טיסה 370 של מלזיה איירליינס

טיסה 370 של מלזיה איירליינס יצאה ב-8 במרץ 2014 מקואלה לומפור לבייג'ינג, אך לא הגיעה ליעדה. למעלה משנה לא היה ברור מה עלה בגורל הנוסעים והמטוס, עד שבסוף יולי 2015 נמצאו שרידים מועטים מהמטוס שנסחפו לחופי האי ראוניון שבאוקיינוס ההודי. מקום ההתרסקות עדיין לא אותר. עוד קודם לכן הוכרזו 227 הנוסעים ו-12 אנשי הצוות רשמית כהרוגים.

רקע 
הטיסה הבינלאומית הופעלה על ידי מלזיה איירליינס במטוס נוסעים מסוג בואינג 777-200ER. היא המריאה מנמל התעופה בקואלה לומפור שבמלזיה ב-8 במרץ 2014 בשעה 00:41 והייתה אמורה לנחות כעבור שש שעות בבייג'ינג שבסין.

המטוס יצר תקשורת קולית אחרונה עם מגדל הפיקוח ב-01:19, פחות משעה לאחר ההמראה. הוא נעלם ממסכי המכ"ם של מגדל הפיקוח בהו צ'י מין סיטי שבווייטנאם מספר דקות לאחר מכן, אך המשיך להיות מזוהה על ידי המכ"ם של חיל האוויר המלזי, תוך שהוא פונה בחדות מערבה וחוצה את חצי האי המלאי, תוך המשך טיסה במסלול זה עד שיצא מטווח המכ"ם הצבאי בשעה 02:22, צפונית מערבית לאי פנאנג שבצפון–מערב מלזיה.

החקירה
ה-FBI חקר אפשרות של פעולת טרור, אפשרות שקיבלה חיזוק משנמצא שארבעה נוסעים עלו לטיסה באמצעות דרכונים גנובים.

מפקד חיל האוויר המלכותי המלזי רודזלי דאוד טען כי הקלטות של אותות המכ"ם הצביעו על אפשרות שהמטוס חזר על נתיב הטיסה שלו.

בהודעה רשמית של ממשלת מלזיה מ-15 במרץ, נמסר כי כיוון החקירה המרכזי הוא חטיפה יזומה של המטוס ולא תאונת מטוס.

ביום ה-16 להיעלמות המטוס התמקדו החיפושים בדרום האוקיינוס ההודי, שם דיווח מטוס חיפוש סיני על הימצאות "חפצים לבנים".

ב-24 במרץ 2014 הודיעה מלזיה כי המטוס התרסק ללא ניצולים באוקיינוס ההודי, הרחק ממסלול טיסתו המתוכנן. ההודעה התבססה על ניתוח מידע לווייני אודות המטוס, בלא שנמצאו שרידיו. ההודעה חיזקה את החשד כי אדם כלשהו שהיה על המטוס בעת הטיסה פעל במכוון כדי לגרום להתרסקות המטוס. בחיפושים אחר המטוס ושרידיו הושקעו משאבים רבים, ובהם לוויינים, מטוסי תצפית ואוניות.

ב-28 באפריל 2014, הודיע ראש ממשלת אוסטרליה טוני אבוט, כי החיפושים האוויריים אחר המטוס הופסקו, מכיוון שלא סביר למצוא חלקים על פני האוקיינוס לאחר 52 ימים מהיעלמות המטוס, וכי החיפושים התת-ימיים בעזרת צוללות נמשכים.

בתחילת מאי 2014 נעצרו בקואלה לומפור, בירת מלזיה, 11 פעילים בתא המזוהה עם ארגון הטרור אל-קאעידה בחשד למעורבות בהיעלמות המטוס.

ב-27 במאי פורסם דוח לפיו המטוס הנמיך טוס כשעה לאחר ההמראה, לאחר שאזל לו הדלק. לפי אותו דוח, הטיסה התרסקה בחלק מבודד של האוקיינוס ההודי, במרחק של כ-25 מיילים ימיים מנקודת התשדורת האחרונה.

במאי 2015, לאחר שלא נמצאו כל עדויות למטוס האבוד בשטחי החיפוש, הודיעו הרשויות האוסטרליות על הגדלת שטחי החיפוש. בהמשך ההודעה נמסר שאם המטוס לא יימצא גם בשטחים אלה, לא ידוע היכן עוד אפשר יהיה למצוא אותו.

