חוק הספאם

חוק הספאם הוא כינוי לסעיף 30א' לחוק התקשורת (בזק ושידורים) תשמ"ב – 1982 הקובע איסור בשליחת הודעה ובה 'דבר פרסומת' לנמען שלא הביע את הסכמתו לכך.

החוק אוסר על משלוח דואר זבל אלקטרוני, הכולל שליחת דואר אלקטרוני מסרון או הודעה באפליקציות למסרים מיידיים (כגון וואטסאפ), ביצוע שיחת ספאם, ושליחת דואר זבל בפקס, אך אינו אוסר על שליחת דואר זבל מודפס. כמו כן החוק מחריג תוכן שאינו הצעה לרכישה של מוצר או שירות או תרומה מהאיסור לשליחת דואר זבל, בכלל זה תוכן פוליטי.

בחוק הספאם נקבע בין היתר פיצוי של 1,000 ש"ח ללא הוכחת נזק בעבור כל הודעה שהנמען קיבל ללא הסכמתו.

החוק נחקק במאי 2008 כתיקון 40 לחוק התקשורת ומאז נחקקו מספר הוספות לחוק, בהן הרחבות להגדרת 'דבר פרסומת' גם להודעה המבקשת תרומה, הרחבת האיסור על ביצוע שיחה אוטומטית וצינתוק על כל תוכן שהוא כלומר אף שלא הוצע לנמען לרכוש מוצר או לתרום וכן אפשרות לתובענה ייצוגית על עבירה זו.

תהליך החקיקה

רקע 
הרקע לחוק הם נתונים שהוצגו בוועדה בכנסת לפיהם מדינת ישראל היא שיאנית בהקשר לבעיית דואר הזבל, כמו כן מומחים מתחום מערכות המחשוב הציגו בפני הוועדה את הנזקים הרבים להם גורם דואר הזבל, הוועדה עסקה גם במטרד המשמעותי למשתמשים בדואר אלקטרוני ובמסרונים הנגרם על ידי דואר הזבל ושיחות הספאם.

החוק נידון והוכן להעברתו במליאה על ידי ועדה משותפת לכלכלה ולמדע בראשות חבר הכנסת משה כחלון.

החוק עבר בקריאה שנייה ושלישית בכנסת השבע עשרה ב-27 במאי 2008.

הוראות החוק

לשון החוק

עיקרי החוק

האסור בחוק 
 שליחת דבר פרסומת לנמען ללא הסכמתו.
 דבר פרסומת כולל: הצעה לרכישת חפץ, בקשת תרומה.
 חיוג אוטומטי לנמען שלא הביע את הסכמתו לכך ובו הצעה לחזור למתקשר גם כאשר לא מוצע בשיחה ובטלפון שאליו נתבקש לחזור דבר פרסומת או בקשת תרומה.
 ביצוע צנתוק בכל אופן שהוא.
 חובה לציין על הודעות (הנשלחון בהתהם לחוק) את מהותן כגון 'פרסומת' 'תעמולה' 'בקשת תרומה' במקום בולט וברור.
 חובה על מתן אפשרות הסרה מרשימת התפוצה בכל הודעה שנשלחת.

המותר בחוק 
 שליחת הודעה חד פעמית לבית עסק ובו הצעה לקבלת תוכן.
 שליחת הודעות מגורמים פוליטיים.
 שליחת הודעות מגורמי ממשל והצלה.
ביצוע שיחה על ידי נציג אנושי אף כאשר מוצע ללקוח דבר פרסומת. (כל שאין בזה הטרדה).
שליחת דבר דואר מודפס גם כאשר הוא דבר פרסומת.

ענישה 
בחוק נקבע כי העובר על הוראה זו דינו קנס קנס כאמור בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין.

בנוסף לכך נקבע בחוק פיצוי של 1,000 שקלים ללא הוכחת נזק (פיצוי לדוגמה) על כל הודעה שנשלחה בניגוד לחוק.

הרחבות לחוק

תיקון מס' 72 
תיקון מספר 72 שעבר בכנסת ב-23 במאי 2018 מרחיב את הגדרת המונח 'דבר פרסומת' וכולל בו גם מסרים שמטרתם לגרום לנמען לחייג למספר המצוין במסרים אלה אם על ידי שיחה אוטומטית או על ידי צנתוק, אף אם מטרתו של מבצע השיחה אינו לשכנע את מקבל השיחה לרכוש מוצר או לתרום.

