אבי שגיא-שורץ

אברהם (אבי) שגיא-שְורץ
(נולד ב-30 באוקטובר 1947) הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה והתפתחות הילד, ראש המרכז לחקר התפתחות הילד וראש התוכנית הבינלאומית ללימודי תואר שני בהתפתחות הילד באוניברסיטת חיפה.

ביוגרפיה

אמו, אסתר שְורץ (לבית שטרן), ילידת אנטוורפן, בלגיה; בתקופת מלחמת העולם השנייה נמלטה מבלגיה עם הכיבוש הנאצי ובמהלך המלחמה התחבאה עם משפחתה במסתור במקומות שונים ברחבי צרפת. מקום המסתור האחרון היה בעיר נים אצל משפחת בלדי שבעקבות כך זכו למעמד של חסידי אומות עולם; 

כאשר המסתור כבר לא הועיל, הוריה הכניסו אותה ואת אחותה יהודית למנזר (בעיירה גראס, בדרום צרפת), ואת אחיה אלכס במקום מסתור אחר לנערים. במנזר התגוררה במשך שנתיים. הוריה אטלקה ואברהם לייב שטרן נספו בשואה.

אביו, יצחק שְורץ, יליד פולין, עלה ארצה כילד בעליה של שנות השלושים במאה הקודמת. היה ממקימי הקואופרטיב "אגד".
נולד וגדל בשכונת נווה שאנן בחיפה, וממשיך להיות מאז תושב העיר. אבי שגיא-שְורץ נשוי לרותי, בעבר מורה לחינוך גופני וכיום עוסקת כסוכנת נסיעות, להם שלוש בנות.

אבי שגיא-שְורץ הוא בוגר תואר ראשון מבית הספר לעבודה סוציאלית במכון האוניברסיטאי של חיפה (אז שלוחה של האוניברסיטה העברית) (1972). במקביל ללימודיו עבד כנהג באגד. נסע לארצות הברית ללימודים מתקדמים. הוא בעל תואר שני בעבודה סוציאלית ופסיכולוגיה (1975) ודוקטורט בפסיכולוגיה ועבודה סוציאלית (1976) מאוניברסיטת מישיגן, אן ארבור. מייד בתום לימודיו שב לישראל והחל ללמד באוניברסיטת חיפה, בה הוא לימד עד יציאתו לגמלאות בשנת 2015.

ב-1976 התמנה שגיא-שְורץ למרצה בבית הספר לעבודה סוציאלית, ב-1981 למרצה בכיר וב-1987 לפרופסור חבר בבית הספר לעבודה סוציאלית. ב-1990 הצטרף כחבר סגל בחוג לפסיכולוגיה, וב-1993 התמנה לפרופסור מן המניין בחוג לפסיכולוגיה, לימד גם בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה כפרופסור נלווה.

במסגרת שירות המילואים שירת במשך 22 שנים כקצין בריאות הנפש ובשנות השרות האחרונות שימש בעיקר בנושאי הדרכה של קציני בריאות נפש ומפקדים במחלקת הדרכה, מחלקת בריאות הנפש.

החל משנת 1996 שגיא-שְורץ מנהל את המרכז לחקר התפתחות הילד אותו הקים. 

יזם את הקמתה של התוכנית הבינתחומית לתואר שני בהתפתחות הילד שהחלה את פעילותה בשנת 2009. 

יזם את הקמתה של התוכנית הבינלאומית לתואר שני בהתפתחות הילד לארצות מתפתחות והחל משנת 2014 עומד בראשה. התוכנית היא פרי שיתוף פעולה עם תורמים, משרד החוץ, הבנק העולמי ויוניסף. עם סיום שנת הלימודים של המחזור הראשון בחודש אוגוסט 2015 הוסמכו בתואר השני בהתפתחות הילד תלמידים מאתיופיה, בורמה, גאנה, דרום אפריקה, ניגריה, ליבריה, נפאל, סין, צ'ילה, קמרון, וקניה. 

כיהן כראש האקדמי של מכללת תל חי באוניברסיטת חיפה, בטרם זו נהפכה למכללה עצמאית (1991-1989).

שגיא-שְורץ כיהן כדיקן לימודים מתקדמים (1999-1996) וכדיקן הפקולטה למדעי החברה (2013-2009) באוניברסיטת חיפה.

