Nothing Really Matters (שיר של מדונה)

"Nothing Really Matters" (בעברית: "שׁוּם דָּבָר לֹא בֶּאֱמֶת מְשַׁנֶּה") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, Ray of Light (1998). הוא נכתב על ידי מדונה ופטריק לאונרד והופק על ידי הזמרת ביחד עם ויליאם אורביט ומריוס דה פריס. השיר הופץ כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום ב-2 במרץ 1999, בהוצאת מאבריק רקורדס והאחים וורנר. כשיר מסוגת ה-EDM בו מדונה מתנסה בסוגות מוזיקליות שונות, "Nothing Really Matters" מאופיין במוזיקת אווירה ותדרי רעש אלקטרוניים שנוספו על ידי דה פריס. מבחינה לירית, השיר מתעמק בבתה הראשונה של הזמרת לורדס ליאון, ועוסק בנושאים הקשורים לאנוכיות, חיבה ואימהות.

השיר זכה לשבחים ביקורתיים בין-לאומיים על תוכנו הלירי כמו גם הלחן שלו, והוא הוכרז על ידי המבקרים כאחד השירים האישיים ביותר של מדונה; עם זאת, כמה מבקרים הרגישו שהוא פושר וחסר ייחודיות בהשוואה לרצועות אחרות מ-Ray of Light. בארצות הברית, השיר הפך לכניסה הנמוכה ביותר של מדונה במצעד הבילבורד הוט 100, כאשר הגיע בשיאו למקום ה-93 בלבד. הדירוג הנמוך שלו במצעד נבע מחוסר השמעה ברדיו והעיכוב בהוצאה שלו בפורמט תקליטור סינגל; דבר אשר גרר תגובות חריפות כנגד האחים וורנר. השיר דורג במקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב בארצות הברית, במקום הראשון בהונגריה ובספרד, ובעשירייה הפותחת במדינות כדוגמת קנדה, פינלנד, איסלנד, איטליה, סקוטלנד, ניו זילנד והממלכה המאוחדת.

וידאו קליפ נלווה בוים על ידי הבמאי השוודי יוהאן רנק, והוא פורסם ב-13 בפברואר 1999. בהשראת הרומן "זכרונותיה של גיישה" מאת ארתור גולדן משנת 1997, הקליפ מציג את מדונה כגיישה, רוקדת בחדר קטן. הקימונו האדום שלבשה עוצב על ידי מעצב האופנה הצרפתי ז'אן-פול גוטייה. היא לבשה אותו במהלך טקס פרסי גראמי ה-41 . "Nothing Really Matters" מוגדר כאחד הסינגלים המוערכים ביותר של מדונה. התלבושות והקליפ צוינו על ידי עיתונאים ואקדמאים כאחת ההמצאות המחודשות, המשפיעות והטובות ביותר של מדונה.

רקע וכתיבה 

"Nothing Really Matters" נכתב על ידי מדונה והמוזיקאי האמריקאי פטריק לאונרד והופק על ידה לצד המפיקים הבריטים ויליאם אורביט ומריוס דה פריס. השיר נוצר בהשראת בתה של מדונה לורדס ליאון, אותה ילדה בשנת 1996. אירועים אלו היוו השראה לתקופה של התבוננות פנימית עבור הזמרת. "זה היה זרז גדול עבורי. זה לקח אותי בחיפוש אחר תשובות לשאלות שמעולם לא שאלתי את עצמי", אמרה למגזין Q ב-2002. מדונה החלה לכתוב את השיר עם לאונרד במהלך פיתוח אלבומה Ray of Light. עם זאת, בניגוד לדינמיקת העבודה הקודמת שלהם, לאונרד סיפק מעט עזרה במהלך הקלטות האלבום והיה שותף לכתיבת ארבעה שירים בלבד עבורו, כולל "Nothing Really Matters". כתוצאה מכך, מדונה לא רצתה שהוא יפיק את הרצועה. לאחר מכן, המנהל שלה, גיא עוזרי , טלפן לאורביט, והציע לו לשלוח כמה שירים למדונה. אורביט שלח לה קלטת אודיו דיגיטלית של 13 רצועות (DAT), שכללה גרסת דמו של המוזיקה של "Nothing Really Matters". לדברי מדונה, היא הייתה מעריצה של עבודתו של אורביט במשך זמן רב והייתה מרוצה מגרסת הדמו, שעליה החלו לעבוד.

