גור אלרואי

גור אלרואי (תל אביב, 10 בספטמבר 1968), הוא היסטוריון ישראלי, המתמחה בתולדות העם היהודי בעת החדשה, ובמיוחד בחקר ההגירה היהודית. פרופסור מן המניין בחוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה, מייסד ועומד בראש תוכנית רודרמן ללימודי יהדות ארצות הברית. הוא כיהן כדיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת חיפה מאוקטובר 2016 עד אוקטובר 2019. מאפריל 2021 הוא מכהן כרקטור אוניברסיטת חיפה.

ביוגרפיה 

גור אלרואי נולד בתל אביב, בילדותו ונעוריו התגורר עם הוריו ושני אחיו בשכונת רמת אשכול בירושלים. אביו, יואש אלרואי, שימש שנים רבות כמנהל מחלקת הספורט של הטלוויזיה הישראלית. את לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר רנה קסין בירושלים. בשנת 1987 התגייס ושירת כלוחם בחטיבת גבעתי. הוא השתחרר מצה"ל בשנת 1991 בדרגת סגן.

מסלולו האקדמי של אלרואי החל באוניברסיטה העברית בירושלים. את לימודיו לתואר ראשון סיים בשנת 1995 בחוג לתולדות עם ישראל ובחוג להיסטוריה כללית. בשנת 1997 סיים בהצטיינות יתרה את לימודיו לתואר מוסמך במכון ליהדות זמננו ע"ש אברהם הרמן באוניברסיטה העברית. עבודת המוסמך שלו עסקה בסוגיית ההתאבדות בתקופות העלייה השנייה והעלייה השלישית. אלרואי המשיך ללימודי תואר שלישי במכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים וכתב עבודת דוקטורט על ההגירה היהודית לארץ ישראל בראשית המאה ה-20: המקרה של העלייה השנייה בהנחיית פרופ' חגית לבסקי ופרופ' גדעון שמעוני. בשנת 2002 התקבל אלרואי כמרצה בחוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה. בשנת 2010 פרופסור חבר. בשנת 2014 פרופסור מן המניין. בשנים 2009–2011 שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטת קולומביה בארצות הברית. עם חזרתו לישראל התמנה לראש בית הספר להיסטוריה באוניברסיטת חיפה עד שנת 2016. בין השנים 2006–2009 שיש גם כראש החוג ללימודי ארץ ישראל ובשנת 2016 נבחר לדיקן הפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת חיפה.

בשנת 2013 יזם והקים אלרואי את תוכנית רודרמן ללימודי יהדות ארצות הברית, תוכנית ייחודית וחלוצית באקדמיה הישראלית בשותפות עם קרן משפחת רודרמן. תוכנית רודרמן מכסה מגוון רחב של נושאים הנוגעים לחיים היהודיים בארצות הברית, לחברה האמריקנית ולקשר ארוך הטווח והחשוב בין הקהילה היהודית אמריקנית, מדינת ישראל והחברה הישראלית.

פרופסור אלרואי פרסם שישה ספרים על ההגירה היהודית בראשית המאה ה-20 ועל האידאולוגיה הטריטוריאליסטית ומאמרים רבים בכתבי עת מובילים בישראל ומחוצה לה. הוא מלמד באוניברסיטת חיפה קורסים בנושאים מגוונים, ביניהם: "ההגירה היהודית לארצות הברית ולארץ ישראל", "הציונות ומתנגדיה" ו"ארץ ישראל המנדטורית". לצד עבודת המחקר הפורה שלו שימש כיועץ מוזיאון ההגירה באנטוורפן, בלגיה. אלרואי משרת במילואים כחוקר ביחידת אית"ן, המערך לאיתור נעדרים בצה"ל והצליח לפענח שלושה תיקי נעדרים ממלחמת העצמאות. ביולי 2023 הוא הודיע על הפסקת התנדבותו למילואים במסגרת המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע.

מחקריו 
מחקריו הרבים של אלרואי הטביעו את חותמם בחקר ההגירה היהודית בכלל ובחקר ההגירה היהודית לארץ ישראל בפרט ונחשבים לפורצי דרך הן בזכות המתודולוגיה הייחודית שפיתח והן בזכות מסקנותיו המקוריות.

