פולמוס מכניסי רחמים

הפולמוס סביב אמירת הפיוט מכניסי רחמים הוא מחלוקת הלכתית, חוצת ארצות, שהחלה עוד בתקופת הראשונים, ונושאה הוא השאלה האם יש לומר בתפילת הסליחות של הימים הנוראים את הפיוט "מכניסי רחמים", או שמא הדבר הוא בבחינת איסור.

רקע 
מחברו של הפיוט "מכניסי רחמים" אינו ידוע, עובדה המעוררת חשד באשר לאותנטיות שלו מחד; עם זאת, הפיוט הוא קדום ביותר, ומופיע כבר בסידורו של רב סעדיה גאון, דבר המלמד על חשיבותו מאידך.

הבעייתיות, לדעת המתנגדים, היא בכך שהפיוט אינו פונה ישירות לקב"ה, אלא למתווכים (מכניסי רחמים, מכניסי תפילה, משמיעי צעקה וכו'), דבר המנוגד לעיקר החמישי בשלושה עשר עיקרי אמונה שכתב הרמב"ם.

בתקופת הראשונים, החלו הרהורים בקרב חכמי ישראל, אם ראוי לומר פיוטים המכוונים אל המלאכים, אך אף אחד לא אסר את אמירתם. מי שהעלה את הספקות על הכתב, כגון: צדקיה בן אברהם, מנחם ציוני, או מהר"י ברונא, קבעו כי אין כל פסול באמירת הפיוט, ואין בו משום שיתוף שם שמים.

הראשון שהביע את התנגדותו בכתב היה רבי יוחנן טרייוויש. אמנם את פיוט זה לא מצא לנכון לאסור, שכן: .

אך על שאר הפיוטים שאינם מכוונים לקב"ה, כתב בחריפות:

.

תפילות למלאכים ולמשרתי עליון
בסדר התפילות והסליחות לימים הנוראים מופיעים עוד פיוטים רבים, אשר אינם מופנים לקב"ה, אלא למלאכים, למידות, לאבות, לידידי ה', ועוד. פיוטים אלו נכתבו על ידי משוררים ידועים, בדורות קדומים, ומצויים בספרי התפילה.
 . הפיוט חובר על ידי רבינו שמואל הכהן, ונאמר בקהילות האשכנזים באחד בימי הסליחות של ימים נוראים, ובקצת קהילות גם באחד מימי בה"ב.
 . מחבר הפיוט: אמיתי בן שפטיה. הפיוט נאמר בקהילות האשכנזים באחד מימי הסליחות של ימים נוראים, ובתפילת נעילה ביום כיפור.
 . חובר על ידי שמעון הגדול ממגנצא, מחבר של פיוטים רבים, ביניהם ברוך ה' יום יום. נאמר בקהילות האשכנזים בסוף סליחות של אחד מימי עשרת ימי תשובה.
 . המחבר אינו מוכר, אך על פי האקרוסטיכון שמו 'שלמה בן מנחם'.
 . חובר על ידי 'יואל בן יצחק' מבעלי התוספות. נאמר לפי חלק מהמנהגים בסליחות לערב ראש השנה.
 . נאמר לפי חלק מהמנהגים בסליחות לערב ראש השנה.
 . מתוך תפילת נעילה בקצת קהילות.

שורה דומה מופיעה בפיוט הידוע, שנוהגים לשיר בליל שבת, שלום עליכם:

 .

דעותיהם של ראשונים ואחרונים 
עוד בתקופת הראשונים, ובמשך דורות, עמד הפיוט "מכניסי רחמים" במרכזו של פולמוס, בו השתתפו רבים מחכמי ישראל. נושא המחלוקת היה האם מותר לומר את הפיוט, או שהדבר אסור, שכן הפיוט מעיד על חוסר אמונה.

שורש הבעיה הוא, היותו של הפיוט סותר לכאורה את העיקר החמישי, משלושה עשר עיקרי אמונה של הרמב"ם:

.

כמו כן, לכאורה הפיוט מנוגד למאמר חז"ל בירושלמי:

.

במהלך הדורות נשמעו דעות לכאן ולכאן, ואף נכתבו מכתבי התנגדות, ומכתבי תשובה. לראשונה, מופיע הפיוט בסידור התפילות שערך ראש ישיבת סורא, רב עמרם גאון, וזה מעיד כי בוודאי לא התנגד לאמירת הפיוט. לאחריו, מופיע הפיוט ב"סידור לכל השנה כמנהג טרוייש", וגם בשיבולי הלקט, ספרו של רבי צדקיה בן אברהם הרופא, כתוב שאומרים "מכניסי רחמים", ואין בכך משום שיתוף שם שמים. בתשובה ששלח רב שרירא גאון לקהילת יהודי פאס, בנושא עצירת גשמים, מסר להם סדר תפילה, ובו כתב שיש לומר גם את הפיוט מכניסי.

בנוסף, רש"י כתב "לעולם יבקש אדם רחמים שיהו הכל מאמצים את כחו שיסייעוהו מלאכי השרת לבקש רחמים ושלא יהו לו מסטינים מלמעלה". לפי רש"י זה, נראה שאין איסור בכלל לבקש מהמלאכים שיכניסו את תפילותיו.

המהר"ל מפראג כתב שאין לומר את הפיוט בצורתו המקובל, ויש לדלג עליו או שיש לשנות את הנוסח, והחת"ם סופר העיד על עצמו, שהוא מאריך בתפילת נפילת אפיים, כדי להימנע מלומר את הפיוט. האגרות משה והציץ אליעזר הביאו בספריהם סברות מנוגדות, אך לא הכריעו בשאלה.

המחלוקת בקהילת טריאסטה

הפיוט והרפורמה ביהדות

יישוב אפשרי 
בסדור אוצר התפלות נטען כי אין באמת מחלוקת בין הראשונים. לדעתו, כולם מסכימים שאין להתפלל למלאך שישפיע עלינו, כי אין בידו לעשות שום דבר על דעת עצמו, אלא שאמירת מכניסי רחמים הינה בקשה שיכניס המלאך את תפילתינו לפני הקב"ה, ומותר לפיכך לדעת כל הראשונים.

טענה אחרת היא כי פיוט זה (ופיוטים כדוגמתו) איננו מכיל באמת פניה למלאכים ולמתים וכי זוהי בעצם דרך עקיפה לפנות אל הקב"ה עצמו.

שהרי בעת שפונה אל המלאך ודאי גם הקב"ה שומעו, והרי הוא כאדם שחטא כנגד פלוני ובוש לחלות פניו ולפייסו ועל כן פונה לאוהבו המצוי אצלו תמיד, ואומר לפניו כי נשבר ליבו בקרבו וכמה בוש הוא במעשיו ומפציר בו לפייס רעהו. ואותו פלוני מצוי שם אף הוא באותה שעה ומששומע תחנוניו ורואה כי בוש ונכלם הוא מפניו נכמרים רחמיו ונרצה לו.

לקריאה נוספת 
 הרב שלמה שפרכר, הפולמוס על אמירת 'מכניסי רחמים', בתוך: ישורון, כרך ג' (אלול תשנ"ז), עמ' תש"ו והלאה

קישורים חיצוניים 
 שמחה עמנואל, על אמירת פיוט 'מכניסי רחמים', המעיין, תשרי ה'תשנ"ח, באתר דעת

הערות שוליים 

פולמוסים הלכתיים