שיש לו אישה ובנים.

מעמדם של בני משפחה אחרים
הרמב"ם כותב בהלכות עבדים: . כלומר, העבד יכול להיות נשוי בו זמנית גם לאשתו היהודייה. לעומת זאת, העבד אינו יכול לשאת שתי שפחות וכן שפחה אחת לא יכולה להינשא לשני עבדים.

שימוש בדין זה לטיהור ממזרים
במסכת קידושין כתוב בנוסף: . לשיטת רבי טרפון, מכיוון שאין לילדי השפחה ייחוס אחר אביהם, ממילא ממזרותו אינה ממשיכה אתם הלאה, ולאחר שהם ישתחררו מעבדותם יהפכו ליהודים. בכך למעשה, הממזר הביא לעולם יהודים שאינם ממזרים. ישנן שיטות החולקות על האפשרות הזאת, אך היא נפסקה להלכה ביד פוסקי ההלכה המאוחרים יותר. במסכת קידושין מובא חיסרון לשיטה הזו, בכך שהיא לא תקפה לנקבות.

לקריאה נוספת
, באתר ספריית אסיף

הערות שוליים

מעמדות ויוחסין ביהדות
עבדות
עבד עברי
פרשת משפטים
הלכות אישות
קידושין: סוגיות תלמודיות