פייק ניוז

פייק ניוז או חדשות כזב (באנגלית: Fake news; בעברית ביחיד נאמר יְדִיעַת כָּזָב), הן ידיעות המופצות באמצעי התקשורת, ברשתות החברתיות ובאתרי אינטרנט באופן דומה לחדשות אמיתיות, אך הן למעשה בדיות או הסחות דעת, המשמשות לתעמולה ולדיסאינפורמציה. בחדשות כזב הכנסת המידע השגוי נעשית בכוונה תחילה, לשם הטעיית הקורא, או על ידי תיעדוף חדשותי שמציג חדשות סלקטיביות וחוטא לחשיבות הציבורית האמיתית של הידיעות. אחת ההגדרות המדעיות המקובלות לפייק ניוז היא "כתבות חדשותיות שקריות במכוון שניתן לוודא את שקריותן והן עלולות להטעות את הקוראים". ישנן שתי מוטיבציות מרכזיות לייצור והפצה של פייק ניוז: כלכלית ואידאולוגית.

סוג זה של חדשות המצוי בעיקר במדיה חברתית ובאתרי אינטרנט, אולם גם באמצעי תקשורת מסורתיים, מראה כי לתוכן אין אחיזה במציאות אבל הוא מוצג כמדויק עובדתית.

הכוונה והמטרה מאחורי חדשות כזב היא חשובה בכמה מקרים, מה שנראה כמו חדשות כזב עשוי להיות למעשה סאטירה על חדשות אשר משתמשת בהגזמות ומציגה אלמנטים לא עובדתיים ואשר משמשת לשעשע או להביע דעה יותר מאשר להטעות, גם תעמולה יכולה להיות פייק ניוז.

קלייר וורדל מזהה 7 סוגים של פייק ניוז:

סאטירה או פרודיה (אין פה הכוונה לגרום לנזק אבל יש "קורבן פוטנציאלי").
קישוריות שקרית – כאשר הכותרת או התמונות לא תומכות בתוכן.
תוכן מטעה – שימוש מטעה באינפורמציה כדי להפליל מישהו או משהו.
קונטקסט שקרי – כאשר מידע מקורי מקבל שיתוף עם מידע שהקשרו שקרי.
תוכן מתחזה – כאשר מקורות מהימנים הם מזויפים על ידי מקורות שקריים.
תוכן שעבר מניפולציה – כאשר מידע מהימן או תמונות עוברות עיבוד במטרה להוליך שולל.
תוכן מפוברק – תוכן שהוא 100% שקר אשר תוכנן במטרה להוליך שולל ולהסב נזק
שימוש נפוץ בפייק ניוז הוא שילובן באובר-אינפורמציה: הפצת המון פרטים לא חשובים, חלקיים ומסולפים, בלי להראות את התמונה הגדולה.

פייק ניוז נכנסו לשיח הפוליטי בהקשר לבחירות לנשיאות בארצות הברית בעשור השני של המאה ה-21, ונוצרה מחלוקת סביב התופעה כאשר היו שהגדירו את הדאגה של הציבור סביבן כ"פאניקה מורלית" או "היסטריה של ההמונים", ואחרים הביעו דאגה על הנזק באמון הציבור. בינואר 2017 בית הנבחרים הבריטי ניהל מחקר פרלמנטרי על התופעה המתרחבת של פייק ניוז.

דוגמאות היסטוריות

העת העתיקה
במאה ה-13 לפני הספירה, רעמסס השני צייר את קרב קדש כניצחון סוחף ומרשים לטובת העם המצרי. הוא הציג סצנות שבהם הוא נראה מביס את אויביו במהלך הקרב. כל זאת על אף שבכתובים מצוין שהקרב הוכרע בתיקו.
גם קרב קרקר בשנת 853 לפנה"ס, בו התייצבה קואליציה של 12 מלכים כנגד מלך אשור, הוצג על ידי האשורים במונולית מכורח כניצחון מוחץ שהביא להשמדתם המוחלטת של כל צבאות האויב. בפועל נראה כי הקרב הסתיים ללא הכרעה לאור העובדה שההתקדמות האשורית נבלמה למספר שנים.

בתקופה מאוחרת יותר, אוגוסטוס קיסר רומא, החל בהפצת שקרים כנגד יריבו מרקוס אנטוניוס, תוך שהוא מצייר אותו כשיכור, רודף נשים וכמריונטה של קלאופטרה מלכת מצרים, מה שהביא על אנטוניוס יריבים ושונאים רבים ברומא.

