אוריאלה וייט

אוֹריאלה וייט (6 בדצמבר 1949 – 2 ביוני 1994) הייתה שחקנית ורקדנית ישראלית.

ביוגרפיה 
וייט גדלה בחיפה מגיל 13, אביה אמנון היה רוקח. בילדותה למדה בלט קאלסי.

היא למדה משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב, בעלת תואר ראשון בספרות מאוניברסיטת תל אביב.

ב-1979 נסעה לפריז ולמדה פנטומימה ותנועה אצל ז'אק לקוק ואטיין דקרו. הייתה נשואה לאזרח בריטי לתקופה קצרה, לאחר מכן לאדריכל חיפאי, כתבה בעיתונים שונים וילדה את בתה היחידה.

וייט נפטרה ממחלת הסרטן ב-2 ביוני 1994.

משחק 
וייט שיחקה בהצגות אחדות בתיאטרון הקאמרי ("כרגע לא פנוי"), רקדה בלהקת המחול של אושרה אלקיים ובלהקת ענבל.

קולנוע
 הצד השני - 1972
 שוד הטלפונים הגדול - צילה, 1972
 סרט וארוחת בוקר - 1977
 מיליונר בצרות - תפקיד נשי ראשי, גילה פרסמן, 1978
 סופו של מילטון לוי - 1981
 שלגיה - 1987 בהפקת קנון גרופ.

טלוויזיה
 מקום אחר
 אגדות לוד
 בראשית
 מי ורדים מפורט סעיד
 מה פתאום

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
בוגרי אוניברסיטת תל אביב
בוגרות אוניברסיטת תל אביב
שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
שחקניות תיאטרון ישראליות
שחקני תיאטרון ישראלים
רקדניות ישראליות
ישראליות שנולדו ב-1949
ישראלים שנולדו ב-1949
ישראליות שנפטרו ב-1993
ישראלים שנפטרו ב-1993