P5+1

הכינוי P5+1 (בפי מדינות אירופה גם E3+3) מתייחס לחמש חברות הקבע של מועצת הביטחון של האו"ם (P5): ארצות הברית, בריטניה, סין, צרפת ורוסיה, ובנוסף גרמניה. זוהי קבוצה של שש מעצמות עולמיות שהצטרפו למאמצים הדיפלומטיים בנוגע לתוכנית הגרעין האיראנית.

היסטוריה
ביוני 2006 הצטרפו סין, רוסיה וארצות הברית לשלוש מדינות האיחוד האירופי שניהלו את המשא ומתן מול איראן החל משנת 2003, על מנת לנסות להציע הצעה נוספת במשא ומתן עקיף עם איראן.

עד אז אימצה מועצת הביטחון של האו"ם שש החלטות בתגובה לתוכנית הגרעין האיראנית. כשההחלטה הראשונה, התקבלה ביולי 2006 ודרשה מאיראן להפסיק את פעילות העשרת והפקת האורניום. שלוש השנים לאחר מכן התקבלו שלוש החלטות נוספות, שהטילו סנקציות הדרגתיות על ארגונים ויחידים איראנים, שנחשדו בהיותם מעורבים בתוכנית הגרעין והטילים האיראנים.

תפקידה של גרמניה
גרמניה היא שותפה עיקרית בסחר עם איראן, גרמה להפחתה במקומות התעסוקה באיראן לאיראנים, להגדלה בייבוא לאיראן והפחתה בייצוא מאיראן. תוכנית הגרעין האיראנית תלויה בעיקר במוצרים ובשירותים גרמניים. לדוגמה, אלפי צנטריפוגות המשמשים להעשרת אורניום נשלטים על ידי חומרת אוטומציה רב תכליתית ותוכנה ("Simatic WinCC Step7") של חברת סימנס.

לגרמניה נתח שוק גדול בכלכלה האיראנית וחברות גרמניות רבות פועלות בתחומיה ומפיקות רווח נאה, כמו: BASF, משפחת קרופ, סימנס, מרצדס-בנץ, פולקסווגן, מאן. בשנת 2015 גרמניה הרוויחה 5.67 מיליארד דולר (14.4%) בשוק הייצוא לאיראן.

בשנת 2008 גדל היצוא הגרמני לאיראן ב-8.9% והגיע ל-84.7% מסך הסחר הכולל בין שתי המדינות. נפח הסחר הכולל עד סוף ספטמבר 2008 היה 3.23 מיליארד אירו, לעומת 2.98 מיליארד יורו בשנת 2007. ערך הסחר בין גרמניה לאיראן עלה מ-4.3 מיליארד אירו בשנת 2009 לכמעט 4.7 מיליארד יורו ב-2010. איגוד לשכות התעשייה והמסחר הגרמני העריך כי סנקציות כלכליות על איראן עשויות לבטל 10,000 משרות לגרמנים ולהשפיע לרעה על הצמיחה הכלכלית של גרמניה. כשהדבר יפגע בעיקר בחברות גרמניות בינוניות, שתלויות במידה רבה בסחר עם איראן, שיש להן פחות אינטרסים עסקיים בארצות הברית, ולכן הן פחות נוטות ללחצים פוליטיים מצד ארצות הברית..

ראו גם
 BRICS
 הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית
 תוכנית הגרעין האיראנית

הערות שוליים

הסכם הגרעין עם איראן
איראן: יחסי חוץ