חלוקה מנהלית של ליטא

ליטא מחולקת, מעל רמת היישוב הבודד, למחוזות, רמת החלוקה המנהלית הראשונה, ולמחוזות משנה.

עד שנת 2010 הייתה גם לחלוקה למחוזות משמעות מנהלית שלטונית, ולכל מחוז היה מושל עצמאי. בעשור השני של המאה ה-21, רמת החלוקה הראשונה במדינה משמשת רק להגדרה טריטוריאלית וצרכים סטטיסטיים, והחלוקה המנהלית המשמעותית היא זו המוניציפלית: מחוזות המשנה והיישובים עצמם.

היסטוריה של החלוקה המנהלית של ליטא

החלוקה המנהלית בתקופת הדוכסות הגדולה של ליטא
 
כינון אזורים מנהליים בליטא החל בתקופת הדוכסות הגדולה של ליטא במאה ה-18. ב-1795 קבעה קתרינה השנייה את חלוקת המחוזות ובירותיהן, והחלוקה המנהלית הרוסית נותרה ללא שינוי עד תום מלחמת העולם הראשונה.

בין מלחמות העולם
עם סיום המלחמה, ב-1918, הייתה ליטא למדינה עצמאית. ב-17 בדצמבר 1918 הוכרז על חלוקת ליטא לאזורים/מחוזות בשם "apskritys".

המחוזות הסובייטיים (1940–1950)
בשנת 1940 כבשה ברית המועצות את ליטא וחוללה רפורמה במערכת השלטונית והחלוקה המנהלית, חלוקת המחוזות נותרה זמנית על כנה, עד שנת 1950. אז בוטלו המחוזות ונוצרה חלוקה מנהלית מדרג נמוך יותר, למחוזות משנה (rajonas).

החלוקה המנהלית בליטא העצמאית המודרנית
רק בשנת 1994, ארבע שנים לאחר כינון ליטא העצמאית המודרנית, הוחזרה החלוקה המסורתית לעשר מחוזות תוך שימור שמות המחוזות, לעומת זאת חלוקת השטחים בין המחוזות נעשתה לפי שיקולי מנהלה, ולא השתמרה החלוקה המקורית שנהגה לפני מלחמת העולם השנייה, ולכן ישנם יישובים שהיו לפני המלחמה במחוז אחד, ובחלוקה החדשה נמצאים במחוז אחר.

ב-2010 בוטל הממשל העצמאי של מחוזות ליטא, והם משמשים רק להגדרה טריטוריאלית וצרכים סטטיסטיים.

מחוזות ליטא

ברמת החלוקה המנהלית הראשונה מחולקת ליטא ל-10 מחוזות (בליטאית: apskritis, אפסקריטיס).

מחוזות משנה של ליטא

ברמת החלוקה המנהלית השנייה מחולקת ליטא ל-60 מחוזות משנה, בשמם המקובל בליטא, "סאוויוואלדיבה" או ראיון. ישנן גם ערים בעלות חשיבות אזורית, המשמשות כערי הבירה של המחוזות (האפסקריטיס) ושוות במעמדן המנהלתי לזה של מחוזות המשנה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים