פינגווין מצויץ מערבי

פינגווין מצויץ מערבי (שם מדעי: Eudyptes chrysocome) הוא מין של פינגווין מהסוג פינגווין מצויץ, שמצוי באזורים הסובאנטארקטיים של מערב האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט, ובאזורים הסמוכים לחופים הדרומיים של דרום אמריקה. זהו מין חברתי מאוד, למעשה המין החברותי ביותר ממשפחת הפינגוויניים, ורק לעיתים רחוקות ניתן לראות פינגווין יחיד ממין זה. בתקופת הרבייה, נוצרות מושבות שגודלן עשוי להגיע למאות אלפי פרטים.

פינגווינים מצויצים מערבים ניזונים בעיקר מקרילאים, אך גם דיונונים וחסרי חוליות אחרים; הפינגווינים יוצאים לגיחות חיפוש מזון באופן יומי. בעת מנוחה, הפינגווינים מסתירים את ראשם מתחת לאחת מכנפיהם.

תיאור 

זהו המין הקטן ביותר בסוג פינגווין מצויץ. אורכו כ-45 עד 58 ס"מ, ומשקלו נע בין 2 ל-3.4 ק"ג, אם כי נרשמו בעבר פינגווינים ממין זה שמשקלם היה 4.5 ק"ג. הזכר והנקבה זהים במראם ובגודלם. הבטן והחזה לבנים, בעוד הגב, העורף והראש שחורים. על הראש יש ציצת נוצות צהובה. הכנפיים חזקות, דקות יחסית, ודומות במראן ובתפקודן לסנפירים. התאמה נוספת לתפקוד במים היא פלומת הנוצות של הפינגווינים, שחסינה למים.

פינגווין מצויץ מזרחי הוא תת-מין של פינגווין מצויץ מערבי.

רבייה 
מערכת הרבייה של הפינגווינים ממין זה היא מונוגמיה - הזכר מתרבה עם אותה נקבה כל שנה. במהלך החיזור, הזכר משמיע קריאות ייחודיות. ההזדווגות מתרחשת בדרך כלל באביב המוקדם או בקיץ המאוחר, על מנת לאפשר לגוזלים שפע מזון ביציאות הראשונות שלהם לציד. הקן מוקם על צוקים או בערוצים סלעיים.

הנקבה מטילה בדרך כלל 2 ביצים, אם כי בני הזוג עשויים "לאמץ" ביצה שלישית. אחת מהביצים קטנה יותר מהשנייה, והגוזל שבה עשוי למות מרעב; אם כי לעיתים, הוא שורד ומתפתח לפרט בוגר. הדגירה נמשכת כ-4 שבועות, ובמהלכה אחד מבני הזוג דוגר על הביצה, בעוד השני מביא לו מזון; לאחר זמן-מה, הם מתחלפים. לזכר יש "כיס דגירה" מיוחד, שבו נמצאת הביצה כשהוא דוגר עליה. הזכר שומר על הגוזלים במשך כ-25 ימים לאחר הבקיעה. לאחר תקופה זו, הגוזלים מצטרפים ל"קבוצות" כשההורים יוצאים לציד.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טקסונים שתוארו בידי יוהאן ריינהולד פורסטר
בעלי חיים שתוארו ב-1781
פינגוויניים
ארגנטינה: עופות
עופות האיים הסאב-אנטארקטיים