שימש כפרופסור אורח ועמית מחקר בכיר באוניברסיטאות ליידן (הולנד), רגנסבורג (גרמניה), יוטה, קולומביה, ניו סקול ומרילנד (ארצות הברית), ובמכונים הלאומיים לבריאות (ארצות הברית).

שגיא-שְורץ כיהן בין השנים 2006-2016 כאחד מהעורכים של כתב העת Early Childhood Research Quarterly שהוא הרבעון המדעי של ה-National Association for the Education of Young Children (NAEYC).

שגיא-שְורץ חנך מעל 80 תלמידי מחקר ברמת המ"א, דוקטורט, ובתר-דוקטורט. שבעה עשר מהם הפכו עם השנים להיות אנשי אקדמיה ומחקר המחזיקים במשרות סגל אקדמי בכיר במערכת ההשכלה הגבוהה בישראל.

כהונות מדעיות חשובות ופרסים בינלאומיים
 2015 - פרס בולבי-איינסוורת' בחקר ההתקשרות במסגרת The New York Attachment Consortium.
 2013 – חבר של כבוד באגודה לחקר רגשות והתקשרות. (The Society for Emotion and Attachment Studies (SEAS) 
 2012-13 - עמית מחקר בכיר על שם פיליס וריצ'רד היידמן במרכז ללימודי שואה מתקדמים ע"ש מנדל, במוזיאון הלאומי של ארצות הברית לזכר השואה בוושינגטון. 
 2007 - פרס עבור "תרומה בינלאומית יוצאת דופן לחקר התפתחות הילד", מטעם האגודה לחקר התפתחות הילד (Society for Research in Child Development) (SRCD). 
 2005-6 - עמית מחקר בכיר ע"ש ג'נינגס רנדולף במכון לחקר השלום של ארצות הברית בוושינגטון (Jennings Randolph Senior Fellow, United States Institute of Peace).
 2005 - מופקד הקתדרה על שם מארי מיין (Mary Main) לחקר התקשרות לאורך מעגל החיים באוניברסיטת ליידן, הולנד.
 1986 – עמית מחקר על שם אלכסנדר פון הומבולדט, המכון לפסיכולוגיה, אוניברסיטת רגנסבורג (Alexander Von Humboldt Research Scholar).

מחקרים

אבי שגיא-שְורץ התחיל את דרכו המחקרית בחקר יסודות האמפתיה בקרב תינוקות בני יומם.

לימים, המשיך לחקור סוגיות אקטואליות כמו תפקיד האב בהתפתחות הילד והשפעת מסגרות טיפול חוץ-ביתיות על ילדים.

עוסק בהבנת תהליכי התפתחות בסיסיים, בעיקר התפתחות רגשית-חברתית לאורך מעגל החיים ובפרספקטיבה רב-תרבותית, 

כמו גם הסתגלות של ילדים למצבי לחץ קשים, והתועלת היישומית של תובנות אלה. 

עוסק בחקר ההתפתחות הרגשית והחברתית של ילדים הן ברמת מחקר בסיסי והן תרגומו לשפת שדה,

מדיניות חברתית וחקיקה בענייני ילדים ומשפחה. 

מחקריו עוסקים בהבנת תהליכים רגשיים בקרב ילדים הגדלים באקולוגיות שונות, הן נורמטיביות והן בסיכון. תרומתו ניכרת בעיקר בחקר תאוריית ההתקשרות של ג'ון בולבי.

השפעת אקולוגיה מוסדית על התפתחותם ורווחתם הרגשית של ילדים – מילדים נורמטיביים אל ילדים בסיכון
שגיא-שְורץ הושפע רבות מעבודתו של בולבי עם ילדים שהושמו במוסדות ובעיקר המאמר "ארבעים וארבעה עבריינים צעירים: אופיים וחייהם". 

מחקריו הראשונים של שגיא-שְורץ עסקו בהשפעת הלינה המשותפת בקיבוצים על התפתחותם ורווחתם הרגשית של ילדים. 

