לילית אפורה

לילית אפורה (שם מדעי: Strix nebulosa) היא מין דורס לילה ממשפחת הינשופיים הנפוץ בחצי הכדור הצפוני. היא שוכנת ביערות הצפון, ומעדיפה לדור בסמוך לאזורים פתוחים שבהם היא נוהגת לצוד. הלילית האפורה נמנית עם דורסי הלילה הגדולים ביותר, ואולי אף הגדולה שבהם. נוצותיה משוות לה חזות גדולה. הן מנומרות בגווני אפור, חום ולבן, ומאפשרות לה להסתוות היטב בבית הגידול שלה.

האוכלוסייה העולמית מונה כ-60,000 פרטים, לפיכך מצב השימור שלה מוגדר ללא חשש. המין מוגן בחוק הפדרלי של ארצות הברית ובחוק המדינתי של אלסקה. הלילית האפורה נבחרה לציפור הרשמית של  מניטובה, אחד מחמשת המחוזות של קנדה.

היסטוריה של המין ומיון 
הלילית האפורה שייכת לסוג "לילית" ממשפחת הינשופיים, שיש בו 24 מינים נוספים.

גודלה הניכר של אוכלוסיית הלילית האפורה הצפון-אמריקנית בעבר, תרם כפי הנראה לעובדה כי תוארה לראשונה בשנת 1772 על ידי חוקר הטבע יוהאן ריינהולד פורסטר (Johann Reinhold Forster), באזור מפרץ הדסון שבאונטריו, קנדה. הקן הראשון של הלילית האפורה תועד בשנת 1826 על ידי ג'ון ריצ'רדסון (John Richardson) באזור ימת הדובים הגדולה (Great Bear Lake) שבטריטוריות הצפון-מערביות של קנדה. אוכלוסייה זו הפכה ברבות הימים לתת-המין Strix nebulosa nebulosa, ולמין עצמו הצטרפו שני תת-מינים נוספים: האחד, S. n. lapponica, ששמו ניתן לו על ידי חוקר הטבע השוודי קארל פטר טונברג (Carl Peter Thunberg) בשנת 1798, 26 שנים לאחר שתועד תת-המין הראשון, והשני, S. n. yosemitensis, אשר הופרד מתת המין הראשון על סמך מחקרי דנ"א ומאפיינים התנהגותיים.

תפוצה ובית-גידול 
תפוצת הלילית האפורה מתפרשת על פני חצי הכדור הצפוני בחלקים מאירואסיה ומצפון אמריקה. היא מין הלילית היחיד שחי הן בעולם החדש והן בעולם הישן, ואחד ממיני דורסי הלילה המעטים החיים בשני חלקיו של האזור ההולארקטי (האזור הנארקטי והפלארקטי). היא שוכנת ביערות הטייגה, ומעדיפה במיוחד לשהות ביערות האשוחית והאורן, המשקיפים על שטחים פתוחים שבהם היא יכולה לצוד, כגון ביצה מיוערת, כרי דשא או אזורי בירוא יערות.

תפוצת תת-המינים 
S. n. nebulosa – תפוצתו משתרעת ממרכז אלסקה, מזרחה על פני מרכז ורוב דרום קנדה ועד לקוויבק, ודרומה להרי הרוקי, איידהו, מערב מונטנה, וויומינג וצפון-מזרח מינסוטה.
S. n. yosemitensis – תפוצתו מתרכזת ברכס ההרים סיירה נבדה, ובעיקר בפארק הלאומי יוסמיטי.
S. n. lapponica – תפוצתו משתרעת מצפון אירופה, דרך הרי אורל וסיביר ועד צפון קמצ'טקה שבמזרח הרחוק הרוסי; דרומה לליטא, דרך צפון קירגיזסטן, צפון מונגוליה, צפון-מזרח סין ועד האי סחלין.

מאפיינים גופניים 

הלילית האפורה היא ינשוף גדול ממדים, אולם חזותה החיצונית אינה מעידה על המסה האמיתית שלה, שכן נפחן ואורכן של נוצותיה משווים לה מראה של ציפור גדולה. אורכה ומוטת כנפיה הופכים אותה לינשוף הארוך בצפון אמריקה, ולגדולה מבין הליליות, אך משקלה נמוך מזה של אוח השלג ואוח וירג'יניה. נוצותיה צפופות בעיקר בחלקים הרגישים שבגופה – בטנה, ראשה ורגליה – ומספקות לה חיפוי מפני האקלים הקר השורר בבית הגידול שלה ומפני טרף הנאבק בה. עובי הנוצות בחלקו העליון של ראשה עשוי להגיע לכדי 10 סנטימטרים. ככל הליליות, ראשה עגול וחסר ציצות אוזניים, והיקפו יכול להגיע עד ל-51 סנטימטרים.