במהלך המאות השנייה והשלישית נפוצו באימפריה הרומית שמועות כזב נרחבות בנוגע לנוצרים על כך שהם עוסקים בפולחן הכולל גילוי עריות וקניבליזם.

ימי הביניים
בימי הביניים נפוצו באירופה עלילות הדם ולחם הקודש, בהן נטען כי היהודים משתמשים בדם נוצרים (לרוב ילדים) לצורכי פולחן, וכן שפוגעים ב"לחם הקודש" המהווה למעשה את ישו עצמו (טרנסובסטנציאציה). עלילות אלו הוכחו כשקריות ואנטישמיות.

העת החדשה
אחרי המצאת הדפוס במאה ה-15, הפרסום הפך שכיח, ובהיעדר אמות מידה בנוגע לאתיקה עיתונאית - פייק ניוז היה לדבר שבשגרה. רק במאה ה-17 החלו להופיע פרסומי המקורות בהערות שוליים. לאורך ההיסטוריה נוצרו לעיתים ידיעות פייק שחזרו פעם אחר פעם בתחומים מסוימים, כך למשל ביחס לממסד הרפואי.

המאה ה-20
אמצעי מדיה כמו עיתונים, מאמרים ומגזינים קיבלו דרישה ציבורית גבוהה והופצו לכל בעקבות השתפרות הטכנולוגיה. בעקבות כך גם הפייק ניוז שהופיע בהם התפשט והכה גלים. במלחמת העולם הראשונה ניתן למצוא דוגמה מובהקת לפייק ניוז כאשר מדינות ההסכמה טענו שישנו מפעל בגרמניה שאליו נאספות גופות הנופלים בקרבות שנערכו על אדמתה, על מנת לייצר מהן שומנים להפקת ניטרוגליצרין, נרות ומוצרי היגיינה וקוסמטיקה. הטענות על מפעל שכזה החלו לצוץ עוד בשנת 1915 בעיתון הבריטי "צפון סין דיילי ניוז" במטרה לשכנע את ממשלת סין להצטרף למאמץ המלחמתי לצד מדינות ההסכמה. טענות אלו התגלו כשקריות לאחר המלחמה.

כ-18 שנה מאוחר יותר, כאשר הוקם בשנת 1933 משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם על ידי יוזף גבלס, השתמשו הנאצים בעזרתו לפרסום סדר היום שלהם דרך העיתונות המודפסת והמשודרת, על מנת להשפיע על התודעה הציבורית. רבים מן הפרסומים שהוצאו על ידם היו שקריים ורחוקים מהאמת.

פייק ניוז במאה ה-21 
מראשית המאה ה-21, התרחבה מאוד השפעתו של הפייק ניוז. פתיחת האינטרנט לכלל הציבור בשנות ה-90 העניקה גישה למידע רב, אך עם הזמן האינטרנט גדל לממדים עצומים עם כמויות מידע אדירות, וככל שהתפשט המידע האמיתי, כך התפשט המידע הלא-אמיתי גם כן.

סטיב באנון, היה יועץ אסטרטגי בכיר לדונלד טראמפ מהלך המרוץ שלו לנשיאות בשנת 2016. בפברואר 2018 בראיון שהעניק לעיתונאי מייקל לואיס, הסביר סטיב באנון, כי הוא ביסס את הקמפיין של טראמפ לנשיאות על ידי שימוש בפחד, כעס והצפת התקשורת בכמות רבה של מידע זבלי. באנון תיאר את השימוש בסיסמאות כמו "לייבש את הביצה" (האשמה כי צריך לייבש את הממשל הפרדלי), "נעל אותה" (האשמה כי הילרי קלינטון היא פושעת שצריך לכלוא אותה. טענה שהושמעה בהמשך נגד פוליטיקאיות אחרות), "לבנות את החומה" (כדי לעצור מהגרים ממקסיקו). הוא טען כי בזכות סיסמאות אלה הוא וטראמפ ניצחו את הבחירות. "זה היה כעס טהור. כעס ופחד זה מה שמביא אנשים לקלפיות". הוא הוסיף, "הדמוקרטים לא חשובים. האופוזיציה האמיתית היא התקשורת. והדרך להתמודד איתם היא להציף את הזירה בחרא."

בספטמבר 2020, לפני שהפך לדובר הליכור, נשא אלי ורד חזן נאום בו הסביר כי ""האמת לא משנה יותר - צריך להיות טראמפ" וכי באופן מכוון הוא ממלא את הרשתות החברתיות בפייק ניוז]] בדומה לשיטת הפעולה של דונלד טראמפ.

