מעכה בת אבישלום

מַעֲכָה בַּת־אֲבִישָׁלוֹם היא אשת מלך יהודה. היא מזוהה עם תמר – בתו היחידה של אבשלום.

חייה
בספר מלכים א' ובדברי הימים ב' ישנם אזכורים שונים בקשר למעכה בת אבישלום. מצד אחד, במלכים א  נכתב שמעכה הייתה אמו של אביה (אֲבִיָּם):

אולם, בהמשך הפרק נראה שמעכה לא הייתה אלא אמו של אסא:
 

מצד שני, בדברי הימים ב  נראה שמעכה הייתה אם אביה:

ומצד שלישי, בדברי הימים  נראה שמיכיהו בת אוריאל מן גבעה הייתה אם אביה:

ישנן שתי שיטות להסברת פסוקים אלה: שיטה אחת אומרת שמעכה היא אשת אביה (ואם אסא) והשיטה האחרת אומרת שמעכה היא אשת רחבעם (ואם אביה).

שיטת הסוברים שמעכה בת אבישלום היא אשת אביה
בשיטה הראשונה אוחזים הפירוש המיוחס לרש"י, רבי אברהם בן הרמב"ם, מהרש"א והחיד"א. לפי שיטה זו, אשת רחבעם היא מיכיהו בת אוריאל ואשת אביה היא מעכה בת אבישלום. הסיבה שבחלק מהמקומות מוזכר ששם אשת רחבעם הוא מיכיהו בת אוריאל, היא שמעכה נקראה על שם כלתה, אשת רחבעם שהייתה "אשת חיל גברתנית".

שיטת הסוברים שמעכה בת אבישלום היא אשת רחבעם
בשיטה זו אוחזים התרגום לדברי הימים, רד"ק, רלב"ג, אברבנאל, המצודות, מור וקציעה, הפלאה, רש"ש, מלבי"ם ושמואל ייבין. לפי שיטה זו, מעכה בת אבישלום היא אשת רחבעם, והשם מיכיהו נוסף לה לאחר שנעשתה גבירה (שם עם סיומת יהו הוא שם מכובד לנשים בתקופת המקרא). שם אביה אבשלום הוסב ל"אוריאל מן הגבעה" כדי לא להזכיר את שם אבשלום. מעכה נקראה אם אסא כי היא גידלה אותו.

מפלצת לאשרה
בתנ"ך מסופר כי מעכה עשתה "מפלצת" לאשרה, ובנה (או נכדה) אסא הסיר את מעכה מכבודה וכרת את מפלצתה. השורש פ-ל-צ משמש במקרא לשון יראה ורעדה, ולפי זה מסבירים רבי יונה אבן ג'נאח והרד"ק כי השם נגזר מהיראה שחשו עובדי האשרה מפניה. לעומת זאת, הרלב"ג מסביר באופן הפוך: עבודה זרה מביאה את עובדיה לידי פחד ואימה.

לפי רב יוסף בתלמוד, "המפלצת" היא "כמין זכרות" שעשתה מעכה לפסל האשרה, שבעזרתו הייתה נבעלת לו מדי יום. בתרגום השבעים תורגמה המפלצת כמקום לפולחן סתרים שעשתה מעכה לאשרה. היירונימוס תרגם, בדומה לתלמוד, כי המפלצת היא פסל של האל פריאפוס בעל איבר מין זכרי גדול, שהציבה מעכה ליד האשרה. הרלב"ג מסביר שזהו בניין לכבוד האשרה.

חוקרים מודרניים סבורים שהיה זה גזע אילן או עמוד עץ ששימש בפולחן האשרה.

הערות שוליים

נשות מלכי יהודה
בית דוד