Black Lives Matter

Black Lives Matter (בראשי תיבות: BLM; בתרגום מילולי לעברית: "חיי שחורים חשובים" או "חיי שחורים נחשבים") היא תנועת מחאה מבוזרת שמקורה בארצות הברית הפועלת נגד אלימות משטרתית, אפליה וגזענות ממוסדת כלפי שחורים. מאז 2013, מחאות תחת מסרים דומים מתארגנות ברחבי העולם.

המסרים המרכזיים שהתנועה מקדמת הם: הרג לא מוצדק של שחורים על ידי גורמי אכיפת החוק, אפיון גזעי, אלימות משטרתית ואי-שוויון גזעי במערכת המשפט בארצות הברית ובחברה האמריקאית בכלל.

התנועה צמחה מתוך הקהילה האפרו-אמריקאית אך פועלת כיום כרשת בינלאומית מבוזרת, ללא מבנה ארגוני או היררכיה פורמלית, של קבוצות פעילות רבות.

ביולי 2013, נעשה שימוש לראשונה בהאשטאג BlackLivesMatter# ברשתות החברתיות, לאחר זיכויו של ג'ורג' צימרמן שירה למוות בטרייוון מרטין צעיר האפרו-אמריקאי  בפברואר 2012. השימוש בביטוי "Black Lives Matter" התרחב מאוד בזמן הפרות הסדר בפרגוסון (2014) שפרצו עקב תקרית בה שוטר ירה למוות במייקל בראון, ותקרית נוספת ביולי 2014 ניו יורק בה נחנק למוות אריק גרנר על ידי שוטר בעודו אומר "אני לא יכול לנשום". נושא זה היה אחד הנושאים המרכזיים אשר נדונו במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. המחאה התחדשה בעקבות ההפגנות סביב העולם במחאה על רציחתו של ג'ורג' פלויד בידי שוטר משטרת מיניאפוליס דרק שאובין בקיץ 2020.

ההערכות הן שבין 15 ל-26 מיליון איש השתתפו בהפגנות מחאה של תנועת "Black Lives Matter" שהתקיימו בעקבות אלימות שוטרים נגד שחורים. הפגנות ענק אלו הציבו את התנועה כאחת הגדולות בהיסטוריה האמריקאית.

הפופולריות של "Black Lives Matter" השתנתה לאורך הזמן. בעוד שב-2018 דעת הקהל כלפי התנועה הייתה בעיקרה שלילית, התנועה גדלה ונעשתה פופולרית יותר במהלך 2019 ו-2020. בסקר מרכז המחקר פיו שנערך ביוני 2020 נמצא כי 67% מבין האמריקאים הבוגרים מכל שכבות האוכלוסייה ורקע אתני הביעו תמיכה מסוימת בתנועת "Black Lives Matter". סקר מאוחר יותר שנערך גם הוא על ידי מרכז המחקר פיו בספטמבר 2020 הראה שאחוז התמיכה ירד ל 55%, כאשר הירידות הבולטות ביו בקרב לבנים והיספנים, בעוד שהתמיכה בקרב השחורים הבוגרים נשארה רחבה כשהייתה. בספטמבר 2021 ערך מרכז המחקר פיו סקר נוסף ונמצא כי רמת התמיכה נשארה יציבה. החל ממאי 2022 ניכרת ירידה ברמת התמיכה התנועה בקרב רבים ובהם גם אפרו אמריקאיים, לפי סקרים ופרסומים בנושא גזענות בארצות הברית.

תחילת המחאה 
בליל 26 בפברואר 2012, ג'ורג' צימרמן, אזרח מתנדב במשמר שכונתי, ירה למוות בטרייוון מרטין, תלמיד תיכון אפרו-אמריקאי בן 17, בפלורידה. צימרמן ראה עצמו אחראי על אבטחת מתחם המגורים שבו התגוררו שניהם, וטען שפעל מתוך הגנה עצמית. ב-13 ביולי 2013, לאחר חקירה משטרתית ודיונים משפטיים, הוחלט לזכות את צימרמן. בתגובה, שלוש פעילות פוליטיות לזכויות השחורים (Alicia Garza, Patrisse Cullors, Opal Tometi) כתבו פוסטים בפייסבוק ההחלטה, בליווי ההאשטאג BlackLivesMatter#. פעילה נוספת, Khan-Cullors, החלה להשתמש בהאשטאג בטוויטר והשימוש בו התגבר גם ברשתות חברתיות נוספות. הפעילות שאבו השראה מהתנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית, פמיניזם שחור, מחאת "כיבוש וול סטריט" ותנועות דומות.

