כה אמר זרתוסטרא (שטראוס)

כה אמר זרתוסטרא, אופ. 30 (בגרמנית: Also sprach Zarathustra) היא פואמה סימפונית שהולחנה בידי המלחין הגרמני ריכרד שטראוס בשנת 1896, בהשראת הרומן הפילוסופי באותו השם מאת פרידריך ניטשה (מתוך תפיסה של מוזיקה תוכניתית). שטראוס היה המנצח בהשמעה הראשונה של היצירה, שנערכה ב-27 בנובמבר 1896 בפרנקפורט.

ביצועים טיפוסיים של היצירה נמשכים כחצי שעה. היצירה נכללה ברפרטואר הקלאסי מאז שבוצעה לראשונה. קטע הפתיחה (שנקרא גם "זריחה") הפך לידוע בציבור הרחב, לאחר השימוש שעשה בו סטנלי קובריק בשנת 1968 עבור הסרט "2001: אודיסיאה בחלל".

אינסטרומנטציה 
היצירה תוזמרה עבור פיקולו, 3 חלילים (השלישי מכפיל את הפיקולו), 3 אבובים, קרן אנגלית, קלרינט במי במול (♭E), 2 קלרינטים בסי במול (♭B), קלרינט בס בסי במול (♭B), 3 בסונים, קונטרה-בסון, 6 קרנות יער בפה (F) ובמי (E), 4 חצוצרות בדו (C) במי (E) ובפה (F), 3 טרומבונים, 2 טובות, טימפני, תוף בס, מצלתיים, משולש, גלוקנשפיל, פעמון במי נמוך (E), עוגב, ו-2 נבלים, כינורות ראשון ושני (16 כל אחד), 12 ויולות, 12 צ'לוים, 8 קונטרבסים (בעלי חמישה מיתרים, עם מיתר דו נמוך).

מבנה 

היצירה מחולקת לתשעה חלקים, אך ישנן רק שלוש הפסקות מובחנות ביניהם. כותרות הקטעים הם שמותיהם של פרקים נבחרים מתוך הספר:
  (מבוא, או הזריחה)
  (על אנשי העולמות האחוריים)
  (על הגעגועים הגדולים)
  (על הנאות ותשוקות)
  (שיר הקבר)
  (על המדע)
  (המחלים)
  (שיר המחול האחר)
  (שיר המשוטט בלילה)

היצירה מתחילה בדו נמוך מתמשך שמנוגן בידי הקונטרבס (מיתר חמישי נמוך), הקונטרבסון והעוגב. מכאן היא עוברת לתרועת המבוא – מוטיב ה"שחר" (מ"הפרולוג של זרתוסטרא", שהטקסט שלו כלול בתווי היצירה), שנפוץ לאורך היצירה: במוטיב יש שלושה תווים, במרווחים של קווינטה ואוקטבה: דו-סול-דו (C–G–C).

הקטע "על אנשי העולמות האחוריים" מתחיל עם צ'לו, קונטרה-בס ודוושות עוגב, ועובר לקטע לירי.

שני החלקים הבאים, "על הגעגועים הגדולים" ו"על הנאות ותשוקות", מציגים מוטיבים כרומטיים יותר.

ב"על המדע" יש פוגה יוצאת דופן בקונטרבס וצ'לו, שמורכבת מכל 12 התווים בסולם כרומטי. נעשה כאן תיזמור לא שיגרתי לקונטרה בס שמנגנים תו סי נמוך בעזרת מיתר חמישי (נמוך מהדו הנמוך בפסנתר).

בסיום של "שיר המשוטט בלילה" שטראוס משאיר את היצירה חצי־פתורה, עם חלילים גבוהים, פיקולו, וכינורות באקורד סי מז'ור, בזמן שמיתרים נמוכים פורטים בדו:

אחד המוטיבים ההלחנתיים הבולטים ביצירה נעשה בעזרת ההנגדה בין השימוש בסולם סי מז'ור, אשר מיצג את האנושות, לעומת השימוש בסולם בדו מז'ור אשר מייצג את היקום. מפני שהתווים סי ודו סמוכים זה לזה (מרווח של חצי טון, סקונדה קטנה) הם שונים זה מזה בחינה טונאלית. בסולם סי מז'ור חמישה דיאזים לעומת דו מז'ור בו אין כלל דיאזים או במולים.

הקלטות ושימושים 
 ההקלטה הראשונה נעשתה ב-1935 עם סרגיי קוסביצקי בניצוחו על התזמורת הסימפונית של בוסטון.
 ב-1944, שטראוס עצמו ניצח על התזמורת הפילהרמונית של וינה בהקלטת טייפ באיכות גבוהה.
 אלביס פרסלי עשה שימוש בתרועת הפתיחה, בהופעות החל מ-1971 ועד מותו ב-1977, וכן השתמש בה במספר אלבומי הופעה חיה.
 השיר הפך לאלתור קבוע עבור להקת הרוק המתקדם האמריקאית פיש.
 השימוש המוכר ביותר נעשה על ידי סטנלי קובריק בשנת 1968 עבור הסרט "2001: אודיסיאה בחלל" ואז הפכה היצירה למזוהה עם ז'אנר המדע הבדיוני.

קישורים חיצוניים 

 הפרטיטורה של כה אמר זרתוסטרא, באתר Musopen

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פואמות סימפוניות
יצירות מאת ריכרד שטראוס
מוזיקה על פי יצירות אמנות