אבדן עונה

אובדן עונה (באנגלית: Loss of consortium) הוא מונח המשמש בדיני נזיקין בדין האנגלי המתייחס לנזק בדמות שלילת יחסי מין (עונה) שהיא תוצאה של פציעות שפצע המזיק בבן זוגו של התובע. אובדן עונה הוא נזק שהוכר במשפט המקובל האנגלי בפסק דין בייקר נגד בולטון (משנת 1808). פסק הדין פיצה אדם בגין צערו בשל אובדן עונה בזמן שאשתו החלימה לאחר תאונת כרכרה.

עם זאת, ברגע שהיא נפטרה מפצעיה, מתבטלת הזכות לפיצוי. פיצויים אלה מובחנים ושונים מהזכות לפיצוי בגין אובדן תוצאתי.

מקורו של נזק זה במשפט הלטיני: "per quod servitium et consortium amisit" - "תוצאה של אשר איבוד עונתה ושירותיה." כאשר כלל זה רואה את האישה בבעלות הבעל או ראש המשפחה, ונגרם לו נזק בשל אי יכולתה לשרתו או לספק את צרכיו, ולכן על פי המשפט האנגלי המסורתי מהמאה ה-18, זכות לנזק זה הייתה נתונה רק לבעל ולא לאישה.

במרבית שיטות המשפט נזק זה נחשב חלק מנזק גוף שנגרם לניזוק, ולא לראש נזק עצמאי, ואולם מספר מערכות חוקים, כגון החוק האזרחי של מדינת מיין בארצות הברית מכיר בראש נזק זה, אשר הוכר גם בפסיקה של מדינת וושינגטון.

בתי המשפט האמריקאים שהכירו בראש נזק זה לא העניקו אותו במקרים של נישואים חד מיניים.

ראש נזק זה תוקן או בוטל בחוק בתחומי שיפוט רבים. ולמעשה בוטל באנגליה, ויילס, צפון אירלנד, ניו סאות' ויילס, טסמניה, מערב אוסטרליה, טריטוריית הבירה האוסטרלית וניו זילנד.

הערות שוליים

דיני נזיקין
מיניות