חוק המאבק בטרור

חוק המאבק בטרור, התשע"ו-2016 הוא חוק הקובע ענישה מחמירה למחבלים ואנשים החברים בארגוני טרור. כן קובע החוק ענישה לאנשים המביעים תמיכה בטרור או הזדהות עם ארגון טרור. החוק מסדיר את נושא ההכרזה על ארגון כארגון טרור ואת השימוש במעצר מנהלי. בנוסף להחמרת ענישה על עבירות טרור, החוק מחליף תקנות רבות שהיו חלק מתקנות ההגנה (שעת חירום). החוק אושר בכנסת ביוני 2016, ונכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 2016.

הליכי החקיקה 
ב-21 באפריל 2010 פרסם משרד המשפטים את תזכיר חוק המאבק בטרור, התש"ע-2010. בהמשך לכך הגישה הממשלה לכנסת את הצעת חוק המאבק בטרור, התשע"א-2011, וזו עברה בקריאה ראשונה באוגוסט 2011. בדברי ההסבר להצעת החוק הוצגה מטרת החוק המוצע:

תהליך החקיקה נעצר עם התפזרות הכנסת השמונה עשרה. בכנסת ה-19 הוחל עליה דין רציפות, אך גם אז לא הושלמה חקיקתה. בספטמבר 2015, לאחר שקידום הצעת החוק חודש על ידי שרת המשפטים איילת שקד, עברה הצעת החוק המחודשת בקריאה ראשונה, כאשר לאחריה התקיימו מספר דיונים לניסוחה. במהלך 30 הדיונים שהתקיימו בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, הגישה האופוזיצה 165 הסתייגויות כנגד הצעת החוק. ב-30 במאי 2016 השלימה ועדת החוקה גיבוש של הצעת חוק, שבה שולבו חמש הצעות חוק (שלוש מטעם הממשלה ושתיים מטעם חברי הכנסת מוטי יוגב וענת ברקו) לקראת הבאתה להצבעה בקריאה שנייה ושלישית, לאחר שדחתה את כל ההסתייגויות נגדה.

ב-15 ביוני 2016 אושר חוק המאבק הטרור בקריאה שנייה ושלישית ברוב של 57 חברי כנסת מול 16, והוא נכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 2016.

מהות החוק 
חוק המאבק בטרור נועד להחליף את מרבית החוקים והפקודות אשר הסדירו את עבודת מערכת הביטחון למאבק בטרור. בהתאם לכך, במקביל לכניסתו לתוקף יבוטלו פקודת מניעת טרור,  ו, וכן בוטלו רבים מסעיפי תקנות ההגנה (שעת חירום) שמרביתם מתקופת המנדט הבריטי. בנוסף תוקנו חוקים קיימים, בהם חוק העונשין, חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, פקודת בתי הסוהר ועוד.

עבירות טרור 

ככלל, החוק מרחיב את ההגדרה של ארגון טרור ושל פעילות טרור, ומחמיר את העונשים על המעורבים ועל המסייעים לפעילות כזו. החוק מאפשר להגדיר ארגוני צדקה כארגוני טרור אם נמצאת זיקה ביניהם לפעילות טרור, וגם קובע עונש למי שמביע הזדהות פומבית עם ארגון טרור. כמו כן, החוק מגדיר לראשונה עבירות פליליות חדשות, כמו חפירת מנהרה לצורכי טרור או קריאה ישירה למעשה טרור, עליה צפוי עונש מאסר של שלוש שנים, בלי שתידרש הסתברות לביצוע מעשה בעקבות הקריאה. במידה ומדובר באיום בביצוע עבירה שדינה מאסר עולם, העונש הצפוי הוא שבע שנות מאסר.

סיכום העבירות והעונש המוטל

היבטים פרוצדורליים 
החוק, אשר חל רק בתחומי ישראל, עוסק בנוסף גם בצד הפרוצדורלי המשפטי של המאבק בטרור, כגון אמרת עד מחוץ לבית המשפט, עדות מוקדמת, התיישנות, מעצר חשוד בעבירת ביטחון, סטייה מדיני הראיות וראיות חסויות. לדוגמה, מאפשר החוק למנוע מפגש של עורך דין שמייצג יותר מעצור אחד באותה חקירה ומעניק סמכות לשר הביטחון לחלט רכוש מחשודים בעבירות ביטחון.

