אל-חדית' אל-קודסי

אל-חדית' אל-קֻדְסִי (בערבית: الحديث القدسي ; מילולית: מקודשת, טהורה וזכה) הוא סוג מסוגיו של החדית', אשר על פי המסורת האסלאמית, תוכנו מיוחס לאללה, כלומר נמסרה מאללה למוחמד, והוא שמסר אותה לממשיכיו.

הגדרת החדית' הקודסי
הגדרתו המילולית היא "המסורה המקודשת" או "החדית' הקדוש".

הגדרתו השרעית היא: אמירה המיוחסת לנביא מוחמד, בעוד שתוכנה ומהותה מיוחסים לאללה.
בניגוד לחדית' רגיל, בו יש חשיבות רבה לשרשרת המוסרים (אסנאד) ולאמינותם, בחדית' הקודסי כמעט שאין התייחסות לשרשרת המוסרים.
דוגמה לחדית' קודסי: 

דוגמאות נוספות: אללה אמר "הוצא כספים לצדקה, ואני אוציא כספים עליך"; "הוי עבדי, אסרי על עצמי לעשוק, והעושק אסור ביניכם. אל תעשקו אחד את השני".

חדית' קודסי נפוץ יותר בקרב האסלאם השיעי ובקרב חוגים מיסטיים (למשל בסופיות). דוגמה לחדית' קודסי הנפוץ בחוגים צופיים בגרסאות רבות:

מאפיינים הלכתיים 
על פי ההלכה האסלאמית, מי שקורא חדית' קודסי אינו מתוגמל על כך בשכר מאללה, בניגוד למי שקורא את פסוקי הקוראן.

כמו כן, בעוד שפסוקי הקוראן מיוחסים לאללה, הן בצורתם והן בתוכנם, החדית' הקודסי מיוחס לאללה רק בתוכנו, בעוד שצורתו (הגייתו, מילותיו, אותיותיו וכו') מיוחסת לנביא מוחמד. דבר נוסף שמבדיל ביניהם הוא שפסוקי הקוראן נתפסים בקרב המוסלמים כאותות מאללה, ואילו החדית' הקודסי אינו מוגדר כך.

נוסף על כך, מבחינת דרגת האמינות והאותנטיות, יש חדית'ים שנחשבים על ידי המומחים כמאומתים יותר, ויש כאלה שנחשבים למאומתים פחות.

ההבדלים בין הקוראן לבין המסורה הנבואית לבין המסורה הקדושה:

הערות שוליים 

חדית'
אסלאם סוני
תאולוגיה אסלאמית