קנגורו אפור מערבי

קנגורו אפור מערבי (שם מדעי: Macropus fuliginosus; קרוי גם קנגורו שחור פנים) הוא מין קנגורו גדול ונפוץ מאוד ממשפחת הקנגוריים, המצוי ברחבי דרום ומערב אוסטרליה, מדרומית למפרץ הכרישים באוסטרליה המערבית ועד למערב ויקטוריה. בדרום אוסטרליה הם חיים לאורך החוף. הם מצויים גם במדינות ניו סאות' ויילס וקווינסלנד שבאגן מארי-דרלינג.

תיאור 
קנגורו אפור מערבי הוא אחד ממיני הקנגורו הגדולים, אך קטן מן הקנגורו האדום והקנגורו האפור המזרחי. משקלו נע בין 28–54 קילוגרמים, אורך גופו מגיע עד מטר, עם זנב של 80–100 סנטימטרים, וגובהו 1.3 מטר. בקנגורו מתקיימת תופעת הדו-צורתיות זוויגית כאשר הזכר גדול פי שניים מן הנקבה. לקנגורו פרווה עבה, גסה, עם צבע הנע בין אפור בהיר לחום. צבע גרונו חיוור, וכך גם צבע החזה והבטן. על פניו צומחים שערות עדינות רבות יותר מאשר אצל שאר מיני הקנגורו. שריריו מפותחים היטב, ומאפשרים לבעל החיים לזנק עד 12 מטרים בקפיצה אחת, ולהגיע למהירות של 60 קמ"ש.

אקולוגיה והתנהגות 
כמו שאר מיני הקנגורו, מין זה פעיל בעיקר בלילה ובשקיעה. הוא ניזון בעיקר מעשבים, אך גם משיחים בעלי עלים ומעצים נמוכים. לזכרים הבוגרים ריח נלווה הדומה לתבלין הקארי, עובדה שזיכתה מין זה בכינוי "מסריח".

תוחלת חיים 
תוחלת החיים המקסימלית של קנגורו אפור מערבי החי בטבע היא לא יותר מעשר שנים, אך בשבי הוא מסוגל להגיע ללמעלה מעשרים שנה.

רבייה והתפתחות 
הקנגורו חי בקבוצות של עד 15 פרטים. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בסביבות 20–36 חודשים, ואילו הזכרים בין 20–72 חודשים. בעונת הרבייה בהזכרים מתחרים על הנקבות. במהלך תחרויות "אגרוף" אלה, הם נועלים את הידיים ומנסים לדחוף האחד את השני. בדרך כלל, משתתפים בתחרויות אלה רק הזכרים החזקים בחברי הקבוצה. למין זה אין עונה מיוחדת לרבייה והם מתרבים בכל ימות השנה, אך שיא העונה היא בתקופת האביב והקיץ. תקופת ההריון אורכת 30–31 ימים, כשבסופה התינוק זוחל אל תוך הכיס, נצמד לפטמה ונשאר בכיס לתשעה חודשים. לאחר שהוא יוצא מהכיס, הוא ימשיך לינוק חלב מכיס האם תשעה חודשים נוספים.

טקסונומיה 
הקנגורו היה ידוע בעבר כבר לילידי אוסטרליה האבוריג'ינים. עבור האירופאים, קנגורו אפור מערבי היה נתון זמן רב בבלבול טקסונומי, לעיתים אפילו קומי, למשך כמעט 200 שנה. לראשונה צוין על ידי מתיישבים אירופאים כאשר מגלה הארצות החוקר מתיו פלינדרס נחת על אי קנגורו בשנת 1802. פלינדרס צד כמה קנגורים למזון, אלא שהוא הניח כי מדובר בקנגורו אפור מזרחי שהיה כבר ידוע אז למדע. ב-1803 חוקרים צרפתים לכדו מן האי כמה מהם והובילו אותם לפריז. שם שהו בגן החיות של פריז במשך כמה שנים. בסופו של דבר, חוקר ממוזיאון פריז להיסטוריה של הטבע הבחין בעובדה שמין זה שונה בעצם מן המין המזרחי, ובשנת 1817 קיבל הקנגורו את שמו הרשמי המדעי, Macropus fuliginosus. עם זאת, מסיבות לא ברורות תואר הקנגורו כנפוץ באי טסמניה.

הנושא ירד מהפרק למשך מאה שנים, ורק בשנת 1917 החוקרים הבינו שהקנגורו שתואר כחי בטסמניה הוא למעשה אותו קנגורו מזרחי הנפוץ בדרום-מזרח אוסטרליה. רק בשנות התשעים התפתחה ההבנה הנוכחית והמינים השונים סווגו סופית.

תת-מינים 
ישנם שני תת-מינים של קנגורו אפור מערבי:
Macropus fuliginosus fuliginosus (הידוע בכינויו קנגורו אי הקנגורו), האנדמי לאי קנגורו, דרום אוסטרליה.
Macropus fuliginosus melanops, הקיים במגוון של צורות שונות בכל אזור דרום אוסטרליה ממערב למזרח.

קישורים חיצוניים 

קנגורו אפור מערבי, באתר הספארי ברמת גן

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
בעלי חיים שתוארו ב-1817
טקסונים שתוארו בידי אנסלם גאייטאן דמארה
קנגוריים
מגה-פאונה של אוסטרליה