החוק מעגן את השימוש באמצעים שונים נגד טרור שלא באמצעות תקנות שעת חירום, בהם מעצרים מינהליים וצווי איסור יציאה מהארץ. לדוגמה, מערכת אכיפת החוק תוכל להחזיק בעציר למשך 48 שעות לפני שיובא לראשונה בפני שופט ויוכל להתייעץ עם עורך דין. בנוסף מאפשר החוק לשב"כ לנהל מעקב ממוחשב אחר כל מי שנחשד בפעילות הקשורה לטרור, באישור ראש הממשלה.

לפי האמור בחוק, נדרשת שרת המשפטים להגיש לוועדת החוקה של הכנסת דוח שנתי על ביצוע הוראות החוק, ולדווח על מספר כתבי האישום שהוגשו בעוון גילוי הזדהות עם ארגון טרור והסתה לטרור. בנוסף, נדרשת הגשת דו"ח גם על יישום ההוראות המיוחדות בעניין מעצר חשוד בעבירת ביטחון חמורה.

הכרזה על ארגון טרור 
החוק מסמיך את שר הביטחון להכריז על חבר בני אדם כארגון טרור. שרי הביטחון השתמשו פעמים רבות בסמכותם זו. ובהתאם לכך עשרות ארגונים הוכרזו כארגוני טרור.

דיון ציבורי בחוק

תמיכה בחוק 
שרת המשפטים איילת שקד, אשר סייעה בקידום החוק ציינה עם אישורו: "היום הכנסת ומדינת ישראל הפכו לחוד החנית העולמית של המלחמה בטרור. טרור מודל 2016 קיבל היום מענה מודל 2016".

חברת הכנסת ציפי לבני, שיזמה את חוק המאבק בטרור בגלגולו הראשון כשרת המשפטים, אמרה כי "החוק ייתן כלים חדשים וטובים יותר לישראל במאבק בטרור, כלים שלא שונו מאז 1948, והוא נחוץ במיוחד לאור גל הטרור המתמשך בשנה האחרונה".

הפורום המשפטי למען ישראל ברך על החוק ואמר: "זהו חוק חשוב שעושה סדר בשלל התקנות שהיו קיימות עד היום. החוק מותאם למציאות המורכבת של השנים האחרונות ומאפשר מרחב פעולה ראוי ומידתי לזרועות הביטחון על מנת להתמודד עם גלי הטרור ולהשיב את כושר ההתרעה למדינת ישראל".

התנגדות לחוק 
ארגוני זכויות אדם סברו שהחוק אינו מידתי. בנייר עמדה שהוציאה האגודה לזכויות האזרח בישראל בפברואר 2014, נטען כי הצעת החוק מעניקה לרשות המבצעת "סמכות דרקונית ובלתי מבוקרת לנקוט צעדים חריפים נגד בני אדם וארגונים ללא משפט, על סמך חשדות בלבד", ולמעשה "ינציח" את קיומם של המעצרים המנהליים, שמעמדם מוטל בספק. המכון הישראלי לדמוקרטיה התנגד אף הוא להצעת החוק, בטענה שמדובר ב"תגובת יתר לא פרופורציונלית לגל הטרור".

יו"ר מרצ, זהבה גלאון, אמרה כי "הצעת החוק הינה מופרכת, מפספסת את הנקודה במקרה הטוב וגזענית וטוטליטרית במקרה הרע. במקום לחשוב איך מייתרים את הצורך בתקנות חירום על ידי גדיעת המוטיבציה לטרור ויצירת חיים שראויים לחיותם, מעגנים את התקנות ההזויות והעתיקות האלו בחקיקה".

גם האגודה לזכויות האזרח בישראל הביעה התנגדות לחוק, בין השאר בנימוק: "הצעת החוק הזו מעגנת הסדרים הפותחים פתח עצום לפגיעה בחפים מפשע, ובפרט באנשים שדעותיהם או פעילותם הפוליטית חורגות מהקונצנזוס. בכך, היא עשויה לפגוע גם בשיח הפוליטי החופשי ובחופש ההתאגדות של האזרחים".

ראו גם
 חוק הפטריוט (ארצות הברית)

קישורים חיצוניים 
 
 
 הכנסת, חוק המאבק בטרור אושר סופית במליאה, באתר הכנסת, 15 ביוני 2016
 אורי בן יעקב ודרור הראל, נייר עמדה - הצעת חוק ממשלתית: המאבק בטרור, באתר המכון למדיניות נגד טרור
 
 
 
 
  "חוק הטרור - כלים לכוחות הביטחון ולמערכת התביעה", גלי צה"ל, יוני 2016

הערות שוליים 

הכנסת העשרים: חקיקה
מאבק בטרור