The Awful German Language

The Awful German Language (מילולית: השפה הגרמנית הנוראית) הוא חיבור סאטירי משנת 1880 מאת הסופר מארק טוויין, אשר נכלל כנספח 4 (Appendix D) של הספר "נווד בנכר" . החיבור עוסק בצורה סאטירית בשפה הגרמנית ובקושי של דוברי אנגלית ללמוד אותה כשפה שנייה.

רקע 
טוויין החל ללמוד גרמנית בגיל 15, אך הפסיק וחזר ללמוד את השפה 28 שנים לאחר מכן בעקבות הכנה לטיול נסיעה לאירופה. בשנת 1887, במהלך שהותו בגרמניה, חלם חלום, אשר תיאר אותו ביומנו ש"כל הזרים הרעים הלכו לגן עדן הגרמני, לא יוכלו לדבר והיו מבקשים ללכת למקום האחר". המסה פורסמה בחלק השני של הספר "נווד בנכר", ותואר כ"המאמר הפילוסופי החשוב ביותר שכתב טוויין". ב-10 באוקטובר 1897, נשא טוויין בווינה הרצאה שכותרתה "Die Schrecken der deutschen Sprache" (האימה של השפה הגרמנית), והמשיך להרצות בנושא עד תחילת המאה ה-20.

המאמר

מורפמות ופעלים
במאמר, מתאר טוויין את הכעס שלו על הדקדוק הגרמני בסדרה של שמונה דוגמאות הומוריסטיות הכוללות פעלים הניתנים להפרדה, נטיית שם ומילים מורכבות.  כפי שהנושא מרמז, טוויין אמנם מתמקד בגרמנית כשפה, אבל עוסק גם בשפה האנגלית לצורך השוואה.  הדבר מאפשר ניתוח במשקל לשוני המיוחס להיבטים טיפולוגיים וסגנוניים שונים של השפה אשר סובבים סביב ההבדל בין שפה אנליטית כמו האנגלית מול  הגרמנית שהיא שפה סינתטית  עם ריבוי מורפמות, אשר יש בה גם כמה מאפיינים אנליטיים.  טוויין מדגיש את השינויים הללו באמצעות תרגום בין-ליניארי, אופן תרגום המנסה לשמר את שפת המקור ללא הקשר ובאופן מילולי, ושיטה זו מדגישה את המכניקה של השפה המתורגמת.

כמאמרים אחרים של טוויין, גם כאן הוא עוקצני, אירוני, ומעלה חיוך על פני הקורא. 
כאשר טוויין כותב על מערכת ההטיה המורכבת בשפה הגרמנית, הוא כותב, לדוגמה:

מגדר 
בניגוד לאנגלית, בה כמעט אין הבחנה למגדר, הגרמנית (כמו גם העברית ושפות אחרות) היא שפה תלויית מגדר, בה כל עצם הוא במין מוגדר: זכר או נקבה.  בגרמנית קיים גם מין סתמי, נייטרלי,  ללא מגדר. אין בשפה  הגרמנית שם עצם שלא נקבע לגביו מראש מינו המגדרי. כתוצאה מכך, מעבר לכך שהיידוע משתנה בהתאם למגדר בלשון,  גם הפועל והתואר הנילווים לשם העצם, אמורים להשתנות בהתאם.  

טוויין מרגיש לכך טקסט עוקצני בהתאם. לדוגמה:

לפי הבלשן גיא דויטשר, למעשה, מגדר בלשון אינו ייחודי דווקא לשפה הגרמנית, ונפוץ ברבות מהשפות המערביות, ביניהן צרפתית, רוסית, לטינית, ואף עברית. זאת אף אם מאמרו של טוויין מדבר ספציפית על השפה הגרמנית, אותה למד, ובה הוא נהנה להתנגח.

ראו גם
 בנוגע ליהודים

קישורים חיצוניים
 המאמר בגרמנית ובאנגלית

הערות שוליים

 
ספרי מארק טוויין
מאמרים