דה פריס, שעבד על הדמו, ביקש מאורביט לעזור בהפקת השיר, וזה נענה בחיוב. לפי "מדונה: כמו אייקון"  מאת לוסי או'בריאן, דה פריס ואורביט הלחינו והפיקו במקור את הרצועה לפני ש-Ray of Light נהגה. במהלך הפגישות, אורביט מצא את תרומתו של דה פריס "מקוממת", ועל כך התוודה האחרון, "בכל שיתופי הפעולה נתתי לו הרבה מקום, אך כאן רציתי לשים משהו על השולחן. תגיד, 'זה מה שאני חושב'". דה פריס הוסיף תדרי רעש אלקטרוניים במהלך הפזמון הראשון של השיר, והצהיר כי יש לו "חזון כיצד צריך לסיים את השיר". אורביט לא אהב את התוספת מכיוון שנשמע לו ש"ה-DAT מקולקל". דה פריס הגן על תרומתו ואמר שזה היה אמור להיות "ככה [...] זה די איטי ללחן דאנס מסוג זה, לא לחן קצבי". מדונה נהנתה מכל שלוש התרומות שלהן לרצועה, וכתוצאה מכך, אורביט חש חסר אונים והסכים לקבל את התוצר המוגמר. ג'יי. רנדי טארבורלי בספרו "מדונה: ביוגרפיה אינטימית" , אמר שההשראה העיקרית מאחורי "Nothing Really Matters" ו-"The Power of Good-Bye" מאותו אלבום, הייתה אנשים אחרים ששפטו וניתחו את תהליך ההתגבשות שלה. בהרחבה על ההצהרה, הוא הוסיף,

הקלטה והרכב 
"Nothing Really Matters" הוקלט לצד שאר האלבום באולפן לאראבי נורת' בצפון הוליווד, קליפורניה. רק שלושה אנשים נוספים היו באולפן עם מדונה במהלך הקלטת השיר והאלבום: אורביט, מהנדס ההקלטות פט מקארתי, ועוזר ההנדסה שלו, מאט סילבה. הרצועה לא כללה שום כלי נגינה שנוגנו בלייב, ומהלך הקלטותיה סבל מבעיות טכניות שעיכבו את ההקלטה הראשונית, כיוון שאורביט העדיף לעבוד עם לולאות ומכשור מבוסס סינת'ים. כתוצאה מכך, לקח זמן לסיים את הפקת השיר, עד שתוקנו המחשבים. השיר עבר תהליך מאסטרינג בידי טד ג'נסן באולפני סטרלינג בניו יורק, וכלל קולות רקע של דונה דה לורי וניקי האריס."Nothing Really Matters" הוא שיר EDM בעל קצב בינוני, שמכיל השפעות של טכנו, פופ דאון-טמפו  ומוזיקת האוס. הוא מוגדר בחתימת זמן משותף, והוא נכתב בסולם פה מז'ור, עם קצב מתון של 117 פעימות בדקה. השירה של מדונה נעה בין האוקטבה הנמוכה של F3 לצליל הגבוה יותר של A♭4. גרג קוט משיקגו טריביון הגדיר את ההפקה כ"מדונה גשמית ומייגעת". דייוויד בראון מאנטרטיינמנט ויקלי שם לב ש"המקצבים הדומיננטיים והצלילים הסינת'יים הופכים את הגעגועים הרומנטיים-פיזיים (וההוקס) של 'Skin' ו-'Nothing Really Matters' אפילו מתוחים יותר [...]". ג'יי. די. קונסידין מ-The Baltimore Sun הרגיש שהשיר בעל "לחן מתוחכם" ובעל "גרוב אינטנסיבי". צ'אק טיילור מבילבורד השווה את ההרכב של "Nothing Really Matters" ל-"" (1990) "המאופיין בדיסקו". עם זאת, הוא מצא שהחלק החשוב "הליבה" של השיר היה התוכן הלירי ה"מתוק-רוחני" וה"פשוט".
השיר מתחיל ב"רעש מוזר, אלקטרוני, מעט שבור" שמתפרש בין תחילת השיר ועד 54 שניות. ההתחלה, בהשפעת המוזיקה הראשונית עושה רושם ש-"Nothing Really Matters" יהיה בלדה, אך כעבור דקה הוא משתנה לשיר דאנס-פופ בעל קצב בינוני. בהמשך, המוזיקה נעשית מגובשת יותר, אם כי ניתן לשמוע צלילים של צפצופים מימין לשמאל. ברקע ישנם מספר צלילים של כלי מיתר חלשים, המסמלים את עומק שדה הסטריאו. הפזמון מתחיל בצליל דאנס מהיר, במהלכו שרה מדונה, "שום דבר לא באמת משנה / אהבה היא כל מה שאנחנו צריכים / כל מה שאני נותנת לך / הכל חוזר אליי". לאורך השיר כולו, הוא כולל שני בתים, שלושה פזמונים, גשר מוזיקלי אחד ואאוטרו. הגשר המוזיקלי מגובה בצלילי פסנתר עם רצף נמוך המורכב מכמה תיבות. מדונה שרה את אותן מילים באאוטרו, אך היא מאטה את הקצב וקולה נשמע מהדהד יותר עד שהמוזיקה מתפוגגת. במהלך הקטע האחרון של השיר, ניתן לשמוע את אותם הצפצופים גם כן.

