חנה קפרא

חנה קַפָּרָא (כ"ה בכסלו תרפ"ב, 26 בדצמבר 1921, רחובות – כ"ז באלול תשנ"ז, 28 בספטמבר 1997, רחובות) הייתה חברת ארגון "ההגנה", טכנאית מטוסים, מראשוני המערך הטכני של חיל האוויר ומתנדבת פעילה בגופים ציבוריים בעיר רחובות. על שמה קרויה סמטה בעיר.

ילדות ונעורים

מוצא משפחתה של קפרא הוא מהכפר קפרא ממחוז חַיְדַאן שבתימן. בשנת 1909 עלו בני משפחתה לארץ ישראל בקבוצה בת כ־150 אנשים, בליווי מלווים מוסלמים שכירים, ששימשו להם כמורי דרך ושמרו עליהם מפני שודדי דרכים. הם הלכו ברגל עד עיר הנמל עדן. משם הפליגו בסירות עד מצרים ולאחר מכן הגיעו לנמל יפו. בהגיעה לארץ ישראל התיישבה המשפחה במושבה רחובות, בשכונת שעריים, שהייתה היישוב החקלאי התימני הראשון בארץ ישראל.

קפרא נולדה בשעריים בשנת 1921. אביה, יאיר בן אברהם קפרא, ואימה שרה (סלחה) היו ממייסדי השכונה. אחיה היו נחמיה (1916–2004), רות וצביה.

כבר בהיותה ילדה השתתפה בפרנסת המשפחה, וסייעה לאביה בעבודות הפרדס ובנטיעות. אחיותיה הצעירות, רות וצביה, נשלחו ללמוד בבית הספר היסודי הראשון ברחובות, הראשונות מילדי השכונה. זאת – בזכות רצון המשפחה להשתלב בחברה המקומית.

בשנות ה־30 למדה קפרא בבית ספר ערב לבנות עובדות שהקים ויצו. למעשה היה זה צריף בשעריים, שאליו היו מגיעות בנות עובדות (בעיקר יוצאות תימן) ללמוד אחר הצוהריים.

כנערה ראתה כיצד בני היישוב ומרבית הנוער באותם ימים, ביניהם גם אחיה הגדול, נחמיה, עוזרים ליישוב היהודי ותורמים את חלקם בשמירות, בהגשת עזרה ראשונה בכיבוי שריפות ועוד. בעקבותיהם החליטה גם היא להשתתף בפעולות אלה. נחמיה קפרא היה בין הראשונים שהתגייסו לארגון ההגנה בעיר רחובות.

בפרוץ המרד הערבי, בשנת 1936, והיא בת 15, החליטה להתגייס לארגון ההגנה. היא התנדבה לקורס אתתים ומקשרים וקיבלה הכשרה בהעברת ידיעות ומידע, שבה למדה להפעיל את פנס האיתות על ידי קוד מורס. כדי לשפר את עבודתה היא נהגה להתאמן על האיתות גם כשלא הייתה בתפקיד.

לאחר מכן עברה לגדוד מתנדבים של מגן דוד אדום והוכשרה בהגשת עזרה רפואית. לאחר שעמדה בבחינות עבדה במקצוע תמורת שכר.

בשירות הצבא הבריטי
ב־1945, בימי מלחמת העולם השנייה, הקימו הבריטים בסיס תחמושת בוואדי צראר (נחל שורק), וקפרא עבדה שם בהגשת עזרה רפואית.
לאחר מכן עברה לעבוד בבסיס חיל האוויר הבריטי בעאקיר (עקרון, לימים בסיס תל נוף), במחלקה לאחזקת מטוסים.

ב"שירות אוויר" בארגון ההגנה
עוד לפני קום המדינה עסקה קפרא בתיקון מטוסים משומשים שקנתה הנהגת היישוב מחיל האוויר הבריטי. בתחילת 1948 רכש שירות האוויר, הזרוע האווירית של ההגנה, מהצבא הבריטי 20 מטוסי אוסטר אוטוקרט משומשים. קפרא עסקה עם שרינה רכטמן במלאכת תיקוני הבד והצבע של המטוסים הקלים. הייתה זו התמחות מיוחדת, שעברה מן העולם עם המטוסים בנויי העץ ומצופי הבד. העבודה נעשתה בחשאי, במרתפי יקב שרונה בתל אביב, מחשש שהבריטים יחזרו בהם מהעסקה ויחרימו את המטוסים.

בחיל האוויר הישראלי
עם הקמתו הרשמית של חיל האוויר המשיכה קפרא בתפקידה בתחזוקת מטוסים ובהכשרתם לטיסה. רוב הטכנאים והטייסים היו אז מתנדבים מחוץ לארץ, וקפרא הייתה בין הראשונות לעסוק בתפקיד. לאחר חמש שנות שירות השתחררה בדרגת רב־סמל.

לאחר שחרורה המשיכה לעבוד עוד 33 שנים בחיל האוויר כאזרחית עובדת צה"ל, עד שנת 1983. שנים רבות עבדה בבסיס תל נוף כטכנאית תחזוקת מטוסים במחלקת בד וצבע.

חיים אישיים 
חנה קפרא לא נישאה ולא נולדו לה ילדים. מרבית שנותיה גרה בשעריים בבית אשר בנתה.

היא נפטרה בכ"ז באלול תשנ"ז (1997) ונקברה בבית העלמין תר"ן, בית הקברות הראשון ברחובות, שבו נקברו מייסדי המושבה.

סמטה הסמוכה לרחוב שבו גרה בעיר רחובות נקראת על שמה.

קישורים חיצוניים 

 
 שבתאי כ"ץ, כנפי תחזוקה אווירית למדינה, בספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר.
 רחוב חנה קפרא באתר רחוב משלה.

הערות שוליים 

לוחמי ההגנה
נשים בצה"ל
אנשי היישוב ילידי הארץ
רחובות: אישים
חיילי חיל האוויר הישראלי
2016 04
ישראליות שנפטרו ב-1997