פורמולה 1 עונת 2019

עונת 2019 היא העונה ה-70 של אליפות הפורמולה 1. העונה יצאה לדרכה ב-17 במרץ והסתיימה ב-1 בדצמבר ובמהלכה התקיימו 21 מרוצים. לואיס המילטון זכה באליפות הנהגים בפעם השלישית ברציפות ובפעם השישית בסך הכל. קבוצת מרצדס זכתה באליפות היצרנים בפעם השישית ברציפות.

רשימת הנהגים בקבוצות השונות עברה שינויים רבים ביחס לעונה הקודמת. פרננדו אלונסו, שזכה פעמיים בתואר האליפות, פרש בסיום העונה אחרי 17 עונות באליפות. ארבעה נהגים חדשים הצטרפו לאליפות: ג'ורג' ראסל, לנדו נוריס, אנטוניו ג'יובינאצי ואלכסנדר אלבון.

גרנד פרי סין, המרוץ השלישי בעונה, היה מרוץ הגרנד פרי ה-1,000 בתולדות האליפות.

נהגים וקבוצות

שינויים בקבוצות
קבוצת רד בול חתמה על חוזה עם חברת הונדה לאספקת מנועים. בכך סיימה הקבוצה את התקשרותה עם חברת רנו שהייתה הספקית של הקבוצה בשלוש עשרה העונות האחרונות. הונדה מספקת את המנועים גם לקבוצת הבת של רד בול, טורו רוסו. למרות זאת, אף אחת משתי הקבוצות לא תוכר כקבוצת מפעל של הונדה.

במסגרת שיתוף הפעולה של אלפא רומיאו עם קבוצת סאובר שינתה הקבוצה את שמה לאלפא רומיאו רייסינג.

קבוצת רייסינג פוינט, נקנתה במהלך העונה שעברה מקבוצת פורס אינדיה שפשטה את הרגל. לקראת העונה הנוכחית שינתה את שמה באופן רשמי לרייסינג פוינט.

קבוצת מקלארן מינתה את אנדראס זיידל כמנהל הקבוצה החל מחודש מאי.

שינויים בנהגים
פרננדו אלונסו, שזכה פעמיים בתואר האליפות, הודיע על פרישה מהאליפות בסיום העונה הקודמת. את מקומו בקבוצת מקלארן תפס קרלוס סאינס. בנוסף, בחרה הקבוצה לא לחדש את החוזה עם סטופל ונדורן, נהגה של הקבוצה בשנתיים האחרונות. את מקומו תפס לנדו נוריס, שהיה אלוף אירופה בפורמולה 3 והתחרה בפורמולה 2 בשתי העונות האחרונות.

דניאל ריקארדו עזב את קבוצת רד בול וחתם על חוזה לשנתיים בקבוצת רנו. במקומו החתימה הקבוצה את פייר גאסלי, שנהג בקבוצת הבת, טורו רוסו. דניאיל קוויט, שנהג בעבר עבור טורו רוסו ורד בול ושימש בעונה קודמת נהג פיתוח בקבוצת פרארי, שב לקבוצה כמחליפו של גאסלי. לצידו של קוויט הוחתם אלכסנדר אלבון, חבר באקדמיה של רד בול, שהתחרה בעונה הקודמת בפורמולה 2 וסיים במקום השלישי. במהלך פגרת הקיץ החליטה רד בול להחליף את פייר גאסלי באלבון, שעבר לנהוג עבור טורו רוסו, עד לסיום העונה.

קבוצת מרצדס שמרה על הרכב הנהגים שלה מהעונה הקודמת. לואיס המילטון חתם על חוזה חדש לשנתיים נוספות תמורת 40 מיליון ליש"ט לעונה. חוזהו של ולטרי בוטאס הוארך בעונה נוספת

קבוצת פרארי החליטה שלא לחדש את חוזהו של קימי רייקונן בקבוצה. במקומו הוחתם שארל לקלר, נהג באקדמיית פרארי, שהתחרה בעונה הקודמת בקבוצת סאובר. רייקונן חתם על חוזה לשתי עונות בקבוצת סאובר, בה החל את הקריירה בפורמולה 1. בנוסף החתימה סאובר את אנטוניו ג'יובינאצי, במקומו של מרכוס אריקסון, שנשאר בקבוצה כנהג שלישי.

קבוצת ויליאמס החתימה את ג'ורג' ראסל, נהג השייך לתוכנית פיתוח הנהגים של מרצדס והתחרה בעונה הקודמת בפורמולה 2. לצידו הוחתם רוברט קוביצה, ששימש בעונה הקודמת כנהג מבחן בקבוצה. קוביצה חזר לפורמולה 1 לאחר היעדרות של 8 שנים.