הירי למוות בצעיר האפרו-אמריקאי, מייקל בראון, הצית מחדש את התמיכה בתנועת Black Lives Matter וגרם לרבים להשתמש במדיה החברתית כדי לדון בשיטור יתר של שחורים והיחסים הבין-גזעיים בארצות הברית. באוגוסט 2014 ארגנה התנועה לראשונה הפגנת מחאה לא-אלימה בפרגוסון, מיזורי, בעקבות הירי במייקל בראון. אחריה אורגנו עוד מאות הפגנות, כינוסים ואירועים של התנועה ברחבי ארצות הברית.

תפיסת עולם ושיטות פעולה

החזון של תנועת "Black Lives Matter" הוא שינוי היחס לאפרו-אמריקאים באמצעות העלאת המודעות לדרכים הרבות בהם שחורים מופלים בארצות הברית ובאמצעים בהם החוק וגופים שלטוניים מאפשרים לאפליה להמשך. התנועה חרתה על דגלה הקטנה או ביטול של מימון משטרתי, הטיית משאבים להשקעה בפיתוח שירותיים חברתיים בקהילות שחורות, הגדלת המימון לשירותי בריאות הנפש, מנגנונים ליישוב סכסוכים ובמודלים חלופיים נוספים להתנהלות במצבי חירום וקונפליקט.

אחת ממייסדי התנועה, אלישיה גרזה , פירטה את האידאולוגיה של התנועה במאמר ארוך, ובו הקטע הבא:

שימוש ברשתות חברתיות 
התהוות תנועת "חיי שחורים חשובים", קשורה קשר הדוק ברשתות החברתיות. שמה של התנועה הוא ההאשטאג שהשתמשו בו הפעילות הראשונות. עד תחילת 2016, ההאשטאג BlackLivesMatter# היה בשימוש כמעט 12 מיליון פעם בטוויטר בלבד. ועד יוני 2020 השימוש ב בטוויטר הגיע לכמעט 48 מיליון.

החוקרים Jennings & Feagin טוענים כי השימוש הרשתות חברתיות בקרב שחורים אמריקאים כאמצעי לצריכת חדשות היה מקובל עוד לפני תנועת BLM, כאלטרנטיבה לכלי התקשורת המסורתיים. התנועה השתמשה ברשות חברתיות באמצעי תקשורת אלטרנטיביים הפופולרים בקרב שחורים על מנת להעביר מידע ולעדכן את הפעילות. טוויטר ורשתות חברתיות נוספות, אפשרו להפיץ במהירות רבה תמונות גרפיות של הצעירים שנורו, סרטונים מאירועי המחאה ועדכונים שוטפים. התנועה מורכבת בעיקר מצעירים הדוגלים בשיטות של פעולה ישירה, בניגוד לדור הישן של פעילי זכויות האפרו-אמריקאים, דוגמת אל שרפטון, המתנגדים לשיטות פעולה מסוג זה.

תנועת "Black Lives Matter" נאבקה בתחילה במה שכינתה "הוצאה להורג ללא משפט" של שחורים, אך פעיליה מונים מאבקים חברתיים רבים הכרוכים יחדיו, בהם זכויות המהגרים, זכויות להט"ב שחורים, ועוד.

מבנה ארגוני 
תנועת "Black Lives Matter" היא תנועה שורשית המאופיינת במבנה שטוח, ללא מנהיגות מרכזית ובדגש על פיתוח מנהיגות מקומית. כל סניף מקומי בארצות הברית, קנדה או באירופה מתחייב לעקרונות התנועה ופועל בצורה עצמאית. סניפים מקומיים מצופים לפעול ככוח מניע פוליטי-כלכלי שחור מקומי ולדאוג לצרכים קהילתיים.

בספטמבר 2015 פעילים מרכזיים בתנועה ניסחו מסמך בן עשר נקודות לסיום אלימות משטרתית וכלל המלצות להפסקת שיטור יתר, הגברת הפיקוח הקהילתי על תחנות משטרה מקומיות, אפיון גזעי, ניסוח הנחיות מחמירות יותר לשימוש בכוח והכשרה לשוטרים.

