קרלו אלברטו, מלך סרדיניה

קרלו אלברטו, מלך סרדיניה (באיטלקית: Carlo Alberto; 2 באוקטובר 1798 - 28 ביולי 1849), היה מלך סרדיניה בשנים 1831–1849. לאחר כישלונו בקרב נובארה כחלק ממלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה נאלץ להתפטר, וזמן קצר לאחר מכן מת בגלות.

תולדות חייו

ילדותו
קרלו אלברטו נולד בטורינו לקרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו ולמריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה, בתם של קרל מסקסוניה, דוכס קורלנד ופרנצישקה צורבין קרסינסקה. אביו היה צאצא של תומאסו פרנצ'סקו, נסיך קריניאנו, בנו הצעיר של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ולפיכך היה קרלו אלברטו הרביעי בסדר הירושה של ממלכת סרדיניה, לאחר שלושת בניו של ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה, וכיוון שלא היו להם בנים, היה הוא היורש העתידי של הכתר.

קרלו אלברטו התחנך בז'נבה, ולאחר מכן בפריז בתקופת האימפריה הצרפתית הראשונה. בשנת 1814 מונה קרלו אלברטו לקצין פרשים, ולאחר נפילתו הסופית של נפוליאון בקרב ווטרלו בשנת 1815, חזר קרלו אלברטו לטורינו.

שלטונו
בשנת 1821 התקיימו הפגנות סוערות בממלכת סרדיניה בעד ליברליזם, ובעקבות כך חתם קרלו אלברטו שהיה עוצר הממלכה עקב היעדרות קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה שהיה במודנה על חוקה חדשה, שבוטלה מיד עם שובו של המלך, שהגלה את קרלו אלברטו לפירנצה. בשנת 1823 נשלח קרלו אלברטו לספרד כחלק מחיל המשלוח של המדינות השמרניות באירופה, על מנת לדכא את המהפכה הליברלית נגד פרננדו השביעי, מלך ספרד. קרלו אלברטו הצטיין מאוד בקרב טרוקדרו, מה שזיכה אותו בהערכת הכוח השמרני באירופה.

בשנת 1831 מת קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה, וקרלו אלברטו עלה במקומו לשלטון. קרלו אלברטו העביר רפורמות במדינה, וביטל מחסומי סחר ומכס פנימיים במדינה. בנוסף, תמך קרלו אלברטו באמנויות ובמדעים.

בשנת 1848 חתם קרלו אלברטו על חוקה חדשה, בעקבות גל המהפכות שפרץ במדינה. בהמשך אותה שנה החליט כי זהו הרגע בו ניתן לאחד את מטרות המהפכנים סביב כס בית סבויה, והכריז כי הוא יוצא למלחמה לאיחוד איטליה. בתחילה הצליח לסייע למהפכנים, ושמר על חירותן של מילאנו וונציה.

אך לאחר ההצלחות הראשוניות החל הגלגל לנטות לרעת המהפכנים ותומכי האיחוד. התנופה המהפכנית בפריז לא הביאה לעזרה הצפויה. ולהפך, נראה היה כי היסודות המהפכניים שהביאו למהפכה הסתבכו במחלוקות פנימיות, והאלמנטים השמרניים נראו כמי שהצליחו לעצור את התנופה. ככל שקרלו אלברטו סמך על קבלת סיוע מצרפת, הרי שסיוע זה לא צלח. הצבא האוסטרי, בפיקודו של יוזף רדצקי פון רדץ, התאושש, וב-24 ביולי הובס קרלו אלברטו בקרב קוסטוזה. הסכם הפסקת אש החזיר את המצב לקדמותו בלומברדיה, פרט לוונציה עצמה, בה הוכרזה רפובליקה.

ב-9 בפברואר 1849 הוכרז על רפובליקה ברומא, ובתחילת מרץ הגיע ג'וזפה מציני לרומא, ומונה שם לראש הממשלה.

קרלו אלברטו, שבילה את החודשים מאז התבוסה בקוסטוזה באימון צבאו, מצא כי זה הרגע להצטרף למורדים, ולהפר את הפסקת האש עם האוסטרים, אך לאחר מסע מלחמה בן חמישה ימים הובס על ידי רדצקי בקרב נובארה ב-23 במרץ 1849. התבוסה בנובארה הביאה להתפטרותו של קרלו אלברטו, ולעלייתו לשלטון של בנו, ויטוריו אמנואלה השני.

קרלו אלברטו יצא לגלות בפורטוגל, וב-28 ביולי באותה שנה מת בעיר פורטו.

משפחתו
בשנת 1817 התחתן קרלו אלברטו עם מריה תרזה מאוסטריה, בתו של פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה. ממנה היו לו 3 ילדים:
 ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה (1820–1878), התחתן עם אדליידה מאוסטריה.
 פרדיננדו, דוכס ג'נובה (1822–1855), התחתן עם אליזבת, נסיכת סקסוניה.
 מריה כריסטינה, נסיכת סבויה (1826–1827).

אילן יוחסין

קישורים חיצוניים

 
 

בית סבויה
מלכי סרדיניה
אביב העמים: אישים
אבירי מסדר גיזת הזהב
איטלקים שנולדו  ב-1798
איטליה: העת החדשה
נפטרים ב-1849