אנרי קואנדה

אנרי מרי קואנדה (; 7 ביוני 1886 - 25 בנובמבר 1972) היה ממציא, פיזיקאי, מהנדס אווירונאוטיקה וחלוץ בתחום חקר האווירודינמיקה ממוצא רומני. קואנדה בנה את המטוס הנסיוני קואנדה 1910, אשר תואר על ידו בסוף שנות ה-50 כמטוס הסילון הראשון בעולם, טענה שיצרה מחלוקת בין תומכים למתנגדים. בנוסף המציא קואנדה מספר גדול של מכשירים, תכנן "צלחת מעופפת" וגילה את אפקט קואנדה הקרוי על שמו.

ביוגרפיה

רקע משפחתי, ילדותו ותחילת הקריירה 
קואנדה נולד בבוקרשט, השני במשפחה מרובת ילדים. אביו היה גנרל קונסטנטין קואנדה, פרופסור למתמטיקה בבית הספר הלאומי לכבישים ולגשרים. אמו, אאידה דאנה (Aida Danet) הייתה ביתו של הפיזיקאי הצרפתי גוסטב דאנה ונולדה בברטאן. בשלב מאוחר יותר של חייו סיפר קואנדה שכבר מילדותו הוקסם מהרוח. 

קואנדה החל את לימודיו בבית הספר היסודי על שם פטראקה פויינארו בבוקרשט, והחל מ-1896 למד בתיכון סבא הקדוש. לאחר שלוש שנים החליט אביו שקואנדה צריך לפתח קריירה צבאית והעביר אותו לתיכון הצבאי שבעיר יאשי, שם נדרשו לו ארבע שנים נוספות כדי לסיימו. ב-1903 סיים קואנדה את התיכון בדרגת רב-סמל, המשיך את לימודיו בבית הספר לארטילריה, צבא והנדסת הצי בבוקרשט, אז נשלח ב-1904 כחלק מרגימנט תותחנים ללימודים בגרמניה בבית הספר הטכני שליד ברלין. 

קואנדה סיים את לימודיו כקצין ארטילריה, אך התעניין יותר בבעיות הטכניות של תעופה, בנה ב-1905 "טיל-מטוס" עבור צבא רומניה והמשיך את לימודיו באוניברסיטת לייז' שבבלגיה, שם הכיר את ג'ובאני בטיסטה קפרוני, שהפך גם הוא מאוחר יותר למהנדס אווירונאוטיקה ויצרן מטוסים באיטליה. ב-1908 חזר קואנדה לרומניה ושירת כקצין ברגימנט הארטילריה השני. אופיו כממציא לא תאם את המשמעת הצבאית ועלה בידו להשיג שחרור, אותו ניצל לעריכת טיול ארוך וחוצה מדינות במכונית במסגרתו ביקר באספהאן, טהראן וטיבט.

פעילות בתחום התעופה בצרפת ובבריטניה 

לאחר חזרתו ב-1909, הגיע קואנדה לפריז, החל ללמוד בבית הספר הלאומי לתעופה וחלל (École Nationale Supérieure de l'Aéronautique et de l'Espace) וכעבור שנה סיים כמצטיין בכיתה הראשונה להנדסת אווירונאוטיקה. בסדנה של ג'ובאני קפרוני בנה קואנדה את הקואנדה 1910 שהוצג בפני קהל בסלון האווירי הבינלאומי שנערך בפריז. למטוס היה מנוע בוכנה בן ארבעה צילינדרים ו-50 כ"ס שהניע טורבינה מרובת-להבים בתוך בית מנוע סגור, במטרה להניעו באמצעות שילוב של יניקת האוויר מקדמת המטוס והזרמתו אל חלקו האחורי, במקום השימוש במדחף רגיל.

מקורות בני אותו הזמן תיארו את המטוס כבלתי ניתן להטסה. שנים מאוחר יותר, כאשר החלו אחרים לפתח טכנולוגיית מנועי סילון, טען קואנדה כי למעשה בנה מנוע סילון ושהמטוס אכן טס. היסטוריון התעופה צ'ארלס גיבס-סמית' כתב כי "מעולם לא עלה הרעיון של הזרקת דלק; המכונה מעולם לא טסה; מעולם לא הושמדה במהלך טיסת ניסוי; וב[מגזין]"טיסה" ציינו כי נמכרה למונסיניור וויימן." גיבס-סמית' ממשיך כי "נטען שלאחר ההתרסקות הנוראה (שמעולם לא התרחשה) ביקש קואנדה לבנות מטוס שני אך 'חסר את המשאבים הדרושים לכך'. בתוך שנה (אוקטובר 1911)... הציג מטוס חדש לגמרי המונע במדחף בתחרות הצבאית בריימס." לעומתו, קיבלו כותבים אחרים את סיפורו של קואנדה על טיסת המבחן של המטוס.

