ארנסט גוטהילף

ארנסט גוטהילף או, בשמו המלא, ארנסט דונאט פון גוטהילף-מישקולצי (בגרמנית: Ernst Gotthilf או Ernst Donath von Gotthilf-Miskolczy;  1 באוקטובר 1865, טמשוואר, באימפריה האוסטרית – 17 בספטמבר 1950 אוקספורד, אנגליה) היה אדריכל יהודי-אוסטרי, יליד באנאט, שהתיישב בערוב ימיו באנגליה.

קורות חיים

שנות ילדותו ולימודיו
ארנסט גוטהילף נולד בשנת 1865 בטמשוואר, בירת חבל באנאט, אז חלק מהאימפריה האוסטרית, בימינו טימישוארה, ברומניה. הוא היה בן למשפחה אמידה. אביו, אדוארד גוטהילף מישקולצי היה תעשיין, בעל מנסרה בטימישוארה, שזכה בשנת 1885 לתואר אצולה מידי הקיסר פרנץ יוזף של אוסטרו-הונגריה. האם הייתה יוזפינה, לבית שטרן. ארנסט גוטהילף למד אדריכלות קודם במכון הטכנולוגי של ציריך, והיה בו תלמידו של אלפרד פרידריך בלונצ'לי. אחר כך היה תלמידו של קרל קניג בבית הספר הפוליטכני בווינה ותלמידו של קרל פון האזנאואר באקדמיה לאמנויות יפות בווינה.

הקריירה המקצועית
בתום לימודיו עשה גוטהילף סטאז' במשרד האדריכלים הידוע פלנר והלמר  בווינה. בגיל 27 בשנת 1892
פתח משרד אדריכלות משל עצמו. בהתחלה תכנן בעיקר בנייני דירות, בתי מגורים וחנויות. נודע, בין היתר בתכנון בניינם של ועד הסוחרים של וינה ושל בית ההבראה של ועד זה ברחוב פטר יורדאן בעיר. ב-1909 יחד עם אלכסנדר נוימן  (1947-1861) פתח משרד אדריכלים שהפך לאחד החשובים בווינה.
פרט לבניית וילות, בתי מגורים וארמונות, המשרד גוטהילף-נוימן התמחה בבניית בנקים.

המשרד המשיך לפעול גם בימי מלחמת העולם הראשונה. אחרי סיום המלחמה והתפוררות האימפריה האוסטרו-הונגרית, הכנסות החברה נפגעו מאוד מאיבוד לקוחות רבים וצניחה בהזמנות. גוטהילף היה החל משנת 1893 חבר באיגוד האמנים של וינה, החל מ-1896 חבר באיגוד המהנדסים והאדריכלים של אוסטריה (ÖIAV). כמו כן הוא נמנה עם חברי האיגוד המסחרי של אוסטריה תחתית  (ÖGV), החברים המייסדים של הוורקבונד האוסטרי  (ÖWB) (1913), וחבר במועדון האדריכלים במסגרת איגוד האמנים של וינה.

ההגירה לאנגליה
באנשלוס -סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית - בשנת 1938, אילץ את גוטהילף להימלט מאוסטריה והתיישב באוקספורד באנגליה. שם הוא הלך לעולמו בשנת 1950.

חייו הפרטיים
גוטהילף היה נשוי עם אליזבט (אלזה הנה), בתו של מהנדס העיר וינה, דונאט ציפרר (1909-1845).היא נפטרה באנגליה בשנת 1965. לזוג נולדו שני ילדים: סטיבן אדוארד גלנוויל ולוטה שרלוט מריה, הנשואה ציגלר פון אגרסאלוק.

שונות
לגוטהילף היה אוסף אמנות. חפצי אמנות שלו שנשדדו על ידי המשטר הנאצי הגיעו לאופסים אחרים, בין השאר, בתיווך בית המכרזים ויינמילר. כך קרה, למשל, עם הציור "הנערה עם כובע קש" מאת פרידריך פון אמרלינג (1887-1803), שנמכר במכרז לגלריית בלוודרה בווינה, והוחזר לצאצאי גוטהילף בשנת 2007.
בשנת 2008 התמונה נקנתה מהם תמורת מיליון וחצי אירו על ידי נסיך ליכטנשטיין, הנס אדם השני שתרם אותו למוזיאון דורותאום בווינה.
בשנת 2012 הוחזר לצאצאי גוטהילף גם ציור מאת ולדמילר שהגיע בזמנו למוזיאון של אולדנבורג.

פרסים ואותות הוקרה
 מדליית פיגר  מזהב
1908 – יועץ ממשלתי בתחום הבנייה (Baurat – "באוראט"), החל משנת 1918 יועץ-על ממשלתי (Oberbaurat)
1913 – אות המסדר פרנץ יוזף עם צלב של אביר
1914 – יועץ מומחה של בתי המשפט המחוזיים ולמסחר
1907 – חבר כבוד של האיגוד המרכזי של האדריכלים באוסטריה. ב-1919 כיהן כסגן יושב ראש האיגוד.
1923 – התמנה לפרופסור

מבחר פרויקטים

גוטהילף תכנן בנקים גם בבודפשט, סרייבו, את המלון "צנטרלהוטל" בבאדן, על יד וינה, בית העירייה של הודונין, במוראביה וכו'.

לקריאה נוספת
 K. Ginhart, Wr. Kunstgeschichte, 1948 (היסטוריה של האמנות)

קישורים חיצוניים

 הלקסיקון הביוגרפי האוסטרי
 הלקסיקון של האדריכלים הווינאים 1770-1945
 Wien Geschichte Wiki
 האתר הגנאלוגי Geni
 תמונות

הערות שוליים

אדריכלים יהודים אוסטרים
אדריכלים יהודים בריטים
וינה: אישים
טימישוארה: יהודים
אדריכלים בריטים במאה ה-19
אדריכלים בריטים במאה ה-20
בריטים שנולדו ב-1865
בריטים שנפטרו ב-1950
אוסטרים שנפטרו ב-1950