מחקר שנערך בשנת 2019 על ידי חוקרים מאוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת ניו יורק, מצא כי הסבירות שאדם ישתף פייק ניוז קשורה במיוחד לגיל, מאשר לנתונים כמו חינוך, מגדר או השקפה פוליטית. בנוסף נמצא ש-11% מהמשתמשים מעל גיל 65 שיתפו פייק ניוז לעומת 3% ממשתמשי הקצה שהיו בטווח הגילאים 18-29.

תחום נוסף בהקשר לפייק ניוז הוא השימוש במסנן תוכן או "בועת בועה". או בלשון מקצועית "חידוד כותרת". כאשר מתפרסמת ידיעה חדשותית כלשהי היא מוצגת תחילה בפרומו לצופה, הצופה נחשף רק לחלק ממנה. התקשורת תחשוף בפרומו רק את החלק ה"עסיסי", אף שמדובר רק בחלק מן התמונה, במטרה לשכנע את הצופה להישאר ולהמשיך לצפות.

זאת ועוד, מחקרים מצאו כי חדשות מזויפות מצויות ברשתות חברתיות ובתכנים מבוססים אינטרנט בשיעורים גבוהים יותר מאשר בתקשורת המסורתית. סקר שנערך מצא כי ל-58% מהאנשים שנשאלו לא היה אמון בידיעות שמובאות דרך הרשתות החברתית, לעומת 24% בלבד שלא היה להם אמון בתקשורת המסורתית.

לפייק ניוז יש נטייה להתפשט במהרה בקרב הציבור. בפלטפורמות חברתיות כמו טוויטר או פייסבוק קל יותר להפיץ את הבדיות. מחקרים מצאו כי מידע פוליטי כוזב נוטה להתפשט פי 3 יותר מהר, ממידע כוזב שאינו פוליטי. הנטייה של בני אדם להפיץ מידע כוזב קשורה לטבע ההתנהגות האנושית. על פי מחקר שפורסם, כאשר אדם נחשף לידיעה חדשה ומפתיעה, נוצרת תגובת שרשרת ביולוגית המביאה לכדי עוררות גבוהה בחלקים במוח. ההשפעה הזאת מובילה את האנשים שלא לאמת את המידע ולשתף אותו באופן מיידי, מה שגורם להגדלת תפוצתם וכוחם של ידיעות הכזב.

מרדכי גורדון מציג במאמרו משנת 2018 כיצד כוחן ההרסני של פייק ניוז בשילוב עם הטכנולוגיה המאיצה את הפצתן הופכות לכלי לערעור הדמוקרטיה.

התפרצות מגפת הקורונה ברחבי העולם בתחילת שנת 2020 העצימה את ההשלכות של הפצת פייק ניוז, באופן שעלול היה לגרום לנזק בחיי אדם ובכסף בקנה מידה גדול. הנסיבות הביאו לצעדים יוצאי דופן למיגור התופעה. כך למשל, ארגון הבריאות העולמי הקים מוקד שהפיק תגובות מבוססות למידע שגוי 24/7, ופייסבוק נתנה קדימות למידע של ארגון הבריאות העולמי, ולצד גוגל הציגו מידע מבוסס מטעם הגורמים הרשמיים בתגובה לכל ניסיון של גולשים לחפש מידע בנושא. בתקופת המגפה נחקקו במדינות רבות חוקים בנוגע לפייק ניוז הנוגעים למחלת הקורונה, ובמדינות רבות נעצרו אזרחים על הפצת מידע שקרי בנושא.

חקיקה 
באוקטובר 2019 חוקקה סינגפור חוק שעסק, באופן מוצהר, בפייק ניוז, ועל פיו שרי ממשלה יכולים להורות לחברות טכנולוגיות לדווח על פוסטים שהרשויות רואות כשקריים, ובמקרים קיצוניים אף למחוק אותם. החוק עורר התנגדות וביקורת בקרב חברות טכנולוגיה וארגוני זכויות אדם שהביעו חשש שהחוק יפגע בחופש הביטוי.

החוק הסינגפורי עורר יזמות לחוקים דומים גם במדינות נוספות דוגמת מלזיה, ניגריה ותאילנד, יזמות שקיבלו רוח גבית עם התגברותה של מגפת הקורונה בשנת 2020. בחודשים שלאחר מכן העבירו חקיקה בנושא גם באיחוד האירופי.

