ויליאם הנרי הריסון מוריס הבן

ויליאם הנרי הריסון מוריס הבן (באנגלית: William Henry Harrison Morris, Jr.; 22 במרץ 1890 – 30 במרץ 1971) היה לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות שריון במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה

תחילת דרכו
מוריס נולד ב-22 במרץ 1890 בעיר אושן גרוב שבמדינת ניו ג'רזי, ארצות הברית. לאחר שסיים את לימודיו, נרשם ב-1907 ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). הוא סיים את לימודיו ביוני 1911, והוצב כלוטננט משני ברגימנט הרגלים ה-19 אשר בסיסו היה בפיליפינים. בין 1912–1914 שרת ברגימנט הרגלים ה-15 אשר הוצב בטיינג'ין שבסין. בין 1914–1916 שרת בטקסס, ובין היתר היה קצין הכשרת מילואים ומאמן כדורסל וכן הקים משפחה עם אידה מרגריט דאונינג. ב-1917 מונה לקצין המודיעין של רגימנט הרגלים ה-9. ב-15 במאי 1917 הוא הועלה לדרגת קפטן, ולאחר הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה קודם לדרגת מייג'ור.

ביולי 1918 נשלח לחזית המערבית כמפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-360. הרגימנט שלו היה חלק מהדיוויזיה ה-90 של חיל המשלוח האמריקני בפיקודו של ג'ון פרשינג. הוא פיקד על הגדוד שלו במהלך קרב סן מייל ומתקפת מז-ארגון, ונפצע ב-1 בנובמבר 1918, רק עשרה ימים לפני תום מעשי האיבה ב-11 בנובמבר. על חלקו במהלך המלחמה קיבל את צלב השירות המצוין - העיטור השני בחשיבותו של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, וכן את לב הארגמן. לאחר סיום המלחמה, הגדוד שלו נותר בגרמניה כחלק מכוח הכיבוש האמריקני שם. לאחר חזרתו לארצות הברית שימש כראש מטה הקורפוס ה-9. עד 1937 למד במכללות שונות ומילא תפקידי ניהול ומטה. ב-1937 מונה למפקד הגדוד ה-2 שברגימנט הרגלים ה-66 אשר הוצב בפורט בנינג, ג'ורג'יה. בין 1938–1940 הוצב במטה הכללי, ולקראת סוף שנת 1940 מונה למפקד רגימנט השריון ה-66.

מלחמת העולם השנייה

עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941, היה מוריס מפקד רגימנט השריון ה-66. בפברואר 1942 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל (כוכב אחד), ומונה למפקד דיוויזיית השריון ה-6. במאי 1943 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל (שני כוכבים), ומונה למפקד קורפוס השריון ה-2. הוא נשלח כמשקיף על פלישת בעלות הברית לאיטליה באזור סלרנו, ובספטמבר 1943 חזר לארצות הברית. ב-9 באוקטובר של אותה שנה הפך הקורפוס שלו לקורפוס מוטס, ושמו שונה ל"קורפוס המוטס ה-18". ביולי 1944, בעקבות בקשה ששלח לג'ורג' מרשל, הוא הועבר לפקד על דיוויזיית השריון ה-10 ("טייגר"). ב-23 בספטמבר של אותה שנה, נשלחה הדיוויזיה שלו לחזית המערבית ונכנסה לצרפת דרך נמל שרבורג, ולאחר חודש אימונים נשלחה לחזית כחלק מהארמייה השלישית של ג'ורג' פטון.

הדיוויזיה שלו השתתפה בכיבוש מארס לה-טור ומץ מידי הגרמנים, ובפריצת קו זיגפריד. ב-18 בדצמבר 1944 נכנס צוות קרב מהדיוויזיה שלו לבסטון שבבלגיה, וחייליו היו לחיילים האמריקנים הראשונים שנכנסו אל העיר. הדיוויזיה לקחה חלק חשוב במצור על בסטון במהלך הקרב על הבליטה. בשל תפקודו המעולה בקרב הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6, אשר היה חלק מהארמייה השביעית של אלכסנדר פאץ', אשר הייתה בתורה חלק מקבוצת הארמיות השישית של ג'ייקוב דיוורס. במסגרת זו השתתף בחציית הריין ב-24 במרץ 1945, ובפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה. חייליו הגיעו למעבר ברנר בגבול שווייץ ופגשו שם את כוחות הארמייה החמישית של מארק קלארק שהבקיעו מאיטליה. הוא פיקד על הקורפוס ה-6 עד סיום המלחמה.

לאחר המלחמה
לאחר סיום המלחמה שרת מוריס במשרד המלחמה בין 1945–1948, וב-1949 מונה למפקד פיקוד הגנת הקריביים של ארצות הברית, והועלה לדרגת לוטננט גנרל (שלושה כוכבים). בתפקיד זה הוא נותר עד פרישתו מהצבא ב-1952. הוא נפטר בוושינגטון די. סי. ב-30 במרץ 1971 שמונה ימים לאחר יום הולדתו ה-81. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון בווירג'יניה (מדור 5 קבר 47).

קישורים חיצוניים

 ויליאם הנרי הריסון מוריס הבן באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה 
 

אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
גנרלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
מפקדי גייסות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
מעוטרי צלב השירות המצוין
מעוטרי כוכב הכסף
מעוטרי כוכב הארד
מעוטרי לב הארגמן
מפקדי הקורפוס המוטס ה-18
בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
אמריקאים שנולדו ב-1890
אמריקאים שנפטרו ב-1971