יחסי לוב–תימן

יחסי לוב–תימן הם היחסים הדיפלומטיים שבין לוב לבין הרפובליקה התימנית. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנות השבעים. עם זאת, בשל סכסוכים מדיניים רבים, לוב נחשבת כמדינת אויב בתימן.

היסטוריה 
בשנות השבעים, התחרש הסכסוך בין הרפובליקה הערבית התימנית (צפון תימן) לבין הרפובליקה העממית הדמוקרטית של תימן (דרום תימן). במהלך העימות, תמכה לוב בדרום תימן. על פי דיווחים בתקשורת, לוב מסרה 12 מיליון מוקשים למורדים בצפון תימן. ב-1979 התנגדה ג'מאהירייה הלובית לנשיא הרפובליקה הערבית התימנית, עלי עבדאללה סאלח.

לאחר איחוד תימן למדינה אחת, נבחר עבדאללה סאלח לנשיא. היחסים בין תימן ללוב היו מתוחים מאוד. נשיא תימן האשים את לוב בתמיכה בטרורויסטים והרג עשרות אלפי אזרחים. כתוצאה מהפיצוץ של מוקשים לוביים מתו 50 אלף תימנים, 96% מהם היו ילדים.

בשנת 2007, הגיש עורך דין תימני תביעה נגד מנהיג לוב, מועמר קדאפי, וציין כי הוא האחראי להחלטת על אספקת מכרות אנטי-תימניים לתימן הדרומית בשנות השבעים והשמונים. עורך הדין הגיש תובענה ייצוגית בשם 180 משפחות מהמתים.

הערות שוליים