בעילת מצווה

ביהדות, בעילת מצווה היא קיום יחסי האישות הראשונים של זוג שנישא, שבהם הוא מבטא את מימוש הנישואים. בדרך כלל המונח מתייחס לביאה הראשונה של בתולה, שיש לה גם דינים ייחודיים. עם זאת, בעל הטורי זהב סבור שגם יחסי האישות הראשונים של אלמנה שנישאה נקראים בעילת מצווה.

משמעות הבעילה 
התוספות מבארים זאת על פי דברי התלמוד: "אשה ... אינה כורתת ברית (של אהבה וידידות) אלא למי שעשאה כלי", כשהמטרה בזאת היא ש"על ידי כך מידבק בה ובאין לידי פרייה ורבייה". יש אף דעה בראשונים שפעולה זו היא העיקר והסיום של שלב החופה, השלב המרכזי של הנישואים. בספרו "התעוררות תשובה" הסביר הרב שמעון סופר שנקראת ‘בעילת מצווה’ כי על ידה “מתקרבת אליו ובאין לידי אחוה ואהבה וריעות ושלום…”.

דם בתולים 

בעבר רוב הבנות היו נישאות בעודן נערות וקרום הבתולים שלהן היה שלם, באופן שבעת בעילת המצווה היה נקרע ומדמם. אף שמהתורה דם זה אינו נחשב לדם נידה כיוון שאין מקורו מהרחם, מחמת חשש מבלבול בין דם בתולים לדם נידה, חכמים גזרו עליו שייחשב כדם נידה שאוסר את בני הזוג בקרבה גופנית עם הופעתו, וכהמשך לכך לדעת רוב הראשונים קבעו שלאחר בעילת מצווה בני הזוג ייאסרו במגע גם אם לא נראה דם בתולים, שמא היה דם והוא נאבד. כך שבפועל מיד בתום בעילת המצווה בני הזוג נאסרים במגע ונוהגים בכל הרחקות הנידה, למעט הקלות אחדות.

דחיית בעילת מצווה 
בארצות אשכנז התפתח מנהג לדחות את בעילת המצווה מספר ימים לאחר ליל הכלולות, כדי שהחתן והכלה יסתגלו זה לזה לפני בעילת המצווה, וכדי שיוכלו לשמוח יחד לפני שייאסרו כתוצאה מבעילת המצווה. יש מהאחרונים שהביעו מורת רוח ממנהג זה, מפני שיש מצווה להזדרז לקיים את בעילת המצווה, ומחשש לתקלות הלכתיות שונות כגון הוצאת זרע לבטלה או איסור ייחוד אם הכלה תהיה נידה לפני הבעילה. לעומתם, יש שצידדו בדחייה, כדי למנוע מצב בו הבעילה הראשונה נצרבת כחוויה לא נעימה אצל בני הזוג.

בעילת מצווה בשבת 
התלמוד הבבלי במסכת כתובות דן אודות בעילת מצווה בשבת, ומציג שלושה טעמים אפשריים לפוסלה: 

 יש בבקיעת הבתולים משום צער הפוגע בשמחת השבת.
 בקיעת הבתולים והוצאת הדם אסורים משום 'חובל' (איסור לעשות פצע המוציא דם מהגוף).
 בעשיית הפתח יש משום מלאכת תיקון האסורה בשבת.

כנגדן מוצגות שלוש דחיות אפשריות:

 שמחת מצוות החיבור גוברת על צער בקיעת הבתולים.
 דם הבתולים נחשב ככנוס ושמור במקומו כדי לשמור את פִתחהּ, ובקיעת הבתולים אינה נחשבת כעשיית חבּורה שגורמת להוצאת דם מכלל הגוף.
 אין זה נחשב כמלאכת תיקון של עשיית פתח, כי באמת מצב הבתולים נחשב מתוקן יותר, ובקיעת הבתולים נחשבת כקלקול הבתולים, שרק מפני המעלה הגדולה של החיבור בין בני הזוג ראוי לוותר עליהם.

להלכה נפסק, כי אין חוששים לטעמים הללו -  "והלכתא מותר לבעול בתחילה בשבת" .

ברכת 'אשר צג' 

בגאונים ובחלק מהראשונים מופיע נוסח ברכה שהיה החתן מברך אחר שבעל בעילת המצווה ומצא בתולים:

וכך נפסק בשו"ע. מנגד, יש ראשונים שיצאו נגד המנהג לברך ברכה זו, וטענו שזו ברכה לבטלה, כיוון שאינה נזכרת בתלמוד. בנוסף לנימוק זה, הרמב"ם הביע התנגדות לברכה זו שנהגו לברכה באופו פומבי מן הצד המוסרי, משום שהיא עוסקת באופן מפורש בדברים שראויים להיות בצנעה:

כפשרה, יש שנהגו לאומרה בלי שם ומלכות, כדי לא להיכנס לחשש ברכה לבטלה.

ראו גם 
 מימוש נישואים

קישורים חיצוניים 
 הרב אליעזר מלמד, בעילת מצווה והאפשרות לדחייתה, באתר פניני הלכה
 מימוש הנישואים בליל כלולות, באתר יועצות ההלכה של נשמת

הערות שוליים 

הלכה
נישואים ביהדות
טהרת המשפחה
בתולים