מרכז קליטה

מרכז קליטה הוא מוסד מגורים בו מתגוררים עולים חדשים מיד לאחר עלייתם לישראל. זו שיטת דיור ייחודית לישראל, שמטרתה לאפשר לעולים החדשים להתאקלם, בסביבה תומכת, בחברה הישראלית במסגרת תהליך הקליטה. מרכזי הקליטה ממוקמים לרוב במקומות מרכזיים בערים השונות. ברוב מרכזי הקליטה ניתן ללמוד את השפה העברית במסגרת אולפן.

כיום פועלים שבעה מרכזי קליטה עיקריים (אשדוד, באר שבע, חיפה, ירושלים, כרמיאל, רעננה ומבשרת ציון) ובנוסף קיים מספר ניכר של מרכזי קליטה המיועדים לאוכלוסיות ספציפיות, קבוצות גיל, משפחות, רווקים ומשתתפי תוכניות מיוחדות של הסוכנות היהודית.

מטרת המרכז
מרכזי הקליטה הם ביתם הראשון של העולים. המרכזים מהווים מקום מוגן ובית חם ובטוח לעולים, במטרה לעזור להם להסתגל בהדרגה למנטליות החדשה הלא מוכרת בארץ אליה הגיעו.

מרכזי הקליטה מתקשרים עם העולים עוד בטרם עלייתם ארצה. הם עושים זאת על ידי שליחים בכל רחבי העולם.
השהות במרכזי הקליטה מתואמת מראש עם המרכזים, והיא כרוכה בתשלום נמוך יחסית.

לרוב שוהים העולים החדשים במרכז הקליטה במשך שישה חודשים. המקום במרכזי הקליטה מוגבל, ובדרך כלל הם בתפוסה מלאה.

שירותי המרכז
כחלק מתהליך התאקלמות העולים, ברוב מרכזי הקליטה קיימים אולפנים בהם יכולים העולים ללמוד עברית מדוברת, כך שיוכלו להיטמע בחברה, ולחיות חיים עצמאיים במדינה. נוסף על כך, המרכזים מספקים הרצאות בנושאים שונים הנוגעים להווי בארץ ולחיי היום-יום (כגון תעסוקה, דיור, אקטואליה וכדומה). במרכזי הקליטה מתקיימות פעילויות רבות ומגוונות, בשילוב החברה והקהילה. מטרת הפעילויות היא לחבר בין העולים למורשת ולזהות הלאומית (חגים ומועדים), ולחבר את העולים לקהילה הקיימת. כחלק מפעילויות אלו המרכזים מארגנים ויוזמים מגוון טיולים, סיורים, אטרקציות והרצאות להכרת המולדת והתרבות שבה.

היסטוריה
עוד טרם הקמת מדינת ישראל, הקימה הסוכנות היהודית "בתי עולים" לשיכון זמני של עולים המגיעים לארץ ישראל. בימי העלייה ההמונית נקלטו חלק מהעולים במחנות עולים שנוהלו על ידי הסוכנות היהודית. עם שוך העלייה הגדולה, ובניסיון למשוך עולים מארצות הרווחה, הוצע הרעיון של מרכז קליטה לקליטה זמנית של העולים. 

עם בא העלייה הגדולה מארצות הרווחה לאחר מלחמת ששת הימים החלו בהקמה רחבת היקף של מרכזי קליטה. אלו קמו בערד (300 נפש), כרמיאל, ודימונה. ביולי 1968 היו לסוכנות שישה מרכזי קליטה פעילים, בירושלים, חיפה, נתניה, באר שבע, כרמיאל וערד. המרכז בדימונה נותר ריק עד סוף 1968 בגלל שהעולים סירבו להגיע אליו. באוגוסט 1968 נפתח מרכז קליטה נוסף בנצרת עילית. בנובמבר 1968 נפתח מרכז קליטה באשדוד. 

התקווה שעולים חדשים המגיעים מרכז הקליטה יישארו במקום, הביאה לדרישה במקומות שונים להקים גם בהם מרכזי קליטה. 

ביולי 1969 היו ברחבי ישראל 10 מרכזי קליטה וכולם היו מלאים. בהליכי הקמה היו מרכזי קליטה במבשרת ציון ובשדרות. כדי להענות לביקוש שכרה הסוכנות שלושה בתי מלון שישמשו כמרכזי קליטה. כן נפתח מרכז קליטה באופקים. בתחילת 1971 נפתח מרכז קליטה בכפר חב"ד. 

בתחילה, מרכזי הקליטה כללו מטבח מרכזי וחדר אוכל. בסוף 1969 הוחל במעבר להכנה עצמאית של אוכל על ידי העולים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

עלייה
ישראל: דיור ציבורי