מופע נוצותיה מסייע לה להתמזג בנוף החורפי של בית הגידול שלה, המאופיין בגזעים ובענפים אפרפרים לבנים העטויים בחזזיות. פרצוף השמע הבהיר שלה הוא הגדול מבין פרצופיהם של שאר הדורסים. את מרכז פניה מקיפים שישה או יותר מעגלים קונצנטריים חומים. עיניה צהובות ומוקפות בחצאי סהר שחורים, ואלו מוקפים בחצאי סהר לבנים גדולים יותר, היוצרים צורת X שקצותיו מעוקלים כלפי חוץ. המקור בגווני שנהב עד צהוב. הוא מוקף בנוצות שחורות הנראות כזקן ומשני צדדיו נוצות לבנות שצורתן כצורת שפם. בשל כך, מכונה הלילית בשפה הגרמנית בשם Bartkauz שמשמעותו "ינשוף מזוקן". מתחת לפניה מופיעים שני כתמים לבנים אופקיים וביניהם כתם שחור, הנראים כמין סינר התוחם את צווארה. הנוצות שבראשה ובחלקו העליון של גופה בגווני אפור. הן מעוטרות בצפיפות בפסים ובכתמים חומים ולבנים בלתי סדירים. מעורפה ומטה העיטורים צפופים פחות ומאופיינים בפסים אנכיים כהים. בטנה בהירה יותר ומפוספסת בגוונים כהים.

תת המין הצפון אמריקני כהה וחום יותר מתת-המינים האחרים. בחלקו העליון מופיעים עיטורים פחות ברורים, ובחלקיו התחתונים מופיעים עיטורים רבים ומובהקים יותר. גבותיו הלבנות וזקנו השחור בולטים פחות. לעומתו, פניו של תת-המין S. n. lapponica אפורות פחות ופסיו בחלקו התחתון נעלמים בהדרגה. הוא בהיר יותר, אך מנגד, עיטוריו בולטים יותר. אצל המין נצפו סטיות במופעי הנוצות הנורמליים: אצל מספר פרטים נמצא מחסור מסוים בפיגמנטים (Leucism), ופרט אחד אף אובחן כמלניסטי. כמו כן תועדה הכלאה עם אוח וירג'יניה.

היא נחשבת לינשוף פרימיטיבי יחסית למרבית ינשופי צפון אמריקה האחרים, הואיל וחלק מהפרטים נולדים עם טפרים או הקרנות דומות במפרק כף היד של הכנף. אולם, בניגוד להואצין הדרום אמריקאי ולטוראקיים האפריקאים להם מבנים דומים, לטפריה אין תפקיד ממשי כמסייעי טיפוס ותנועה. בשל כך, סביר כי תוספות אלו הן שרידי איברים קדומים, הדומים לאלו של הדינוזאורים המנוצים המעופפים.

התנהגות 

גודל גופם ומשקלם של הלילית האפורה ושל רבים ממיני דורסי הלילה, מאפשרים להם לעוף בקלילות. מערכת שיווי המשקל של הלילית האפורה מאפשרת לה לעמוד ביציבות גם על ענפי עץ דקיקים הגדלים בצמרתו.

כרוב דורסי הלילה, וכנובע משמם, הלילית האפורה פעילה בעיקר בשעות הלילה, ולעיתים גם בדמדומי הערב ולפני עלות השחר. בעונת הרבייה היא פעילה לעיתים גם בשעות היום. בזמן מנוחה, היא מצטנפת על ענפי עץ, לרוב בסמוך לגזעו או לחופתו, ומקפלת קמעה את פרצוף השמע שלה כדי להסתוות באופן אופטימלי.

צלילים
הלילית האפורה משמיעה את קולה בתדירות שונה מזו של רוב דורסי הלילה. קריאתה מורכבת מסדרת המיות עמוקות, שוות אורך ומרווח, אשר מספרן יכול להגיע עד ל-12. כל סדרה נמשכת כ-6 עד 8 שניות, ומרווח הזמן הממוצע ביניהן הוא 33 שניות.

קריאת הזכר נמשכת בין 8–10 שניות ומורכבת מרצף של 10–12 המיות רכות ועמומות מעט, והמרווח ביניהן הוא כ-0.6 שניות. קריאתו מתחילה באופן חרישי ובהדרגה מתווספות לה עוד ועוד המיות. המיית הזכר יכולה להישמע בלילות שקטים עד מרחק של כ-400 מטרים. לזכר צורה נוספת של ביטוי קולי, שאותו הוא משמיע לעיתים קרובות ליד הקן, כאשר הוא מביא לבת זוגו מזון או כאשר הוא מתעתד להזדווג איתה. תקשורת זו נשמעת אף היא כרצף המיות עמוקות, אך מהירות יותר.

קריאת הנקבה דומה לזו של הזכר, אך היא צרודה למדי וצלילה גבוה יותר. קריאה זו שכיחה אצל נקבות רווקות ולפעמים מושמעת גם בעת ההזדווגות. היא משמיעה מעין ציוץ כאשר היא מפצירה בזכר להגיש לה מזון או כשהיא מנסה לתקשר עם פרט רחוק ממנה.

הגוזלים מפיקים צווחות בנות הברה או שתיים, והבוגרים משמיעים צלילים נוספים שהם קרקורים, ציוצים וקולות גרוניים.

טריטוריה ונדידה
גודל הטריטוריה של הלילית האפורה מותנה בכמות המזון המצויה בשטח, בצורת השטח ובגורמים נוספים. במקרים אחדים תועדו טריטוריות שגודלן נע בין 10 ל-25 קמ"ר, ומנגד תועדו טריטוריות קטנות יותר בגודל 2.6 קמ"ר ואף בגודל 0.47 קמ"ר. ללילית האפורה אין נטייה לנדוד, אלא לדור במקום מסוים לאורך זמן, כל עוד המזון מצוי בו. הצורך לנדוד מושפע מהתנודות בגודל אוכלוסיית הטרף המצוי בקרבתה: בתקופות חורפיות שבהן ניכר מחסור בטרף, היא תרה אחר מקום שבו הטרף מצוי בשפע רב יותר, ולפיכך היא משתקעת באזורים המרוחקים מגבולותיה הרגילים. ניתן למצוא אותה במקומות שונים, כגון במדינת ניו יורק, בצפון נורווגיה, בדרום פולין, באוקראינה ובצפון-מזרח גרמניה.

תיעוד מספר ממצאים של נדידת הלילת האפורה
בפארק הלאומי יוסמיטי, מעדיפה הלילית לדור ברום בינוני, באזור המעבר שבין היער לכרי הדשא, ובחורף היא עפה במורד ההר אל שטחים לא מושלגים ששם אספקת הטרף גדולה יותר.
עקב התנוונות אוכלוסיית הנברנים מדי 3 עד 5 שנים בדרום-מזרח מניטובה, רבות מן הליליות האפורות עוברות לצפון ולצפון-מזרח בחיפוש אחר מזון. פרטים אחדים נדדו כ-700 ק"מ צפונה, ותועדו שוב לאחר 2–3 שנים עם שובם חזרה, לעיתים לאותו קן, לאחר שאוכלוסיית הנברנים גדלה שוב.
פרט שאינו בוגר דיו נדד כ-753 ק"מ מוויניפג למינסוטה, ונקבה אחת משוודיה נמצאה כשבע שנים מאוחר יותר ברוסיה, במרחק של כ-900 קילומטרים מהאזור שבו טובעה.

בעונת החורף הלילית האפורה נוטה לעבור מבתי הגידול הרגילים שלה ולשהות בקרבת בתי חוות וכרי דשא.

כאשר היא מותקפת או כשפולש חודר לשטחה, מעדיפה הלילית האפורה לעופף אל מחסה המצוי בנבכי היער ולא להיאבק. אם אינה מצליחה להתחמק ממנו, היא פורשת ומנמיכה את כנפיה, מקישה במקורה ומנפחת את נוצותיה כדי לשוות לעצמה חזות מאיימת. בימי החורף שבהם המזון מלוקט בדוחק, מפגינה הלילית האפורה התנהגות לוחמנית המסייעת לה להבריח דורסים אחרים, ולעיתים אף להרוג אותם.

