ג'וליאן בארנס

ג'וליאן בארנס (נולד ב-19 בינואר 1946) הוא סופר אנגלי.

קורות חייו
נולד בלסטר. בילדותו גדל בפרבר לונדוני. הוריו היו מורים לצרפתית. ב-1956 עברה משפחתו לנורת'ווד, מידלסקס, וחייו שם היוו כר ליצירת ספרו הראשון Metroland שפורסם ב-1980 (לא תורגם לעברית). לאחר שסיים תואר ראשון בלימודי שפות מודרניות באוניברסיטת אוקספורד, עבד שלוש שנים כמילונאי במילון אוקספורד. אחר כך הפך למבקר ספרים, עורך ספרותי ומבקר טלוויזיה, ובמקביל החל לכתוב את ספריו.

בארנס התאלמן בשנת 2008 מהסוכנת הספרותית פט קאבאנה. הם חיו ביחד שלושה עשורים הם, עד שיום אחד נפלה קאבנה ברחוב והובהלה לבית החולים; 37 יום לאחר מכן הלכה לעולמה. בארנס כתב לאחר שנתיים את  "Levels of Life", שבו הוא מספר על האבל הכבד שפקד אותו בעקבות מותה של אשתו. בתחילת שנות השמונים עזבה אותו קאבאנה לטובת הסופרת ג'נט וינטרסון. וינטרסון ביססה על הרומן ביניהן את ספרה The Passion מ-1987. הן חיו ביחד במשך כמה שנים, עד שנפרדו ב-1989. אחרי פרידתן, חזרה קאבאנה לבעלה והשניים נותרו נשואים עד יום מותה.

יצירתו
היצירה של בארנס כוללת כמה ז'אנרים: רומנים, סיפורים קצרים ומסות.

פריצתו אל תודעת הקוראים החלה עם פרסום הרומן השלישי שלו בשנת 1984, התוכי של פלובר. עם זאת, בארנס נחשב לסופר שכתיבתו אינה מיועדת להמונים. ספרו ארתור וג'ורג' שיצא בשנת 2005 נחשב לצעד לכיוון פופולרי יותר.

בארנס ידוע כפרנקופיל, וכמה מספריו עוסקים בעניינים או באנשים שקשורים לצרפת, בהם התוכי של פלובר, מעבר לתעלה ומשהו להצהיר.

פרסים והוקרה
 בשנת 1992 זכה בפרס פמינה על ספרו "מדברים על זה".
 בשנת 2011 זכה בפרס מאן בוקר על ספרו תחושה של סוף, והיה מועמד לפרס זה שלוש פעמים נוספות (בשנים 1984, 1998 ו-2005).
 בשנת 2011 זכה גם בפרס דייוויד כהן לספרות.
 בשנת 2021 זכה בפרס ירושלים.

ספריו שתורגמו לעברית
 התוכי של פלובר (1984), תרגמה כרמית גיא, זמורה-ביתן, 1987. תרגום נוסף: תרגם מאיר ויזלטיר, מחברות לספרות, 2005.
 ללטוש עיניים לשמש (1986), תרגם יאיר בורלא, זמורה-ביתן, 1993.
 תולדות העולם ב-10 וחצי פרקים (1989), תרגם דוד שחם, זמורה-ביתן, 1991.
 מדברים על זה (1991), תרגם יאיר בורלא, זמורה-ביתן, 1994.
 הדורבן (1992), תרגם אלי שרייבר (חתולי), זמורה-ביתן, 1996.
 מעבר לתעלה (1996), תרגם יאיר בורלא, זמורה-ביתן, 1997.
 אנגליה, אנגליה (1998), תרגמה תמר עמית, זמורה-ביתן, 2000.
 באהבה וכו' (2000), תרגמה שרה ריפין, זמורה-ביתן, 2001.
 משהו להצהיר (2002), תרגמה שרה ריפין, זמורה-ביתן, 2003.
 שולחן הלימון (2004), תרגמה אורטל אריכה, הוצאת כנרת, 2008.
 ארתור וג'ורג' (2005), תרגמה אורטל אריכה, זמורה-ביתן, 2010.
 אין מה לפחד (2008), תרגמה שרה ריפין, זמורה-ביתן, 2010.
 תחושה של סוף (2011), תרגמה מיכל אלפון, הוצאת מודן, 2012.
 המולת הזמן (2016), תרגמה קטיה בנוביץ', כתר ספרים, 2018.
 הסיפור היחיד (2018), תרגמה מיכל אלפון, הוצאת מודן, 2021.

קישורים חיצוניים

 

 
  - סיפור מתוך הספר "שולחן הלימון"

הערות שוליים

סופרים בריטים
זוכי פרס פמינה
זוכי פרס בוקר
זוכי פרס ירושלים
אנגלים שנולדו ב-1946