מלכי דבלין

מלכי דבלין היו השליטים של ממלכת דבלין, שהתקיימה בשנים 1171-839. הממלכה נוסדה בשנת 839 על ידי הוויקינגים הנורווגים שפלשו לאירלנד בהנהגתו של תורגסט, והוא נהפך למלך דבלין הראשון. תורגסט נהרג ב-845 וגם ממלכתו הפסיקה להתקיים.

הממלכה הוקמה מחדש ב-853, אחרי פלישה נורווגית נוספת, בהובלת אחד הבנים של מלך נורווגיה — אולאף. בשנת 863 הוא העביר את השליטה בממלכה לאחים שלו. אחד מהם — איוואר — הוא אבי שושלת אי אימאר, ששלטה בממלכה עד אמצע המאה ה-11 (מלבד השנים 917-902, שבהן הממלכה לא התקיימה בגלל גלותם של המתיישבים הנורדים — אחרי גירושם על ידי אירים מממלכת לנסטר).

מהמחצית השנייה של המאה ה-11, כתוצאה מהיחלשותה המדינית של הממלכה, רוב מלכיה היו נציגי השושלות של ממלכות איריות. מלכים אלה היו, בדרך כלל, משושלת אי כיינסלייג ששלטה בלנסטר השכנה או משושלת או בריאין ששלטה במנסטר. מלבד הממלכות האיריות, מספר פעמים, מלכי דבלין הגיעו מממלכת האיים (ממלכה, שאיחדה את האי מאן שבים האירי ואיים לחופה המערבי של סקוטלנד). ממלכת האיים, בדומה לדבלין, הייתה נורדית-גאלית (אוכלוסיית המתיישבים הנורדית התמזגה בהן, עם הזמן, בגאלים המקומיים). בראשית המאה ה-12, בדבלין מלך לתקופה קצרה גם מגנוס השלישי, מלך נורווגיה. 

בשלושת העשורים האחרונים לקיומה, הממלכה נשלטה בדרך כלל על ידי מלכים משושלת מיק טורקייל — שני דורות של משפחה נורדית-גאלית מקומית. עם זאת, הם היו כפופים למלך לנסטר דיארמייט מאק מורכאדה, שאף שלט בדבלין בשנים 1166-1162 — אחרי שהדיח את המלך המקומי אסקאל מאק ראגנייל. בגלל עוינות זו, ב-1166 אסקאל עזר לאויביו האירים של דיארמייט לגרשו מהאי, למרות שהאחרון כבר היה מודח מכס המלכות של לנסטר.

דיארמייט חזר לאירלנד עם בני ברית ושכירי חרב נורמנים מאנגליה, שעזרו לו להשיב את השליטה בלנסטר ובשנת 1170 גם כבשו את דבלין. הוא היה המלך האחרון של דבלין עד מותו ב-1171, אם כי ייתכן, שלמעשה שלטו בה כבר הכובשים הנורמנים. אחרי מותו, הם הכפיפו את שטח ממלכת דבלין לריבונותו של מלכם — מלך אנגליה, הנרי השני. 

ממלכת דבלין לא התקיימה בשנים 853-845, בעקבות מותו של תורגסט ותבוסותיהם הצבאיות של הוויקינגים מול האירים

ממלכת דבלין לא התקיימה בשנים 917-902, בעקבות גירושם של הוויקינגים מדבלין

אירלנד: היסטוריה