המילים של "Nothing Really Matters" עוסקות בהולדת בתה של מדונה לורדס, ומימוש האימהות שלה, כמו גם החוויה האישית שלה בנושא ההורות. בריאיון להוצאת אוניברסיטת וסליאן הצהירה הזמרת: "יש שיר באלבום שנקרא 'Nothing Really Matters', והוא נכתב בהשראת הבת שלי. הוא פשוט עוסק בכך שבסופו של יום, הדבר החשוב ביותר עבורי הוא לאהוב אנשים ולחלוק אהבה עם האנשים סביבי. לידת בתי הייתה השפעה עצומה עבורי. זה שונה מלהסתכל על החיים דרך העיניים של ילד, ופתאום יש לך כבוד חדש לגמרי לחיים ואתה קצת מקבל את התמימות שלך בחזרה. זו ההבנה הזו ששילבתי ב-'', 'Little Star' ו-'Mer Girl'". בהתבסס על תוכנו הלירי, בריאן לארק מ-The Michigan Daily סקר את האלבום כולו, וכן הגיע למסקנה שכפי שהסינגל "Ray of Light" עוסק בהתמודדות עם העבר, "Nothing Really Matters" לעומת זאת עוסק ב"להתקדם".

פרטי הפצה 
"Nothing Really Matters" נבחר לצאת כסינגל החמישי והאחרון מתוך Ray of Light, והוא הופץ ב-2 במרץ 1999, בהוצאת מאבריק רקורדס והאחים וורנר. הוא הופץ בשישה פורמטים עיקריים, כולל תקליט בגודל 12 אינץ', שני תקליטורי סינגל, תקליטור מקסי אחד, קלטת שמע והיה זמין להורדה דיגיטלית. תקליט שיווקי בגודל 7 אינץ' הונפק למספר מועדונים באמריקה הצפונית, וכלל את גרסת האלבום המקורית, יחד עם רצועת הבי-סייד ו-"To Have and Not To Hold". שני פורמטי תקליט בגודל 12 אינץ' הופצו באמריקה הצפונית; האחד כלל ארבעה תקליטים המשלבים שתי רצועות בכל אחת מהן, ואילו השני הונפק מחדש עם עטיפות ורשימות רצועות חדשות. תקליטור המקסי כלל את גרסת האלבום, ושני רמיקסים של הדי ג'יי האוסטרי פיטר ראוהופר ("קלאב 69"). שני תקליטורי סינגל יצאו ברחבי העולם למעט אמריקה הצפונית; התקליטור הראשון כולל את גרסת האלבום, רמיקס אחד מאת ראוהופר, ורמיקס אחד מאת פיטר קרודר וריצ'רד דורפמייסטר, בעוד שהשני כולל שלושה רמיקסים מאת ראוהופר. בקנדה, התקליטורים הופצו ב-4 במאי 1999. קלטת שמע הופצה בממלכה המאוחדת; היא כוללת את גרסת האלבום ורמיקס אחד מאת ראוהופר, המוצג משני צידי הקלטת.

ביקורת 
סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic, קווין סי ג'ונסון מ-St. Louis Post-Dispatch וכריס ג'רנרד ממטרו ויקלי הדגישו את "Nothing Really Matters" כאחת מהרצועות הטובות ביותר ב-Ray of Light. ארלוויין, שגם כתב את הביוגרפיה של מדונה עבור האתר, ציין את השיר כאחד הבולטים בקריירה שלה. צ'אק טיילור מבילבורד הגדיר את השיר כ"פנינה" ושיבח את "ההוק שאי אפשר לעמוד בפניו". מאותו פרסום, ג'ייסון ליפשוטז הגיב, "מה אם הדאנס הרך של 'Nothing Really Matters', הקליפ מנקר העיניים של 'Ray of Light' או היופי המוחלט של 'Frozen' מעולם לא היה קיים? למזלנו, אנחנו אף פעם לא צריכים לדעת זאת. לגלות". פול מודי מ-NME ציין כי השיר "מצליח להציף את המאזין ומאופיין בחוסר הדמיון של הדיסקו של 'Vogue', אך מדונה מתנערת מהקליפה החיצונית הנרקיסיסטית של פעם. היא חופשייה להכריז: "הבנתי/אף אחד לא מנצח..."". ברולינג סטון אמרו, "שירים כמו שיר הנושא ו-'Nothing Really Matters' מלאים בחום ובפלא". "חתיכה מבעבעת ומדבקת של שאפלביט..." כתב סטיוארט מקוני בביקורת ל-Q על Ray of Light, "אך יש בו פרט חריג כמו סולו הפסנתר שניתן לשמוע בסוף". ב-Sunday Mirror טענו שזו "מנגינת הפופ הטובה ביותר" מהאלבום. סטיבן תומפסון מ-The A.V. Club היה חיובי, והצהיר שהפזמון והלחן "צריכים להיות מושמעים ברחבות הריקודים בשנים הבאות [...]". נייתן סמית' מ-Houston Press היה גם חיובי, וקבע, "מספר סינגלים מעוטרים [של מדונה בעלי שינוי בגישה המוזיקלית] טובים יותר מ-'Nothing Really Matters'". הוא סיכם, "זהו שיר דאנס נהדר ומקפיץ שמעולם לא קיבל את האהבה הראויה, והנושאים הידידותיים למשפחה שלו מתאימים היטב למאורע".

עם זאת, אניו צ'יולה מ-PopMatters הרגיש שהמשיכה וההפקה המסחרית של השיר נחותים מרצועות אחרות מהאלבום, והצהיר ש-"Skin" – עוד שיר מ-Ray of Light – טוב יותר ממנו. חוזה פ. פרומיס מ-AllMusic סקר את הסינגל והעניק לו שניים וחצי כוכבים מתוך חמישה. הוא הציע שגרסת האלבום המקורית הייתה קצת "פושרת", והעיר, "הסינגל הזה הוא מקרה שבו ההפקה מחליפה את השיר, שהוא כשלעצמו בין המנגינות הפשוטות והפחות מעניינות של מדונה". עם זאת, הוא שיבח את הרמיקסים, כדוגמת "מזרח אסיה", "צ'ילאאוט" ו"מספר קטעי מועדונים". ריצ'רד לאבו ממדיום סבר שזה "קטע משובח מהאלבום הטוב ביותר שלה, אך יש עוד כמה שירים באלבום שהם טובים יותר והיו יוצרים סינגלים מעניינים יותר". נולן פיני מבילבורד ציין, "היא שומרת על הפשטות וגורמת לשיר לא להישמע סתמי בכך שהיא לוקחת את ה'אני הצעירה' שלה למשימה [...] מוזיקת דאנס היא לעיתים קרובות כלי לאמנים ומאזינים לבנות את זהותם; כאן, מדונה משתמשת בפעמה כדי להשיל את עורה". בדירוג הסינגלים של מדונה לכבוד יום הולדתה ה-60, ג'וד רוג'רס מגרדיאן מיקמה את "Nothing Really Matters" במקום ה-39, וכינתה אותו "שיר הלל שמיימי לאמהות".

בטקס פרסי מוזיקת רית'ם אנד סול של ASCAP לשנת 2000, "Nothing Really Matters" היה מועמד לפרס בקטגוריית "שיר הדאנס עטור הפרסים"; זו הייתה המועמדות הראשונה של מדונה בקטגוריה זו, והייתה המועמדות השנייה שלה לפרס מאז השנה הקודמת, כאשר השיר שלה "Ray of Light" היה מועמד גם כן, ובסופו של דבר זכה בפרס בקטגוריית "שיר הדאנס הטוב ביותר". "Nothing Really Matters" זכה בסופו של דבר בפרס, והיה לזכייתה הראשונה של מדונה בקטגוריה זו; היא זכתה באותה הקטגוריה שוב בשנת 2002 עבור "Don't Tell Me". במרוצת השנים, דורג השיר במקום ה-24 ברשימת "100 השירים הגדולים של מדונה (בחירות המבקרים)".

הצלחה מסחרית 
בארצות הברית, "Nothing Really Matters" הופיע לראשונה במקום ה-99 במצעד הבילבורד הוט 100, מה שהפך אותו לכניסה הנמוכה ביותר במצעד. הוא הגיע בשיאו למקום ה-93 בשבוע שלאחר מכן, והיה נוכח במצעד במשך שבועיים בסך הכול. "Nothing Really Matters" הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב ושהה שם במשך שבועיים, תוך שדורג בשיאום במקום ה-25 במצעד שירי הפופ. חוזה פ. פרומיס מ-AllMusic האמין שחוסר ההצלחה של הסינגל באמריקה הצפונית נובע "מהתזמון הנורא של יציאת הסינגל, שהיה הרבה אחרי שהצליח ברדיו ובמועדונים". מעריצים רבים באמריקה הצפונית האשימו את אסטרטגיית השיווק של האחים וורנר שהובילה להצלחתו המתונה של השיר. "Nothing Really Matters" הוביל לכך שזו הייתה הפעם הראשונה מאז Bedtime Stories מ-1994 שמדונה הכניסה ארבעה סינגלים מאלבום אחד להוט 100. בקנדה, השיר הגיע בשיאו למקום השביעי במצעד הסינגלים של RPM.

בממלכה המאוחדת, "Nothing Really Matters" דורג במצעד הסינגלים הבריטי במקום השביעי ב-13 במרץ 1999. מאוחר יותר, הוא קיבל את תואר הכסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) עבור מכירות של 200,000 עותקים בסך הכול. לפי חברת המצעדים הרשמית, השיר נמכר בלמעלה מ-128,137 עותקים נכון לאוגוסט 2008. באזור פלנדריה של בלגיה, השיר הופיע לראשונה והגיע בשיאו למקום ה-43 ב-13 במרץ 1999, בעוד שבאזור ולוניה זכה להצלחה דומה, ובילה שבוע בודד במצעד. בהולנד, השיר הופיע לראשונה במקום ה-73 במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים, והגיע בשיאו למקום ה-34 ב-13 במרץ 1999. השיר הגיע בשיאו למקום ה-38 בגרמניה, ושהה בסך הכול תשעה שבועות במצעד. בפינלנד, השיר הופיע לראשונה במקום השישי במצעד הסינגלים הפיני, ושהה במצעד במשך שבועיים בסך הכול. בספרד, הוא דורג במקום הראשון במצעד הסינגלים הספרדי ונשאר שם שלושה שבועות רצופים.

באוסטרליה, "Nothing Really Matters" הופיע לראשונה במצעד הסינגלים של ה-ARIA ודורג בשיאו במקום ה-15 ב-4 במרץ 1999. בשבוע העוקב, הוא ירד למקום ה-22 ובהמשך למקום ה-49. הוא שהה שישה שבועות במצעד. בניו זילנד, השיר הופיע לראשונה במקום השביעי במצעד הסינגלים של ניו זילנד ב-11 באפריל 1999. הוא נשאר שם במשך שבועיים, עד שירד למקום ה-45. בסך הכול, שהה השיר במשך תשעה שבועות במצעד.