תרומתו למחקר סבה על ארבעה צירים עיקריים:

הציר האינדיבידואלי 
הנחת היסוד של אלרואי היא שהגירה היא בראש ובראשונה חוויה אינדיבידואלית וכי יש לבחון אותה מנקודת המבט של המהגר על מנת לעמוד על טיבה. במחקריו של אלרואי משמשים המהגר היחידני ומשפחתו כקטגוריה אנליטית מרכזית. באמצעות ניתוח מקורות ראשוניים חדשניים בהיסטוריוגרפיה הציונית והיהודית של חקר ההגירה נחשפים לבטיו ומהלכיו של המהגר היהודי החל מקבלת ההחלטה להגר ועד הגעתו לארץ היעד. ברוב מחקרי ההגירה נתפס שלב ראשוני זה כמובן מאליו ולא הוקדשו מאמצים לפענחו, בעוד במחקריו של אלרואי נחשף שלב זה כמכריע ומהותי לצורך הבנת תהליך ההגירה בשלמותו.

הציר ההשוואתי והרב תחומיות 
במחקריו של אלרואי נעשה שימוש בפרספקטיבה ההשוואתית לצורך בחינת הרכב המהגרים, גלי ההגירה, ארצות המוצא של המהגרים היהודים ועוד. אחת התרומות המחקריות העיקריות של אלרואי בהקשר זה היא חשיפת קבוצות מהגרים אשר הגיעו לארץ ישראל אך לא זכו להכרה בהיסטוריוגרפיה הציונית.

הציר המגדרי 
כדי להבין את החברה הכללית וחברת המהגרים בפרט אלרואי בוחן את החוויה המגדרית כמעורבות האקטיבית והפסיבית של נשים בתהליכי הגירה וחוקר תופעות חברתיות שליליות הנלוות לתהליך ההגירה, כגון: נטישת נשים, אונס, זנות וסחר בנשים.

ההבחנה הטיפולוגית בין עולים ומהגרים
בציר זה מתגלמת במחקריו של אלרואי הבחנה טיפולוגית בין עולים ומהגרים המבוססת על ניתוח סמנטי של מונחים אלה במחשבה הציונית. אלרואי יצא נגד טענה רווחת בהיסטוריוגרפיה, לפיה 'עלייה' הוא מונח נייטרלי. לטענתו המונח חדור תוכן ערכי ואידאולוגי אשר מצד אחד מייחס לכל יהודי שמגיע לארץ ישראל מוטיבציה לאומית ומצד אחר מטשטש, עד כדי מעלים, גורמי הגירה אחרים. לפי אלרואי זוהי דוגמה מובהקת המעידה על גיוס השפה למטרותיה של תנועה לאומית. על כן הוא סבור כי אין ההיסטוריון נדרש לקבל את המינוח הלאומי ללא ערעור ועליו לבחון את ההגירה לארץ ישראל באותן אמות מידה המקובלות בחקר ההגירה הכללי. כפתרון וכאתגר מציע אלרואי הבחנה טיפולוגית בין שני המונחים המגדירים כניסה לארץ חדשה, בין אם זו ארץ ישראל ובין אם ארץ יעד אחרת: "עלייה" ו"הגירה".

פרסים 
עבודתו המחקרית הפורה זיכתה את אלרואי בקרנות מחקר ובפרסים. בין פרסים אלה:
פרס ורבורג של המכון ליהדות זמננו ע"ש אברהם הרמן באוניברסיטה העברית (2002)
פרס משה דייוויס של המכון ליהדות זמננו (2002)
פרס הכט של אוניברסיטת חיפה (2005)
פרס קרן לוסיוס נ. ליטאור (2001)
פרס החוקר הצעיר המבטיח של האגודה ללימודי ישראל (2013)