פעילות תנועת BLM הובילה להקמת Movement for Black Lives (M4BL), קואליציה של יותר מ-50 ארגונים וקבוצות. הקואליציה הוקמה ביולי 2015, בוועידה בקליבלנד, אוהיו שם דנו בין 1,500 ל-2,000 פעילים ליצר השפעה ושינוי מדיניות ברמה הלאומית. הסיסמה "Black Lives Matter" נמצאת בשימוש על ידי קבוצות וארגונים נוספים. משנת 2013 נרשמו בארצות הברית לפחות 21 עמותות בשם "Black Lives Matter".

השפעת התנועה
תונעת "Black Lives Matter" העלתה למודעות הציבורית בארצות הברית ובעולם את האלימות המשטרתית כפי אפרו-אמריקאיים. מחקר מ־2022, טוען כי התנועה העלאת את השיח בנושא גזענות ושמה את הנושא במרכז הדיונים ברשתות החברתיות ובתקשורת. המחקר בדק חיפושים באנגלית בגוגל, ויקיפדיה וטוויטר בזמן אירועים וגם אחריהם, ומצא שהחיפושים של המונחים BlackLivesMatter# ביטול כליאה, גזענות מערכתית ואחרים, עלו בצורה משמעותית.

התנועה שהחלה כתונעה שטח צברה תמיכה ותהודה מחברות מחסריות כדגומת נייקי, וולמרט וסיטיבנק.

בשנת 2014 בחר ארגון הלשון האמריקאי בביטוי BlackLivesMatter# כמילת השנה.

בשנת 2015 הביעה סרינה ויליאמס תמיכה פומבית בתנועה. תנועת האוניברסליזם האוניטריאני הביעה אף היא תמיכה פומבית בתנועה וארגנה מספר הפגנות תמיכה. התנועה זכתה לשבחים מפי פעילים פוליטיים רבים בכלי התקשורת, ואף הייתה מועמדת לתואר איש השנה של המגזין "טיים".

במופע האמנותי של משחק הסופרבול 50 שנערך ב-7 בפברואר 2016 בסנטה קלרה (קליפורניה), הופיעה ביונסה בשיר המביע תמיכה בתנועה, בליווי רקדניות הלבושות בדומה לפנתרים השחורים.

ב-5 ביוני 2020, ראש עיריית וושינגטון די. סי., מיוריאל באוזר, הודיעה כי שמו הרשמי של חלק מהרחוב שמחוץ לבית הלבן שונה לכיכר "Black Lives Matter" ובמקום הוצב שלט.

ב-7 ביוני 2020, בעקבות ההפגנות עולמיות במחאה על רצח ג'ורג' פלויד וקריאת תנועת "Black Lives Matter" להפסיק לממן את המשטרה, מועצת העיר מיניאפוליס הצביעה "לפרק את מחלקת המשטרה שלה" כדי להעביר מימון לתוכניות חברתיות בקהילות שחורות. נשיאת מועצת העיר ליסה בנדר אמרה, "מאמצינו לרפורמה מצטברת נכשלו. נקודה." הצבעת המועצה הגיעה לאחר שבתי הספר הציבוריים במיניאפוליס, אוניברסיטת מינסוטה ומחלקת הגנים והנוף במיניאפוליס כבר ניתקו קשר עם משטרת מיניאפוליס.

הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 

במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 המועמדים נשאלו לא פעם מה עמדתם בנושא "Black Lives Matter". ברני סנדרס אמר בפשטות שלדעתו חיי שחורים חשובים, והביע הזדהות מלאה עם התנועה. הילרי קלינטון נפגשה עם נציגי התנועה באוגוסט 2015, אך הביעה הסתייגות מדרכי הפעולה שלה.

רוב מועמדי המפלגה הרפובליקנית מתנגדים לתנועה ולדרכי פעולתה, פרט למרקו רוביו שהביע הזדהות עם השקפותיה. בן קרסון, פעיל פוליטי מטעם המפלגה הרפובליקנית, אמר שלדעתו התנועה "מטופשת", וכי לדעתו עליה לדאוג לחיי כל השחורים, ולא רק לחלקם.

