Die Himmel erzählen die Ehre Gottes, רי"ב 76

Die Himmel erzählen die Ehre Gottes (בעברית: הַשָּׁמַ֗יִם מְֽסַפְּרִ֥ים כְּבֽוֹד־אֵ֑ל), רי"ב 76, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון השני שאחרי חג השילוש הקדוש, שחל ב-6 ביוני 1723.

רקע
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.

בפברואר 1723 נבחן באך עם עוד כמה מועמדים לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא התקבל לתפקיד והחל את עבודתו בחודש מאי באותה שנה. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. עם זאת, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים.

קנטטה זו הייתה השנייה שביצע במסגרת תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75 והן דומות בפורמט של שני חלקים שמחולקים לשבעה קטעים כל אחד, וכן בפתיחה ובסיום של כל אחד מהחלקים. יש הרואים סמליות במספר 14, המכונה "מספר באך", ובכך שזה המספר הצפון בקנטטות אלו, הפותחות את תקופת עבודתו החשובה. קנטטות אלו ארוכות יחסית לרוב הקנטטות שלו. בעוד את 75 ביצע בכנסיית ניקולאי הקדוש, את הנוכחית ביצע בכנסיית תומאס הקדוש.

ב-1870 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 18 של פרסומיה.

מילים ומוזיקה
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מאיגרת יוחנן הראשונה העוסקים בחובה לאהוב, ופסוקים מהבשורה על-פי לוקאס שעוסקים במשל הסעודה הגדולה. הקנטטה מחולקת לשני חלקים שכוללים 14 קטעים, שבעה נועדו לביצוע לפני תפילת המיסה ושבעה אחריה. שני החלקים מסתיימים בקטעים ממזמור של מרטין לותר. זהותו של מחבר שאר הלברית אינה ידועה. הפתיחה היא ציטוט מתהילים י"ט על תהילת האל ושני הקטעים הבאים גם הם עוסקים בנושא זה. החלקים הבאים מתייחסים למשל שבבשורה וללקח שעלינו להיענות לקריאת האל. החלק השני מרחיב את דברי איגרת יוחנן ועוסק בחובת המאמין להפיץ את אהבת ישו לכל. פרקי הסיום הם תפילה לחסדו של אלוהים.

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, אלט טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, חצוצרה, שני אבובים, אבוב ד'אמורה, שני כינורות, ויולה, ויולה דה גמבה ובאסו קונטינואו. כקנטטות רבות שלו, הקנטטה מורכבת מאריה ומרצ'יטטיב לסירוגין, למעט הפתיחה והסיום של כל חלק. המוזיקה זהה בשני הכורלים המסיימים את החלקים. ארבעה עשר הקטעים הם:
חלק ראשון
 מקהלה: Die Himmel erzählen die Ehre Gottes (השמיים מספרים כבוד אל)
 רצ'יטטיב לטנור: So lässt sich Gott nicht unbezeuget (על כן אין אלהים נשאר בלי עדות)
 אריה לסופרן: Hört, ihr Völker, Gottes Stimme (שמעו, העמים, את קול אלהים)
 רצ'יטטיב לבס: Wer aber hört (מי אם כך יסכית)
 אריה לבס: Fahr hin, abgöttische Zunft (מוגו, אלילים כוזבים)
 רצ'יטטיב לאלט: Du hast uns, Herr, von allen Straßen (אותנו, אדון, מכל הדרכים)
 כורל: Es woll uns Gott genädig sein (יהי נא חסדו של אלהים עלינו)
חלק שני
 סינפוניה
 רצ'יטטיב לאלט: Gott segne noch die treue Schar (יברך אלהים את העדה הנאמנה)
 אריה לטנור: Hasse nur, hasse mich recht (שנאני נא, שנאני צדק שלי)
 רצ'יטטיב לאלט: Ich fühle schon im Geist (אני כבר חש ברוחי)
 אריה לאלט: Liebt, ihr Christen, in der Tat (אהבו, נוצרים, במעשיכם)
 רצ'יטטיב לטנור: So soll die Christenheit (לכן על כל הנוצרים)
 כורל: Es danke, Gott, und lobe dich (יודו לך, אלהים, ויהללוך)

הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה כ-16 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1976), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

קישורים חיצוניים

 פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
 טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

הערות שוליים

קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך