עדנה מיי אוליבר

עדנה מיי אוליבר (באנגלית: Edna May Oliver; 9 בנובמבר 1883 – 9 בנובמבר 1942) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע אמריקאית. במהלך שנות השלושים של המאה העשרים הייתה שחקנית אופי ידועה, ששיחקה לעיתים קרובות בדמות אשה רווקה חדת לשון.

ביוגרפיה
נולדה בשם עדנה מיי נוטר (Edna May Nutter) במלדן שבמסצ'וסטס, בתם של איידה מיי וצ'ארלס אדוארד נוטר. אוליבר היא צאצאית של ג'ון קווינסי אדמס ושל ג'ון אדמס שהיו נשיאים של ארצות הברית. היא עזבה את הלימודים בגיל 14 כדי לפתוח בקריירה בתיאטרון ולראשונה זכתה להצלחה בשנת 1917 במחזמר  מאת ג'רום קרן שהועלה בברודוויי, בו גילמה את דודה פנלופה, הדודה של הגיבור.

ב-1925 שיחקה אוליבר בברודוויי במחזה "The Cradle Snatchers" לצדם של מרי בולנד, ג'ין ריימונד והמפרי בוגרט. תפקידה הבולט ביותר על הבמה היה בהפקה המקורית של המחזמר "ספינת השעשועים" ב-1927 בתפקיד פרת'י אשתו של קפ'ן אנדי הוקס. ב-1932 חזרה והופיעה באותו תפקיד בהפקה מחודשת של המחזמר בברודוויי, אבל סרבה לגלם את הדמות בגרסה הקולנועית של המחזמר, כדי להשתתף בסרט "רומיאו ויוליה" מאותה שנה בתפקיד האומנת.

ב-1923 הופיעה אוליבר לראשונה בקולנוע בסרט "Wife in Name Only". היא המשיכה לשחק בקולנוע עד 1941 בסרט "לידיה". היא זכתה להכרה על הופעותיה במספר סרטי קומדיה בכיכובו של הצמד "וילר ווולסי" , בהם "Half Shot at Sunrise". זה היה הסרט הראשון שלה בהפקת חברת RKO Radio Pictures שאתם חתמה חוזה ב-1930. לרוב שיחקה בתפקיד משנה, אבל היא כיכבה בעשרה סרטים בהם "Fanny Foley Herself" ו"גבירותיי המושבעות".

התפקיד הפופולרי ביותר של אוליבר היה בדמות הבלשית הרווקה הילדגרד וית'רס בסדרת סרטים של תעלומות קומיות על פי ספריו של סטיוארט פלמר . הסדרה הסתיימה בטרם עת ב-1935 כשאוליבר עזבה את RKO וחתמה על חוזה בחברת מטרו גולדווין מאייר. האולפן ניסה להמשיך את הסדרה עם השחקנית הלן ברודריק ואחר כך עם זייסו פיטס  בתפקיד וית'רס, אבל סרטים אלה לא זכו להצלחה.

ב-MGM, דייוויד או. סלזניק ליהק את אוליבר בשני עיבודים שעשה לרומנים של צ'ארלס דיקנס, האחד "בין שתי ערים" בתפקיד מיס פרוס, והשני "דייוויד קופרפילד" בתפקיד הדודה התמהונית בטסי טרוטווד. היא הייתה מועמדת לשחק בתפקיד גלינדה בסרט "הקוסם מארץ עוץ" אך לבסוף לוהקה לתפקיד בילי בורק.

ב-1939 השתתפה אוליבר במחזות זמר קולנועיים, היא רקדה ופילרטטה עם טיירון פאואר בסרט "כינור שני" בכיכובה של סוניה הני, ושיחקה בתפקיד משנה בדמות הסוכנת של הדמות הראשית בסרט "הסיפור על ורנון ואיירין קאסל" בכיכובם של פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס. עוד באותה שנה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרט "תופי מוהוק" על מתיישבים אמריקאיים המתמודדים מול פשיטות על האינדיאנים על החוות שלהם. הופעותיה האחרונות בקולנוע היו בסרט "גאווה ודעה קדומה" בו גילמה את דודתו השתלטנית של מר דרסי (לורנס אוליבייה), ובסרט "לידיה" בתפקיד דודתה של מרל אוברון .

כשנשאלה מדוע היא משחקת בעיקר בתפקידים קומיים ענתה "עם פני סוס כאלה, מה עוד יכולתי לשחק?". עם זאת גילמה תפקידים שאינם קומיים בסרטים כמו "Cimarron" (מ-1931), "אן ויקרס" (1933), "בין שתי ערים" (1935), "דייוויד קופרפילד" (1935) ו"רומיאו ויוליה" (1936).

חיים אישיים
מ-1928 עד 1931 הייתה אוליבר נשואה לדייוויד ולפורד פראט, ממנו התגרשה.

אוליבר נפטרה ביום הולדתה ה-59 בשנת 1942 בעקבות מחלת מעיים קצרה. היא נקברה בבית הקברות "Forest Lawn Memorial Park" בגלנדייל שבקליפורניה.

פרסים
ב-1939 הייתה אוליבר מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה בסרט "תופי מוהוק".

פילמוגרפיה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

שחקניות תיאטרון אמריקאיות
שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
אמריקאיות שנולדו ב-1883
אמריקאים שנולדו ב-1883
אמריקאיות שנפטרו ב-1942
אמריקאים שנפטרו ב-1942