מל דלוזיאן

מלין דלוזיאן (בארמנית: Մելինե Դալուզյան; נולד ב-20 באפריל 1988 בלנינקאן, ארמניה הסובייטית) הוא מרים משקולות ארמני טרנסג'נדר. כשעדיין היה מזוהה כאישה, הוא ייצג את ארמניה בתחרויות נשים, ואף הוענק לו תואר "כבוד מאסטר הספורט" של ארמניה ב-2006.

ביוגרפיה 
דלוזיאן התחיל אימון משקולות בשנת 2002 בהדרכתו של ארטשס נרסיסיאן. דלוזיאן זכה באליפות ארמניה שבע פעמים, בתחרויות הנערכות בירוואן הבירה. ב-2005 ו-2006, הוא זכה באליפות אירופה לנוער פעמיים.

דלוזיאן זכה במדליית ארד באליפות העולם להרמת משקולות של נשים 2006. זו הייתה המדליה הראשונה לארמנית באליפות העולם (נאזיק אבדליאן הייתה הראשונה לזכות בזהב, ב-2009). בשנה הבאה, דלוזיאן זכה במדליית זהב באליפות אירופה להרמת משקולות 2007, הזכייה הראשונה של ארמנית באליפות. הוא חזר על הצלחה זו באליפות אירופה של 2008. דלוזיאן היה אמור להתחרות באולימפיאדת הקיץ בבייג'ינג, אבל סבל דלקת חריפה בלבלב שבועיים לפני האולימפיאדה, ונאלץ לפרוש מהתחרות. החליפה אותו הריפסימה חורשודיאן.

בשנת 2010, דלוזיאן זכה במדליית כסף באליפות אירופה להרמת משקולות ובארד באליפות העולם. הוא סוף סוף הגיע לבכורה האולימפית שלו באולימפיאדת לונדון 2012, אך לא נרשמה לו תוצאה בתחרות זו.

מגדר 
ב-2015 הסטטוס של דלוזיאן בפייסבוק שונה "נשוי". עוקביו הבינו שהכוונה היא לבת זוגו מזה מספר שנים, לילית. ההודעה גרמה לתרעומת ציבורית בארמניה, כשהידיעה הצטרפה לשמועות שצפו לגבי מגדרו של דלוזיאן, שאף כונה "קסטר סמניה של הרמת משקולות" (אשר הושעתה מתחרות כאתלטית לאחר שנקבעה כאינטרסקס בבדיקה רפואית, מקרה אשר גרר שינויים בכללי הספורט), וגרמו לטענות שהוא עבר הליכים לשינוי מין, והצביעו על שינויים בהופעתה, כולל זקן. בבדיקות במסגרת התחרויות של דלוזיאן, לא היו מעולם תוצאות בלתי תקינות. דלוזיאן הכחיש אז את כל הטענות, כולל אלו הסובבים את נישואיו. ההתקפות נגד דלוזיאן בתקשורת החלו עוד לפני כן, כשרק הביע תמיכה בזכויות להט"ב ברשתות החברתיות.

מאז, עבר להתגורר באמסטרדם, הולנד, ויצא כטרנס. על התקופה מאז החלו השמועות והסקנדים הציבוריים, אמר דלוזיאן, "אנשים להטב"בים בארמניה הם נטולים כל זכויות... נאלצתי לעזוב ב-2016 אחרי שנה שלמה בה לא הצלחתי למצוא עבודה בתחום שלי. כאן בהולנד, לא פגשתי בשום צורה של אפליה, רק תמיכה בכל דבר."

בארמניה, הומוסקסואליות היא חוקית מאז 2003, אך עם זאת, אין הגנה בחוק לזכויות להט"ב. על פי דו"ח שיצא בשנת 2017 מארגון זכויות הלהט"ב הארמני Pink Armenia, כמעט 90% מהאוכלוסייה בארמניה מחזיקה בדעות שליליות לגבי להט"ב, ואנשים להטב"בים עוזבים את מולדתם במספרים גדולים כדי לחיות חיים פתוחים במקומות אחרים.

דלוזיאן מספר שמאז ילדותו ידע שאינו ילדה, אך הסביבה ניסתה לאלץ אותו לתוך זהות זו. המורה הייתה מכריחה אותו לכתוב במחברת "תלמידת בית ספר" והוא היה משנה ל"תלמיד", ונענש.

קרן הקולנוע ההולנדי נתן מענק של 60 אלף יורו ליוצרי הסרטים אינה שקאיאן ופאול כהן לעשות סרט תיעודי על סיפורה של מל (ין). סרט נוסף על דלוזיאן הוא סרטו של גאג'יק גהזארה, "הקשיבו לי: סיפורים שמעבר לשנאה" אשר יצא ב-2017.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ספורטאים ארמנים
ספורטאיות אולימפיות
ספורטאים טרנסג'נדרים
טרנסג'נדרים
ארמנים שנולדו ב-1988