תזונה 
בשל גודלה, מתמחה הלילית בציד נברנים – מכרסמים קטנים הדומים לעכבר, המהווים כ-98% מהתפריט שלה. במניטובה, אחת מפרובינציות קנדה, היא ניזונה בעיקר מנברן השדות מהמין Microtus pennsylvanicus. עם זאת, במקומות שבהם הנברנים אינם מצויים, מהווים בעלי חיים אחרים את חלק הארי של מזונה: בקליפורניה לדוגמה, היא ניזונה מחולדי שק, הגדולים באופן ניכר מנברנים. לעיתים טורפות הליליות חדפים ולעיתים נדירות גם ציפורים אחרות, צפרדעים וחסרי חוליות כגון חיפושיות, ואף פגרי יצורים גדולים יותר.

בדומה לדורסי לילה אחרים, מעדיפה הלילית האפורה לשחר לטרף ממקום גבוה. היא משקיפה לעבר שטח הציד שבקרבתו היא אורבת, ומאזינה לסובב אותה בעזרת פרצוף-השמע הגדול שלה. חוש שמיעתה החד מאפשר לה לאתר את מיקומו המדויק של הטרף, גם אם הוא חבוי תחת שכבת שלג בעובי 25 ס"מ ובמרחק 30 מטרים. חוש הראייה שלה חד אף הוא, והיא מסוגלת להבחין בטרף הנמצא במרחק של עד כ-90 מטרים ממנה.

כאשר הלילית מאתרת טרף אפשרי, היא דואה מעליו מספר רגעים, מתנפלת עליו בצלילה, לופתת אותו ברגליה ומסתייעת בטפריה השחורים והארוכים כדי ללפות שטח נרחב מגופו. יש בכוחה לשבור קרום שלג המסוגל לשאת אדם שמשקלו כ-80 קילוגרמים, ובכוחה לחדור לעומק של כ-45 סנטימטרים. בזמן הצלילה מותירה הלילית האפורה סימנים על השלג באמצעות כנפיה, המעידים על הימצאותה באזור.

לילית אפורה יחידה מסוגלת לצרוך כ-1,400 נברנים בשנה. כאשר היא חשה רעב, החשש שלה מבני אדם פוחת. דוגמה מובהקת לכך היא תיעוד של לילית אפורה מפנסילבניה שצדה טרף סמוך מאוד לקרבת בני אדם, ואף הסכימה ליטול מידיהם פגרי עכברים שהוצעו לה.

רבייה 
תהליך החיזור של הזכר אחר הנקבה, מתבצע כאשר הלה נושא בפיו בשר ציד בתקווה כי הנקבה תיאות לקבל את מנחתו. אם תקוותו מתממשת, נוצר ביניהם קשר שבמהלכו הם מזדווגים. רוב בני הזוג הם מונוגמיים כל עוד נמשכת עונת הרבייה. הם מצטנפים יחדיו על ענפי העץ ובדרך זו הם מפגינים את חיבתם זה לזה.

מין זה אינו בונה את קיניו בעצמו, כך שזוגות רבים של ליליות אפורות נוטים לקנן בקינים שננטשו על ידי עופות אחרים, כגון העקב, הנץ גדול והעורב השחור. על אף שהלילית אינה צריכה להשקיע מאמץ בבניית הקן, שכרה יוצא בהפסדה, שכן לעיתים קרובות הביצים נשברות כתוצאה מנפילתן ממבנהו הרעוע של הקן הנטוש, שאינו עומד במעמסת הקינון. לכן, כאשר היא מוצאת מקומות קינון כגון גזע עץ שבור, סבך הנוצר ממחלת הצמחים מטאטא המכשפה, וקינים שנוצרו על ידי אדם, גוברים הסיכויים להישרדות מקום הקינון. לעיתים רחוקות היא מקננת גם על סלעים, בתוך גומחות בקרקע הסמוכות לגזע עץ, על גבי ערימות חציר ובמבנים. כשהמזון אינו מצוי בשפע, זוגות אחדים מעדיפים לא לקנן כלל.

