פטיכודוס

פטיכודוס (שם מדעי: Ptychodus; מילולית: "שן מקופלת") הוא סוג של כריש נכחד מסדרת ההיבודונטים אשר חי בקרטיקון העליון בכל האוקיינוסים ובעיקר לחופי אמריקה הצפונית, שם נמצאו מינים רבים בים הפנימי המערבי הקדום.

כריש זה התגלה במאה ה-19 בחפירות באנגליה וקיבל את שמו ב-1837 בידי החוקר האנגלי לואי אגאסי. המאובנים שנמצאו כללו מאובני שיניים שטוחות ומחוזקות בעלות מבנה רכסי שנועד לשייף ולפצח מזון קשה כמו קונכיות ולעיתים רחוקות גם שרידי סחוס עבה. מאובנים נוספים של מגוון מינים התגלו ברחבי העולם, לרבות בברזיל, צ'כיה, צרפת, גרמניה, הודו, יפן, ירדן, מקסיקו ובעיקר לחופי הים הפנימי המערבי של אמריקה הצפונית.

כריש זה היה אחד מהגדולים שהיו מעולם והוא הגיע לאורך של 10 מטרים. מבנה גופו דמה לזה של כריש לווייתני או של כריש ענק אך בניגוד אליהם הוא ניזון מרכיכות בעזרת שיניו הגדולות העמוסות שהתחלפו ללא הרף. כריש זה ניזן בדומה לניבתן או לצב ים מרכיכות גדולות ואולי חי בדומה לכרישים החיים הטרודונטאים. 

הוא חיפש מזון איטי על קרקע הים, מזון שכלל דיונונים ובלמניטים אמוניטים גדולים כמו Parapuzosia seppenradensis שעלה על משקל טון ובעיקר צדפות גדולות כמו Inoceramus ו-Platyceramus, שהיו הגדולות שבצדפות אי-פעם. הכריש גרף אותם עם שיניו השטוחות ופיצח את הקונכיות בשיניו.

גלריית תמונות
מאובנים של שיני הכריש:

קישורים חיצוניים

בעלי חיים שתוארו ב-1837
היבודונטים
בעלי חיים שחיו בקרטיקון עליון
דמויי כריש מהמזוזואיקון
טקסונים שתוארו בידי לואי אגאסי
מאובני טקסונים שתוארו ב-1837