בפינלנד גובשה תוכנית לימודים, במסגרתה לומדים תלמידי תיכון איך לזהות פייק ניוז באינטרנט, במטרה להיאבק במאמץ רוסי להפצת דיסאינפורמציה.

מדינות שונות נאבקות בפייק ניוז תחת סמכותם של חוקים כלליים העוסקים בהונאה או בתקשורת, בלא התייחסות ספציפית לפייק ניוז. בתחילת מאי 2020 משטרת ישראל פרסמה שמתבצעות עשרות חקירות סביב הפצת פייק ניוז בנושא מגפת הקורונה או חובת בידוד, זאת ללא חוק פרטני.

ממשלות רבות עושות מאמצים להילחם בתופעת הפייק ניוז באינטרנט, ממשלות שונות בוחרות בשיטות פעולה שונות מחקיקה, עונשים כדוגמת קנסות, שימוש בצנזורה ועד השבתה מוחלטת של האינטרנט.

פייק ניוז בהקשר היהודי 
פייק ניוז כנגד יהודים, או בשמה המסורתי - "עלילת דם", היא האשמה שקרית כלפי יהודים, בעלת מאפיינים אנטישמיים. במהלך ההיסטוריה שימשו עלילות הדם כמניע לביצוע פוגרומים, רציחות, שרפות תלמוד, התעללות והתנכלות ליהודים.
העלילות הראשונות צמחו על רקע דתי, עוד בימי הבינים. אולם מלבד הפן הדתי, ביקשו המעלילים להפטר מהיהודים על מנת לזכות ברכושם או בפיצוי כלכלי. בעת החדשה התווספו גם השנאה הגזענית והתחרות הכלכלית כמניעים להפצת פייק ניוז על היהודים.

מקרה בולט הוא עלילת הדם בדמשק שב-1840 חוללה זעזוע גדול בקרב יהדות העולם. הרקע לעלילה היה היעלמותו של נזיר צרפתי בשם תומאסו, יחד עם משרתו המוסלמי, לאחר שתלו מודעה בשוק היהודי. ספר יהודי נחשד והובא לחקירה. בעינויים קשים נאלץ להודות באשמה ונקב בשמות נכבדי הקהילה היהודית בעיר שידם הייתה כביכול במעל. אלו נעצרו מיד, חלקם עונו עד מותם, והאחרים הודו. השמועה הגיעה אל יהדות העולם, אך תחילה ידה הייתה קצרה מלהושיע. רבים, הן מקרב עם ישראל והן מקרב האומות, עשו רבות למען הצלת החטופים: בהשתדלות משה מונטפיורי והסולטן העות'מאני. שבעת האסירים שנותרו בחיים שוחררו לבסוף, אחרי חודשים ארוכים של עינויים, ומושל דמשק הוצא להורג.

עוד דוגמה היא הפרוטוקולים של זקני ציון. המסמך האנטישמי הנפוץ ביותר בעולם, שהיה גם בעל השפעה עצומה על תולדות המאה ה-20 וגורל היהודים. כתב פלסתר מזויף זה היה אחד מהספרים המרכזיים של הנאצים ושימש כצידוק למעשיהם. עד היום גורמים אנטישמיים עושים בו שימוש רב במלחמתם כנגד היהודים ומדינת ישראל. עותקים של הספר מופצים באמצעות מנגנונים ממשלתיים של חלק ממדינות ערב, אף בחינם, ובאמצעות רשת האינטרנט.

במאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 הציף את פולין ואת רוסיה גל של עלילות דם אשר הובילו למעשי אכזריות רבים של התעללות ורצח. הקשות שבעלילות אלו אירעו בפונזן, בזסלב, בז'יטומיר. בעלילת הדם בפוזנן בשנת 1736 עונו והומתו ארבעה מנכבדי הקהילה. בעלילת הדם בזסלב בשנת 1747 ארבעה יהודים הוציאו את נשמתם במיתות עינויים. בעלילת הדם בז'יטומיר בשנת 1753 12 יהודים נחרכו באש, בעודם חיים, בעלילת הדם בוליז' בשנת 1823 יהודים רבים נאסרו ועונו במשך שנים בבתי סוהר.

קטגוריה נוספת של ידיעות כוזבות היא שמועות או מתיחות על מותו  של נשוא הידיעה. כך למשל, בראשית המאה ה-20 הופצה שמועה על מותו של חיים נחמן ביאליק שהתפרסמה באופן נרחב בעיתונות. שמועות דומות הופצו גם אודות אמנון רובינשטיין ב-1999 ובר רפאלי ב-2017.

