סולומיה קרושלניצקה

סוֹלוֹמִיָה אמברוסייבנה קְרוּשֶלְנִיצְקַה (באוקראינית: Соломія Амвро́сіївна Крушельницька, 23 בספטמבר 1872, ביליאבינצי, אוקראינה - 16 בנובמבר 1952, לביב, אוקראינה) הייתה זמרת אופרה אוקראינית, סופרן בולטת בראשית המאה ה-20.

ביוגרפיה
קרושלניצקה נולדה בכפר בשם בִּילְיאבִינְצִי, בנפת בוצ'אץ', מדרום-מערב לטרנופיל, באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום אוקראינה). אביה היה כומר ממוצא אצילי של הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית. בילדותה הרבתה משפחתה של קרושלניצקה לנדוד בין יישובים רבים. לימים התיישבה המשפחה בכפר בשם בילה, מצפון לטרנופיל. כתוצאה מנדודי המשפחה, סיפרה הזמרת, למדה בילדותה שלל שירי עם מהכפריים שבשכנותם גרה.

בשנת 1891 החלה ללמוד בקונסרבטוריון של לביב, וסיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1893. עוד במהלך לימודיה הופיעה בתפקיד לאונורה בהפקת האופרה של לביב של "לה פבוריטה" מאת דוניצטי, וזכתה לשבחים.

בשנת 1904 זכתה לתהילה כש"הצילה" את האופרה "מאדאם באטרפליי" מאת ג'קומו פוצ'יני: האופרה נחלה קריאות בוז מן הקהל בהצגת הבכורה בלה סקאלה במילאנו, אולם גרסה משוכתבת מקץ שלושה חודשים בכיכובה של קרושלניצקה קצרה תשואות בברשה.

בעת לימודיה במילאנו, בבית הספר L'Armonia, הקדישה זמן גם להתכתבות ערה עם חברים ומכרים, על גורל אוקראינה, על המכשולים בחיי התרבות, ועל ספרים שקראה. היא אף הופיעה בקביעות בהפקות בית הספר.

כשערכה סיבובי הופעות, הייתה מסוגלת לשיר בארבע או חמש הפקות שונות באותו שבוע. היא הצליחה ללמוד תפקידים באופרות חדשות תוך יומיים, ולעצב את אופי התפקיד תוך שלושה-ארבעה ימים נוספים. לאורך הקריירה, שרה קרושלניצקה למעלה מ-60 תפקידים שונים.

קרושלניצקה הייתה פעילה בקידום יצירות מאת מלחינים בני זמנה, וכן בהצגתן של אופרות  ריכרד וגנר. בשנת 1902 זכתה להצלחה בפריז באופרה "לוהנגרין" . בשנת 1906 קטפה שבחים רבים  בלה סקאלה במילנו באופרה "סלומה" מאת ריכרד שטראוס בניצוחו של ארטורו טוסקניני. בהופעותיה הגיעה לארצות רבות ב אירופה, במצרים, אלג'יריה, ארגנטינה, ברזיל, צ'ילה ועוד.

בשנת 1910 נישאה לצ'זרה ריקוני, עורך דין איטלקי. בשנת 1920, בשיא הקריירה שלה, חדלה מלהופיע על במות האופרה. שלוש שנים לאחר מכן החלה לזיר בקונצרטים. שליטתה בשמונה שפות אפשרה לה לשלב שירים בשפות רבות, בהתאם למדינה שבה הופיעה.

באוגוסט 1939, לאחר מות בעלה, עזבה קרושלניצקה את איטליה וחזרה ללביב, שם התגוררה עד מותה בשנת 1952. כמה שבועות לאחר ששבה ללביב, הגיעו כוחות הצבא האדום לעיר, מכוח הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. המינהל הסובייטי הלאים את ביתה. לאחר מלחמת העולם השנייה החלה קרושלניצקה ללמד בקונסרבטוריון בעיר. בשנת 1951, הוכרזה לאמנית מצטיינת של הרפובליקה הסובייטית של אוקראינה, ובשנת 1952, זמן קצר לפני מותה, הועלתה לדרגת פרופסור מן המניין בקונסרבטוריון. תלמידיה ועמיתיה מייחסים לה חמלה ואנושיות בהוראה.

אחייניתה הייתה אירה מלניוק, אף היא זמרת אופרה ידועה.

הנצחה
במאה ה-21 נקרא תיאטרון האופרה והבלט של לביב על שמה. 
1963 - הבית שבו נולדה הפך למוזיאון   
1966  - הופק באוקראינה הסובייטית סרט תיעודי על אודותיה, 
1983  - הופק בקייב סרט בשם "שיבת הפרפר" (רמז לאופרה "מאדאם בטרפליי" של פוצ'יני).

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

זמרי סופרן
זמרות אופרה
נשים אוקראיניות
נוצרים יוונים-קתולים
ילידות 1872
נפטרות ב-1952