נמר זנזיבר

נמר זנזיבר (שם מדעי: Panthra pardus adersi; קרוי גם נמר אדרס) הוא כינוי לפרטים של אוכלוסייה נדירה של נמרים מתת-המין נמר אפריקאי (P. p. pardus) שתוארו בתחילה, בשנת 1932, כתת-מין נפרד על ידי הזואולוג הבריטי רג'ינאלד לניס פוקוק. בעקבות ניתוח גנטי בשנת 1990 הגיעו למסקנה שמדובר באוכלוסייה נפרדת של נמר אפריקאי אם כי עדיין התייחסו אליו אליו כתת-מין נפרד. נכון להיום, אוכלוסייה זו היא חלק מתת-המין של הנמר האפריקאי. נמרים אלו היו אנדמים לאי זנזיבר השייך לטנזניה, וייתכן מאוד כי הם נכחדו. ירידת המספרים שלהם התרחשה בעקבות סכסוך גובר והולך בין האדם לנמרים באיים, שהגיעו עד כדי השמדה מכוונת שלהם אפילו ללא תועלת כלל. המאמצים לפיתוח השימור של נמר זנזיבר באמצע שנת 1990, נגנזו כאשר החוקרים הגיעו למסקנה שאין אפילו סיכוי קטן להישרדות ארוכת-טווח של נמר זה בטבע. השרידים שנותרו מהנמר הזנזיברי הם שישה חלקי עורות במוזאונים, עור של פרט שלם לא מפוחלץ במוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון, ופרט מפוחלץ ישן במוזיאון להיסטוריה של הטבע בזנזיבר.

ביולוגיה
על פי התאוריות אוכלוסייה זו הופרדה מהאוכלוסייה הכללית של הנמר האפריקאי בעקבות עליית הגובה של פני הים שהפכה את האיים הללו למבודדים. נמר זנזיבר הפך לקטן יותר מהנמר האפריקאי כחלק מננסות איים, והמראה של פרוות השתנה במעט, כאשר חלק מהחברבורות התכווצו באופן חלקי ונהיו בעלות מראה של כתמים פשוטים וצמודים יותר אחד לשני - דומות מאוד לנקודות הברדלס. נמר זנזיבר מעולם לא נחקר בטבע כך שלא ידוע הרבה על הביולוגיה שלו, אם כי מן הסתם הוא דמה באקולוגיה שלו לנמר האפריקאי, וטרפו באיים הורכב מצביון אדרס, צביון כחול, דלקרן המושק, קולובוס אדום זנזיברי, קוף ירוק, וקופי סייקס (מהסוג גנון). נמר זנזיבר היה טורף העל באי מכיוון שלא היו בו טורפים גדולים כאריות או צבועים. הפעם האחרונה שבה נמר זה תועד בוודאות הייתה על ידי חוקר אחד בשנת 1980, וכיום רוב הזואולוגים מניחים כי המין נכחד או קרוב מאוד לכך. עם זאת מנתוני ממשלת זנזיבר נראה שהמין עדיין ניצוד על ידי המקומיים בשנת 1990 ומאז ועד היום ישנם דיווחים לא מאומתים על צפייה בנמר זה (ראה לקמן).

היסטוריה

האמונה שהייתה רווחת על ידי המקומיים בזנזיבר, היא שטורפים אלו נשמרים על ידי מכשפות וכי הם נשלחים על ידם כדי לפגוע או להזיק לתושבי הכפר. אמונה טפלה זאת הגיעה יחד עם שלל הסברים ודמיונות מפותחים על אופן התרבותו של הנמר, האימונים שלו ודרך הפגיעה שלו בכפריים. טריפות מועטות על ידי נמרים כמו גם ההימצאות שלהם סביב הכפרים כדי לטרוף אולי חיות בית, ניפחו וחיזקו את השמועות שזהו יצור רע ומזיק שצריך לחסלו לגמרי. הגידול של האוכלוסייה והחקלאות האנושית באי בתחילת המאה ה-20 הייתה אחראית במידה רבה להשתלשלות העניינים, כאשר הפלישה לבית הגידול של הנמר גרמה למפגשים תכופים יותר בין האדם לנמר, ועלייה במקרי הטריפות של חיות מבויתות. הסכסוך עם הנמרים יחד עם הפחד הגדול מהם הובילו לבסוף לסדרה של מסעות להשמדתם. אף על פי שבתחילה ההשמדה התרחשה רק באזורים בודדים, לאחר המהפכה באי בשנת 1964 היא הפכה לנפוצה ביותר, והושק אף קמפיין ממשי של אנטי כישוף עם "ציידי מכשפות" מומחים ושלל אמונות טפלות, שרדפו עד חורמה אחר הנמר שזכה לכינוי "שרץ". כתוצאה מקמפיין זה הנמר הגיעה לסף הכחדה באי.