ב-29 ביולי 2015 מצא מנקה חופים מהאי ראוניון שבאוקיינוס ההודי שבר מכנף מטוס, שככל הנראה נסחף לחופי האי.
ב-5 באוגוסט 2015 אישר ראש ממשלת מלזיה כי הכנף שנמצאה שייכת למטוס הנעדר.

ב-16 בינואר 2017 הכריזו מלזיה, אוסטרליה וסין שהן מפסיקות את החיפושים אחר המטוס. חברה פרטית המשיכה את מלאכת החיפוש תוך הסכם לקבלת תשלום רק אם היא תביא תוצאות, אך ב-30 במאי 2018 הודיעה כי היא ויתרה, והחיפושים אחר המטוס הנעדר הסתיימו סופית.

על פי תוכנית "תעופה בחקירה" המטוס שידר במשך 7 שעות מזמן שנותק איתו הקשר איתותי פינג ללוויין אינמרסט. על פי השדרים הללו, המטוס היה באוויר במשך כל הזמן הזה, והמסלול שלו היה דרומה לכיוון אנטארקטיקה. משוער כי אדם שהיה בקוקפיט (ייתכן שהקברניט) ניתק בכוונה תחילה מערכות שיכלו לתת אינדיקציה על מיקום המטוס, אך לא היה לו את הידע הטכני לנתק את איתותי הפינג ללווין. עוד משוער כי המטוס טס על טייס אוטומטי והתרסק באוקיינוס ההודי לאחר שאזל הדלק שלו.

בשנת 2022 פורסם  דו"ח ממנו עולה שככל הנראה הטייס ריסק את המטוס בכוונה.

הרוגים לפי מדינות

השערות אפשריות

חטיפה 
האפשרות לחטיפה פשוטה של המטוס הועלתה על ידי כלי חדשות שונים. עלו ספוקלציות שונות לפיהן החוטפים תכננו לקחת את המטוס לאי נידח, אולם אף קבוצה לא לקחה אחריות. חוקרים עצמאיים זיהו 600 מסלולים אפשריים שבהם יכול היה המטוס לנחות, אולם לא התקבל לכך אישור רשמי ממלזיה. אמינות מספר מהתיאוריות נפגעה כשנמצאו שברים ראשונים מהמטוס ביולי 2015.

מתקפת טרור 
זמן קצר אחרי היעלמות המטוס, נטען שמדובר בפעולת טרור. בין ה-9 ל-14 במרץ צייץ איל התקשורת האוסטרלי רופרט מרדוק כי היעלמות טיסה MH370 "מאשרת שהג'יהאדיסטים פונים לעשות בעיות לסין". מאוחר יותר הציע שהטיסה מוסתרת בצפון פקיסטן "כמו בן לאדן". טענות אלו לא אושרו, והוגדרו כתיאוריות קונספירציה על ידי הגרדיאן. בחודש שלאחר מכן, עיתון רוסי העלה השערה דומה, לפיה "טרוריסטים לא ידועים" חטפו את המטוס והטיסו אותו לאפגניסטן, שם החזיקו את הצוות והנוסעים כבני ערובה.

האי דייגו גרסיה 
חוקרים הציעו כי המטוס נתפס על ידי ארצות הברית והוטס לבסיס האמריקאי באי דייגו גרסיה, או שהמטוס נחת שם אחרי שקיבל הוראה לנחות שם. התיאוריה הועלתה על בתדרוך היומי של הבית הלבן ב-18 במרץ, ונשללה על ידי דובר הבית הלבן. בבסיס התיאוריה כמה מרכיבים, ביניהם שיתוף הקשר של הטלפון הנייד של טייס המשנה, והפניה מערבה על ידי המטוס, שניהם תאמו נתיב טיסה לעבר האי.

ברוח זו, דווח בדיילי מירור כי הקפטן התאמן על נחיתה באי באוקיינוס ההודי עם מסלול קצר, באמצעות סימולטור הטיסה בבית שלו. מספר מקורות דיווחו כי הקפטן התאמן על נחיתה בחמישה מסלולים, כל אחד באורך של לפחות 1,000 מטרים, באזור האוקיינוס ההודי, בהם דייגו גרסיה, נמל התעופה הבינלאומי של מאלה ומנחתים אחרים בהודו ובסרי לנקה. טענות אלה הוכחשו על ידי ה-FBI שטען כי לא נמצאו ראיות לתוכן הסימולטור שדווח בדיילי מירור.

