אין תוכו כברו

אֵין תּוֹכוֹ כְּבָרוֹ הוא ביטוי, שמקורו בתלמוד ומשמעותו: אין פנימיותו עולה בקנה אחד עם חיצוניותו. (המילה "בר" היא "חוץ" בארמית). נוהגים לייחס את הביטוי לאדם שאיננו מתנהג ביושר  ובכנות, שמשדר צביעות ודו-פרצופיות; אחד בפה ואחד בלב.

המקור
שני מקומות בתלמוד מזכירים את הביטוי. הראשון מופיע במסכת ברכות: מתוך ההקשר למדים שרבן גמליאל, בתקופת כהונתו כנשיא הסנהדרין, העמיד בפתחו של בית המדרש שומר סף, שהיה אמור להרחיק מהישיבה תלמידים שאין תוכם כברם, היינו, אין פנימיותם תואמת את הרושם שהם מעוררים בהיכרות שטחית, ומכאן שאין הם יכולים להיחשב כתלמידי חכמים. לאחר שהדיחו חכמים את רבן גמליאל מכהונתו לתקופה קצרה, (עקב יחסו הנוקשה כלפי רבי יהושע) התמנה רבי אלעזר בן עזריה לנשיא במקומו, והוא סילק את שומר הסף. בעקבות הסרת המגבלה התווספו ספסלים רבים לבית המדרש. היינו נוספו תלמידים רבים.
המחלוקת כאן מבטאת את הגישות השונות של שני החכמים לקבלת תלמידים לבית המדרש. רבן גמליאל המחמיר, טען שאין לתת לתלמידים שאין בהם תוכן פנימי, יושר וכנות – כניסה לבית המדרש. רבי אלעזר בן עזריה הקל והתעקש לתת הזדמנות לכל החפץ ללמוד.

במקום אחר בתלמוד, בתקופה מאוחרת יותר בבבל, חוזר רבא (דור רביעי לאמוראים) ומזכיר את הקריטריון המחמיר של רבן גמליאל לבחינת תלמיד חכם.

שימושים בעברית המודרנית 
 לקוח שרכש מוצר התלונן ברשת ש"אין תוכו כברו", משום שהמפרט שפורסם לגבי המוצר אינו תואם את המציאות.
 אמיל פוירשטיין מבקר בשנת 1968 מחזה דל תוכן בכותרת: "מחזה שאין תוכו כברו"
 ב"מעריב" תיארה העיתונאית את דן מרידור כמי שהדברים שיוצאים מפיו "לא חמים ולא קרים, לא רעים ולא טובים, לא עולבים ולא נעלבים. תוכו כברו, ברו כתוכו".

לקריאה נוספת 
 האוניברסיטה הפתוחה, מירושלים ליבנה, יחידות 3-1; 10-8, 1976
 גדליהו אלון, תולדות היהודים בתקופת המשנה והתלמוד, הקיבוץ המאוחד, 1977

קישורים חיצוניים 

 "אין תוכו כברו", האקדמיה ללשון העברית
 אין תוכו כברו - מט"ח
 נעמן אופיר, ניבונכון
 מנחם בן שלום, "סיפור הדחת רבן גמליאל והמציאות ההיסטורית", מט"ח

הערות שוליים

אמרות חז"ל
ניבים וביטויים חז"ליים
מילים וביטויים בארמית
הונאה