אילונה קולוניץ

אילונה קולוניץ' (בהונגרית: Kolonits Ilona; 17 במרץ 1922, בודפשט – 2 באוגוסט 2002, בודפשט) הייתה במאית סרטים דוקומנטריים הונגרית ועיתונאית בינלאומית. היא הייתה אחת מכתבות המלחמה הראשונות וכן מבמאיות הקולנוע ההונגריות הראשונות. סרטיה היו ידועים בסגנונם העדין והלירי ובאופן טיפולם הרגיש באירועים היסטוריים, כמו גם בחייהם של אנשים רגילים. קולוניץ קיבלה מספר פרסים ומועמדויות לאורך הקריירה, כולל בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים בפריז, מוסקבה, אוברהאוזן, קורטינה ד'אמפצו, ברלין, לייפציג, מקסיקו סיטי ובודפשט. אילונה קולוניץ' זכתה בתואר חסידת אומות העולם ובתואר כבוד הונגרי על הצלת חייהם של רבים במהלך מלחמת העולם השנייה, בהם יהודים.

ביוגרפיה 
אביה של קולוניץ', פרנץ, ואמה, פאולינה לבית הולקה (Holka), היו פעילים הומניטריים שהשתתפו בתנועת ההתנגדות ההונגרית האנטי-פשיסטית במלחמת העולם השנייה. אילונה הצילה מעל 40 ילדים מגטו בודפשט, ילדים שנועדו לגירוש ולהשמדה במחנות ההשמדה הנאציים. בני משפחת קולוניץ הגנו על יהודים רבים וכן על אנשי רוח הונגרים בביתם בכפר ובבוטיק האופנה שלהם בבודפשט וכך הצילו אותם מרצח על ידי הפשיסטים בהונגריה או מגירוש למחנות המוות. אילונה ואחותה הבכורה מרגיט הצילו ילדים יהודים שהוריהם היו אסירים בגטאות ובבתי סוהר ונועדו לגירוש. בין השאר הצילו בני משפחת קולוניץ את היתומה ארז'בט גראי , לימים תאורטיקנית קולנוע ידועה ועורכת עיתון הקולנוע ההונגרי Filmkultura. ב-1944 גורש אביה של אילונה, פרנץ קולוניץ', למחנה הריכוז בוכנוולד, עקב פעילויותיו האנטי-פשיסטיות, עם חברים מובילים נוספים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של הונגריה. הוא השתתף בארגון תנועת ההתנגדות בבוכנוואלד .

קולוניץ' השתתפה בהעברת מסרים ובשליחויות מטעם המחתרות שפעלו בחלקים שונים של בודפשט. במהלך המצור על בודפשט הייתה מנותקת ממשפחתה, בצד השני של העיר, מעבר לדנובה. היא הייתה במרתף במשך מספר שבועות ללא מזון ועם מעט מאוד מים. היא כתבה מכתב פרידה למשפחתה אבל ניצלה כשהגרמנים נסוגו מבודפשט עם הגעת החזית האוקראינית השלישית והחזית האוקראינית השנייה של הצבא האדום. היא הייתה עדה לרדיפות הפשיסטים ההונגרים ופשעי המלחמה הנאציים נגד מיעוטים ולקרבות רחוב בבודפשט במהלך מלחמת העולם השנייה. חוויותיה השפיעו על פעילותה העתידית בתחום ההומניטרי ועל מחויבותה לשלום עולמי .

בצעירותה היו קולוניץ' ואחיותיה ספורטאיות. בתנועה האנטי-פשיסטית התיידדה עם צעירים אינטלקטואלים, סופרים, אמנים ומשוררים הונגרים רבים, כולל המשורר אטילה יוז'ף והייתה חברה במועדון האינטלקטואלי והאמנותי Fészek בבודפשט. אחרי המלחמה למדה באקדמיה לדרמה וקולנוע בבודפשט. ב-1953 סיימה דוקטורט בסרטי תעודה וקולנוע. בשנת 1954 הפכה לאחת הנשים הראשונות שנבחרו לאקדמיה ההונגרית למדעים, לצד ארז'בת גראי ואיווט בירו .

