שלמון שפירא

שלמון שפירא (Salmon Shapira; ה' באייר תר"ף, 23 באפריל 1920 - ד' באלול תשע"ג, 10 באוגוסט 2013) היה מורה ומחנך, מנהל, מפקח ובלשן.

נעוריו 

שפירא נולד בלידה ביתית במושבה יבנאל, שלישי מתשעה ילדים (שני בנים ושבע בנות), להוריו הרב בן ציון שפירא ובילהה (לבית צוקרמן).

אביה של אמו, שמואל צוקרמן, ממשפחה רבת דורות בירושלים, הקים את אחד מבתי הדפוס הראשונים בירושלים העתיקה, בשנת תרל"ב (1871).
בבית הדפוס ביקר בנימין זאב הרצל, יחד עם אברהם משה לונץ, על מנת לראות את מכונת הדפוס המפורסמת: "מכונת מונטיפיורי" שהדפיסה בימים ההם את הספרים הראשונים בירושלים, לאחר שהועברה מבית הדפוס של ישראל ב"ק.

שפירא היה נינו של רבי חיים יעקב שפירא, לימים הראב"ד של ירושלים, נינו של ר' אריה לייב שפירא - ר' "ליבלי קובנר", דור 27 לרש"י, הנחשב לצאצא ישיר לדוד המלך ונצר לאחת המשפחות העתיקות ביהדות אשכנז, שפירא, שמוצאה מתחיל באמצע המאה ה-14, מהרב שמואל שפירא מהעיר שפייר שבאשכנז (גרמניה).

הוריו במקור מירושלים, והגיעו ליבנאל כיוון שאביו ניהל את בית הספר הדתי הראשון של המושבה.
אביו, שהיה בין היתר סופר ומשורר, פרסם לעיתים את יצירותיו תחת שם העט "אבי שלמון". בהיותו בן 20 המשפחה התגוררה באחד מבתי כולל הורדנא.

בהיותו נער היה חבר בתנועת בית"ר, ולימים הצטרף שפירא לאצ"ל בירושלים, שם עסק בעיקר בשמירות.

נישא למרים, לבית לנואל (אותה הכיר דרך חברתה – תחיה, אחותו),, אחותו של הרב אברהם יצחק לנאל, ונולדו להם בן ושתי בנות (שם בנו הוא בועז, כשם בנו של שלמון התנ"כי).

שפירא הלך לעולמו בירושלים ב-10 באוגוסט 2013 ונקבר בהר המנוחות.

מחנך, מנהל, בלשן ומפקח 

כבר מגיל 17 שימש כמורה, לאחר שסיים את לימודי ההוראה בבית המדרש למורים של "תנועת המזרחי" בשנת 1937. בזמן לימודיו בסמינר המורים, היה חברו של משה צבי נריה.

לאחר מכן למד שפירא באוניברסיטה העברית, לשון עברית וחינוך, וסיים בהצטיינות.

ב 1939 לימד בתלמוד תורה לתימנים בתל אביב.
בהמשך יסד את בית הספר אבוקה במעברת תלפיות וניהל אותו מספר שנים, ולאחר מכן ייסד את בית הספר היסודי הממלכתי דתי ע"ש הרב המאירי בשכונת קטמון ח' בירושלים, אותו גם ניהל במשך שנים רבות.

בשנים 1971 ו - 7–1976 למד באוניברסיטה העברית, בבית הספר לחינוך, ובחוג ללשון עברית, שפות שמיות עתיקות. בחוג ללשון עברית היה תלמידו של פרופסור יחזקאל קוטשר, וחברו ללימודים של משה בר אשר.

שפירא עבד גם כמורה ללשון העברית של תלמידי חו"ל בבית הספר לתלמידי חו"ל באוניברסיטה העברית.

בנוסף, השתתף במפעל מילון עברי-עברי, כבלשן לשפה העברית והארמית, תחת הנהגתו של פרופסור משה גושן-גוטשטיין. שפירא הצטרף לכתיבת המילון לאחר שיצא כרך המבוא בשנת 1968. עם פטירתו של גושן, בשנת 1991, הופסקה העבודה, ולא יצאו כרכים נוספים.

בשנת 1971 היה שפירא לאחראי על בדיקת ספרי לימוד במשרד החינוך, וכן גם למפקח ארצי של משרד החינוך על החינוך הממלכתי דתי.

בשנת 1975 יצא לפנסיה, והמשיך בחקר השפה העברית והארמית בביתו, שבשכונת בית הכרם בירושלים.

ראו גם 
 בן ציון שפירא - אביו של שלמון

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים 
 מידע על הספר מבוא למילונאות של העברית החדשה, באתר האוניברסיטה העברית

הערות שוליים

משפחת אריה לייב שפירא
יבנאל: אישים
בוגרי בית"ר
אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
עובדי משרד החינוך, התרבות והספורט
מנהלי בתי ספר ישראלים
בלשנים ולשונאים ישראלים
ציונות דתית: אנשי חינוך
אנשי היישוב ילידי הארץ
אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
ישראלים שנולדו ב-1920
ישראלים שנפטרו ב-2013