טופוריב

טופוריב (באוקראינית: Топорів; בפולנית: Toporów) הוא כפר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
טופוריב נוסד כעיר פרטית בבעלות אצולה בשנת 1603. במאה ה-19 גדל היישוב, אך בסוף אותה מאה ובתחילת המאה ה-20 פקדו אותו מספר שריפות הרסניות. כמו כן, ניזוק היישוב קשות בעת כיבושו בידי הרוסים בתחילת מלחמת העולם הראשונה. במאה ה-19 ובמאה ה-20 נודע היישוב בשל תעשיית ייצור כלי החרס שבו. בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי טופוריב
יהודים ישבו ביישוב מהיווסדו, והותר להם לבנות בו בית כנסת, הגם שזה חולל במהלך פרעות בשנת 1635. במהלך פרעות ת"ח ות"ט ניצלו יהודי היישוב מיד הקוזקים, כיוון שגייסות המלך ישבו בו. עד סוף המאה ה-18 היו כפופים יהודי היישוב לקהילת ברודי הסמוכה, ומהמאה ה-19 היו לקהילה עצמאית, שרוב אנשיה חסידים.

בשנות ה-80 של המאה ה-19 הגיע מספר יהודי היישוב לשיא, אך בעקבות האסונות שפקדו את היישוב בשנים שלאחר מכן, היגרו ממנו רבים מיהודיו, ובתחילת המאה ה-20 נמנו במקום כ-1,400 יהודים. בין מלחמות העולם נותרו בכפר קרוב ל-700 יהודים, והתקיימה בו פעילות ציונית. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

ב-24 ביולי 1941, יומיים לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכנסו הגרמנים ליישוב, ובו ביום התעללו במספר מבכירי הקהילה המקומית, ובהם רב הקהילה רבי משולם זלמן יוסף זילברפרב (חתנו של רבי אהרן מקוידנוב), במבנה בית הכנסת הגדול בו, בסיוע אוקראינים מקומיים. כעבור יומיים ערכו האוקראינים המקומיים, באישור הגרמנים, טבח ביהודי היישוב, בו רצחו כ-180 יהודים בבור שנצטוו לכרות.

יודנרט שמונה ביישוב בהמשך נצטווה לספק לשלטונות עובדי כפייה יהודים, שחלקן בוצעו במחנות עבודה באזור טרנופול. במרץ 1942 שולחו כ-90 מיהודי היישוב למחנה ההשמדה בלז'ץ. בספטמבר 1942 שולחו לבלז'ץ בין 120 ל-200 יהודים נוספים מהכפר. בנובמבר 1942 שולחו אחרוני יהודי היישוב לגטו ברודי. בפברואר 1943 שולחו כ-110 יהודים שאותרו בסביבת הכפר לבלז'ץ.

קישורים חיצוניים

 טופורוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
 
 
 

גליציה
מחוז לבוב: עיירות יהודיות
שואת יהודי אוקראינה
יישובים שהוקמו ב-1605