קולוניץ' הקדישה את חייה לפעילותה ההומניטרית, לבימוי סרטים תיעודיים ולפעילות ככתבת בינלאומית. היא הייתה פציפיסטית, פעילה לצדק חברתי ונגד עונש המוות, ותומכת במיעוטים מדוכאים. קולוניץ הייתה חברתו של אטילה יוז'ף והושפעה מערכיו.

אפרה של קולוניץ' טמון לצד אפר הוריה בפנתיאון ההיסטורי של בית הקברות פרקשרטי  בבודפשט.

קריירה 
בין 1951 ו-1989 הועסקה קולוניץ' בתור במאית קולנוע ב"מאפילם" , אולפני קולנוע בבודפשט, ומאוחר יותר באולפני קולנוע תיעודי הונגרי. בניגוד לבמאיות הונגריות אחרות בנות דורה, בהן מרתה מז'רוס  ואילונה קטקיץ' (Katkics) שהפיקו סרטים עלילתיים, קולוניץ נשארה במאית סרטים דוקומנטריים.

קולוניץ' הפיקה מעל 500 ידיעות חדשותיות וביימה מעל מאה סרטים תיעודיים, סרטי מדע פופולרי וסרטי ספורט, מתוכם 17 קיבלו פרסים בינלאומיים ושישה - פרסים לאומיים הונגריים. היא צילמה ותיעדה סכסוכים מזוינים במזרח התיכון וכן את המזרח הרחוק בשנות ה-1960 וה-1970, קיבלה משימות שנדחו על ידי עמיתיה, בגלל הסכנות הכרוכות בהן, וסיכנה את חייה על מנת להביא חדשות לציבור. רבים מסרטיה הוקדשו לקידום השלום ולתיאור קבוצות מיעוטים, נשים וילדים שחייהם נפגעו עקב המלחמות באזוריהן. אחד מהסרטים הבולטים מבחינה קולנועית שיצרה היה הסרט הקצר ארואיקה (Eroica, 1975), שתיאר את השפעת מלחמת וייטנאם על חייהם של נשים וילדים וייטנאמים.

כמו כן יצרה קולוניץ' את הסרט השנוי במחלוקת כמו שזה קרה (1957), סרט תיעודי המתאר את אירועי התקוממות 1956 בהונגריה. הסרט נערך מדברי מרואיינים שקולוניץ עצמה צילמה ברחובות בודפשט, בתקופה בה לא היו דוקומנטריסטים הונגרים שהיו מוכנים להסתכן בגביית ראיונות בשטח בעת עימות מזוין. מחלוקת פוליטית סביב הסרט, הנוגעת לפרשנות אירועים באמצעות עריכה, האפילה על מורשתה הקולנועית של קולוניץ.

בשנת 1955 החלה ליצור סדרה דוקומנטרית בת עשרות שנים בנושא יום הולדת, שעקבה אחר חייהן של נשים שנפגשות כל שנה בפגישת מחזור, וכך שיקפה תמונת מצב של דור הונגרי שלם באופן נשי ואישי. סרטה הדוקומנטרי "תודה על החמר" (Köszöntöm az agyagot, 1976) הוא מחווה לאמנות ולמיומנות של הפסל ההונגרי מרגיט קובאץ' . בסרטה מ-1988 אתה אוהב סוסים, לא? התייחסה קולוניץ לזכויות בעלי חיים. סרטה בודפשט הוא מחווה לירית לעיר הולדתה. סרטיה שמורים בארכיון הסרטים הדיגיטלי של המכון ההונגרי הלאומי לסרטים.

