לא תהיה לו כנושה

לא תהיה לו כנושה היא מצוות לא תעשה דאורייתא, האוסרת על מלווה לדחוק את הלווה לתשלום חובו.

בדרך כלל, בפועל אין בעיה הלכתית של "לא תהיה כנושה", משום שיש ללווה נכסים שלפי ההלכה הוא חייב למכור כדי לפרוע את החוב.
אם אין ללווה כלום, לא ניתן לתבוע אותו בשום דרך ויש להמתין עד שירווח לו.

מקור האיסור ודברי המפרשים 
מקור האיסור בפסוק מפורש בתורה: 

ופירש רש"י שם: . מבואר ברש"י שמותר למלווה להתעניין ולשאול אך אסורה לו הדחיקה בחזקה.

הרשב"ם במקום מסביר כי האיסור הוא לדחוק את הלווה לתת משכון כנגד הלוואתו, עקב העובדה שאין לו מה לשלם. ומדבריו משתמע שאין איסור לדוחקו לשלם הלוואתו אלא האיסור חל על לקיחת משכון בלבד (ואין הלכה כדבריו).

טעם המצווה 
בספר החינוך הסביר כי: "משרשי המצוה, לקנות לנו מדת החסד והחנינה והחמלה, וכשיהיו קבועות לנו אז נהיה ראויין לקבלת הטובה ויושלם חפץ השם יתברך בנו שחפץ השם יתברך להטיב בעולם הזה ובעולם הבא".

עיונים בש"ס 
במשנה כתוב:

בגמרא מובא דיון שהתנהל בבית המדרש: "כי אתא (כאשר בא) רב דימי, אמר: מנין לנושה בחבירו מנה, ויודע שאין לו, שאסור לעבור לפניו? תלמוד לומר: לא תהיה לו כנשה. רבי אמי ורבי אסי דאמרי תרוייהו (הסכימו ש): כאילו דנו בשני דינין, שנאמר: הרכבת אנוש לראשנו באנו באש ובמים"

הרמב"ם, בהלכות מלווה ולווה: "כל הנוגש העני והוא יודע שאין לו מה יחזיר לו, עובר בלא תעשה שנאמר לא תהיה לו כנושה". ובהלכה הבאה הביא את דברי הגמרא שהבאנו לעיל, באיסור להיראות לפניו.

וביאר דבריו הלחם משנה שעל התביעה עובר בלאו ועל ההתרָאוּת לפניו עובר באיסור דרבנן.

מלווה התובע לווה בבית דין

הערות שוליים 

מצוות לא תעשה
מצוות הנוהגות בזמן הזה
פרשת משפטים