וידאו קליפ

רקע והשראה 
וידאו קליפ נלווה ל-"Nothing Really Matters" בוים על ידי יוהאן רנק וצולם ב-9 בינואר 1999, באולפני סילברקאפ בלונג איילנד סיטי, ניו יורק. על פי ריאיון מאחורי הקלעים ל-Entertainment Tonight, מדונה הצהירה שההשראה מאחורי הקליפ הייתה מהרומן של ארתור גולדן מ-1997 "זכרונותיה של גיישה". מאוחר יותר היא הצהירה, "כל הרעיון של גיישה הוא מטפורה ישירה להיות בדרנית כי מצד אחד את זוכה להיות גיישה, אבל מצד שני את שבויה [...]" מדונה ביצעה את הכוראוגרפיה שלה בקליפ, כיוון שהיא "[לא] אהבה איך אנשים אחרים אומרים איך אני צריכה לזוז, אני הכוראוגרפית הטובה ביותר של עצמי". בריאיון עם השדר והעיתונאי האמריקאי לארי קינג, הגיבה מדונה לגבי תיאור הגיישה, "[...] הייתה דמות בספר בשם Hatsumomo והיא הייתה המוזה שלי בששת החודשים האחרונים. אז אני לא יודעת". היא הצהירה שבתה, באותו הזמן, כינתה את מדונה בשם Hatsumomo.

הקימונו האדום שלבשה מדונה בקליפ נוצר על ידי מעצב האופנה הצרפתי ז'אן-פול גוטייה. המראה העיקרי שלה לקליפ היה מורכב מאיפור כבד ופנים חיוורות עם שיער כהה וחלק, כמו גם זוג מגפיים אדומות גבוהות אשר שולבו עם הקימונו, שנתפר עם חגורת עור אדומה גדולה. מדונה לבשה שוב את הקימונו עבור הופעתה בטקס פרסי גראמי ה-41. לאחר מכן, הוא עוצב מחדש על ידי גוטייה וצמד האופנה האיטלקי דין ודן קאטן לסיבוב ההופעות "Drowned World Tour". הקטע הוויזואלי של "Nothing Really Matters" הוקרן בבכורה ב-MTV ב-13 בפברואר 1999. ניתן למצוא את הסרטון באוסף של מדונה משנת 1999, The Video Collection 93:99.

עלילה ותגובה 

הקליפ נפתח בחדר ריק עם ציור של דג התלוי על הקיר, ולאחר מכן מוצגת מדונה אוחזת במה שנראה כמו תינוק, אך מדובר למעשה בשקית גדולה של מים. סצנות מתחלפות מציגות אותה בקימונו אדום ושחור רוקדת לצלילי השיר. לאחר מכן, סצנה מציגה קבוצה של אנשים בעלי חזות אסייתית, שהולכים במסדרון חשוך. כשמדונה שרה את השיר בקימונו שחור, היא אוחזת בשקית המים. כשהפזמון מתחיל, מוצגת מדונה בקימונו אדום כשהיא ממשיכה לרקוד. הסצנה הזו ממשיכה לאורך שאר השיר. ישנן סצנות מרובות של יפנים המבצעים תנועות ריקוד מסוג בוטו בהדרכת הכוראוגרף השוודי Su-En. סצנות אלו צולמו בכור R1 שהוצא משימוש מתחת למכון המלכותי לטכנולוגיה במרכז סטוקהולם. בסצנת הסיום יושבת מדונה בעת שמישהו מצייר על גבה ומניחה את גופה על הקבוצה. כשהשיר מתפוגג, מדונה בקימונו האדום שלה צועדת וצוחקת לכיוון המצלמה ואז המסך דוהה במהירות לשחור.