הבחירה בלינה משותפת בקיבוצים נבעה מכך שהיא היוותה "מעבדה טבעית" לחקר סוגיות הקשורות להשפעה מוסדית על ילדים. מחקרים אלה שהיו בעלי אופי קוואזי-ניסויי, הראו את ההשפעה שיש להפרדה מההורים בלילה על מצבם הרגשי של הילדים. על מנת להתמקד בהשפעות "נטו" של הפרדת ילדים בלילות, שגיא-שְורץ איתר אקולוגיית גידול ילדים שהיא מיטיבה בשאר התחומים. לפיכך, בשעה שמרבית תנאי הגידול של ילדים במשך היום בסביבת הלינה המשותפת בלילה היו טובים, השינה בנפרד מההורים היוותה חריגה משמעותית מהתנאים שהחוקרים סבורים כי הם קריטיים להתפתחות קשרים רגשיים תקינים בין ילדים צעירים והוריהם. ממצאיו המחישו את ההשפעה השלילית של הפרדת ילדים מהוריהם באוכלוסייה מיטיבה ובכך הוא סיפק תמיכה למושג הפרידה שהוא מושג מפתח אצל בולבי שטען כי פרידה זו היא חלק מאבני הנגף שפוגעים בילדים בסיכון. 

בולבי עצמו ראה במחקרים אלה תרומה רבה לתאוריה שלו, שכן אם ילדים נורמטיביים נפגעים מפרידות אלה בלילות, קל וחומר הדבר לגבי ילדים שבאים ממשפחות בסיכון סביבתי חמור. 

שגיא-שְורץ חקר אוכלוסייה נורמטיבית זו שכן ביקש להאיר את המשמעות הקריטית שיש להפרדת ילדים מהוריהם. למחקרים אלה השלכות ביחס לסוגיות שונות בתחום הרווחה: הוצאת ילדים מן הבית והחוויה שילדים חווים כתוצאה מהפרידה, 

השמת ילדים במסגרות חוץ-משפחתיות מול אומנה, גירושין ופרידות קשות של ילדים מאחד ההורים (בדרך כל האב), תזמון של אימוץ, ועוד. עיקר חשיבותם של מחקרים אלה הוא באוניברסליות של הממצאים והרלוונטיות שלהם לכל אלה החוקרים את ההשפעה של התנסויות מוקדמות ופרידות על רווחתם של ילדים.

אומנה
שגיא-שְורץ הוזמן בשנת 2012 על ידי Casey Foundation, להיות חלק מקבוצה בת 10 מומחים מרחבי תבל שדנו בסוגיה של residential care (מסגרת מגורים קבוצתית לא-ביתית), זאת בגלל חשש גובר והולך שלעיתים מערכות רווחה לא ששות לוותר על השמת ילדים בסיכון במסגרות חוץ-משפחתיות. המחקר מצביע על הצורך לשלב ילדים במשפחות אומנה ולא במסגרות מוסדיות.

אחריות הורית בעתות גירושין
שגיא-שְורץ היה אחד מחברי הוועדה הציבורית לבחינת ההיבטים המשפטיים של האחריות ההורית בגירושין שבראשה עמד פרופ' דן שניט. חלק ניכר מהמלצות הוועדה מושתת על מחקרי תאוריית ההתקשרות ששגיא-שְורץ הרבה לחוקרה. 

שגיא-שְורץ חקר את השפעות אבות על התפתחות ילדיהם והשפעתן על הפרקטיקה והמדיניות החברתית ברמה הלאומית והבינלאומית.

אימוץ
שגיא-שְורץ עוסק בתחום הרווחה והמשפט הקשור לנושא אימוץ ילדים והכנסת תוכניות התערבות עם הורים וילדים בסיכון. הוא התייחס גם אל סוגיית האימוץ המורכבת של התינוקת מברזיל שבית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ פסק כי יש להחזירה מההורים המאמצים בישראל אל האם הביולוגית. במאמר "טעויות שיפוטיות" הוא מנתח מדוע לדעתו שגה בית המשפט העליון בהחלטתו ומנסה על סמך ניתוח זה להראות במקרה אחר שהעסיק את בית המשפט – "תינוק המריבה" – מדוע יש להשאיר את התינוק בקרב ההורים המיועדים לאימוץ ולא להחזירו אל האם הביולוגית. בית המשפט העליון דן בסוגיה זו בשנת 2005, 

והפסיקה של השופט אהרן ברק ועמיתיו נשענה רובה ככולה על תיאורית ההתקשרות ומחקריה, ששגיא-שְורץ קידם רבות במשך השנים, במיוחד בהקשר המשפטי.

מעונות יום בישראל
שגיא-שְורץ ערך מחקר על ההשפעה של שהות ממושכת במעונות יום במהלך שנת החיים הראשונה על רווחתם הרגשית והחברתית של ילדים. הוא התמקד באוכלוסייה הנורמטיבית שמהווה כ-80% של השוהים במעונות, קל וחומר לגבי 20% שהיא אוכלוסיית רווחה שמגיעה אל מעונות היום במסגרת מכסה ייעודית על פי הסדר עם משרד הכלכלה ומשרד הרווחה. שגיא–שְורץ זכה למענק מחקר גדול מהמכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית – National Institute of Child Health and Human Development – כדי לחקור את איכות מעונות היום בישראל.

המחקרים שפכו אור על הסיכון הכרוך בשהות ממושכת במעונות יום בעלי איכות נמוכה על רווחתם של ילדים. 

הממצאים זכו גם לתהודה בתקשורת בארץ. 

שגיא-שְורץ השתמש בתהודה זו על מנת לקדם את איכות הטיפול במעונות יום בישראל. 

הוא מצביע על התוקפנות הרבה שנצפית בקרב ילדים צעירים שמגיעים אל מעונות היום הירודים באיכותם, וכתוצאה מכך אינם זוכים לקבל תשומת לב וטיפול ראוי.

חקר טראומות
בשני העשורים האחרונים שגיא-שְורץ עוסק במחקרים בתחום הטראומות, תוך התייחסות למקומה של תאוריית ההתקשרות והשלכותיה למניעה והתערבות.

הוא חקר סוגיות רב-תרבותיות של תיאורית ההתקשרות, 

כמו גם העברה בין-דורית של טראומות עמוקות (או כנראה אי-העברה כפי שממצאי המחקרים מראים). הוא חוקר זאת ביחד עם פרופ' Marinus van IJzendoorn (מארינוס ואן אייז'נדורן) ושותפיו באוניברסיטת ליידן, הולנד, תוך שיתוף פעולה עם פרופ' קלאוס גרוסמן וד"ר קארין גרוסמן, אוניברסיטת רגנסבורג בגרמניה. הדבר הוביל לפרויקט של חקר ההעברה הבין-דורית של השואה והחיים בצִלה.

העברה בין דורית של טראומת השואה
שגיא-שְורץ חקר את ההשפעה ארוכת השנים של אובדן הורים במהלך השואה על התפתחותן ורווחתן של ניצולות שחוו את אימי השואה כילדות. 

במחקר זה חקר שגיא-שְורץ ניצולות שואה שאיבדו כילדות את שני הוריהן, ובמקביל חקר את בנותיהם ואת נכדיהם. מחקרים אלו חשפו לראשונה את ההשפעה הקשה של חוויות אלו על ניצולות השואה אף עשורים רבים לאחר מכן. עם זאת, המחקר גילה כי בנותיהם של ניצולות השואה, בנות "הדור השני", לא הראו סימנים של פגיעה רגשית או אחרת, וזו גם הייתה התמונה לגבי הנכדים. בניגוד לצפוי הצביע המחקר דווקא על החוסן הרב שאפיין את הניצולות בתפקודן כאימהות. נתונים אלו פתחו צוהר למחקרים אינטרדיסציפלינריים ושיתופי פעולה נוספים בתחום, כולם מראים כי הדור הראשון הצליח לא להעביר את הטראומה מדור לדור. הדור השני אף התגלה כבעל יכולת אמפתית רבה יותר מקבוצת השוואה שלא חוותה את השואה. 

בנוסף, במחקר אפידמיולוגי שהשווה עשרות אלפי ניצולי שואה עם עשרות אלפי קשישים שלא חוו את השואה, נתגלה כי תוחלת החיים של ניצולי השואה ארוכה יותר.

חקר השפעות חשיפה לטראומות של מלחמה ואלימות פוליטית על רווחתם של ילדים
שגיא-שְורץ ארגן כנס בינלאומי ישראלי-פלסטיני בתמיכת ה-International Society for the Study of Behavioral Development. תוצאותיו התפרסמו בגיליון מיוחד של ה-International Journal of Behavioral Development בעריכה משותפת של שגיא-שְורץ וזיאד עבדין הפלסטיני מאוניברסיטת אל קודס. 

