כנסיית מרים של הגרמנים

כנסיית מרים של הגרמנים (לטינית Santa Maria Alemannorum), המכונה גם "האכסניה הגרמנית", הייתה כנסייה צלבנית, שלצידה פעלו אכסניה ובית חולים, ואשר שכנה בתקופת ממלכת ירושלים ברחוב הגרמנים ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים. כיום שוכנים שרידי הכנסייה ברחוב משגב לדך, סמוך למקום מפגשו עם רחוב חיי עולם.

היסטוריה
הכנסייה נבנתה בשנים 1127-1128 בידי אבירים גרמנים, אשר ניסו משך זמן רב להקים מסדר גרמני מנותק מהמסדר ההוספיטלרי. האתר שכן בלב הרובע הגרמני בעיר הצלבנית, ופעל עד כיבוש ירושלים בידי צלאח א-דין בשנת 1187. בשנת 1198 זכו האבירים הגרמנים בהכרת האפיפיור וייסדו את המסדר הטבטוני, ששמו המלא אזכר את הכנסייה: "Ordo domus Sanctæ Mariæ Theutonicorum Hierosolymitanorum" ("מסדר בית האחים הטבטונים של מרים הקדושה בירושלים"). 

בחיבור "לה סיטה דה ז'רוזלם" נרשם כי: 
 
מקור נוסף אודות הכנסייה נמצא בכתביו של הנוסע יוהאן מווירצבורג (Johann von Würzburg), אשר ביקר בירושלים בשנת 1165, וכתב כי:

הבישוף של עכו, ז'ק דה ויטרי, הוסיף וכתב במאה ה-13: 

המכלול חודש בתקופה הממלוכית ושימש כחנקה.

גילוי ושימור האתר
האתר נתגלה לראשונה בסקר בריטי שנערך בשנים 1867-1869, אך נשכח. הוא התגלה מחדש בשנת 1968 בידי הארכאולוג אהוד נצר, תוך כדי פעולות שיקום הרובע היהודי לאחר מלחמת ששת הימים.

בשנות ה-70 של המאה ה-20 גייסה הקרן לירושלים תרומות לשם שיקומו של האתר ולהקמת גן ארכאולוגי בתחומו, והעבירה את כספי התרומות לחברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי. עם העברת הכספים מהקרן לידי החברה בשנת 1976, שלחה החברה לקרן מכתב, בו היא מאשרת כי יעוד השטח על-פי תוכנית המתאר הוא גן ציבורי, וכי החברה לא תיזום את שינוי יעוד השטח ותדאג לאחזקתו התקינה של הגן.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 מכרה החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי ארבעה אתרים בעלי ערך היסטורי וארכאולוגי לגופים פרטיים, ובהם גם את אתר כנסיית מרים של הגרמנים שנמכר לישיבת אש התורה. מכרז המכר התיר להרוס את האתר הארכאולוגי כדי להרחיב את הישיבה. ב-3 בדצמבר 2000 פנתה הקרן לירושלים לבית המשפט העליון כדי שימנע את המכירה. ביום 26 בדצמבר 2005 הודיעו חברת הרובע והישיבה כי נסחו ביניהן הסדר לפיו הסכם חכירת המישנה שנכרת ביניהן יתוקן על-פי הקווים הבאים:
 
לאור זאת דחה בית המשפט העליון את העתירה ביום 10 בדצמבר 2009. עם זאת, דלת האתר ננעלה על ידי אנשי ישיבת אש התורה, והכניסה אליו בלתי אפשרית. 

אתר הכנסייה הוא אחד מ-20 אתרים המוכרזים כמונומנטים בעיר העתיקה, ומיועדים לשימור על פי תוכנית המתאר החדשה לעיר העתיקה. כחלק מתוכנית שימור המונומנטים ותחזוקתם, החלו בפברואר 2009 עבודות שימור לייצוב שרידי הכנסייה.

האתר
במרכזו של האתר שכנה הכנסייה, מצפון וממזרח לה נצבה אכסניה, ובמבנה הצמוד לה מצידה הדרומי פעל בית החולים בקומה הראשונה, ומעליו אולם הכינוסים ומגורי ראש המנזר (בניגוד למצב כיום, חלק זה של המתחם הגיע כנראה עד רחוב משגב לדך). 

תבנית הכנסייה הפונה מזרחה לעבר הר הבית, היא כשל בזיליקה שבה שלושה מעברים המסתיימים בשלושה אפסיסים. אורכה כ-20 מטרים ורוחבה 12 מטרים. חלון האפסיס המרכזי רחב ונמוך והחלונות באפסיסים הצדדיים כפולים (שני חלונות בכל אחד מהאפסיסים). בקיר המערבי של הכנסייה קרועים שלושה פתחים: הפתח המרכזי גבוה ורחב, פינות המזוזות מעוגלות בצורת חצי עמוד. הפתח הצפוני והדרומי נמוכים ופשוטים יותר, והראשון נבנה מעל בור מים חצוב. בקיר הצפוני נקבעו ארבעה פתחים שהוליכו אל מבנה האכסניה, ובקיר הדרומי פתח רחב, שחיבר את חלל הכנסייה אל אולם הכינוסים שמדרום לה. מתחת לאפסיסים נמצא מבנה תת-קרקעי שגובהו כ-5 מטרים, ובחלק התחתון של האפסיס הצפוני שרדו פרסקאות.
בחפירות שנערכו במקום נמצאו פסיפסים והארכאולוג מאיר בן דב סבור שבאתר שכנו הפרטוריום וכנסיית המשפט הביזנטית, הנזכרת במפת מידבא בשם "האגיה סופיה".

לקריאה נוספת
 שלמה לוטן, חשיפת צפונות מתחם כנסיית מרים הגרמנית בלב הרובע היהודי בירושלים, חידושים בחקר ירושלים 16, 2011, עמ' 369-376.

קישורים חיצוניים

 כנסיית מרים של הגרמנים באתר רשות העתיקות

הערות שוליים

הרובע היהודי
העיר העתיקה: כנסיות ומנזרים
מרים של הגרמנים