בין שנים 1911 ל-1914 עבד קואנדה כמהנדס הראשי בחברת בריסטול אירופליין שבבריטניה, ותכנן מספר מטוסים שנודעו כבריסטול קואנדה חד כנפיים (Bristol Coanda Monoplanes). ב-1912 זכה אחד ממטוסים אלה בפרס בתחרות למטוסים צבאיים בריטיים.

ב-1915 חזר קואנדה לצרפת, ותוך כדי עבודתו עבור חברת דלונה-בלוויל (Delaunay-Belleville) במהלך מלחמת העולם הראשונה, תכנן ובנה שלושה דגמי מטוסים שונים המונעים במדחף, ביניהם הקואנדה-1916, בעל זוג מדחפים שהוצבו זה בצד זה משני צדדיו של זנב המטוס. בשנות ה-50 חזרו בחברת סוד אוויאסיון, שקואנדה שימוש כיועץ טכני שלה, על תצורת זו בתכנון הקרוול. 

בשנים שבין שתי מלחמות העולם המשיך קואנדה לנסוע ולהמציא המצאות. ב-1934 זכה בצרפת לפטנט רשום על אפקט קואנדה. במהלך שנות ה-30 השתמש בעקרונות האפקט כבסיס לתכנון כלי טיס דמוי דיסקוס, או "צלחת מעופפת", תוך שימוש בגזים בעלי לחץ גבוה (שתכונותיהם לא פורטו) אשר זרמו דרך מערכת אוורור בצורת טבעת. ב-1936 הגיש קואנדה בקשה לפטנט עבור העיצוב שלו, אם כי בסופו של דבר לא נבנתה גרסה מעשית.

מלחמת העולם השנייה 
בזמן מלחמת העולם השנייה שהה קואנדה בצרפת הכבושה ועבד עבור הגרמנים בניסיון לפתח מנוע טורבו סילון על בסיס הקואנדה 1910 למערכת הנעה למזחלות שלג. החוזה עם הגרמנים הסתיים לאחר שנה, ללא תוכניות כלשהן לייצור.

עבודות מאוחרות 
המחקר על אפקט קואנדה תפס את תשומת הלב בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה והפך לבסיס למספר כיוונים בחקר זרימה רבודה. זרם קטן של נוזל במהירות גבוהה היה יכול ליצור זרימת מסה גבוהה יותר, במהירות נמוכה יותר. אף על פי שבסופו של דבר האפקט לא היה מוצלח בהנעת מטוס, נעשה בו שימוש בקנה מידה קטן יותר, ממכשור לאריזת מוצרים ועד לשואבי אבק.

ב-1969, בתחילת תקופת שלטונו של ניקולאה צ'אושסקו, שב קואנדה לבלות את ימיו האחרונים ברומניה ושימש כמנהל המכון למדע ויצירה טכנית (INCREST). ב-1971 ארגן, בצוותא עם פרופסור אלי קרפולי (Elie Carafoli), את המחלקה להנדסה אווירונאוטית של האוניברסיטה הפוליטכנית של בוקרשט והפריד אותה מהמחלקה להנדסה מכנית.

הנרי קואנדה מת בבוקרשט ב-25 בנובמבר 1972 בגיל 86 ונקבר בבית הקברות בלו (Bellu).

פרסים והנצחה 
פרס מעבדות הארי דיימונד במסגרת הכינוס הבינלאומי לאוטומציה בניו יורק, 1965
חברות כבוד בחברה המלכותית לאווירונאוטיקה של בריטניה, 1971
פרס מטעם אונסק"ו על תרומתו למחקר המדעי
מדליית האווירונאוטיקה הצרפתית 
על שמו נקרא נמל התעופה הבינלאומי של בוקרשט

המצאות ותגליות 
1910: קואנדה 1910, מטוס ניסיוני על בסיס הנעה באמצעות יניקת אוויר
1911: מטוס בעל שני מנועים שהניעו מדחף יחיד - תצורה שביטלה את אפקט טורקה (Torque effect) של המנועים
המצאת חומר עיצובי חדש ששימש בבנייה וכונה בטון-בוייס (bois-ciment); דוגמה בולטת לכך ניתן לראות בארמון התרבות ביאשי
המפורסם בתגליותיו הוא אפקט קואנדה: לאחר יותר מעשרים שנה של מחקר יחד עם עמיתיו תיאר קואנדה את התופעה שכונתה על ידי תיאודור פון קרמן "אפקט קואנדה", לו נמצאו שימושים מעשיים בהמצאות אווירונאוטיות רבות
מערכת מודולרית של התפלת מי ים המופעלת באנרגיה סולארית

קישורים חיצוניים 

 Valentin Silviestru, Cleopatra Cuciumitta, Radu Mihalache, Romulus Petcu. “COANDA-1910” - the first jet propulsor for airplane
 “100 year of the first jet aircraft invented by Henri Coanda". INCAS - National Institute for Aerospace Research “Elie Carafoli”

הערות שוליים 

חלוצי התעופה
ממציאים רומנים
מהנדסים רומנים
מדענים רומנים
רומניה: תעופה
רומנים שנולדו ב-1886
רומנים שנפטרו ב-1972