עבודתו המחקרית

ספריו
אימיגרנטים: ההגירה היהודית לארץ ישראל בראשית המאה העשרים
ספר זה ראה אור בשנת 2004 בהוצאת יד בן-צבי. הספר מבקש לבחון, באמצעות סיפוריהם של מהגרים מן השורה, את שלביה והשתלשלותה של ההגירה היהודית. הספר בוחן מנקודת מבט השוואתית את הרכב המהגרים שהגיעו לארץ ישראל בתקופת העלייה השנייה (1914-1904) וממצאיו מצביעים, בין היתר, על מספר קווי דמיון בין המהגרים שהגיעו לארץ ישראל לבין אלו שהיגרו לאמריקה, כמו גם על קבוצות מהגרים שהגיעו לארץ ישראל אך לא זכו להכרה בהיסטוריוגרפיה הציונית. בשנת 2014 התפרסמה גרסה אנגלית של הספר בהוצאת סטנפורד המרחיבה את היריעה בהיבטים מסוימים, כגון ההיבט המגדרי.

המהפכה השקטה: ההגירה היהודית מהאימפריה הרוסית, 1924-1870
ספר זה יצא לאור בשנת 2008 על ידי מרכז שזר. ספר זה הוא אחד החשובים שנכתבו על ההגירה היהודית הגדולה ממזרח אירופה. הספר שופך אור על "המהפכה השקטה" שבמהלכה עזבו את מזרח אירופה כשליש מכלל היהודים אל עבר העולם החדש. פרופסור אלרואי ביקש להתחקות אחר מגוון לבטיו וקשייו של המהגר היהודי היחידני משך כל תהליך הגירתו ועד הגעתו לנמלי היעד בניו יורק, בואנוס איירס או יפו. הספר בוחן גם את השפעת תהליך ההגירה על המשפחה היהודית ואת יחס החברה היהודית המזרח אירופאית להגירה היהודית ההמונית.

מחפשי מולדת: ההסתדרות הטריטוריאליסטית היהודית (יט"א) ומאבקה בתנועה הציונית בשנים 1905–1925
עוסק בהיסטוריה אינטלקטואלית בשונה מקודמיו אשר עסקו בהיסטוריה חברתית. בספר מתחקה אלרואי אחר נבכי המחשבה הטריטוריאליסטית מראשיתה, עם פרסום ה"אוטואמנציפציה" של פינסקר ועד התפרקות יט"א ודעיכת הרעיון שעמד בבסיסה. הספר מספר את קורות מסע החיפושים אחר ה'מולדת' ובוחן את האירועים הדרמטיים שקדמו להקמת יט"א, את פולמוס אוגנדה בימי הרצל ולאחר מותו, את פרישתם של מייסדי יט"א מההסתדרות הציונית והקמת ארגונם ואת האידאולוגיה של הארגון ומאבקו עם ההסתדרות הציונית. הספר מציג היבט חשוב בשיח האידאולוגי שרחש בתנועה הציונית בעשור שקדם למלחמת העולם הראשונה ומהווה תרומה חשובה להבנת תולדות העם היהודי והתנועה הציונית בעידן שקדם להכרה הבין-לאומית בזכויותיו של העם היהודי בארץ ישראל. גרסתו האנגלית של הספר יצאה לאור בשנת 2016 בהוצאת אוניברסיטת ויין מדטרויט.

"Bread to Eat and Clothes to Wear: Letters from Jewish Migrants in the Early Twentieth Century"
ספר זה יצא בשנת 2011 בהוצאת אוניברסיטת ויין. חלקו הראשון של הספר כולל מבוא נרחב המתאר את היקף ההגירה היהודית ומאפייניה הייחודיים, דן בהקמת לשכות המודיעין שהקימו ארגונים יהודים בינלאומיים ומנתח היבטים שונים של ההגירה היהודית כפי שהם משתקפים במכתבי המהגרים. חלקו השני של הספר כולל 66 מכתבים פרי עטם של יהודים ממזרח אירופה. מכתבים אלה מעידים על התהליך המורכב של ההגירה, על הצורך העז של המהגרים במידע, על מצבם העגום של הנשים היהודיות שנותרו מאחור, על הפוגרומים מהם סבלו היהודים ועל מכשולים נוספים שעמם התמודדו המהגרים בדרכם לארץ היעד.