הקליפ זכה לביקורות חיוביות מטעם המבקרים. סומאן ס. צ'יינאני מהרווארד קרימסון היה חיובי בביקורת שלו, וקבע, "הקליפ חתרני להפליא. במובן מסוים, מדונה משילה במודע רבדים מהאקט הפוסט-מודרני שלה במהלך הקליפ בן 4:25 הדקות, ונותנת לנו לחבר את הרמזים". כשהגדיר אותו כקליפ "סוריאליסטי" עם דימויים ובימוי "זוויתיים", הוא סיכם: "אקראי? כמובן שלא. כשאנחנו מבינים שזה כל חלקי הפאזל, אנחנו קולטים את התשובה המדהימה. מדונה היא, למען האמת, גיישה-מודרנית. היא לכודה בתוך המסדרון שלה, ללא מעט פרטיות, אך היא חופשייה להופיע". מבקר מ-HitFix הגיב, "[הקליפ] הוא יצירה עתידנית מדהימה ואחד הקליפים המוערכים ביותר של מדונה. אפל ומהפנט, 'Matters' מציג כוראוגרפיה לא שגרתית שבהתחלה לא מצאה חן בעיני רבים (לפחות ב-1999), אבל בפועל הבמאי יוהאן רנק יצר מחזה ויזואלי שדורש צפייה חוזרת. הוא כולל גם את אחת מהופעות הווידאו היותר משפיעות של מדונה".

בטקס פרסי המוזיקה של MTV לשנת 1999, רנק, ביורן בנקרט וטור-ביורן אולסון היו כולם מועמדים בקטגוריית "האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר". זו הייתה המועמדות השנייה של מדונה בקטגוריה זו, לאחר שבשנה הקודמת לטקס הזה, זכתה בקטגוריה עם שירה "Frozen". מדונה גם הייתה מועמדת שלוש פעמים על הסינגל שלה "Beautiful Stranger" באותה השנה. עם זאת, רנק, בנקרט ואולסון הפסידו לשון ברוטון, סטיוארט ד. גורדון ופול סימפסון מדיגיטל דומיין עם עבודתם על "Special" של הלהקה האמריקאית-סקוטית Garbage; הוא נשאר הקליפ האחרון של מדונה שהועמד בקטגוריה זו.

הופעות חיות 
ב-24 בפברואר 1999, מדונה ביצעה את "Nothing Really Matters" כמופע הפתיחה של טקס פרסי גראמי ה-41. ההופעה נערכה והוקלטה באודיטוריום שריין בלוס אנג'לס, קליפורניה. הבמה הייתה בנויה על שתי תשתיות יפניות גדולות משני הצדדים, מסך שחור וספסל חצי גדול עליו עמדה מדונה. ההופעה נפתחה כשהאורות הקרינו על מדונה, שלבשה את הקימונו האדום של גוטייה, מגפי פלטפורמה אדומים ותסרוקת בוב שחורה. הפזמון התחיל עם ארבעה רקדני ליווי אוחזים בשקית ניילון, בדומה לרקדנים היפנים בקליפ, ורקדנית רקע שהוקרנה על גבי המסך. עד הפזמון השני, זמרי הליווי של מדונה התחילו לשיר על הספסלים כשהם לובשים קימונו דומים. במהלך הגשר המוזיקלי של "Nothing Really Matters", אדם נכנס לבמה והחל להופיע עם חבל בוער באש. כשמדונה זכתה בפרס בקטגוריית "אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר" באותו טקס, היא עלתה לבמה עם אורביט כדי לקבל את הפרס בקימונו האדום.

ההופעה החיה זכתה לביקורות חיוביות מרוב מבקרי המוזיקה ברחבי העולם; ג'ייסון קאופמן מרוק ניו יורק הגיב, "השינוי המתמיד של הלאום שלה חייב ללכת. עם תלבושת הגיישה-ילדה-אבודה-במועדונים שלה אתמול בלילה, [...] האישה הוכיחה שהיא מרכז אפקוט מהלך, המציג אופנה ותרבות. ומה החזיקו אותן נשים שרקדו מאחוריה בקטע המוזיקלי שלה? החפצים נראו כמו עוברים מסדרת המדע הבדיוני 'תיקים באפלה' של השבוע שעבר". בראדלי סטרן מאיידולטור ערך סקר, ושאל את הצופים מה ההופעה הטובה ביותר של מדונה בטקס פרסי גראמי. לצד טקס גראמי שאירע 1999, סטרן מנה את הביצועים של מדונה ל-"Music" בטקס ב-2001, "Hung Up" בטקס ב-2006, ו-"Same Love" ו-"Open Your Heart" בטקס ב-2014. "Nothing Really Matters" הגיע למקום השלישי בסקר עם 102 קולות. ב-InStyle הדגישו את ההופעה כאחת מהופעות הטובות בהיסטוריית טקס פרסי גראמי.

