צרתן

צָרְתָן (גם: צָרְתַנָה, צְרֵרָתָה ו-צְרֵדָתָה) הייתה עיר מקראית בעבר הירדן, ששכנה בסמוך לשפך נחל יבוק לנהר הירדן ובקרבת העיר אדם.

העיר נזכרת לראשונה בתיאור מעבר הירדן בספר יהושע: .

לאחר מכן, העיר נזכרת בסיפור רדיפת גדעון בן יואש אחרי המדיינים: .

כמו כן, נזכרת העיר כמקום שבו יצק שלמה המלך את כלי בית המקדש הראשון: .

בתיאור מקביל של האירוע בספר דברי הימים נזכרת העיר בצורה "צרדתה": .

כמו כן, נזכרת העיר בצורה "צרתנה", בתיאור נפות שלמה המלך: .

כמו כן, העיר נזכרת אצל חז"ל בדיון על סיפור חציית הירדן במקום: .

לעיר הקדומה מספר הצעות זיהוי כיום:

החוקר ויליאם פוקסוול אולברייט הציע לזהות את העיר הקדומה עם "תל צליחאת", כ- 15 ק"מ צפונית לתל דיר עלא (המזוהה עם סוכות המקראית).

החוקר בנימין מזר הציע לזהותה עם "תל אם-חמאד", כשישה ק"מ צפונית מערבית לגשר דאמיה (המזוהה עם אדם המקראית).

החוקר נלסון גליק הציע לזהות את העיר עם "תל א-סעידיה", כ- 18 ק"מ צפונית לגשר דאמיה, ותשעה ק"מ צפונית מערבית ל"תל דיר עלא". זאת, באופן התואם לתיאור חז"ל בדבר המרחק בין אדם וצרתן - 12 מיל.

במדריך ישראל החדש נקראה בקעת צרתן האזור בבקעת הירדן הישראלית  ה'צרה ' בין מחולה לגשר אדם  והנמצא אל מול  הזיהויים האפשריים במזרח הירדן .

הערות שוליים

יישובי המקרא
נחלת שבט גד
עבר הירדן המזרחי