ארץ מקלט: ההגירה היהודית לארץ ישראל, 1927-1919, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשפ"א 2021 

שבר לב פצוע :‏ יומנו של אלכסנדר ברקנר, פועל בעלייה השנייה 1911-1910. ירושלים : יד יצחק בן צבי, ‏©תשפ"ב 2022.

פרסומים אחרים 
 חלוצים אובדי דרך? – סוגיית ההתאבדות על סדר יומן של העליות השנייה והשלישית, יהדות זמננו (13), תשנ"ט, עמ' 209–241.
 ההרכב הדמוגרפי של העלייה השנייה, ישראל: היסטוריה, תרבות וחברה (2), 2002, עמ' 33–55.
 "רוסלאן" – האומנם הסנונית הראשונה המבשרת את בוא העלייה השלישית? קתדרה, ניסן תשנ"ג (107), עמ' 63–81
 גדוד העבודה" של בעלי מלאכה: סיפורו של אתוס שנכשל, עיונים בתקומת ישראל (13), 2003, עמ' 255–275
 מבקשי מולדת': תנועת הליגה לארץ חופשית (הפריילאנד ליגע), היישוב ומדינת ישראל 1934–1956, עיונים בתקומת ישראל (15), 2005, עמ' 413–434.
 גולים בארצם: פרשת מגורשי תל אביב-יפו בגליל התחתון 1917–1918, קתדרה, תמוז תשס"ו (120), עמ' 135–160.
 הסחר בנשים בחברה היהודית בראשית המאה העשרים ו"בעמק הבכא" של מנדלי מוכר ספרים: ניתוח היסטורי-ספרותי, ביקורת ופרשנות (40), 2008, עמ' 37–59.
 משרתי המושבה או רודנים גסי רוח?: מאה שנה לאגודת השומר - פרספקטיבה היסטורית, קתדרה, תשרי תש"ע (133), עמ' 77–104.
 'ההגירה הנעלמה': יחסה של ההיסטוריוגרפיה הישראלית להגירה היהודית הגדולה, 1914-1881, ציון, עד, (תשס"ט), עמ' 267–285.
 'מפעל לאומי זה אי־אפשר להעמיד על החמלה והרחמים': תגובתם של היישוב והתנועה הציונית לפוגרומים באוקראינה בשנים 1918–1920, עיונים בתקומת ישראל (23), 2013, עמ' 411–450
 'מה לנו ארץ אבות': היישוב היהודי בארץ־ישראל והאידאולוגיה הטריטוריאליסטית, 1903-1914, קתדרה 157, תשרי תשע"ו, עמ' 77–112
 h Territorial Organization Project in the Bilād Al-Rāfidayn and the Question of Palestine', Middle East Studies, 50:6, 911-935.
 Two Historiographies The Israeli Historiography and the Mass Jewish Migration to the United States, 1881-1914, Jewish Quarterly Review, 105.1 (Winter 2015), pp. 99-129.
 'Shtetl on the High Seas: The Jewish Emigration from Eastern Europe and the Cross-Oceanic Experience', in Michael Boyden, Hans Krabbendam and Liselotte Vandenbussche (Eds), Tales of Transit: Narrative Migrant Spaces in Atlantic Perspective, 1850-1950, Amsterdam University Press, 2013, pp. 81-99.
 The Jewish Migration from Antwerp and Other European ports, 1900-1939, for Res Star Line, 1873-1934. Davidsfonds Uitgeverij, 2013, pp. 148-163

חיים אישיים 
אלרואי מתגורר בחיפה ואב לשניים.

קישורים חיצוניים 

אתרו האישי של פרופ׳ גור אלרואי
אתר מרצה באוניברסיטת חיפה
 ערב לכבוד ספרו של גור אלרואי ארץ מקלט, 28 בדצמבר 2021

הערות שוליים

סגל אוניברסיטת חיפה: לימודי ישראל
רקטורי אוניברסיטת חיפה
היסטוריונים ישראלים
בוגרי תיכון רנה קסין
בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
ישראלים שנולדו ב-1968