זיהוי פייק ניוז 

הפדרציה הבינלאומית של ארגוני ספריות ומוסדות פרסמה תרשים אשר נועד לעזור לאנשים לזהות חדשות כזב. הנקודות הללו נבררו על ידי מומחים במדעים קוגניטיביים של עיבוד המידע.

רשת בדיקת העובדות הבינלאומית (IFCN) שהוקמה ב-2015, תומכת במאמצים משותפים בינלאומיים שעניינם בדיקת עובדות, מספקת תרגול ומפרסמת קוד של עקרונות. ב-2017 הציגה הרשת אפליקציה ואלגוריתם של בחינה מדוקדקת עבור ארגונים עיתונאים. בין החברים ברשת ישנם אתרים שעוסקים בבדיקה וסריקה של תוכן לזיהוי מידע שקרי ומנגישים לקהל את המידע עם תו תקן של אמת או שקר. אתרים לדוגמה הינם: פקטצ'ק, פוליטיפקסט, סנופס.

כתב העת עצמאי ושלא למטרת רווח, The Conversation, אשר קיבל חתימה מאושרת של IFCN, יצר אנימציה קצרה המסבירה את תהליך בדיקת העובדות של כתב העת אשר מערב "בדיקות יתרות ואיזונם" כולל blind peer review עם מומחה אקדמי שני, חקירה נוספת וראייה מערכתית.

בישראל קיימים מספר גופים שמטרתם לזהות פייק ניוז. האתר לא רלוונטי בודק שמועות ברשת ומפרסם המלצות אם להעביר הלאה את המידע או לא. המדור המשרוקית המתפרסם במסגרת העיתון גלובס בוחן את האמיתות של אמירות פוליטיות. תוכנית הטלוויזיה מהצד השני עם גיא זהר מדווחת על פערים בין דיווחים בתקשורת לבין העובדות. קבוצת הפייסבוק "זה נכון?" של מכון דוידסון בודקת את הביסוס של פוסטים וטענות מדעיות ברשת. באתר מיזם פייק ריפורטר ניתן לדווח על פרופילים מזויפים, פוסטים מסיתים וידיעות כזב בעברית, בערבית, באנגלית, ברוסית ובאוקראינית.

החל משנת הלימודים 2017, ילדים בטאיוואן לומדים תוכנית לימודים חדשה המלמדת קריאה ביקורתית של תעמולה והערכת המקורות. התוכנית נקראת אוריינות תקשורתית ("media literacy"). הקורס מספק אימון בעיתונאות בחברת האינפורמציה החדשה.

במאי 2020 על רקע מגפת הקורונה, הפעילה רשת בדיקת העובדות הבינלאומית, בשיתוף פעולה עם וואטסאפ, צ'אטבוט שמסייע לגולשי וואטסאפ לברר האם מידע שהועבר אליהם באפליקציה אמיתי הוא מזויף. הצ'אטבוט מזהה אלפי פריטים שונים שנבדקו על ידי כ-80 ארגוני בדיקת-עובדות ונמצאו כקונספירציות או מידע שקרי. השירות הושק בשפה האנגלית, עם כוונה עתידית להתפתח לשפות נוספות. בעקבות מגפת הקורונה, מכון דוידסון פרסם מספר כללים לזיהוי פייק ניוז רפואי בהודעות וואטסאפ: ריבוי סימני פיסוק ושימוש מוגזם באמוג'י, ניסוח משובש, ניחוח קונספירטיבי, ייחוס שווא של אמירות לגופים רשמיים והמלצות רפואיות משונות.

הקצב המהיר וממדי התפוצה החריגים של פייק ניוז 
מחקרים מגלים שחדשות שקר מופצות יותר מחדשות אמת וככל הנראה בגלל נטייתם של בני האדם ולא של רובוטים. מתוך המאמר ב-Science. החוקרים במחקר הזה הסבירו מהם ההבדלים באופן שאמת ושקר מופצים, המאפיינים של שיקול הדעת האנושי מסבירים את ההבדלים הללו.