קבוצת רייסינג פוינט, שנקנתה במהלך עונת 2018 מקבוצת פורס אינדיה שפשטה את הרגל, ולקראת עונת 2019 שינתה את שמה באופן רשמי לרייסינג פוינט, ויתרה על הנהג הצרפתי אסטבן אוקון, והביאה במקומו את לאנס סטרול, בנו של הבעלים החדש של הקבוצה, שהתחרה בעונת 2018 בקבוצת ויליאמס.

רשימת המרוצים

תקציר העונה
העונה נפתחה בניצחון של ולטרי בוטאס, שזינק מהמקום השני, אך עקף את לואיס המילטון בפנייה הראשונה ושמר על ההובלה לאורך כל המרוץ תוך כדי שהוא קובע את זמן ההקפה המהירה. מקס ורסטאפן סיים את המרוץ במקום השלישי והעניק להונדה פודיום ראשון לאחר 10 שנים. שארל לקלר, במרוץ הבכורה שלו בקבוצת פרארי, היה מהיר יותר מבן קבוצתו, סבסטיאן פטל, אך קיבל הוראה שלא לעקוף אותו וסיים את המרוץ במקום החמישי.

קבוצת פרארי שלטה בכל מקצי האימון לקראת גרנד פרי בחריין. במקצה הדירוג הקדים לקלר את פטל בשלוש עשיריות השנייה והשיג את הפול פוזישן הראשון בקריירה. לקלר ירד למקום השלישי בפנייה הראשונה לאחר שנעקף על ידי פטל ובוטאס, אך הצליח לקחת שוב את ההובלה, כשהוא מתעלם מהוראה קבוצתית שלא לעקוף את פטל. הוא שמר על ההובלה לאורך מרבית המרוץ ופתח פער שהגיע עד ל-10 שניות מהמקום השני. בעיה חשמלית ברכב הובילה לאיבוד כוח דבר שאיפשר להמילטון ובוטאס לעקוף אותו. מכונית בטיחות שיצאה למסלול בשתי ההקפות האחרונות מנעה מורסטאפן לעקוף אותו והבטיחה לו לראשונה מקום בפודיום.

גרנד פרי סין היה המרוץ ה-1,000 בתולדות האליפות והדבר צוין באירועים רבים בימים שקדמו למרוץ. המילטון זינק למרוץ שני, אך עקף במהירות את בוטאס. צמד נהגי מרצדס סיימו את המרוץ במקומות הראשון והשני בפעם השלישית ברציפות. פייר גאסלי, שסיים במקום השישי, קבע את זמן ההקפה המהירה. אלכסנדר אלבון ריסק את מכוניתו במהלך האימון בשבת ולא השתתף במקצה הדירוג. הוא זינק למרוץ מהמקום האחרון, אך הצליח לסיים במקום העשירי.

לקלר קבע את הזמנים המהירים ביותר בשלושת האימונים שקדמו לגרנד פרי אזרבייג'ן. פייר גאסלי, קימי רייקונן ורוברט קוביצה זינקו למרוץ מהפיט. אנטוניו ג'יובינאצי שדורג במקום השמיני ספג עונש של הפחתת 10 מקומות בזינוק בשל החלפת יחידת הבקרה האלקטרונית. בוטאס זינק בפעם השנייה ברציפות מהפול פוזישן וסיים את המרוץ כמנצח. גאסלי קבע את זמן ההקפה המהירה ונבחר ל"נהג היום".

בוטאס זינק בפעם השלישית ברציפות מהפול פוזישן גם בגרנד פרי ספרד, אך פתיחה חלשה אפשרה להמילטון לעקוף מיד בתחילת המרוץ. המילטון השיג את הניצחון השלישי בעונה ומרצדס את המרוץ החמישי ברציפות בו היא סיימה בשני המקומות הראשונים. הרצף של מרצדס נעצר במונקו. המילטון ניצח את המרוץ לאחר קרב צמוד עם ורסטאפן, שסיים במקום השני, אך התנגשות עם בוטאס בפיט עלתה לו בעונש של הוספת 5 שניות. בעקבות העונש ירד ההולנדי למקום הרביעי. פטל סיים במקום השני ובוטאס השלים את הפודיום.

פטל זינק מהפול פוזישן בקנדה והוביל לאורך כל המרוץ עד לסיומו. עונש של הוספת 5 שניות בעקבות חסימה לא חוקית של המילטון הוריד אותו למקום השני והעניק להמילטון את הניצחון. בגרנד פרי צרפת היה זה דניאל ריקארדו שנענש בהוספה כפולה של 5 שניות, עונש שהוריד אותו מהמקום השביעי למקום ה-11, מחוץ לטווח הנקודות.

