רחל סבוראי

רחל סבוראי (15 באוגוסט 1926 – 25 באפריל 2016) הייתה לוחמת פלמ"ח. מראשוני הישראלים שביקרו בפטרה.

ביוגרפיה 
סבוראי נולדה ב-15 באוגוסט 1926 בקיבוץ עין חרוד לשמואל סבוראי ולשרה לבית יצקר. בת שלישית למשפחה בת 5 ילדים.

שמה נבחר, בין היתר, על ידי אמה, שרה יצקר, כמחווה לרחל המשוררת, שהייתה חברתה של האם.

למדה בבית הספר בקיבוץ ויצאה במסגרת הלימודים לטיולים רבים בארץ.

ב-1944 התגייסה לפלמ"ח ושירתה שנתיים ברמת רחל. ב-1946 השתתפה בפיצוץ גשר אדם כחלק מפעולת ליל הגשרים. במלחמת העצמאות לחמה במסגרת הגדוד הרביעי של חטיבת הראל.

לאחר המלחמה, חזרה לעין חרוד ובפילוג הקיבוצי ב-1952 הלכה אחרי יצחק טבנקין והצטרפה לעין חרוד מאוחד.

ב-1 במאי 1953 חברה למאיר הר-ציון (אותו הכירה מהקיבוץ) ויחד הלכו לפטרה במסע שהחל בבאר מנוחה ונמשך 4 ימים. סבוראי והר ציון היו בין הראשונים שהלכו לפטרה ולאחר שהתפרסם סיפור מסעם רצו רבים ללכת בעקבותיהם (והיו אף ששילמו על כך בחייהם).

ב-1963 עברה סבוראי מעין חרוד מאוחד לקיבוץ רביבים, שם חיה עד פטירתה ב-2016. בחייה עסקה בחקר המקרא והתנ"ך ואף הוציאה ב-2013 ספר על תוצאות מחקריה. בתקופת חייה בקיבוץ נקטה קו סוציאליסטי, דגלה בשותפות מלאה ובערכי הקיבוץ המשותף והתנגדה לתהליכי השינוי וההפרטה שעברה התנועה הקיבוצית.

בקיבוץ רביבים עבדה במטע (בעיקר בטיפול בעצים צעירים), בבתי הילדים (היא ראתה בגידול ובחינוך ילדים ערך חשוב ומרכזי) וברפת (בעיקר בטיפול בעגלות צעירות). כמו כן, בהיותה בת 60, עבדה שנים אחדות במעון הילדים במצפה רמון. במסגרת עבודתה בבתי הילדים שקדה על פרויקט להרחבת המרחב הציבורי של הילדים ומתן אפשרות של חברות בין ילדי הקבוצות השונות.

בגיל 60 יצאה ללימודים באוניברסיטת בן-גוריון שם למדה תנ"ך, ספרות, קרמיקה וציור. המשיכה בלימודי התנ"ך ואף כתבה ופרסמה ספר בנושא. ספר מחקר זה מצטרף לפרסומים קודמים שלה ובהם: "עד סלע" – על החמישה שהלכו לפטרה ולא שבו; ספר השירים של רחל המשוררת; ועוד.

בשנות ה-90 ניהלו ראשי הממשלה באותה תקופה (יצחק רבין, שמעון פרס, בנימין נתניהו ואהוד ברק) שיחות עם סוריה להסדר ברמת הגולן וסבוראי, שהתנגדה לויתור כלשהו על שטחים, הצטרפה ל"מועצה הציבורית למען הגולן" ופעלה רבות במסגרת התנועה הקיבוצית למען הרמה. במסגרת פעילותה תבעה מראשי התנועה ומראשי מפלגת העבודה מחויבות להתיישבות בגולן. גם לאחר מכן המשיכה לשמור על הקו הנצי בעד ארץ ישראל השלמה.

בשנותיה המאוחרות ברביבים הייתה סבוראי פעילה בפרויקטי הנצחה:
 חידוש המצבות ועדכון פרטי החללים של הנספים במאורעות תרפ"א (שחלק מהם היו בני משפחתה) הקבורים בבית הקברות טרומפלדור.
 העברת גופתה של שושנה בלובשטיין מבית הקברות גבעת שאול לבית הקברות כנרת, שם נקברה ליד אחותה, רחל המשוררת.
 טיפוח חדר ההנצחה לנרצחים בבית יצקר.
 טיפוח בית הקברות של הקיבוץ.

רחל סבוראי הייתה אישה עצמאית ובלתי שגרתית. היא ילדה שלושה ילדים, שאת זהות אבותיהם סירבה לחשוף, וגידלה אותם לבדה. יש לה גם נכדים ונינים. נקברה בבית הקברות של קיבוץ רביבים.

ספרה 
 רחל סבוראי, שלושה שחיברו – מבט חדש על יוצרי התנ"ך, הוצאת "תמוז", 2012

לקריאה נוספת 
 נסיה שפרן, הסלע האדום – המסעות האסורים לפטרה, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2013
 מאיר הר-ציון, "פרקי יומן", בעריכת נעמי פרנקל, הוצאת א. לוין אפשטיין, תל אביב, 1968; יומן צבאי, אל מרומי ה"סלע", עמ' 143–158

קישורים חיצוניים 

 
 
 
 
 שמעון כהן, רחל סבוראי ז"ל והמסע לפטרה, באתר ערוץ 7, 26 באפריל 2016
 
 
 
 אורה ערמוני, הו, הסלע האדום, אתר הקיבוצים, 1 במאי 2003
 
 רחל סבוראי, באתר GENI

הערות שוליים 

עין חרוד מאוחד: אישים
הרפתקנים ישראלים
נשות היישוב ילידות הארץ
אנשי היישוב ילידי הארץ
רביבים: אישים
אישים הקבורים ברביבים
לוחמות הפלמ"ח
לוחמי הפלמ"ח
בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
ישראליות שנולדו ב-1926
ישראלים שנולדו ב-1926
ישראליות שנפטרו ב-2016
ישראלים שנפטרו ב-2016