הרחבת החוק נועדה למנוע את השימוש הרחב הקיים בפעולות של חיוג אוטומטי וצנתוקים שנעשו על ידי מערכות של שירותי תוכן שונים, מפעילים אלו השתמשו בפרצה בחוק שאינה אוסרת אלא על הודעה שהיא דבר פרסומת כהגדרתה בחוק (רכישת מוצר או בקשת תרומה) ורווחיהם נבעו מתמלוגי הקשר של חברות הסלולר.

פסיקות משמעותיות 

ביולי 2014 נקבעה הלכה בבית המשפט העליון בעניין גובה הפיצוי על כל הודעת זבל. בפסק-דין על שני ערעורים בתיקים שהגיעו מבית-המשפט לתביעות קטנות ונדחתה בקשתם לערעור במחוזי. השופט אליקים רובינשטיין הותיר בידי השופטים את שיקול הדעת להפחית את הפיצוי, כאשר נקודת המוצא היא הסכום המרבי הקבוע בחוק, ממנו יש להפחית במקרים המתאימים. השופט הזכיר שעל-פי החוק, אם הנמען לא אישר את שליחת ההודעות אליו, אסור למפרסם לשלוח הודעות, ולכן גם מבלי שהנמען יבקש את הסרתו מהרשימה, המפרסם עובר על החוק וחייב בפיצויו של הנמען. ב-21 ביוני 2015 קבע בית המשפט לתביעות קטנות בקריות, פיצוי שיא של 617 אלף ש"ח בגין הפצת דואר זבל, ב-87 תביעות שאוחדו להליך אחד כנגד חברת "אור הקסם". בפסקי דין אחרים נפסקו פיצויים של עשרות או מאות שקלים להודעה.

בשנת 2014 נתבעה חברת סלקום בתביעה ייצוגית בעניין מסרונים שיווקיים ששלחה לציבור לקוחותיה. בערעור לעליון, השופט עופר גרוסקופף קיבל את טענת סלקום כי הלקוח מסוגל לבטל את שירות הפרסומות, וכן שמדובר במקרה חריג כיוון שללקוח יכול להיות עניין בפרסומות אלו. השופט סיכם שמדובר בפרסום מותר, בדומה לרשימת תפוצה.

בשנת 2016 נתבעה פרטנר בתביעה ייצוגית בגין שליחת פרסומות ללקוחותיה מבלי לציין כי מדובר בהודעות שיווקיות ומבלי אפשרות לעצור את קבלת הפרסומות. בשנת 2019 נחתם הסכם פשרה בין הצדדים בה נקבע כי החברה תפצה כאלף לקוחות בזיכויים בגובה 2 מיליון שקלים.

ביקורת על יעילותו של החוק 

עוד בטרם חקיקת החוק עלו תהיות בנוגע לכוחו לצמצם או להעניש חברות השולחות דואר זבל. לאחר כניסת החוק לתוקף, נטען כי הוא אינו אוסר על דואר זבל באופן גורף ובמקום זאת דורש הליך משפטי אקטיבי ממקבלי ההודעות. בנוסף נמתחה ביקורת כנגד ההחרגה של מסרים מתנועות פוליטיות מהחוק, והקושי באיתור שולחי שיחות ספאם וצנתוקים.

מהצד השני נטען כי קלות הגשת תביעה במסגרת החוק מכבידה על מערכת המשפט ומעודדת ניצול של החוק לרווח קל, לרבות תביעות ייצוגיות הדורשות פיצויים של מיליוני שקלים. הוערך כי כ-28% מהתביעות בבתי משפט לתביעות קטנות בשנת 2021 עסקו בחוק. בשנת 2023 ניסה אדם לקבל פיצוי של 30 אלף שקלים מחברת H&O בגין שליחת 26 הודעות ספאם, אך נדרש לשלם פיצויים בעצמו לאחר שהתברר כי ניצל את החוק ושההודעות שקיבל נשלחו במסגרת רשימת תפוצה שהלקוח נרשם אליה מרצון.

ראו גם 

 דואר זבל אלקטרוני
 דואר זבל
 שיחת ספאם
 מאבק בדואר זבל אלקטרוני
 דיוור אלקטרוני
 רשימת תפוצה

קישורים חיצוניים 
 לשון חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 40), התשס"ח–2008 
דיוני הכנסת והועדה המשותפת לכלכלה ולמדע בתהליך חקיקת 'חוק הספאם', באתר הכנסת

הערות שוליים 

ספאם
ספאם
הכנסת השבע עשרה: חקיקה