הנצחה
לקולוניץ', לאמה, פאולינה קולוניץ' לבית הולקה (Holka), ולשתי אחיותיה, מרגיט ופאולה, הוענק אות חסידי אומות העולם לאחר מותן, בשנת 2007.

פרסים 
 2007 - אות חסידי אומות העולם, הוענק על ידי יד ושם, ירושלים.
 1980 - אמן מצטיין, פרס המדינה ההונגרית.
 1979 - פרס של הוועד האולימפי הבינלאומי
 1973 - אמן מצטיין, פרס המדינה ההונגרית.
 1963 - פרס בלז' בלה Béla Balázs, פרס האמנויות ההונגרי.
 1965 - פרס SZOT ההונגרי.

פילמוגרפיה נבחרת 
 You Do Love Horses, Don't You? (A lovakat szeretik, ugye?), 1988 - Award of Montecatini, Special Prize of the Festival Of Tourism, Special Prize at the Hungarian Sport Film Festival, Budapest
 The Fourth Meeting (A negyedik talákozás), 1985
 The City Of The Golden Budda (Az arany Buddha városa), 1985
 The Fourth Meeting (Negyedik találkozás), 1985
 The Daughters of Laos (Laosz lányai), 1984
 Goose Empire (Libabirodalom), 1983
 A Nuclear Power Station (Atomeromu), 1983
 Painting With Background (Festmény háttérrel), 1983
 House of Lace ( A csipkeház), 1982
 Greeting Life (Eletköszöntö), 1982
 Thank You, We Are Well… (Koszonjuk, jol vagyunk…), 1981
 The Survivals (A tulélök), 1980
 Nursery Olympics (Óvis Olympia), 1979 - Award of the International Youth Committee, 1980, Award of the International Olympic Committee 1980, Award of the Russian Olympic Committee, 1980, Silver Javelin Prize, 1980, Budapest, Hungary
 The Continuation of A Film (Egy film folytatása), 1978
 In Several Voices (Több szolamban), 1977
 Good Morning Siberia! (Jo reggent Sziberia!) - The Prize of the City of Leipzig, Germany
 Thank You For The Clay (Köszönöm az anyagot), 1976
 Let Them Have Reverence (Adassék neki tisztelet), 1976
 White Acacia (Fehér akác), 1976
 Meeting In Peace (Talakozás békében), 1975
 Eroica, 1975 - Golden Prize of the Moscow Film Festival 1975, Distinction at the Tampere Film festival, Finnland 1976
 Together Again (Ismet egyutt), 1974
 Sport, Rhythm, Music (Sport, ritmus, zene), 1974
 A Week On A Mountain (Egy hét egy hegyen), 1973
 Those Who Are Waited For (Akiket varnak), 1973
 Sparkles (Csillagszorok), 1973
 My World (Az en vilagom), 1973
 Red Gold (Piros Arany), 1973
 Two Towns, (Két város), 1972
 With Abandon, (Onfeledten), 1972
 Two Cities, One Day (Ket varos, egy nap), 1972
 Self-portrait (Onarckep), 1971
 On The Conveyer-belt of History (A tortenelem futoszallagan), 1970
 Variations On a Theme (Valtozatok egy temara), 1970
 The Train (A Vonat), 1970
 5 x 1 (5x1), 1969 - Winner of OTSH Film Art Festival, Silver Javelin Prize, 1970, Budapest, Hungary
 …And There Will Be A Millions Of Us (Es million leszunk) 1968
 Madonnas (Madonnak) 1968
 To My Soldier Son (Katonafiamnak) 1968 - 1st prize of the Veszprem Army Film Festival, Hungary
 Ode (Oda) 1967
 This Is As Well Budapest (Ez is Budapest) 1967
 Red Signs On The Path of War (Vörös jelek a hadak utján) 1966 - Russian Historical State Award
 Chanson (Sanzon) 1966
 Five Times a Week (Hetenkent ötször) 1965 - 1st Prize of Silver Javelin OTSH Film Festival, Budapest, 1965 ,1st Prize of the Italian Film Production Companies, Cortina d'Ampezzo, 1966, CIDALC Award, Grenoble, 1968
 Seasons, Masters, Artworks (Evszakok, mesterek, muvek) 1964
 Thoughts About A Street's Name (Gondolatok egy utca névhez) 1964
 The Last Stop (Végállomas) 1964
 The 'Puszta' in Winter (A Puszta télen) 1963
 Minutes Observed (Ellesett percek) 1962 - Winner of the 3rd Hungarian Short Film Biennale, Budapest
 Festival In Helsinki (Fesztival Helszinkiben) 1962
 Off To Baghdad (Irány Bagdad), 1961
 Two Harvests in Markaz (Két szuret Markazon) 1961
 In the Footsteps Of Childhood (Gyermekévek nyomában) 1961
 April Greetings (Áprilisi köszöntö),1960
 History Lesson For Boys (Törtenelmi lecke fiuknak), 1960
 Bridges, Embankments, People, (Hidak, partok emberek)1960
 The Last Curtain (Az utolso felvonás), 1959
 We Will Meet In Vienna (Bécsben találkozunk), 1959
 May I? (Szabad?), 1958
 Nowhere Else Apart From Here (A nagyvilágon e kivul), 1957
 Talking Fruits (Beszélö gyümölcsök), 1957
 Ez It Happened (Így törtent), 1957
 Change of Programme (Müsorváltozás), 1957
 Six Boys, Six Buses (Hat fiu, hat busz), 1956
 On The Embankment Of The Sajo River (Sajoparti Történet), 1955
 Birthday (Születésnap), 1955
 A Journey In Szabolcs (Utazás Szabolcsban), 1955
 Budapest Industrial Expo (Budapesti Helyipari Vásár), 1955
 In the Land of 'Matyo', 1953
 Budapest, 1953
 Before the Decision (Választas elött…) 1953
 Matyasföld, (Matyásföld), 1953
 They Need Peace (Nekik béke kell), 1952 - Winner of the 1954 Children's Film Festival, Paris, France
 Flowering Life Replacing The Ruins (Romok helyen viragzo elet) 1949