רצף הניצחונות של מרצדס הגיע לסיומו בגרנד פרי אוסטריה. לקלר קבע את הזמן המהיר בייותר במקצה הדירוג. המילטון הגיע למקום השני בדירוג, אך נענש בהפחתת 2 מקומות בעקבות פגיעה ברייקונן. ורסטאפן, שזינק מהמקום השני, פתח בצורה חלשה וירד למקום השמיני, אך הצליח לשפר מיקום ולחזור למקום השני. בהקפה 69 עקף את לקלר ועלה למקום הראשון עליו שמר עד לניצחון. במהלך ההקפה נוצר מגע בין הנהגים, דבר שהוביל לחקירה של השופטים. בהחלטה שניתנה רק בשעות הלילה הוחלט לא להעניש את ורסטאפן על המגע. המילטון סיים את המרוץ במקום החמישי, הפעם הראשונה בעונה בה לא הגיע לפודיום.

המילטון שב לנצח בגרנד פרי בריטניה. במהלך מאבק על המקום השלישי פגע פטל במכוניתו של ורסטאפן, שירד מהמסלול בשל כך. ההתנגשות גרמה להולנדי לאבד 2 מקומות ואיפשרה ללקלר לסיים על הפודיום. פטל, שנענש בהוספה של 10 שניות סיים במקום ה-16, אחרי צמד הנהגים של קבוצת ויליאמס. בסיום המרוץ התנצל פטל בפני ורסטאפן על הפגיעה.

צמד נהגי פרארי הובילו בכל מקצי האימון שקדמו לגרנד פרי גרמניה, אך תקלות טכניות במהלך מקצה האימון הובילו אותם לזנק מהמקום העשירי (לקלר) והעשרים (פטל). גשם כבד שירד לפני תחילת המסלול הוביל לשורה של החלקות ופרישות. המילטון, שזינק מהפול פוזישן, החליק מהמסלול, אך הצליח להמשיך להתחרות עם כנף קדמית שבורה. בהמשך נענש על כניסה לפיט שלא מתוך הנתיב וסיים במקום ה-11. ורסטאפן ניצח את המרוץ, פטל שזינק מהמקום האחרון סיים במקום השני ודניאיל קוויט השלים את הפודיום עם פודיום ראשון לטורו רוסו מאז אמצע עונת 2008. רייקונן ואנטוניו ג'יובינאצי נענשו לאחר סיום המרוץ בתוספת של 30 שניות, עונש שקידם את המילטון למקום התשיעי ואת רוברט קוביצה למקום העשירי–הנקודה היחידה של קבוצת ויליאמס במהלך העונה.

דירוג האליפות
בעונה הוחלט על הוספת נקודת בונוס לנהג שיקבע את ההקפה המהירה בכל מרוץ, בתנאי שיסיים את המירוץ בין עשרת הנהגים המהירים ביותר.

שיטת הניקוד

 תוצאה בכתב מודגש מסמלת זינוק מפול פוזישן
 תוצאה בכתב מוטה מסמלת את זמן ההקפה המהירה

אליפות הנהגים

אליפות היצרנים

קהל צופים ורייטינג
4,164,948 איש צפו מהיציע במהלך ימי המרוץ, גידול של 1.75% בהשוואה לעונה שעברה. בששמונה מהמרוצים כמות הקהל עלתה על 200,000 איש. 1,771,106 איש צפו במרוצים עצמם, שהתקיימו ביום ראשון, עלייה של 4% בהשוואה לעונה הקודמת. גרנד פרי בריטניה היה האירוע שמשך את מספר הצופים הגדול ביותר: 141,000 צופים במרוץ עצמו ו-351,000 צופים במצטבר במהלך שלושת ימי האירוע.

גידול במספר הצופים בטלוויזיה נרשם שנה שלישית ברציפות. מספר הצופים המצטבר בעולם במהלך העונה עמד על 1.922 מיליארד צופים, המספר הגדול ביותר מאז עונת 2012 ועלייה של 9% ביחס לעונה הקודמת. ב-19 מתוך 21 המרוצים נרשם גידול בהשוואה לאותם מרוצים בעונה הקודמת. מספר הצופים הגדול ביותר נרשם בגרנד פרי איטליה אותו ראו 112 מיליון איש. שלושה אירועים נוספים זכו ליותר מ-100 מיליון צופים: גרנד פרי מונקו, ברזיל וגרמניה. ב-14 מרוצים מספר הצופים היה גבוה מ-90 מיליון איש.

קישורים חיצוניים
 

 תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
 סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.

הערות שוליים

עונות בפורמולה 1
תחרויות ספורט מוטורי ב-2019