מלחמת אביה וירבעם

מלחמת אביה וירבעם היא מלחמה שנערכה בין אביה בן רחבעם, מלך יהודה, לבין ירבעם בן נבט, מלך ישראל, בין השנים 911-908 לפנה"ס. חלקה העיקרי של המלחמה מתואר במקרא בספר מלכים א', ובדברי הימים ב'.

תיאור המלחמה
בספר מלכים א' מוזכרת המלחמה בלקוניות רבה:

לעומת האזכור הדל בספר מלכים, מוקדש רובו של פרק י"ג בדברי הימים ב' לתיאור המלחמה בין שתי הממלכות. מהשתלשלות האירועים ניתן לראות כי לאחר גיוס צבאות יהודה וישראל, אשר כללו 400,000 ו-800,000 חיילים בהתאמה, פנה אביה אל ירבעם וצבאו והזהירם שלא ילחמו עמו. בנאומו, טען אביה כי מלחמה נגד יהודה היא מלחמה בה', משום שה' הוא שהעניק את המלוכה לדוד ולזרעו, ומשום שבית המקדש נמצא בממלכת יהודה ובו מקריבים לה' קרבנות, בניגוד לאנשי ממלכת ישראל, שעברו להקריב לעגלים שהקים ירבעם בבית אל ובדן. בשל כך, הזהיר את אביה את ישראל כי מלחמתם לא תוכל להצליח:

אולם ירבעם התעלם מאזהרתו של אביה והחליט לתקוף את צבא יהודה על ידי פיצול צבאו והעברת חלק מחייליו לעורף צבא יהודה, כדי שישמשו כמארב:

למרות יתרונם המספרי, נחל צבא ישראל תבוסה אדירה. תבוסה זאת, שמתוארת בדברי הימים בתור נס, הייתה מוחצת והובילה למותם של 500,000 חיילים מצבא ישראל ולכיבוש ערים ששכנו בשטח ממלכת ישראל:

יוחנן אהרוני, בספרו "אטלס כרטא לתקופת המקרא", טוען כי מלחמת אביה וירבעם היא למעשה חלק ממלחמת האחים אשר נמשכה כל ימי רחבעם, אביה ואסא מלכי יהודה, ובמקביל כל ימי בית ירבעם ובית בעשא מממלכת ישראל. עיקר הקרבות התחוללו בשטח נחלת שבט בנימין, אשר היווה מוקד לסכסוכי הגבולות בין שתי הממלכות.

בספרות חז"ל
על אף הניצחון הנסי המתואר במקרא, בספרות חז"ל ישנה ביקורת דווקא על מעשי אביה במלחמה זו. על הפסוק המופיע בסוף תיאור המלחמה  אומר רבי שמואל בר נחמני . המדרש מונה שלושה חטאים של אביה שבגינם פקדה אותו המגפה, לפי פירוש זה. רבי יוחנן אומר כי אביה חטא בנאומו שתיאר את חטאי ממלכת ישראל, כי בכך הוא בייש את עם ישראל ברבים, ועבר על איסור אונאת דברים. ריש לקיש אומר כי בכך שאביה התייחס למרד ירבעם ברחבעם כמרד של "בני בליעל", אף על פי שאחיה השילוני היה שותף לו, הוא למעשה ביזה את אחיה השילוני. דעה נוספת מתייחסת דווקא לפעילותו של אביה לאחר הניצחון, ומבקרת את העובדה שלאחר כיבוש בית אל לא השמיד אביה את עגל הזהב שהעמיד שם ירבעם.

בנוסף לכך, מתארים חז"ל את אכזריותו של אביה שהכה בעם "מַכָּה רַבָּה", ואומרים כי פירוש הדבר הוא שאביה לא הסתפק בהריגת לוחמי ישראל אלא דאג שלא ניתן יהיה לזהות את החללים כדי שנשותיהם תשארנה עגונות.

הערות שוליים

מלחמות בתנ"ך
ספר מלכים