מר רוברטס (סרט)

מר רוברטס (באנגלית: Mister Roberts) הוא סרט דרמה קומי אמריקאי משנת 1955. את הסרט ביים בתחילה ג'ון פורד אבל הוא פרש לאחר סכסוך עם השחקנים ובעיות רפואיות ומרווין לרוי השלים את בימוי הסרט.

בתפקידים הראשיים מופיעים הנרי פונדה, ג'יימס קאגני, ג'ק למון וויליאם פאוול (תפקידו האחרון בקולנוע).

התסריט מבוסס על הרומן רב המכר "מר רוברטס" מאת תומאס הגן (1918–1949) שיצא לאור ב-1946 ויש בו פרטים מחוויותיו בשרותו על אניות שרות בצי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה ומאבקו במפקד שדחה את בקשותיו לעבור לתפקיד קרבי.

ב-1948 עובד הספר למחזה על ידי הגן והבמאי ג'ושוע לוגאן והועלה בברודוויי בהצלחה גדולה עם הנרי פונדה בתפקיד הראשי של מר רוברטס. המחזה זכה באותה שנה בפרס טוני למחזה הטוב ביותר והיה הראשון לקבלת הפרס בקטגוריה זו. הגן לא הצליח להתמודד עם ההצלחה והתמכר לאלכוהול ותרופות שינה. בגיל 31 נמצא מת בביתו (התאבדות?).

ג'ק למון שנותן לסרט את הגוון הקומי, זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (הפרס הראשון שלו). ב-1964 הופק סרט המשך בשם "Ensign Pulver" וב-1965 הופקה סדרת טלוויזיה "מר רוברטס".

תקציר העלילה
לוטננט ג'וניור דוגלס רוברטס (הנרי פונדה) משרת כקצין ראשי באניית המשא "Reluctant" של צי ארצות הברית באוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. המלחמה עומדת להסתיים ורוברטס (המכונה על ידי כולם "מר רוברטס") רוצה לעבור מתפקידו המשמים לתפקיד קרבי. הוא כותב בקשות העברה אבל המפקד פוסל אותן.

המפקד הוא לוטננט קומנדר מורטון (ג'יימס קאגני) הנוהג בפקודיו בקשיחות ודואג בעיקר לקידומו הצבאי. הוא גאה בעציץ גדול של דקל אותו קיבל על תפקוד מצטיין של האניית ודואג כל יום להשקותו.

חברו של רוברטס לתא הוא אנסיין פרנק פולבר (ג'ק למון) שתפקידו הוא "קצין מורל וכביסה". הוא משתדל לא להיתקל במפקד ולא להתאמץ יותר מדי. התעניינותו היא בעיקר בחיילות- אחיות להן הוא מארגן סיור באנייה.

קצין נוסף הוא רופא האנייה המכונה "דוק" (ויליאם פאוול) המטפל בכל המתחלים בכדורי אספירין.

כאשר מגיעים לאחד מהאיים האקזוטיים מסרב המפקד מורטון להעניק למלחים חופשת חוץ. רוברטס מתווכח איתו וזה מציע לו הסכם - רוברטס יפסיק לכתוב בקשות העברה ובהם תיאור של חוסר שביעות רצון של הצוות ובתמורה לכך ירשה מורטון לתת לאנשיו חופשת חוף אבל ההסכם חייב להיות סודי בין שניהם. רוברטס מסכים וכל המלחים יורדים לחוף, שותים, מלווים ומתפרעים עד שחלק מהם מוחזרים לאנייה על ידי משטרה צבאית. האנייה מגורשת בבזיון. מורטון מתפוצץ מזעם, אוסף את כולם ומורה לרוברטס להיות יותר קשוח אתם. הדבר יוצר ניתוק ושנאה בין רוברטס והצוות.

הרדיו מודיע שהמלחמה באירופה הסתיימה ורוברטס עדיין "תקוע" באניית המשא. לילה אחד הוא משליך בזעם לים את הדקל של מורטון. מורטון הזועם מגיע למסקנה כי רוברטס עשה זאת הוא מזמין אותו לתאו ומטיח כי הפר את ההסכם שהיה בניהם כדי לאפשר את חופשת המלחים. הרמקול נשאר פתוח וכל המלחים שומעים מה שהקריב רוברטס למענם ויחסם אליו משתנה לטובה ולהערצה. בעצת "דוק" הם מזייפים את חתימת מורטון על מכתב הבקשה ורוברטס מקבל אישור לעזוב. לפני עזיבתו מוענק לו "עיטור הדקל" על "מלחמתו באויב".

רוברטס מועבר לשירות קרבי במשחתת בקרב אוקינאווה. הוא כותב לחבריו כי הוא מעריך את "עיטור הדקל" שקיבל מהם יותר ממדליית הכבוד של ארצות הברית. מכתב קצר נוסף מודיע להם כי רוברטס נהרג בהתקפת קמיקזה.

פולבר הזועם שנתמנה לקצין ראשי, זורק לים את הדקל החדש שהביא מורטון, מתפרץ לתאו ומתלונן מדוע ביטל הקרנת סרט לצוות.

קישורים חיצוניים

 
 קדימון לסרט מר רוברטס, באתר יוטיוב
 פולבר (ג'ק למון) מארח את האחיות-חיילות על האונייה, באתר יוטיוב
 מר רוברטס, באתר TCM

סרטים באנגלית
סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
סרטים מבוססי מחזות
סרטי מלחמת העולם השנייה
סרטי האחים וורנר
סרטי דרמה אמריקאיים
סרטי קומדיה אמריקאיים
סרטי ג'ק למון
סרטי הנרי פונדה
סרטים אמריקאיים משנת 1955