חופית גדולה

החופית הגדולה (שם מדעי: Calidris tenuirostris) היא מין עוף מסוג חופית שבמשפחת החרטומניים. זהו מין החופית הגדול ביותר. מקור השם המדעי של הסוג מגיע מיוונית עתיקה: kalidris או skalidris, הוא מונח שאריסטו השתמש בו לתיאור מספר עופות מים אפורים. שם המין  tenuirostris בא מלטינית. פירוש המילה tenuisהוא "דק", ו- rostrum פירושו "מקור" (מקור-דק).

בישראל החופית הגדולה היא מזדמנת נדירה ביותר. נצפתה בארץ פעמיים בלבד.

תיאור 
אורכה הממוצע של החופית הגדולה הוא 26–28 ס"מ, מוטת כנפיה כ-58 ס"מ ומשקלה הממוצע 55 גרם. הנקבות גדולות יותר מהזכרים. למין זה רגליים קצרות כהות ומקור דק כהה באורך בינוני שמעוקל מעט כלפי מטה וקצהו מעט ירוק. לבוגר בעונת הרבייה יש חלקים עליונים מנוקדים אפרפרים, עם מספר נוצות אדומות. על הפנים, הגרון והחזה שלו כתמים שחורים רבים, וגם כמה פסים על גבו. בחורף נוצותיו הופכות להיות אחידות בצבע אפור חיוור בחלק העליון. מין זה דומה מאוד למין חופית להקנית. בנוצותיו בעת עונת הרבייה, יש לו מאפיינים בולטים של פנים, צוואר וחזה אדומים. כאשר הוא בלבוש חורף הוא ניתן להבדיל אותו גם על ידי ממדיו הגדולים יותר, מקורו הארוך יותר ויותר פסים על חלקיו התחתונים.

החופית הגדולה יכולה לחיות עד כ-17 שנים, והיא מתחילה להתרבות בערך בגיל 3-2.

תפוצה ומרחב מחיה 
סביבת הרבייה של החופית הגדולה היא טונדרה בצפון-מזרח סיביר. היא מקננת על הקרקע, ומטילה כארבע ביצים בבור שהיא חופרת באדמה. בסתיו היא נודדת דרומה דרך דרום אסיה כדי לחרוף באוסטרליה. מין זה עף בלהקות עצומות בזמן הנדידה. הוא נצפה במספרים נמוכים במערב אלסקה ברוב השנים, וגם הגיע כמין תועה לקולומביה הבריטית, אורגון, מערב וירג'יניה, ומיין.

תזונה 
החופית הגדולה מחפשת מזון בחופים ומקומות בוציים ומרימה מזון שאותו מזהה בעזרת ראייה. בעונת הרבייה ניזונה בעיקר מתוצרי צמחים שונים, כגון סוגים שונים של אוכמניות וצנוברי אורן גמדי (Pinus pumila). את האפרוחים היא מזינה גם בחרקים ועכבישים. במהלך החורף והנדידה היא ניזונה גם מצדפות עד גודל של 36 מ"מ וגם מחלזונות, סרטנים, תולעים טבעתיות ומקווצי עור שהיא מוצאת בקווי החוף.

סכנות 
מצב השימור של  מין זה מוגדר בסכנת הכחדה (EN). הגורם העיקרי לכך הוא אובדן בתי גידול שבהם עוצרת חופית זו בנדידתה מעל הים הצהוב. צמצום בבתי גידול בים הצהוב גורם לירידה מתמשכת בכמות האוכלוסייה של עופות מים. כ-65% מבתי הגידול על קו החוף של הים הצהוב נעלמו ב-50 השנים האחרונות.  הם נעלמים בקצב של כאחוז אחד בשנה מאז שנות השמונים בעקבות התפתחות החקלאות והגידול באזור. פיתוח זה הביא לצמצום בתי גידול ביצתיים, גרם לזיהום סביבתי (לדוגמה, דלק מזהם שהגיע מהים אל קווי החוף), צמצם זרימת נהרות והעלה את כמות ההפרעות האנושיות.

מאמצי שימור 
החופית הגדולה כלולה בהסכם השימור של עופות המים האפריקאים-אירואסיתיים הנודדים AEWA

אוכלוסייה 
בשנת 2006 הוערך כי מספר הפרטים בטבע הוא כ-380,000. אך עם חזרתו של השפל בחופי סימנגואם שבקוריאה הדרומית (חופים שהיו תחנת עצירה מרכזית של החופית הגדולה בעת הנדידה) נעלמו קרוב ל-90,000 פרטים מהאזור. סקרים נוספים בקוריאה אישרו כי החופיות לא חלפו באזור. הפרטים הנעדרים לא נמצאו גם באוסטרליה, ולכן התקבלה ההשערה, כי החופיות שהיו אמורות להגיע לחופי סימנגואם נספו. כתוצאה מכך נקבעה הערכה חדשה למספר הפרטים בשנת 2007, והיא בין 292,000-295,000 פריטים.

על פי מעקבים באוסטרליה וניו זילנד אוכלוסיית החופית הגדולה הולכת וקטנה בקצב מהיר.

קישורים חיצוניים 

 חופית גדולה באתר הצפרות הישראלי

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טקסונים שתוארו בידי תומאס הורספילד
ארץ ישראל: חרטומניים
חרטומניים
בעלי חיים שתוארו ב-1821