במאמר שפורסם ב-18 במרץ 2014 כתבו עיתונאים מהמלדיבים כי מספר תושבים ראו "מטוס ג'מבו נמוך" בסביבות 06:15 ביום היעלמות הטיסה. דווח כי המטוס היה לבן עם פסים אדומים לאורכו – תיאור המתאים למטוסי מלזיה איירליינס. עדי ראייה הסכימו שהמטוס טס לכיוון דרום–מזרח, וציינו את הרעש החזק שהטיסה השמיעה מעל האי, וכי יכלו להבחין בדלתות המטוס.

גילוי הראיות הראשונות של המטוס באי ראוניון ביולי 2015 הביאו רבים לטעון שהמטוס הופל בסמוך לאי דייגו גרסיה, כ-2,400 ק"מ מראוניון. עם זאת, אוקיינוגרפים הסבירו כי הגעת שרידי המטוס לאי תואם את זרמי האוקיינוס מהנקודה בה המטוס התרסק בנתיב הטיסה המשוער שלו.

התאבדות או חטיפה על ידי הצוות 
בתא הטייס היו דלתות מבוצרות נגד חוטפים שהיו יכולות למנוע מאנשי צוות או מנוסעים להפריע להתאבדות או לחטוף אותו לאוקיינוס הדרומי. ניתן להשוות זאת לטיסה 185 של סילק אייר (בה התאבד טייס ב-1997), לטיסה 990 של איג'יפטאייר ולטיסה 470 של LAM מוזמביק איירליינס, כמו גם להתאבדות המאוחרת של הטייס בטיסה 9525 של ג'רמנווינגס. פחות משלושה שבועות לפני שנעלמה טיסה 370, נחטפה טיסה 702 של אתיופיאן איירליינס על ידי טייס המשנה שנעל את הקברניט מחוץ לתא הטייס במטרה לבקש מקלט בשווייץ.

זמן קצר אחרי היעלמות הטיסה נחשף שאשתו ושלושת ילדיו של הקברניט, זהארי אחמד שאה, עזבו את הבית יום לפני ההיעלמות; חבר של שאה טען כי הוא נפגש עם אישה נוספת ושגם יחסיו עימה היו בקשיים. טענות לבעיות במשפחה נדחו על ידי משפחתו של שאה. טייס עמית ומקורב של אחמד שאה טען כי הקפטן היה "נסער מאוד" מנישואיו המתפרקים. המשטרה חקרה גם דיווחים על כך שלפני יציאת המטוס קיבל שיחה בת 2 דקות מטלפון נייד בזהות בדויה. בנוסף, הקברניט היה תומך של פוליטיקאי מהאופוזיציה המלזית שנידון למאסר יום לפני הטיסה אחרי שזיכוי מוקדם יותר שלו נפסל במה שהיה נראה כמניע פוליטי.

החוקרים ציירו תמונה מוזרה של הקברניט שעלתה מ-170 שיחות שקיימו - ביניהן, שהוא לא ערך תוכניות לימים שאחרי ה-8 במרץ. ב-23 ביולי 2014 דווח כי המשטרה המלזית בדקה את כל הנוסעים במטוס, כשהקברניט היה החשוד הראשי, במידה ויוכח שההיעלמות בוצעה כתוצאה מהתערבות אנושית. הסאנדיי טיימס דיווח כי בין נתיבי הטיסה שנמצאו על הסימולטור של הקברניט נמצא נתיב טיסה לאוקיינוס הדרומי שבו בוצעה נחיתה על אי עם מסלול המראה קצר. ב-2016 דלף מסמך אמריקאי שקבע כי במהלך ניתוח של הסימולטור נמצא נתיב הדומה לנתיב המשוער בטיסה דרומה, אך הודגש שהדבר לא מוכיח את מעורבות הטייס. בנוסף, נטען שמסלול המטוס אפשר צפייה בנוף של אי הבית של הקברניט, פנאנג.

שריפה 
בתקרית קודמת שבה היה מעורב מטוס מסוג בואינג 777, ב-29 ביולי 2011, בטיסה 667 של איג'יפט אייר, נגרמה שריפה ממקור חמצן בתא הטייס כשהמטוס עודנו על הקרקע, שהרסה את מערכת בקרת הטיסה והמכשירים וגרמה לחור בגוף המטוס. למרות הגעת כבאים בתוך שלוש דקות, כיבויה ארך 90 דקות.

