ז'וסטן גודאר

ז'וסטן גודאר (בצרפתית: Justin Godart; 26 בנובמבר 1871, ליון – 1956, פריז) היה עורך דין, פוליטיקאי, ראש עיריית ליון, שר בממשלת צרפת וחסיד אומות העולם מצרפת.

קורות חיים
בשנת 1899 קיבל גודאר תואר דוקטור במשפטים. בשנת 1904 החל את הקריירה הפוליטית שלו כשנבחר לתפקיד סגן ראש העירייה בליון תחת ז'אן-ויקטור אוגניו (Jean-Victor Augagneur). משנת 1914 היה סגן נשיא האספה הלאומית של צרפת. הוא היה תת-שר המלחמה, ארגן את שירותי הבריאות בצבא צרפת בתקופת מלחמת העולם הראשונה ופעל לשיקום נכי המלחמה ונפגעיה. הוא היה ממייסדיהן של אגודות רבות, בהן האגודה לזכויות האדם בצרפת , ובשנת 1918 ייסד את האגודה הצרפתית למלחמה בסרטן. הוא היה ממקימיו ומפעיליו הראשונים של ארגון העבודה הבינלאומי. בשנת 1920 השתתף בקונגרס הנשים בז'נבה והביע תמיכה בזכות בחירה לנשים.

בשנת 1926 נבחר גודאר לתפקיד סנאטור בסנאט הצרפתי מטעם מחוז רון. הוא היה שר העבודה בקואליציית השמאל בשנת 1924 תחת נשיאותו של אדואר אריו (Édouard Herriot) ושר הבריאות בשנת 1932, תחת נשיאותו של אריו.

לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה, היה בין 80 הצירים שהצביעו נגד שינוי החוקה ומתן סמכויות נרחבות לפטן.

גודאר נמלט עם אשתו לואיז וילדיהם לפומייר (Pommiers) שבמחוז רון.

עם שחרור צרפת בספטמבר 1944 מונאה גודאר לראש עיריית ליון.
לאחר פרישתו היה גודאר פעיל ובעל תפקידים בארגוני רווחה רבים. בין היתר היה פעיל להגנת מהגרים, נשיא ארגון העבודה הבינלאומי, פעיל בצבא הישע ופעיל בשורת נושאים חברתיים נוספים.

ציונות והצלת יהודים
גודאר היה מתומכי הציונות, נשיא אגודת "צרפת-פלסטין" שנוסדה בדצמבר 1925 ונשיא כבוד של הסניף הצרפתי של הקרן הקיימת לישראל. בין השאר הוא היה פעיל למען התיישבות יהודית בסוריה שהייתה נתונה תחת מנדט צרפתי. לאחר מאורעות תרפ"ט הוא הגיע בראש משלחת צרפתית לביקור בארץ ישראל. בדרכו חזרה לצרפת, דרך מצרים, אמר שבמקומות שבהם יהודים וערבים עבדו יחד הגנו פועלים ערבים על היהודים. כן ציין שבארץ ישראל יש מקום לכולם ושאין להפריד בין היהודים לערבים. בתגובה לפרסום הספר הלבן של פאספילד ביקר גודאר את בריטניה בחריפות וטען שיש להעביר את נסיגת בריטניה ממחויבותיה בפני בית הדין הבינלאומי בהאג. גודאר גם התנגד לתוכנית ליישב את יהודי אירופה במדגסקר. ביוני 1940 נתמנה לנשיא אוז"ה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה, גודאר ואשתו היו מעורבים בפעילות הרזיסטאנס ופעלו רבות להצלת יהודים מגירוש. גודאר יצר קשר אישי עם פקידי משטר וישי כדי להביא לשחרורם של כספים של הקק"ל, כספים בהם נעשה שימוש לשם הצלת יהודים. כאשר גדל הסיכון ולא התאפשר שימוש בחשבונות בנקים לצורך העברת הכספים ששימוש להצלת יהודים, לקח גודאר את הכספים וקבר אותם בחצר ביתו בפומייר.

בני הזוג גודאר שיכנו בביתם את ז'וזף פישר, נשיא הקק"ל בצרפת, ואת משפחתו, ועקב כך היו נתונים לחקירה ולמעקב. למרות זאת התערב גודאר באופן אישי, פנה לקסאבייה ולה וניסה למנוע החרמת רכושו של פישר בפריז. בני הזוג גודאר הסתירו בביתם עוד מספר יהודים, ואחת מהם אף שהתה בביתם עד השחרור.

בשנת 1951 שב גודאר וביקר בישראל.

בשנת 2003 הוכר גודאר על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

שרי ממשלת צרפת
שרי הבריאות של צרפת
חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית
צרפתים חסידי אומות העולם
מצילים בשואה: צרפת
צרפתים במלחמת העולם הראשונה
ראשי עיריית ליון
האומות המאוחדות: אישים
חברי האספה הלאומית של צרפת
צרפתים שנולדו ב-1871
צרפתים שנפטרו ב-1956