יצחק שטרן

יצחק שטרן (25 בינואר 1901 – 1969) היה רואה חשבון יהודי של מפעל האמייל הגרמני (Deutsche Emailwarenfabrik) בבעלותו של התעשיין הגרמני אוסקר שינדלר בקרקוב. שטרן היה גם ממונה על הקלדת הרשימה הידועה כרשימת שינדלר - רשימה של יהודים שהותרו להישלח למפעלו של שינדלר במקום למחנות ההשמדה, וכך שרדו את השואה (למעשה היו שבע רשימות, מתוכן ארבע ידועות שרדו).

שינדלר פגש את שטרן לראשונה ב־18 בנובמבר 1939. שטרן עבד אז כרואה חשבון עבור ג'וזף "ספ", סוכן מטעם האבווהר ועמית של שינדלר. ג'וזף תבע בעלות, בתור אפוטרופוס "Treuhander", על מקום תעסוקתו של שטרן, שהיה לפני כן בבעלות יהודית. שינדלר הראה לשטרן את מסמכי יתרות החוב של החברה ששקל לרכוש, יצרנית כלי אמייל בשם Rekord בע"מ. זו הייתה אז בבעלות קבוצת אנשי עסקים יהודים שפשטה רגל במועד מוקדם יותר באותה שנה. שטרן יעץ לו לקנות או להחכיר את העסק במקום להפעיל את החברה כאפוטרופוס תחת חסותו של ה־Haupttreuhandstelle Ost (משרד האפוטרופוסות הראשי במזרח). דבר שייתן לו יותר חופש מהתכתיבים של הנאצים - החופש להעסיק עוד יהודים.

למרות היות שטרן יהודי והיות שינדלר חבר המפלגה הנאצית, שינדלר היה נחמד לשטרן ורחש לו כבוד. בפגישה שהייתה להם במועד מאוחר יותר, שטרן הודיע לשינדלר שהוא יכול להשתמש בעבודת כפייה יהודית כדי לאייש את המפעל שלו במחיר נמוך יותר מאשר פועלים פולנים. שינדלר הבחין ביתרון ולקח את הצעתו של שטרן. מדי פעם, בעוזבו של שינדלר, נותר שטרן לנהל את המפעל לבדו והחל להעניק משרות במפעל ליהודים שהיו עלולים להחשב "לא חיוניים" וככל הנראה היו נרצחים בידי הנאצים. הוא זייף עבור מורים ואנשי רוח מסמכים ותעודות שהראו שהם לכאורה מכונאים מנוסים ופועלי מפעל.

בסרטו של סטיבן ספילברג רשימת שינדלר (1993) בן קינגסלי גילם את שטרן. בסופו של הסרט, אלמנתו של שטרן מופיעה בתהלוכה של ניצולי יהודי שינדלר מלווים על ידי השחקנים שגילמו אותם בסרט, בעת שהם מניחים אבנים על קברו של שינדלר כאות של כבוד. אחיו נתן, היה גם אחד מניצולי "יהודי שינדלר".

בעוד היחסים בין שטרן לבין שינדלר היו בתחילה יחסים עסקיים גרידא, לקראת הסוף נרקמה ביניהם חברות של ממש.

ביבליוגרפיה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

ניצולי השואה
אסירים בגטו קרקוב
יהודים פולנים
ניצולי שינדלר
שואת יהודי פולין
פולנים שנולדו ב-1901
פולנים שנפטרו ב-1969