הטלת הביצים נעשית בדרך כלל בין מחציתו של חודש מרץ לחודש אפריל, ולפעמים יכולה להתמשך עד חודש יולי. גודל התטולה הוא לרוב כ-3 עד 6 ביצים. צבען צחור כשלג ומשקלן כ-50 גרם. בדומה לגודלה של הטריטוריה, כך גם גודל התטולה מושפע אף הוא מזמינות המזון. לפיכך ציפור רעבה שבחרה לא לנדוד, עלולה לספק תטולה קטנה במיוחד, או להימנע מרבייה כלל וכלל. הטלת הביצים בקן, מתבצעת בהפרש של יום עד שלושה בין אחת לשנייה. הנקבה נשארת בקן ודוגרת באופן רצוף על הביצים. כעבור חודש, בוקעים הגוזלים במרווחים שווים למרווחים שבהם הוטלו הביצים. הטיפול בצאצאים נעשה בשיתוף פעולה בין הזכר לנקבה: לאחר ההטלה היא מגדלת את גוזליה, ועוזבת אותם רק כדי לעשות את צרכיה ולפלוט צנפות. הזכר יוצא לתור אחר מזון, ובחזרתו הוא מאחסן את עודפי המזון על שפת הקן. במשך תקופת הקינון משפחת הלילית האפורה צורכת כ-15 עד 25 נברנים ביום. על כן, כדי לשמר את כוחותיו, ניזון הזכר מטרף בגודל קטן, ואת רוב הטרף הגדול שלכד הוא מביא לקן. הנקבה חותכת פיסות קטנות מן הטרף ומאכילה את הגוזלים. עם גדילתם נאלץ הזכר לצוד אף במשך היום כדי לספק את דרישות בני משפחתו. כאשר אינו תר אחר טרף, הוא נח בעלוות עץ סמוך.

הגוזלים נולדים עיוורים. פלומתם לבנה, עורם ורוד, גוון עיניהם צהוב בהיר ומשקלם כ-40 גרם. הם פוקחים את עיניהם בהגיעם לגיל ארבעה עד שישה ימים. במשך הזמן מופע הנוצות אפור יותר, ומוכתם בלבן, וכן פניהם עוטות גוון אפור כהה. במשך השבועיים הראשונים לחייהם, אמם מקפידה על ניקיון הקן. היא בולעת שאריות מזון, קליפות ביצים, צנפות ואת לשלשת גוזליה.

עם הגיעם לגיל שבועיים משקלם מגיע לכחצי קילוגרם, ובסביבות מחציתו השנייה של החודש הראשון לחייהם (20–29 יום), הם מוסיפים כ-100 גרמים למשקלם ומתחילים לחקור את סביבת הקן, אף על פי שאינם מסוגלים עדיין לעוף. הם יוצאים בהדרגה מהקן, כיוון שכל אחד מהם בוקע בזמן אחר ונמצא בשלב התפתחותי שונה. הגוזלים צועדים בעידוד האם על שפת הקן, טופחים בכנפיהם ואוחזים בקצותיו עם טפריהם, עד אשר הם אוזרים אומץ וקופצים ממנו. בדרכם חזרה הם מפעילים את כושר הטיפוס שלהם, כיוון שהם נאלצים לשוב לקן במעלה העץ. אמם מגוננת עליהם בחירוף נפש, ומרחיקה באיומים כל פולש. אם איומיה נופלים על אוזניים ערלות, מצטרף הזכר לפעילות והם מסתערים יחדיו על כל יצור המהווה סכנה לגוזליהם. בני זוג נצפו תוקפים עורבים שחורים ליליות אפורות, עקבים אדומי-זנב, ניצים גדולים, אוחים ענקים, קויוטים ואף בני אדם.

הזכר מתחיל להאכיל את הגוזלים בעצמו באופן הדרגתי, בשעה שהנקבה מחפשת טרף לעצמה או מסייעת לו. בשבוע החמישי או השישי לחייהם מסוגלים הגוזלים לעוף היטב, ובעת ההיא אמם עוזבת את הקן ומותירה אותם תחת השגחת האב אשר ממשיך להאכילם עד השבוע ה-13–20 לחייהם, שבו הם כבר עצמאים לחלוטין ומסוגלים ללכוד את מזונם בעצמם.
במהלך שנתם הראשונה, הופכים הגוזלים לבוגרים מבחינה מינית, עם זאת הם נשארים בקרבת הקן עד גיל 4–5 חודשים. כאשר ניסיון הקינון אינו צולח, מנסה הנקבה לעיתים להזדווג פעם נוספת. (לא ידוע אם היא מזדווגת עם הזכר הראשון). פעולה זו תלויה במצבה הגופני ובכמות המזון המצויה בבית גידולה.