מורשת ושימוש אחר במדיה 

"Nothing Really Matters" צוין כאחד הסינגלים המוערכים ביותר במהלך הקריירה המוזיקלית של מדונה. לואיס וירטל מ-NewNowNext דירג את השיר במקום ה-94 ברשימת "100 שירי מדונה המובילים בכל הזמנים", והצהיר, "התמודדות עם שתי הרמות החדשות של העידן וגם הרגשות המעורבים ('כל מה שאני נותנת לך חוזר אליי'), 'Nothing Really Matters' הוא מוזר וסקרן כמו תחפושת אדומה של גיישה מעור". הקימונו של גוטייה צוטט על ידי מספר מבקרים כאחת ההמצאות והמראה הבולטים ביותר של מדונה, כולל מגזיני האופנה InStyle,  והרפרס בזאר. לצד זה, הקימונו הוכר כאחד מהבגדים הזכורים ביותר שאמן לבש במהלך הופעה בטקס פרסי גראמי. לואי וירטל דירג את הקליפ במקום ה-49 ברשימת "55 הווידאו קליפים הטובים ביותר מאת מדונה". ז'וליאן סאוואלה מאאוט דירג את הקליפ של השיר במקום השמיני ברשימת "20 הקליפים המובילים ביותר של מדונה".

ניקול סטה מאיידולטור כינתה את הקליפ כאחד מהקליפים הטובים ביותר של מדונה. ניקי אוגונאיקה ממגזין Glamour דירגה את הקליפ כאחד מחמשת הקליפים האופנתיים ביותר של מדונה. מראה הגיישה שוחזר בשנית במהלך הופעתה של מדונה בגיליון מאי – יוני 1999 של המגזין הרפרס בזאר. הזמרת לקח שליטה יצירתית חלקית על הנושא, וביקשה מהאחראי על הצילומים פטריק דמרצ'לייה לשלב בו אלמנטים מהרומן "זכרונותיה של גיישה", הן מבחינה ויזואלית והן מבחינה טיפוגרפית. שלוש עטיפות הופצו באזורים שונים ברחבי העולם. בשנת 2016, מראה הגיישה הותאם לסדרת הטלוויזיה של לוגו "המרוץ לדראג של רו פול", העונה השמינית. מנחה התוכנית, רופול, הודיע כי על המתמודדים ליצור שמלה בהשראת המראה האייקוני של מדונה. ארבע מתמודדות דראג קווין לבשו את מראה הגיישה, כולל אחת עם מראה דומה מהקליפ של הזמרת "". מתמודד חמישי החליט ללבוש קימונו מהקליפ של "Nothing Really Matters", אך שינה אותו במקצת. תצוגת אופנה זו ספגה ביקורת על ידי Vulture, בשל חוסר הגיוון של המראה האייקוני של מדונה מחוץ ל-"Nothing Really Matters".

מסאהירו איטו ציטט את הקליפ של השיר כאחת ממקורות ההשראה לעבודתו על משחק הווידאו "סיילנט היל 2" (2001).

רשימת השמעה

קרדיטים 
הקרדיטים מותאמים מהערות האלבום של Ray of Light.

מיקומי שיא

נתוני מכירות

היסטוריית יציאות לאור

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

שירי 1999
סינגלים מ-1999
שירי מדונה
שירים באנגלית
שירים שנכתבו על ידי מדונה
שירים שנכתבו על ידי פטריק לאונרד
שירים שהופקו על ידי ויליאם אורביט
שירים שהופקו על ידי מדונה
שירים שהופקו על ידי מריוס דה פריס
וידאו קליפים שבוימו על ידי יוהאן רנק
שירים על אמהות
סינגלים שהגיעו למקום הראשון בהונגריה
סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
סינגלים בהוצאת מאבריק רקורדס