רבי אבא בר פפי

רבי אבא או רבי בא בר פַּפַּי (נפטר בשנת 375) היה אמורא ארץ ישראלי בדור הרביעי, חי ופעל במאה ה-4.

רבותיו וחבריו
רבי אבא בר פפי מוזכר רק בתלמוד הירושלמי ובמדרשים הנובעים ממנו, והם המקור לידיעות אודותיו.

בענייני אגדה היה תלמידו של רבי לוי ועמיתו של רבי יהושע דסכנין. מימרות רבות משל רבי לוי מובאות בתלמוד הירושלמי ובמדרשים הנובעים ממנו בשם שניהם. הוא גם מסר דברי הלכה בשם רבי חמא בר חנינא, רבו של רבי לוי.

למד עם רבי יודן ורבי מנא מפי רבי יוסי בר זבידא. והיה גם חברם של רבי אבא מרי ורבי יצחק בר נחמן.

מובאים בשמו מאמרי הלכה ואגדה במקומו במקומות שונים בתלמוד הירושלמי.

זיהויים נוספים 
יש המשערים שהוא רבי אבא הכהן בר פפא, שנהג להימנע מללכת בדרך על יד קבוצות גדולות של בני אדם בדרך כדי לא להטריחם לקום מפניו, ורבי יוסי בר זבידא אמר לו שעדיף לו לעבור בפניהם ולא ללכת בדרך אחרת כדי להביא אותם ביראת שמים בקימתם מפניו. הרב הימן מונה את רבי אבא הכהן בר פפא כאמורא בפני עצמו.

הרב אהרן הימן דוחה את האפשרות שהיה בנו של רב פפי, כי רבי אבא פעל בתקופת פריחה של ישיבות ארץ ישראל, ואילו בימי רב פפי כבר חרבו ישיבות ארץ ישראל, והמרכז התורני כולו עבר לבבל.

לקריאה נוספת 
 
 
 
 מרדכי מרגליות (עורך), "ר' אבא בריה דר' פפי", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א, עמ' 6

קישורים חיצוניים

ביאורים

הערות שוליים

הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל
נפטרים ב-375