חוקרי הלילית האפורה גילו התנהגות חריגה בקרב מספר זוגות. במקרה אחד, בני הזוג העדיפו להשקיע מאמץ רב בגידול גוזל עיוור, ובמקרה אחר סעדה הנקבה גוזל פצוע עד שהיה מסוגל לעוף. במקרה אחר, הניחו החוקרים גוזל נטוש סמוך לקן, בתקווה כי בני הזוג יאמצו אותו. לאחר יומיים החל הזכר להאכיל את הגוזל כאילו היה בנו. התנהגות זו מוגדרת כחריגה במיוחד בעת מחסור. כאשר מקורות המזון מצומצמים, מעדיפים בני הזוג את הגוזל החזק והגדול על פני אחיו החלש והקטן, כדי לאפשר לפחות את הישרדותם של חלק מבני הקן.

איומים ושימור 
על פי איגוד השימור העולמי (IUCN), מצב שימור המין נכון לשנת 2012, מוגדר "ללא חשש", בשל תפוצתו רחבת הידיים ויציבות האוכלוסייה. עם זאת, תת-המין S. n. yosemitensis, אשר אוכלוסייתו מונה כ-200 עד 300 פרטים, מוגדר על ידי "מחלקת חיי הבר והדגה של קליפורניה" (California Department of Fish and Wildlife) כמין הנתון בסכנת הכחדה.
בשנת 2004 מנתה האוכלוסייה העולמית כ-60,000 פרטים בערך: האוכלוסייה האירואסייתית מנתה כ-4,400 זוגות, ובחורף 2004–2005 דווח במינסוטה על קיומם של כ-10,000 זוגות, כמות ההופכת את תת-המין הצפון אמריקני לשכיח ביותר.

המין מוגן בחוק הפדרלי של ארצות הברית ובחוק המדינתי של אלסקה. במקומות אחדים, זוכה הלילית לתמיכה באמצעים שונים, כגון הקמת קינים מלאכותיים – שיטה שזכתה להצלחה בשוודיה ובקנדה.

בתקופות של מחסור במזון, נאלצות הליליות האפורות לנדוד לאזורים אחרים כדי להשביע את רעבונן. המאמץ והרעב פוגעים בחוסנן הגופני של חלק מהליליות ולעיתים הן נמצאות על סף מוות. רבות מהן אורבות לצד הכביש אחר מכרסמים הנוברים באשפה המושלכת אל תעלות הניקוז. כתוצאה מכך, קרבתן לכלי הרכב הנעים בכביש מסכנת את חייהן (איום שאינו אופייני בבית גידולן הצפוני). הלילית האפורה נוהגת לצוד כשפניה מופנות לעבר הקרקע, ובמקרים רבים היא נפגעת גם בשל סיבה זו מרכב קרב, מעמודים ומקווי חשמל. כתוצאה מכך היא סובלת לעיתים קרובות משברי כנף ורגליים ומנזקי אוזניים בלתי הפיכים, המשבשים את חוש השמיעה שלה. הם פוגעים ביכולתה לאתר את מיקומו המדויק של טרפה ומקטינים את סיכויי הישרדותה בטבע.

השימוש בחומרי הדברה וכריתת עצים, הם גורמים נוספים המאיימים על גודל אוכלוסיית הלילית האפורה ביערות הצפון. כאשר הבירוא מנוהל באופן יעיל, מצליחה הלילית האפורה להסתגל לתנאי המחיה הסובבים אותה. על פי אחת מתוכניות השימור במניטובה, חוטבי העצים אינם כורתים את העצים הנמצאים מסביב לעץ הקינון והם דואגים להותיר מקבצי עצים המחוברים במסדרונות אקולוגיים.

הלילית האפורה משמשת כטרף לאויבים רבים: האויב העיקרי שלה הוא אוח וירג'יניה, אשר כבד ותוקפני ממנה ונוטה לתקוף כאשר קיים מחסור בטרפו – ארנבת השלג (Lepus americanus) ומיני שכוויים. כמו כן, חייה וחיי צאצאיה מאוימים גם על ידי הנץ הגדול, העקב רחב-הכנפיים (Buteo platypterus), העקב אדום הזנב, הדוב השחור האמריקני, העיט הזהוב, הדלק האמריקני (Martes americana), השונר הקנדי והעורב השחור. אויבים נוספים המאיימים עליה, הם מחלות קטלניות כגון קדחת מערב הנילוס.

