דבורת הדבש (סוג)

דבורי הדבש (שם מדעי: Apis) הן סוג של דבורים חברתיות ממשפחת הדבוריים, המונה שבעה מינים. הסוג מאופיין בייצור ואחסון של דבש, ובהקמת מושבות רב-שנתיות בתוך קן שעווה המכונה כוורת. מרבית מיני הסוג נפוצים באזור דרום-מזרח ודרום-מרכז אסיה. אחד המינים, דבורת-הדבש האירופית, התפשט באופן טבעי ברחבי העולם הישן (אסיה, אפריקה ואירופה), ובמאות השנים האחרונות הופץ על ידי האדם למרבית האזורים הממוזגים והטרופיים ברחבי כל העולם. רוב המינים בסוג נוצלו על ידי השבטים והתרבויות המקומיות לצורך הפקת דבש ושעווה. שניים מהם, דבורת-הדבש האירופית ודבורת-הדבש האסייתית, בויתו על ידי גידולם בתוך כוורות מעשה ידי אדם.

מחזור החיים
הכוורת כוללת בדרך כלל מלכה אחת, שהיא הנקבה הפוריה; זכרים פוריים שמופיעים באופן עונתי, ומספרם יכול להגיע לכמה אלפים; ועשרות אלפי פועלות עקרות. הכוורת במינים הקדומים יותר של הסוג היא חלה יחידה הבנויה על מצע חשוף, כגון קיר או ענף עץ. במינים המתקדמים יותר, הכוורת מכילה מספר חלות, ובנויה בחלל מוסתר כגון גזע עץ חלול או נקיק סלע.

הפועלות מפיקות שעווה מבלוטות מיוחדות, ובונות ממנה את החלה, הבנויה תאים תאים בצורת משושים. חלק מהתאים מיועד לגידול הצאצאים, ובהם המלכה מטילה ביצה אחת בכל תא. המלכה יכולה להפרות את הביצה או לא, בהתאם לסוג התא בו היא מטילה. ביצים שלא הופרו יתפתחו לזכרים האפלואידים, ואילו ביצים מופרות יתפתחו לפועלות או מלכות דיפלואידיות. הזחלים הצעירים מואכלים במזון מלכות המיוצר על ידי הפועלות, ובשלב מאוחר יותר בדבש ואבקה. זחלים שיתפתחו למלכות מואכלים במזון מלכות עד התגלמותם. 

פועלות צעירות עוסקות בניקוי הכוורת והאכלת הזחלים. כשבלוטות מזון המלכות שלהן מתחילות להתנוון, הן עוברות לעסוק בבניית תאי השעווה. בהמשך הן נוטלות על עצמן פעולות נוספות, כגון קבלת צוף ואבקה מהפועלות המשחרות, והגנה על הכוורת. הפועלות המבוגרות ביותר עוסקות באיסוף צוף ואבקה מחוץ לכוורת. 
הפועלות משתפות פעולה לצורך מציאת מזון, ומשתמשות בדפוס של "ריקוד" על מנת להעביר ביניהן מידע אודות משאבי שיחור מחוץ לכוורת. אופן הריקוד משתנה בין מינים שונים, אך קיים בכולם לפחות ברמה בסיסית.

מלכות צעירות יוצאות למעופי כלולות מחוץ לכוורת באזור בו מרוכזים הזכרים, ומזדווגות  בדרך כלל עם מספר זכרים, במהלך מספר מעופי כלולות. הן אינן מזדווגות עם זכרים מהכוורת בה בקעו. הזכרים מתים במהלך ההזדווגות. לאחר ההזדווגות, הזרע נאגר בגוף המלכה בתוך איברי אגירה מיוחדים המכונים ספרמטקות (spermatheca), ומלכה שהזדווגה יכולה להטיל ביצים מופרות ולא מופרות, לפי הצורך.

מושבה חדשה של דבורי דבש אינה מיוסדת על ידי נקבה מייסדת, אלא על ידי נחיל, הכולל מלכה שהזדווגה ומספר גדול של פועלות. הנחיל עף בבת אחת לאתר קינון חדש שנבחר מראש על ידי פועלות מרגלות, ושמידע אודות מיקומו מועבר בין הפועלות על ידי צורה מיוחדת של ריקוד. ברגע שהנחיל הגיע לאתר הקינון הנבחר, הפועלות מייד מתחילות בבניית החלה ובגידול דור פועלות חדש. דגם זה של ייסוד קן חדש אינו קיים באף סוג אחר של דבורים, אך הוא מופיע במספר קבוצות של צרעות. בדבורים חסרות-עוקץ (השבט Meliponini במשפחת הדבוריים) קיים דגם דומה, אך בו הקן מיוסד ללא נוכחות המלכה, שמגיעה אליו בשלב מאוחר יותר.

מיני הסוג
בסוג דבורת-הדבש שבעה מינים, בשלושה תתי-סוגים:
תת-סוג Micrapis. תת-סוג זה נחשב לקדום ביותר, והכוורת בו מהווה חלה יחידה הבנויה על מצע חשוף. אלו דבורים קטנות ממדים, בעלות עוקץ חלש שאינו חודר בקלות עור אנושי. 
Apis andreniformis - נפוץ בדרום-מזרח אסיה, מערבה עד הודו.
Apis florea - דבורת-הדבש הננסית - נפוצה באופן טבעי בדרום אסיה, הופצה על ידי האדם למזרח התיכון וצפון-מזרח אפריקה.
תת-סוג Megapis. תת-סוג זה כולל מין יחיד של דבורים גדולות ממדים. הכוורת מכילה חלה אחת או מספר חלות, ובנויה על מצע חשוף.
Apis dorsata - דבורת-הדבש הענקית - נפוצה בדרום אסיה, מערבה עד פקיסטן.
תת-סוג Apis. תת-סוג זה נחשב למתקדם ביותר, ובו הכוורת מכילה מספר חלות, ובנויה בתוך חלל מוגן. שני המינים שבויתו על ידי האדם שייכים לתת-סוג זה.
Apis cerana - דבורת-הדבש האסייתית - נפוצה במזרח ובדרום אסיה.
Apis koschevnikovi - נפוץ במלזיה ואינדונזיה.
Apis mellifera - דבורת-הדבש האירופית - נפוצה באופן טבעי באסיה, אפריקה ואירופה. הופצה על ידי האדם גם לאמריקה הצפונית והדרומית, אוסטרליה, ואיים רבים.
Apis nigrocincta - נפוץ בפליפינים ואינדונזיה.

קישורים חיצוניים

 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
בעלי חיים שתוארו ב-1758
טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
דבוריים