מודל המחקר – כדי להבין את התפוצה של חדשות פייק ניוז נחוץ לבדוק זאת אחרי שמפרידים בין סיפורי אמת וסיפורי שקר וכך אפשר להבחין גם בתוכן וגם בסגנון השונים בתוך הקטגוריות עצמן.
דפוס ההפצה השונה – במחקר החוקרים משתמשים במילה חדשות בהגדרה של סיפור או טענה שהועלתה בטוויטר ומגדירים שמועה כתופעה חברתית של סיפור חדשותי או טענה המתפשטת באמצעות רשת טוויטר. שמועות באופן אינהרנטי חברתיות ועניינן הוא שיתוף טיעונים בין אנשים.
דפוס ההפצה יש לו רוחב ועומק – שמועה A מצויצת על ידי 10 אנשים ואין אף RT retweet (לחיצה על מקש ה-Retweet שנמצא בממשק טוויטר המעלה באופן ישיר את הציוץ המקורי ומעבירו הלאה) זהו הדפוס של שמועה שיש לה 10 השתלשלויות בגודל 1, לעומת זאת שמועה B מצויצת באופן בלתי תלוי על ידי 2 אנשים שכל אחד מהציוצים מצייץ בשנית עוד 100 פעמים. השמועה מכילה 2 השתלשלויות בעומק 100.

לקחו מדגם של 126 אלף שמועות שצוייצו וגם עברו את המסננת של 6 מכוני בדיקת עובדות (snopes.com, politifact.com, factcheck.org, truthorfiction.com, hoax-slayer.com, and Urbanlegends about.com), כך שמועות שסווגו על ידם (6 המכונים) באופן מובהק 98%, שימשו למחקר.
הפרמטרים להערכת השתלשלות שמועה – יש לה מבנה קבוע
מהמדגם עולה, שלקח ל"אמת" פי 6 יותר זמן להיות מופצת מאשר ל"שקריות" להגיע לתפוצה של 1,500 אנשים וכן פי 20 יותר זמן להגיע לעומק של 10. (10 אנשים שונים עשו retweet ויצרו תת-שלוחה משלהם לאותו תוכן ראשוני) והעומק של השקריות הגיע לעומק של 19, פי 10 יותר מהר מאשר האמת. השקריות גם הופצה בתפוצה רחבה יותר וקיבלה retweets מיותר משתמשים יחידים בכל עומק של השתלשלות.

החוקרים בנו מודל הסתברותי של retweeting שבו התגלה שההסתברות לעשות retweet לשקר גדולה ב-70% מההסתברות לעשות retweet לאמת. ההסבר עליו ביססו את המחקר בסופו של דבר נובע מתאוריית האינפורמציה ותאוריית ההחלטה בייס (Bayesian decision theory) חידוש מושך תשומת לב אנושית ותורם לקבלת החלטות פרודוקטיבית, מעודד שיתוף של המידע משום שהחידוש מעדכן את ההבנה שלנו את העולם (שמועות שקר יש בהן בדרך כלל חידוש).
מסקנות המחקר
טוויטים שקריים יש להם מאפיין ברור בתוך הפידשל אותו משתמש. משתמש נחשף לכל מיני טוויטים ומגיב להם בדרך שמגיב להם אך כשמגיע טוויט שקרי התוכן שלו שונה מהותית משאר הטוויטים בפיד ולכן גורר את אפקט החדשנות למהר ולעשות retweet לשמועה השונה בנוף השמועות הקודמות מה שלא קיים בשמועות אמת. בשמועות אמת אין בהם חידוש משמעותי משאר השמועות בפיד.

שמועות שקר מאופיינות ב-2 דברים עיקריים:
חדשנות שגוררת תגובות של הפתעה ושאט נפש, וככזאת ידיעה חדשנות שמעוררת הפתעה היא מופצת בגלל נטייתם של אנשים לשתף את החריג וביתר שאת ידיעות שמעוררות שאט נפש.(דיאגרמה Fig. 4D במאמר)
שמועות שקר מופצות בקצב מהיר יותר משמועות אמת, על אף שהפרופיל הממוצע של מפיצי שמועות שקר הוא של אנשים עם ותק קצר יחסית במדיה, יש להם מעט עוקבים והם עצמם עוקבים אחר מעט משתמשים אחרים (טבלה Fig. 4A במאמר).

בנוסף, המאמר מוכיח שהתערבות רובוטים בהפצה של שמועות לא מעלה ולא מורידה את היקף התפוצה. היקף התפוצה של שקר גדול תמיד מהיקף התפוצה של שמועות אמת, עם רובוטים ובלעדיהם.

פייק ניוז באמצעי תקשורת ממסדיים 
פייק ניוז נפוץ בעיקר מחוץ לאמצעי התקשורת הממסדיים, אולם ישנם מקרים בהם מופצות פייק ניוז גם באמצעי התקשורת הללו, לעיתים מכיוון שהתרשלו בבדיקת עובדות והעבירו ללא בדיקה חדשות שאינן אמת. מקרים אלו מתגלים לעיתים ומגיעים אל השיח התקשורתי. בישראל ובמקומות אחרים לוקחים כלי התקשורת מידה כלשהי של אחריות על מקרים אלו, ומפרסמים התנצלות או מסירים את התכנים, אולם בדרך כלל כבר זכה הפרסום לחשיפה רבה מיד עם פרסומו.