הצעה אחרת היא שהטייסים פנו בחזרה וניסו לבצע נחיתת חירום בשדה התעופה הקרוב ביותר בצפון מלזיה, ייתכן בפנאנג או באי לנגקאווי, שם ניתן להגיע למסלול הנחיתה מעל המים וללא מכשולים. ייתכן שמצב החירום נבע מתקרית דומה שהתרחשה ב-11 ביולי 1991, אז במטוס מדגם דאגלס DC-8 של טיסה 2120 של ניגריה איירליינס עלה באש צמיג בעת ההמראה, והתלקחותו הובילה להתרסקות המטוס עם מותם של 261 נוסעים. בתאונה אחרת, בטיסה 111 של סוויסאייר שריפה בתא הטייס הובילה לאובדן מערכות השליטה של המטוס. המטוס התרסק לאוקיינוס האטלנטי ו-229 נהרגו, כ-8 ק"מ דרומית מערבית לנמל התעופה הבינלאומי הליפקס שבנובה סקוטיה, שם ניסו הטייסים לבצע נחיתת חירום.

יירוט 
בראיון ל-CNN ב-24 באפריל 2014 הצהיר ראש ממשלת מלזיה כי המכ"ם של חיל האוויר המלזי "עקב אחרי כלי טיס שעשה סיבוב אחורה, אבל לא היה בטוח שזהו ה-MH370. מה שכן בטוח הוא שהמטוס לא נחשב עוין".

ב-22 בדצמבר 2014 טען מנהל פרוטאוס איירליינס לשעבר, מארק דוגיין, כי ייתכן שהמטוס הופל על ידי אנשי צבא אמריקאים מחשש להתקפה דומה להתקפת ה-11 בספטמבר על בסיס הצי שלהם בדייגו גרסיה. הטענות הוגדרו כ"פרועות".

מתקפת סייבר 
קיימת השערה שמדובר בהתקפת סייבר, וקיים ויכוח האם במטוסים מסחריים קיימת ההגנה המספקת מפני התקפות כאלו, אם כי חברת בואינג פסלה את האפשרות. דוברת החברה אמרה כי החברה "בטוחה בהגנה החזקה על כל המערכות הקריטיות לטיסה ובחוסר היכולת של האקר לקבל גישה לאמצעים חיצוניים או פנימיים על ה-777 ובכל מטוסי בואינג".

התרסקות אנכית 
פרופסור למתמטיקה מאוניברסיטת טקסס A&M טוען כי ייתכן שהמטוס נכנס למי האוקיינוס בצורה אנכית, שכן כל זווית אחרת הייתה גורמת להתפרקות המטוס לרסיסים רבים, שהיו אמורים להימצא
.

הקשר לטיסה QZ8501 

ב-17 ביולי 2014, טיסה 17 של מלזיה איירליינס הופלה מעל אוקראינה. מכיוון שהמטוס בטיסה זו היה גם כן בואינג 777, עלתה השערה מצד חוקרים עצמאיים כי המטוס שהופל בה היה המטוס שהיה בשימוש בטיסה 370. הדבר מבוסס על צילומים שהראו קווי דמיון בין שני המטוסים, אולם מומחים פסלו על הסף את התיאוריה הזו, וטענו שמדובר בקשר מקרי בלבד ששני המטוסים שייכים לאותה חברה.

כשטיסה 8501 של אייר אסיה אינדונזיה התרסקה ב-28 בדצמבר 2014 צוינו קווי דמיון שונים, ביניהם ששני המטוסים היו בבעלות מלזית.

בעקבות האסון
כדי למנוע הישנות מקרה של היעלמות מטוס, הוחלט בכינוס מיוחד של האו"ם לקיים מעקב לווייני אחר שידורי רדיו של מטוסי נוסעים.

בשנת 2023 הפיקה נטפליקס סדרה תיעודית על הטיסה.

קישורים חיצוניים

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 דו"ח סופי של ועדת החקירה של משרד התחבורה המלזי, פורסם ב-30 ביולי 2018

הערות שוליים

היעלמויות בלתי מוסברות של מטוסים
תקריות ואסונות תעופה במעורבות מטוסי בואינג 777
מלזיה: תחבורה
תקריות ואסונות תעופה ב-2014
אסיה: תקריות ואסונות תעופה
התרסקות כלי טיס באוקיינוס ההודי