אנחל קברל

אנחל קברל (בספרדית: Angel Cabral; נולד אנחל אמאטו, Angel Amato; 1 באוקטובר 1911 - 4 ביוני 1997) היה נגן גיטרה, מלחין וזמר ארגנטינאי של מוזיקה קלה, שהתמחה בעיקר במוזיקת טנגו וואלס. נודע במיוחד בהלחנת ה"ואלס הפרואני" (Que nadie sepa mi sufrir), שהופץ אחר כך על ידי אדית פיאף בגרסה הצרפתית בשם La Foule. בישראל היה לשיר זה גרסה מקומית - "חיוכים" - שהושרה על ידי חוה אלברשטיין.

ביוגרפיה
אנחלו אמאטו נולד במרסדס, בואנוס איירס וגדל בשכונת וייה לורו, ברחוב וייט, בין ברגאדו לטפאלקה.

החל משנות ה-1940 הקים קברל שלישייה יחד עם שני נגני גיטרה חשובים - חואן חוסה ריוורול (מלחינם של שני שירי טאנגו קלאסיים - "N.P" ו-"Cantor de mi barrio" - בנו של דומינגו ריוורול, מנגני הגיטרה של קרלוס גרדל) ועם אנחל רובלדו, לימים, בשנות ה-1950 שותף בהרכבי הגיטרות של חוסה קארנט ושל רוברטו גרלה. אליהם הצטרפו גם זמרים חשובים. שלישייה זו עם זמריה הקליטה בשנת 1942 את המילונגה Jazmín Simón עם התזמורת של סבסטיאן פיאנה בשביל חברת ויקטור.

אחרי הפרידה, חברי השלישייה חברו שוב יחד ב-1947 כשרובלדו הוחלף בסופו של דבר על ידי אלפרדו לוסרו פלאסיוס. הם הופיעו עם תזמורתו של מיגל קאלו, עם ראול איריארטה כסולן קולי. ב-1953 עשו עוד הקלטה ללא זמר, בוואלס El abandono (לחן:מנואל קאלו, מילים: ריינלדו איסו. השלישייה התפזרה כעבור שנים מעטות.

קברל פעל בשלהי שנת 1942 לתקופה קצרה כזמר יחיד בקבארה Sans souci
תחת ניהולו של אלפרדו גובי, ואחר כך עבד במונטווידאו עם התזמורת של פינטין קסטייאנוס.

לאורך הקריירה שלו הלחין קברל מעל 200 שירים, ביניהם הידועים היו:
Que nadie sepa mi sufrir (La Foule), Plegaria (שניהם "ואלסים פרואנים"),
הוואלסים Errante vagabundo ו-Desagradecida y Desamorada וריקודי הטנגו
Su nombre era Margot, El clavelito, No, no llores más ,Amor de chiquilina
(החתום "אנחל אמאטו" יחד עם אמה סוארס), Yo soy milonga (יחד עם חואן חוזה ריוורול)
Y con eso dónde voy, יחד עם ארנסטו רוסי - Fueron tres palabras ו- Que sea lo que Dios quiera .

Que nadie sepa mi sufrir- La Foule
מכל להיטיו הפך ללהיט בינלאומי השיר Que nadie sepa mi sufrir שהולחן על ידי קברל בשנת 1936 על מלים של אנריקה דיסאו, במקצב של ואלס פרואני או ואלס קראולי (ואלס קריויו או קריוז'ו) הנפוץ בפרו. הזמר הראשון ששר אותו היה הוגו דל קאריל. בשנת 1953 בעת ביקורה של אדית פיאף בתיאטרון האופרה בבואנוס איירס, הזמרת שמעה הקלטה של השיר בביצועו של אלברטו קסטיז'ו. פיאף לקחה איתה את הוואלס ובהגיעה לפריז ביקשה מהפזמונאי מישל ריווגוש שיכתוב לה מלים בצרפתית. הוא שינה את הטקסט וקרא לשיר "La Foule", כלומר "ההמון", בביצועה של אדית פיאף הוא הפך ללהיט עולמי שפורסם ב-1957.

המלים המקוריות מביעות את כאבו של גבר שנעזב על ידי חברתו, בעוד שהשיר של פיאף מבטא את חרדתה של בחורה המכירה גבר בתוך המון ומאבדת אותו כעבור רגעים. המקצב הוא של ואלס 3/4, אולם דורש מקצב קליל וקצב הרבה יותר מהיר מאשר ביצירה המקורית לגיטרה.
השיר הפך לחלק מן הרפרטואר של זמרים, הרכבים ומוזיקאים רבים וידועים, כמו מריה דולורס פראדרה, חוליו חאראמיו, לה סונורה דינמיטה, פרנק פרסל, רפאל, נאטי מיסטרל, חוליו איגלסיאס, סולדד פסטורוטי, תמרה, כרמלה, לוס לובוס, פלסידו דומינגו, לילה דאונס, גרופו 5, לוס מורונוס, הלו סיהורס וכו'.
השיר הביא למלחין רווחים כלכליים. בעזרת תמלוגיו הבינלאומיים, הוא קנה בית במרסדס, במחוז בואנוס איירס, בית שהפך למקום מפגש של ידידיו נגני הגיטרה.

קישורים חיצוניים

באתר -  José Maria OteroTangos al bardo
Nestor Pinson Todo tango
כתבת הספד בעיתון Clarin 6 ביוני 1997

מלחינים ארגנטינאים
גיטריסטים ארגנטינאים
זמרים ארגנטינאים
מוזיקאי טנגו ארגנטינאים
ארגנטינאים שנולדו ב-1911
ארגנטינאים שנפטרו ב-1997