מקס רואו

מקס רואו (באנגלית: Max Rowe; 1912–1985) היה מנהל החברה היהודית ליישוב ארץ ישראל (פיק"א) ונשיאה הראשון של האוניברסיטה הפתוחה.

ביוגרפיה
מקס רואו נולד בלייפציג שבגרמניה בשנת 1912. הוא רכש השכלה משפטית באנגליה, והחל להופיע בבית-המשפט בלונדון ב-1937. במלחמת העולם השנייה, שירת במשך ארבע שנים בחיל המודיעין הבריטי בדרגת רב-סרן, ועם תום המלחמה שב לפרקטיקה המשפטית שלו.

בשנת 1948 עלה רואו לישראל, הצטרף לקרן רוטשילד וכיהן בתפקיד מנהל "החברה היהודית ליישוב ארץ ישראל" (פיק"א). ב-1966 נתמנה למנכ"ל קרן רוטשילד ושימש בתפקיד עד 1982. בשנת 1976 התמנה לנשיא האוניברסיטה הפתוחה, ושימש בתפקיד זה שנה אחת.

טכנולוגיה וחינוך
רואו ראה חשיבות בקידומה של מערכת החינוך, וכחלק מן התשתיות הנדרשות לקידומה של המערכת יזם את הקמתם של האוניברסיטה הפתוחה, הטלוויזיה החינוכית והמרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט"ח). שלוש היוזמות הללו התאפיינו בשימוש מתקדם בטכנולוגיה ככלי לעבודה החינוכית, ושיקפו את דרכו של רואו בהנגשת חוכמה ודעת לציבור.

מפעלו האחרון של רואו טרם מותו היה "בית הספר לטכנולוגיה" של האוניברסיטה הפתוחה. על תרומותיו הרבות בתחום החינוך, העניקה לו האוניברסיטה העברית בירושלים תואר דוקטור כבוד לפילוסופיה בשנת 1982.

את מחשבותיו אודות הדרכים לקדם את מערכת החינוך פרסם מקס רואו במסמך ששמו "ממערכת בתי-ספר למערכת למידה בישראל". המסמך מציג את הצעדים הנדרשים להובלת מערכת למידה חדשנית, המבוססת על למידה יחידנית ועושה שימוש נרחב בטכנולוגיה מודרנית מתוך רצון ליצור שוויון הזדמנויות.

פרס רוטשילד ע"ש מקס רואו
בשנת 1987 החליטה יד הנדיב להעניק פרס לאנשי חינוך הפועלים מתוך הצטיינות, יוזמה וחדשנות במערכת החינוך בארץ ע"ש מקס רואו. ועדת הבחירה של הפרס כוללת נציגים של משרד החינוך, חברי סגל של האוניברסיטה בתחום החינוך, ואנשי ציבור.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
נשיאי האוניברסיטה הפתוחה
ישראלים ילידי גרמניה
עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
עורכי דין ישראלים במאה ה-20
חיילים יהודים במלחמת העולם השנייה
בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
ישראלים שנולדו ב-1912
ישראלים שנפטרו ב-1985