שימור
תשומת לב רצינית למצבו של הנמר התעוררה רק בשנת 1990, ועד אז מרבית הרשויות באי דיווחו כי הוא כבר נכחד. הוקמה תוכנית שימור לנמר במפרץ צ'וואקה ויער ג'וזאני, אולם עד שנת 1997 התוכנית ננטשה לחלוטין כאשר חוקרי חיות הבר של האי לא הצליחו למצוא ראיות ממשיות לנוכחות של הנמר סביב יער ג'וזאני. פקידים מקומיים של שימור חיות הבר נשארו אופטימיים יותר לגבי מצבו של הנמר, וחלק מהם קוראים לעצמם "שומרי הנמר" ומציעים צפייה בנמר בתשלום. בדומה לכך גם תושבי הכפרים שסביב היערות באי מציעים לתיירים סיורים עם צפיות בנמר בתמורה לתשלום, אם כי עד כה אף מסע של מחפשי נמרים לא הסתיים בצפייה מאומתת על נמר זנזיבר. נתונים מנוגדים אלה מהווים דילמה רצינית לחוקרים האם ישנה תקווה לקיומו. מכיוון שבפועל נמר זנזיבר אינו תת-מין נפרד, הוא אינו מסווג על ידי IUCN ברשימות העדכניות, אך סביר להניח שלו היה אכן תת-מין הארגון היה מסווג אותו בקטגוריית (PE) - שמשמעותו היא שבעל חיים זה כנראה נכחד, אך יש סיכוי קטן שהוא קיים בדרגת השימור סכנת הכחדה חמורה. בתוכנית "נכחד או חי" בערוץ דיסקברי מצאו נמר אחד חי וכך גילו שהייתה קיימת אוכלוסייה בסתר של נמר זה.

קריפטוזואולוגיה

בדומה ליונקים אחרים שנכחדו כזאב טסמני, הדיווחים הלא מאומתים על צפייה בנמר זנזיבר פורחת מאוד באי. עד שנת 1996 ניצודו בוודאות פרטים של נמר באי, וייתכן כי הסיבה שמאז לא דווח על ציד של הנמר, הוא החשש מהרשויות של האי שאסרו ציד נמרים. ראש מחלקת השימור של האי סיפר ששמע על נמר מת שנמצא בסביבות 1998, אם כי לא היה ידוע לו האם הוא מת באופן טבעי או נורה. לאורך שנות ה-2000 היו דיווחים על קיומם של הנמרים. לדוגמה:
בשנת 2001 קצין של רשות השימור דיווח שבמהלך סיור ביער מנגרובים בצפון מערב יער ג'וזאני, הוא הבחין בעקבות של נמר ועקב אחריהן עד שנתקל בשרידים של זכר אנטילופת דלקרן המושק. הוא סיפר שהוא אסף מהאזור צואה של נמר ואחת מקרניו של הדלקרן בבקבוקים, אולם כאשר הגיעו חוקרים לבדוק זאת התברר כי הבקבוקים נזרקו במהלך ניקיון במשרדו.
בשנת 2003 דווח על נמר שנכנס ויצא מבית באזור כפרי אך חיפושים באזור לא מצאו מאומה.
בשנת 2007 דיווח פקח שימור ביער ג'וזאני ששמע עץ רועד מתזוזה של חיה כבדה על ענפיו, ולאחר מכן ראה שבין ענפי העץ תקועה גווייה אכולה למחצה של קוף סייקס שהיה ידוע כאחד מהיונקים הנטרפים על ידי הנמר באי. בראיונות מאוחרים יותר טען אותו פקח שהוא ראה את הנמר מתמתח על העץ בגובה של ארבעה מטרים מהקרקע. באותה שנה היו גם דיווחים על טריפה של תרנגולות עיזים וברווזים באזורי הכפרים.
פקח נוסף דיווח שראה נמר אחד בשולי כביש בדצמבר 2008 ובמרץ 2009 באותו אזור.

מלבד התצפיות ישנם מספר אנשים הטוענים כי הם מחזיקים ברשותם נמרים חיים. פרישת מצלמות נסתרות ביערות כמו גם קריאתו של סגן שר החקלאות של ממשלת זנזיבר על כך שמשרדו ישמח לקנות פרטים חיים של הנמר על מנת להציגם לתיירים לא העלו מאומה עד כה.

חוקרים רבים מטילים ספק גדול בתצפיות על נמרים, וטוענים שהמקומיים מתבלבלים בין נמר זנזיבר לבין הטורפים הנוספים הקטנים יותר שבאי כזבד אפריקאי וגחן סרוולניה שאף הם בעלי פרווה מנומרת. גם נוכחות של עקבות נמר מיוחסת למיני גחנים אלו. בנוסף לכך הם טוענים שהכפריים נותנים דיווחים שקריים על מנת לקבל תשלום מארגוני השימור הרודפים אחר כל שביב של מידע או על מנת לרצות חוקרים נואשים, ומסתייעים בין השאר בכך שכשהציגו לכפריים רבים תמונות של נמרים וגחניים הם לא זיהו את הנמר כטורף שנצפה על ידם.

מאידך, טוענים חוקרים אחרים כי די הגיוני שהנמר עדיין קיים למרות שאינו נצפה במצלמות, בדומה לגחן סרוולניה וזבד דקלים אפריקני שהתגלו באי רק בשנת 1997, אף שהיו ידועים זמן רב לפני כן. כמו כן הם טוענים שהעקבות שהתגלו היו ללא סימני טפרים, מה שמוכיח שהם של הנמר הנוהג להכניס את טפריו בנרתיק בעת ההליכה, בניגוד לגחניים.

בסיכומו של דבר, מסכימים גם החוקרים הפסימיים שישנה סבירות מסוימת שנותרו בחיים מספר פרטים בודדים.

קישורים חיצוניים

 מחקר מפורט על הניסיונות לאיתור נמר זנזיבר

הערות שוליים

בעלי חיים שתוארו ב-1932
טקסונים שתוארו בידי רג'ינלד אינס פוקוק
נמר
טנזניה: בעלי חיים אנדמיים