ברנדה הווארד

ברנדה הווארד (באנגלית: Brenda Howard; 24 בדצמבר 1946 – 28 ביוני 2005) הייתה פעילה למען זכויות ביסקסואלים ולהט"ב, ופמיניסטית סקס-פוזיטיבית. אחת מהמארגנים של מצעד הגאווה הראשון, וידועה בשל כך בתור "אם הגאווה".

ביוגרפיה 
נולדה ברובע הברונקס וגדלה בלונג איילנד. למדה סיעוד רפואי במנהטן. 

בשנות ה-60 הייתה פעילה בתנועת המחאה נגד מלחמת וייטנאם. ב-1969 חייתה בקומונה של פעילי המחאה, וכמו נשים רבות אחרות בתנועת האנטי-מלחמה, פיתחה ביקורת רבה על הדומיננטיות של גברים בתנועה, וכתוצאה הפכה גם לפעילה פמיניסטית.

כשפרצו מהומות סטונוול - אשר היוו נקודת מפנה בתנועת השחרור הלהט"בית - הווארד הייתה בין המשתתפות. חודש לאחר המהומות היא ארגנה עצרת זיכרון, ושנה לאחר המהומות, היא ארגנה את מצעד יום השחרור הראשון ברחוב כריסטופר (שם נמצא פונדק סטונוול) לכבוד יום השנה של המהומות. הצעדה הייתה צעדת הגאווה הראשונה בעולם, ופעילותה עודדה צעדות נוספות בערים וארצות שונות. 

הווארד גם הגתה את הרעיון של שבוע שלם של פעילויות סביב הצעדה, רעיון שהוליד את חגיגות הגאווה אשר נהוגות עד היום ברחבי עולם בחודש יוני. פעילותה בתקופה זו זיכתה אותה בכינוי "אם הגאווה". הווארד עצמה, יחד עם פעילי הלהט"ב סטיבן דונלדסון ול. קרייג שונמקר, טבעו את המילה "גאווה" ביחס לתנועת הזכויות הלהט"בית והפכו אותה לפופולרית. 

הווארד הייתה פעילה במשך יותר משלושה עשורים בסוגים שונים של אקטביזם ובארגונים שונים, כגון חזית השחרור הגאה (Gay Liberation Front), ACT UP, Queer Nation, ודרך הקואליציה לזכויות הומו-לסביות גם עזרה לקדם חקיקה במועצת העיר ניו יורק. היא הייתה היו"ר של האיחוד האקטיביסטי הגאה (Gay Activists Alliance). 

ב-1987 הווארד הייתה בין המייסדות של הארגון New York Area Bisexual Network, אשר ריכז פעילויות ושירותים המיועדים לקהילה הביסקסואלית הגדלה של האזור. היא גם הייתה מהפעילות הראשונות בארגון הפוליטי BiPAC, רכזת אזורית של BiNet USA, ומנחה בקבוצת הדיון הביסקסואלית-בדס"מית, ואף הקימה את הקבוצה הראשונה של אלכוהוליסטים אנונימיים עבור ביסקסואלים. 

ברמה הארצית, פעילותה של הווארד כללה עבודת ארגון של הצעדה על וושינגטון למען שחרור וזכויות הלהט"ב (March on Washington for Lesbian, Gay and Bi Equal Rights and Liberation) ב-1993, שם הייתה יו"ר של בלוק ה"לת'ר" (Leather - זהות ואורח חיים שמבוססים על פרקטיקות מיניות בדס"מיות ופרפורמנס שכולל לבוש פטישיסטי, שהתחיל בקרב קהילות הומואים וגדל לכדי זהות להט"בית נפוצה, שכוללת "משפחות לת'ר" פוליאמוריות ודגל גאווה); וכן של אירועי 25 שנה לסטונוול ב-1994. 

בנוסף להיותה ביסקסואלית גלויה, הייתה הווארד פוליאמורית ובדס"מית. 

הווארד נפטרה מסרטן ב-28 ביוני 2005. היא הותירה אחריה בן זוג, לארי נלסון.

מורשת

הפרס על שם ברנדה הווארד

הפרס על שם ברנדה הווארד נוסד בשנת 2005 בסניף קווינס של ארגון PFLAG (הארגון של הורים ובעלי ברית של להט"בים). זה היה הפרס המרכזי הראשון מידי ארגון להט"ב שנקרא על שם אדם ביסקסואלי. הפרס, אשר ניתן כל שנה, מכיר באדם או ארגון הפועל למען הקהילה הביסקסואלית, ושעבודתם למען הקהילה הלהט"בית הרחבה מייצגת את החזון, העקרונות, והשירות הקהילתי של ברנדה הווארד, אשר הייתה מודל לחיקוי עבור כל הקהילה.

הכרה ואזכורים אחרים
הווארד נבחרה על ידי ה-Equality Forum בתור אחת מ-31 האייקונים של חודש הגאווה ב-2013. ב-2014, פרויקט טרבור בחר בה בתור מודל לחיקוי במסגרת פרויקט חודש היסטוריית נשים, ששם דגש על נשים ששינו את העולם לטובה. מארגני הפרויקט ציינו שברצונם לא רק לציין את חודש הגאווה, אלא "להאיר בזרקור את ההשפעה שהייתה ועודנה - ואשר לעיתים קרובות נמחקת - של נשים להט"ביות על הנוער". 

הספר "לצאת מהארון כביסקסואלית" של ג'. פ. פישר, 2014, מוקדש להווארד.

ציטוטים נבחרים

ראו גם 
 ביסקסואליות
 מהומות סטונוול
 מצעד הגאווה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

יהודיות אמריקאיות
פעילות חברתיות אמריקאיות
להט"בים יהודים
להט"בים אמריקאים
אמריקאיות שנולדו ב-1946
אמריקאים שנולדו ב-1946
אמריקאיות שנפטרו ב-2005
אמריקאים שנפטרו ב-2005