סוכנות הידיעות "רויטרס" הפיצה פעמים אחדות תצלומים שעוותו בצורה המציגה את ישראל באור שלילי: במהלך מלחמת לבנון השנייה, הפיצה הסוכנות תמונות שעובדו על מנת להציג פגיעה כביכול בבנייני מגורים, ובעקבות המשט לעזה, כאשר הסוכנות הפיצה תמונות מהן נמחקו הסכינים בהם אחזו המשתתפים במשט ופציעתו של חייל ישראלי.

באפריל 2017 עלה באתר האינטרנט של זכיינית הטלוויזיה הישראלית "רשת" סרטון המציג ביזוי של דגל ישראל בבני ברק. תוך זמן קצר התברר שהסרטון מבוים, ועקב כך הסרטון הוסר ויוצריו פוטרו.

במקרים רבים משתמשים מרואיינים באמצעי התקשורת הממסדיים להצגת פייק ניוז כאמת בהיקף רחב. דוגמה למקרה כזה התרחשה ב-10 באוקטובר 2020, עת התראיין בערוץ 13 סנ"צ זיו שגיב ממשטרת ישראל, והציג כאמיתי מידע מתוך פוסט מזויף שבו הוצגו אנשי "קריים מיניסטר" כמתכננים לפגוע בשוטרים בעזרת גז מדמיע ושוקרים. למחרת הודה שגיב שמדובר בפייק ניוז.

השפעתן של פייק ניוז
יש שתיארו את התופעה המתרחבת של אתרי פייק ניוז כסוג של לוחמה פסיכולוגית. אנגלה מרקל הזהירה כי תופעת חדשות הכזב מזיקה לדמוקרטיה ומביאה לעליית פופוליזם. הוועדה ליחסי חוץ של הפרלמנט האירופי הזהירה כי ממשלת רוסיה משתמשת ב"סוכנויות פייק ניוז" ובטרולים ברשת כדי להפיץ מידע שגוי ותעמולתי להחלשת הביטחון בערכי הדמוקרטיה.

מחקר שבדק את השפעת כלי התקשורת על מערכת הבחירות לנשיאות צרפת 2017 מצא כי 24% מהקישורים ששותפו ברשתות חברתיות מצטטים חדשות כזב.

ישנן צורות רבות של בדיקת עובדות, כמו אתרים המעריכים טענות עובדתיות מדיווחי חדשות, כמו האתרים "PolitiFact" או "Snopes"
אך יכולתם לבדוק כל טענה בצורה מקצועית ושקופה מוטלת בספק.
פייק ניוז יכול להתייחס גם לשימוש בתמונות או וידאו כדי ליצור מניפולציה שקרית.
מאז כניסתם של התמונות הדיגיטליות, מניפולציית עריכות התמונות וסרטי הווידאו נעשתה שכיחה יותר ויותר. תוכנות עריכה בעלות יכולות מגוונות, תחכום וטכניקה יוצרות פייק תמונות. עריכת התמונות החדשות יכולה לנוע בין 2 מישורים-פשוט ומורכב.
ברובד הפשוט ההתאמות החדשות שנעשות לתמונה יכללו שינוי של רווית הצבע, זווית והסרת אלמנטים קטנים. לעומת זאת ברובד המורכב והפולשני יותר, יכולים לכלול הסרה או הוספה של אדם לתוך תמונה. הידע והשימוש בטכניקות אלה, אינן זרות לציבור הרחב אשר משתמש ברשתות החברתיות והאינטרנט.
לעומת זאת התקשורת המסורתית מחויבת לכללי אתיקה וזהירות בכל הקשור לעריכה וליטוש תמונות. כך למשל, קוד רויטרס (אתיקה על מניפולציה של תמונות) קובע ששינויים בתמונות יכולים לעשות רק באמצעים של איזון הצבע. אך לא יכולים להתבצע שום תוספות או מחיקות, שינויי צבע דרמטיים או הסוואת אלמנטים בתמונה שמשנים את הדימוי או ההקשר. כך למשל עיתונאי "אנגלס טיימס" הודח על מיזוג של שני צילומים לתוך תמונה אחת ובכך שינה את אופי הנושא המצולם. עם זאת במדיה חברתית אין קודים דומים של אתיקה והגינות על כל אדם אשר מעלה תמונה או סרטון. דוגמה נוספת להשפעת הזיופים במדיה החברתית היא שב-2016, משתמש טוויטר הפיץ תמונה שבה נראים אוטובוסים. על גבי התמונה הוא רשם שהאוטובוסים משנעים מפגינים לעצרת נגד טראמפ. התמונה הועברת באופן ויראלי והגיע לכדי 370,000 ציוצים בטוויטר ופייסבוק. למעשה האוטבוסים היו שייכים להעברת אנשים שהיו נוכחים בכנס מסוים ולא פוליטי. המקרה מתאר מצב שבו גם בלי עריכה, ניתן לבצע מניפולציה על תמונות. תוך שינוי ההקשר בלבד.