בתרבות, אטימולוגיה ויחסיה עם האדם 
שמה המדעי Nebulosa נגזר מהמילה הלטינית Nebulosus שמשמעותה "ערפילי". כמו כן, היא נושאת כינויים נוספים המתייחסים למספר מאפיינים: 
מאפיינים פיזיים ומקום מגורים כגון "ינשוף מזוקן", "ינשוף מנומר", "ינשוף מפויח", "ינשוף האֵפֶר", "ינשוף לפלנדי" ו"ינשוף האשוחית". אמונות מיסטיות הקשורות בה כגון "שד יערות הצפון", "ינשוף הרפאים" ו"הרוח האפורה".

הלילית האפורה הוכרזה כציפור הרשמית של מניטובה, קנדה. קהילת דוברי שפות האתבסקה באלסקה, מתייחסת ללילית האפורה, המכונה בפיהם Nuhl-tuhl ("מהלך כבד"), כמקור מזון איכותי, בשל השומן שהיא צוברת במהלך החורף. לפי המסורת שלהם, רק לזקני הקהילה מותר לאכול את הלילית. על פי אמונתם, צעירים האוכלים אותה, נדונים לגדילה מהירה ומוות.

לילית זו תורמת לאיזון אקולוגי בכך שהיא מדללת את אוכלוסיית המכרסמים המזיקה ליבולי החקלאים. היא מהווה מקור משיכה לצפרים רבים מרחבי העולם, המתייחסים אליה כאל מין נדיר לצפייה.
בסדרת ספרי "הארי פוטר", הינשוף התשוש של משפחת ויזלי הוא ממין לילית אפורה.
בסדרת ספרי הפנטזיה לילדים בשם "Guardians of Ga'Hoole", וכן בסרט "אגדה עם כנפיים" (Legend of the Guardians: The Owls of Ga'Hoole), הדמות בשם "טווילייט" ("Twilight") הוא ממין לילית אפורה.

לקריאה נוספת 
"Ageing and Variation of Great Gray Owls", Ontario Field Ornithologists.
C. Van Riper III and J. Van Wagtendonk (2006) "Home Range Characteristics of Great Gray Owls in Yosemite National Park, California", Journal of Raptor Research, 40(2), 130-141.
C.L. Sears (2006), "Assessing Distribution, Habitat Suitability, and Site Occupancy of Great Gray Owls (Strix nebulosa) in California", M.S. Thesis, University of California, Davis.
G.D. Hayward and J. Verner, Eds (1994), "Flammulated, Boreal and Great Gray Owls in the United States: A technical conservation assessment", USDA Forest Service General Technical Report RM-253. Fort Collins, CO.
Heimo Mikkola, Risto Tornberg and David E. Willard (Dec 2013), "Sex-related dietary differences in Great Gray Owls in Finland and the USA", Ontario Birds 31(3):160-171.
Ian Newton, "Ecology and Conservation of Owls", Csiro Publishing, 2002. .
J. Latham (1790), Strix barbata, Index Ornithologicus 1:62.
J.F. Gmelin (1788), Strix cinerea, Systema Naturae, pt 1:291.
J. M. Hull et al (2008), Development of 37 microsatellite loci for the great gray owl (Strix nebulosa) and other Strix spp. owls., Conservation genetics, 9(5), 1357-1361.
James R. Duncan (1997), "Great Gray Owls (Strix nebulosa nebulosa) and forest management in North America: a review and recommendations.", Journal of Raptor Research 31: 160-166.
James R. Duncan, "Owls of the World: Their Lives, Behavior and Survival", Firefly Books, 2003. .
Johann Reinhold Forster (1772), "An Account of the Birds Sent from Hudson's Bay; With Observations Relative to Their Natural History; And Latin Descriptions of Some of the Most Uncommon. By JR Forster, FRS.", Philosophical Transactions 62: 382-433.
J.J. Keene, H.B. Ernest and J.M. Hull (2011), "Conservation and Management of the Great Gray Owl 2007-2009: Assessment of Multiple Stressors and Ecological Limiting Factors", Final Report, Interagency Acquisition Agreement Number F8813-07-0611, National Park Service, Yosemite National Park and USDA Forest Service, Pacific Southwest Research. April 2011.
Karel Hendrik Voous and Ad Cameron, "Owls of the northern hemisphere", MIT Press, 1989. .
Pentti Alaja and Heimo Mikkola, "Albinism in the Great Gray Owl (Strix nebulosa) and other owls", United States Department of Agriculture Forest Forest Service General Technical Report NC (1997): 33-37.
Robert W. Nero, "Great Gray Owl: Phantom of the Northern Forest", Smithsonian Institution Press, 1987. .
Robert W. Nero, "Lady Grayl: Owl with a Mission", Dundurn, 1994. 
Allan P. Sandilands, "Birds of Ontario: Habitat Requirements, Limiting Factors, and Status", Volume 2, p. 217–218, UBC Press, 2010. .
Claus König, Friedhelm Weick and Jan-Hendrik Becking, "Owls of the World" (2nd ed.), p. 382–384, Bloomsbury Publishing, 2009. .
"Cutting for Wildlife - Forest Harvest and the Great Gray Owl", Nature North.
Donald S. Heintzelman, "Hawks and Owls of Eastern North America", p. 151, Rutgers University Press, 2004. .
E. L. Bull and M. G. Henjum (1990), "Ecology of the great gray owl", General technical report/United States Department of Agriculture, Pacific Northwest Research Station (PNW-GTR-265).
Floyd Scholz and Tad Merrick, "Owls", p. 308, 327;Stackpole Books, 2001. .
"Great Grey Owl (Strix nebulosa)", The Owl Foundation.
Heimo Mikkola, "Owls of the World: A Photographic Guide" (2nd edition), pp. 20–21, 23, 30–31, 50, 53, 55, 68, 82, 263, 353–356; Firefly Books, 2013. .
Kim Long, "Owls: A Wildlife Handbook", p. 25, 80, 116 and 120; Big Earth Publishing, 1998 .
"Manitoba's Provincial Bird Emblem, The Great Gray Owl", Naturenorth.