ביקורת על התנועה

חלק ממבקרי התנועה ניסו לקדם מטבע לשון בשם "חיי כולם חשובים", הבולט בהם הוא הסנטור הרפובליקאי השחור טים סקוט. ביטוי זה נתקל בהתנגדות ממספר רב של אנשים. הראפר מאקלמור התייחס לביטוי בשיר "White Privilege II" ושילב בו קטע מלל של פעיל התנועה, שמסביר את משמעותו. ביל מאהר אמר על הביטוי: "מי שאומר שחיי כולם חשובים מתכוון שכל חייהם של האנשים נמצאים באותה רמת סיכון, מה שאינו נכון." בתקרית בחברת פייסבוק, מספר עובדים שינו את הסיסמה "Black Lives Matter" שהופיעה על אחד מלוחות המודעות לסיסמה "חיי כולם חשובים", אך מארק צוקרברג התערב ושלח מזכר לעובדים ובו כתב: "חיי שחורים חשובים – זה לא אומר שחייהם של אחרים אינם חשובים. זו אמירה פשוטה של הקהילה השחורה שדורשת את הצדק שמגיע לה".

אזרחים התומכים בכוחות המשטרה האמריקאית יצרו האשטאג בשם BlueLivesMatter# וטוענים שהתנועה היא בעצם אנטי-משטרתית, ושחלק מהמפגינים בפעילויותיה קראו לאלימות נגד שוטרים. קצין משטרה בקרוליינה הצפונית כינה את התנועה "ארגון טרור", ועקב כך אולץ לפרוש מתפקידו. מבקרים אחרים טוענים שפעילות התנועה מקשה על עבודת המשטרה וגורמת לעלייה בשיעורי הפשיעה.

קיימת גם ביקורת אצל האפרו-אמריקאים. חלק מהמבקרים טוענים שמספר השחורים שנהרגו על פי טענת התנועה מירי כוחות הביטחון לא מדויק. דרוי מרדוק, עיתונאי שחור, כתב: "התפיסה לפיה שוטרים אמריקאים כל הזמן מחסלים אנשים שחורים חפים מפשע היא פשוט שקר אחד גדול וקטלני". אחרים ביקרו את התנועה על הימנעותה מטיפול בתופעת הפשע באוכלוסיית האפרו-אמריקאים, ובירי של שחורים על שחורים. שחקן הפוטבול ריצ'רד שרמן מהקבוצה סיאטל סיהוקס אמר: "התמודדתי עם העובדה שהחבר הטוב ביותר שלי נרצח, והרצח שלו בוצע על ידי שני גברים שחורים בני 35. לא היה מעורב אף שוטר, ולא היה אף מעורב אחר, אבל לא שמעתי אז אף אחד צועק שחיי שחורים חשובים".

בספר "The Once and Future Liberal: After Identity Politics" נמתחה ביקורת על הטקטיקה של התנועה וצוין שהיא יכולה להיות דוגמה איך "לא ליצור סולידריות".

בישראל
עקב פרשת מותו של יוסף סלמסה ב-2014 החלו רבים מיוצאי אתיופיה בישראל להזדהות עם הסיסמה "Black Lives Matter" בהפגנות יוצאי אתיופיה וברשתות החברתיות.

אדוארד כהן, אחד מדוברי התנועה, כתב כי האיומים והלחצים שהופעלו על משפחת סלמסה דומים להטרדות שעברו על פעילי הפרות הסדר בפרגוסון באותה תקופה.

באירוע של מרכז פרס לשלום קראה ענבל בוגלה את שמו של סלמסה ויוצאי אתיופיה נוספים שנהרגו בידי המשטרה, הזכירה את פרשת חלוקת דפו פרוברה ליוצאות אתיופיה, והגישה לאורחת הכנס נעמי קמפבל דף ובו נכתב "Black Lives Matter In Israel".

בהפגנות בעקבות הריגת איאד אלחלאק הותאמה הסיסמה לסיטואציה, בנוסח "Palestinian Lives Matter".

ראו גם
 התנועה לזכויות האזרח (ארצות הברית)
 גאווה שחורה
מהומות לוס אנג'לס (1992)
 אנטיפה
 ווק

קישורים חיצוניים

 

 כבר לא סיסמה, אלא תנועה של ממש. המבחן של Black Lives Matter

הערות שוליים

קבוצות מוצא
גזענות
ארצות הברית: אפליה
אלימות משטרתית
תנועות אפרו-אמריקאיות
מחלוקות הקשורות לתקשורת המונים בארצות הברית
סיסמאות