השפעה בתעמולה-
פייק ניוז בעניין תעמולה מתייחס לסיפורי החדשות שנוצרים על ידי ישות פוליטית, להשפיע על התפיסות הציבוריות. המטרה הגלויה היא להועיל לאנשי ציבור, לארגון או לממשלה. מחקר מסוים חקר את חדשות ערוץ 1 ברוסיה. המחקר העלה שהערוץ העלה תכנים שיכולים להתפרש ככלים אסטרטגים וככלים לשחקנים פוליטיים על מנת לבטא עמדה בנושא מסוים ולעצב תפיסות פעולה של הציבור המקומי והקהילה הבינלואמית. ערוץ 1 נתפס כשהוא משדר כתבות חדשותיות מזויפות על מנת להשפיע על דעת הקהל. ראוי גם לציין שיש אזור אפור בין פרסום לתעמולה, שכן מניעים חופפים עשויים להיות נוכחים. מחקר בדק אנשים שקיבלו כסף על מנת לכתוב טוקבקים באינטרנט, האנשים גויסו על ידי חברת אנטי וירוס ומשחקי מחשב. מטרתם הייתה לשבח את החברות ששלחו אותם ובמקביל לטנף על המתחרים. במקרה הזאת ניתן להבחין בחבל דק שעובר בין תעמולה לפרסום, אך אי אפשר להגדירו כאף אחד מהם במפורש.

ע"פ נתוני "גוגל אנליטיקס", בשנת 2016 נצפתה עלייה של מאות אחוזים בחיפוש אחר במונח "פייק ניוז" ברחבי העולם, כנראה בעקבות הבחירות לנשיאות בארצות הברית. קפיצה משמועיתית נוספת נרשמה בשנת 2020, שוב סביב המרוץ לנשיאות. גם בישראל נרשמו קפיצות משמעותיות במהלך שנים אלו. בשנת 2021 המדינות המובילות בעיסוק בפייק ניוז בעולם היו הפיליפינים, ברזיל, סינגפור, דרום אפריקה וארצות הברית.

ראו גם
ברווז עיתונאי
בדיה עיתונאית
ספקנות מדעית
רשת בדיקת העובדות הבינלאומית
בדיקת עובדות
חוק ברנדוליני
מידע כוזב על מגפת הקורונה
דיסאינפורמציה במלחמת חרבות הברזל

קישורים חיצוניים

 
״מסע הכזבים של רוסיה״ - ההיסטוריה של הפייק הניוז ועלייתה של רוסיה כמעצמת חדשות כזב בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי
 
 
 
 
 
 
 
 ענבל אורפז, מדריך לזיהוי פייק ניוז ומשתמשים פיקטיביים ברשתות החברתיות, פרסום מיוחד, 16 בנובמבר 2020, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי
 פייק ניוז - שיחה של ליאור טל שדה עם ד"ר תהילה שוורץ אלטשולר, בתוך הפודקאסט 'קולות של רוח' בגלי צה"ל, פרק 71, פברואר 2021

אתרים שעוסקים בתיוג "פייק ניוז" 

המשרוקית, באתר גלובס - מנתח טענות של פוליטיקאים ובודק את אמינותן
לא רלוונטי, חנן כהן מגיב על מכתבי שרשרת ושמועות אינטרנט - מנתח טענות של פוליטיקאים ובודק את אמינותן
פייק ריפורטר - דיווח על פרופילים מזויפים, פוסטים מסיתים וידיעות כזב

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הונאה
תעמולה
תקשורת המונים
ביקורת התקשורת
מחלוקות בתקשורת המונים ובידור
מחלוקות בהטיות פוליטיות בתקשורת
מחלוקות הקשורות לאינטרנט
ספקנות מדעית