קישורים חיצוניים 

תמונות של הלילית האפורה, Ann Cook, The Owl Pages.
תמונות של ליליות אפורות בעת חיזור, Christopher Dodds Photography.
קריאות שונות של הלילית האפורה, All About Birds.
קריאות שונות של הלילית האפורה, The Owl Foundation.
בולים שעליהם מופיעה הלילית האפורה, BirdLife International.

סרטונים
לילית אפורה אוכלת עכבר שהוצע לה על ידי צלם, הועלה על ידי Finnature, ב-6 במרץ 2009.
סרטון המתעד את שיטת הציד של הלילית האפורה, הועלה על ידי National Geographic, ב-7 במאי 2012.
סרטון המסביר על חוש שמיעתה החד, הועלה על ידי BBCWorldwide, ב-7 באפריל 2008.
אוסף סרטונים גדול המתעד את אורחות חייה, הועלה על ידי AROSFILM בתאריכים שונים.
סרטון לכידה של לילית אפורה, לשם סימונה, מדידתה ושקילתה., הסרטון ממחיש את ראייתה הטובה ואת דו-הקיום עם האדם. הועלה על ידי ciaran rooney, ב-16 באפריל 2009.
לילית אפורה מצננת את גופה מחום היום, הועלה על ידי Jeffrey Simonson, בתאריך 28 ביוני 2013.
לילית אפורה בטבע, הועלה על ידי Tooberoobe, ב-3 בינואר 2013.
לילית אפורה בטבע, הועלה על ידי Michael Cummings, ב-19 במרץ 2013.
לילית אפורה בטבע, הועלה על ידי Per Johan Næsje, ב-26 במרץ 2009.
לילית אפורה בטבע, הועלה על ידי Attention Era, ב-7 במרץ 2013.
לילית אפורה בטבע, הועלה על ידי Sparky Stensaas, ב-31 באוגוסט 2013.
לילית אפורה מקננת, הועלה על ידי Robert Warrington, ב-18 ביוני 2013.
טיפול בגוזל בוגר, הועלה על ידי lindsaywildlife, ב-4 ביוני 2012.
גוזל לילית אפורה סקרן, הועלה על ידי IlonaKrijgsman, ב-4 בנובמבר 2011.

ביאורים

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טקסונים שתוארו בידי יוהאן ריינהולד פורסטר
ינשופיים
האזור הארקטי: עופות
מניטובה: סמלים
פארק לאומי ילוסטון: בעלי חיים
בעלי חיים ביערות ממוזגים באמריקה הצפונית
רוסיה: עופות
בעלי חיים שתוארו ב-1772