בכנס שהתקיים בשנת 2006 במלון אמבסדור בירושלים המזרחית התקבצו חוקרים ואנשי שדה מהצד הישראלי, הפלסטיני (גם מעזה והגדה), והבינלאומי לדווח ולברר את ההשפעות של מצב העימות הכרוני באזורינו על רווחתם של ילדים ואת הדרכים האופטימליות להגן על הילדים מהדחק הכרוך בחשיפה לאלימות וטראומה. 

בעקבות הכנס ועבודתו בתחום הוזמן שגיא-שְורץ כעמית מחקר בכיר (Jennings Randolph Senior Fellow) במכון של הקונגרס האמריקאי: United States Institute of Peace (USIP) בוושינגטון

שם ניסה לשלב ידע מתחום הפסיכולוגיה ההתפתחותית, חקר טראומות, פסיכולוגיה חברתית-פוליטית, ויחסים בינלאומיים, זאת כדי להבין תהליכים פסיכולוגיים-חברתיים שמאפשרים או בולמים יכולות אישיות לאמץ פרדיגמות של כניסה להליך שלום ופיוס. אחת ממסקנות המחקר היא כי באותה מידה שילדים באופן טבעי נפגעים, הרי שיש להם גם מידה רבה של יכולת עמידות (Resilience). מאמר שלו הכולל הצעות הקושרות מודל מערכתי-אקולוגי של התפתחות האדם עם סוגיות של אלימות פוליטית התפרסם בכתב עת בחקר יישוב סכסוכים. שגיא-שְורץ מנתח במאמר זה את השינוי שחל בקרב שתי דמויות מרכזיות בקהילייה הישראלית ובקהילייה הפלסטינית, עמי אילון ראש השב"כ לשעבר וזוהיר מנאסרה מפקד מנגנון הביטחון המסכל בגדה – שניהם הפכו מדמויות צבאיות ולוחמות למנהיגי שלום. 

במחקרי הטראומה של שגיא-שְורץ נוצרה אבחנה בין טראומות שמגיעות מתוך המשפחה (למשל, התעללות בילדים) מול חוץ המשפחה (למשל, שואה, אלימות פוליטית) 

ובכך גם הצביע על דרכי הסתכלות דיפרנציאליים ברמת ההתערבות והמדיניות.

פעילות ציבורית
שגיא-שְורץ היה שותף בוועדות לאומיות כמו הוועדה לבחינת ההיבטים המשפטיים של האחריות ההורית בגירושין (ועדת שניט), הוועדה לחקר הגיל הרך של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (ועדת קליין), 

הוועדה המייעצת לרישוי ולפיתוח סטנדרטים למסגרות חינוכיות לגיל הרך (ועדת רוזנטל), משתתף גם בשימועים בוועדות החינוך, העבודה, והרווחה של הכנסת בנושאי חינוך בגיל הרך, רווחת ילדים וילדים בסיכון. הוזמן גם כעד מומחה לוועדת החקירה הממלכתית בנושא הסיוע לניצולי השואה בראשותה של השופטת דורנר ("ועדת דורנר").
שגיא-שְורץ משמש גם כ-Amicus Curiae (ידיד בית המשפט) בנושאי גירושין, אמנה, אימוץ והגירה.

קישורים חיצוניים

 אבי שגיא-שְורץ, באתר החוג לפסיכולוגיה, אוניברסיטת חיפה
 תקציר קורות חיים
 "הכיתה כבית", בערוץ אוניברסיטת חיפה באתר יו טיוב, 2 ביולי 2012
 
 תרצה יואלס ואבי שגיא-שְורץ, "אמא, אבא, ומה איתי? אני זקוק לשניכם": עובדות, מיתוסים ותקוות בהסדרי הורות במקרי של גירושים", דין ודברים, 404-37
 אבי שגיא-שְורץ ודן שניט, חזקת הגיל הרך – פרשנות בית המשפט העליון סותרת את טובת הילד, פסיכואקטואליה, יולי 2014, 43-35.
 "מחקר: אין טראומת דור שני ושלישי", באתר ערוץ 7, 15 באפריל 2007

הערות שוליים

סגל אוניברסיטת חיפה: פסיכולוגיה
פסיכולוגים ישראלים
עובדים סוציאליים ישראלים
אנשי חינוך ישראלים
בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מישיגן
ישראלים שנולדו ב-1947