ביבליוגרפיה 
 מכון הקולנוע הבריטי, ארכיון, https://web.archive.org/web/20150702213423/http://explore.bfi.org.uk/4ce2ba034a8bb
 ד"ר ארז'בט גראי, "זכרונותי" - 2003, בודפשט
 קולוניץ, מרגיט, 'זיכרון' (10 באוגוסט 1976, בודפשט)
 אלנה קפלינסקאיה, Illuzion, Profizdat 1991
 אילונה קולוניץ נפטרה - 11 ביולי 2002, (www.filmkultura.hu)
 Lóránt Stőhr, "שום דבר לא חקוק באבן - שיחה עם Éva Kármentő
 
 (https://web.archive.org/web/20070714164907/http://www.filmkultura.hu/2003/articles/profiles/karmentoe.hu.html#top)
 http://mandarchiv.hu/film/
 http://www.filmintezet.hu

לקריאה נוספת
 מרגיט קולוניץ, "זכרונותי" (10 באוגוסט 1976, בודפשט)
 ז'וזף זוקה, אילונה קולוניץ, Krónika, Filmvilág folyóirat  3 בספטמבר 2002.
 אלנה קפלינסקאיה, "אשליה", (Illuzion', Profizdat 1991)
 לורנט שטור Lóránt Stőhr, "שום דבר לא חקוק באבן - שיחה עם Éva Kármentő'

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

הונגריות חסידות אומות העולם
מתנגדים לנאצים
מצילים בשואה: הונגריה
במאיות קולנוע הונגריות
עיתונאיות הונגריות
בודפשט: אישים
כתבות צבאיות
ילידות 1922
הונגרים שנולדו ב-1922
נפטרות ב-2002
נפטרים ב-2002