לגליזציה של סמים קלים

לגליזציה של סמים קלים היא מתן אישור לשימוש, גידול ומכירה של סמים קלים, שהם חומרים פסיכו-אקטיביים המשפיעים על מצבו הפיזי והנפשי של האדם, לרוב מתוצרי צמח הקנאביס. אולם יש הכוללים בהגדרה זו גם סמים סינתטיים מסוימים או מתאמפטמינים.

מדיניות 
אמנת האומות המאוחדות נגד שימוש אסור במהלך תנועה בסמים נרקוטיים וחומרים פסיכוטרופיים משנת 1988 קבעה חובה על המדינות החותמות "לאמץ אמצעים ככל שיהיו נחוצים כדי לקבוע עבירות פליליות על פי החוק המקומי שלהן" (סעיף 3, סעיף 1) את כל פעילויות הקשורות לייצור, מכירה, הובלה, הפצה וכו'. מהחומרים הכלולים ברשימות המוגבלות ביותר של האמנה היחידה לסמים נרקוטיים משנת 1961 ואמנה על חומרים פסיכוטרופיים משנת 1971. הפללה חלה גם על "גידול פרג אופיום, שיח קוקה או קנאביס לצורך ייצור תרופות נרקוטיות". האמנה מבדילה בין הכוונה לשימוש בתנועה לבין צריכה אישית, וקובעת שיש לראות את האחרונה גם כעבירה פלילית, אך "בכפוף לעקרונות החוקתיים ולמושגי היסוד של מערכת המשפט של המדינה" (סעיף 3, סעיף 2).

מרכז המעקב האירופי לסמים ולהתמכרות לסמים (EMCDDA) מגדיר אי-הפללה כהסרת התנהלות או פעילות מתחום המשפט הפלילי, המסמל רק הקלה בסנקציה העונשית הקבועה בחוק. אי-הפללה חלה בדרך כלל על עבירות הקשורות לצריכת סמים ועשויה לכלול הטלת סנקציות מסוג אחר (מינהלי) או ביטול כל הסנקציות, חוקים אחרים (לא פליליים) מסדירים אז את ההתנהלות או הפעילות. המונח לגליזציה מתייחס להסרת כל העבירות הקשורות לסמים מהדין הפלילי, שימוש, החזקה, טיפוח, ייצור, מסחר וכו'.

תומכי לגליזציה של סמים קלים מחזיקים בסיבות שונות לתמוך בליגליזציה, ויש להם הצעות מדיניות שונות. שתי העמדות הנפוצות ביותר הן לגליזציה של סמים קלים (או לגליזציה מחדש), ואי-הפללה של שימוש בסמים קלים.

לגליזציית סמים קלים 
לגליזציה של סמים דורשת חזרה לעמדות שאפיינו את המצב טרם חקיקת חוק המזון הנקי והתרופות בשנת 1906 בארצות הברית, כאשר כמעט כל הסמים היו חוקיים. דבר זה ידרוש את ביטול האיסור הממשלתי על הפצה, מכירה ושימוש אישי בסמים המוגדרים אסורים כיום. הרעיונות המוצעים נעים בין לגליזציה מלאה שתסיר לחלוטין את כל סוגי הפיקוח הממשלתי, לצורות שונות של לגליזציה מוסדרת, שבהן סמים יהיו זמינים באופן חוקי, אך נתונים למרות מערכת פיקוח ממשלתית שתאכוף הגבלות כגון:
 תוויות חובה עם מינון ואזהרות רפואיות.
 מגבלות על פרסום.
 מגבלות גיל.
 הגבלות על הכמות הנרכשת בעסקה אחת.
 דרישות בטופס שבו יסופקו תרופות מסוימות.
 איסור מכירה לשיכורים.
 רישיונות משתמש מיוחדים לרכישת תרופות מסוימות.
 מסגרת קלינית אפשרית לצריכה של מספר תרופות היישר לווריד או צריכה מפוקחת.

במערכת הלגליזציה המפוקחת ככל הנראה יהיו מגבלות על תרופות שונות, תלוי בסיכון הנתפס שלהן, כך שאף על פי שחלק מהתרופות יימכרו ללא מרשם בבתי מרקחת או מפעלים מורשים אחרים, תרופות עם סיכון גדול יותר לפגיעה יכולות להיות זמינות למכירה בלבד במתחמים מורשים שבהם ניתן היה לפקח על השימוש ולהגיש טיפול רפואי במצב חירום. דוגמאות לסמים עם רמות שונות של תפוצה מוסדרת ברוב המדינות כוללות: קפאין (קפה, תה), ניקוטין (טבק), ואלכוהול (בירה, יין, משקאות חריפים).

לגליזציה מלאה מוצעת לעיתים קרובות על ידי קבוצות כגון ליברטריאנים המתנגדים לחוקי סמים על רקע מוסרי, ואילו לגליזציה מוסדרת מוצעת על ידי קבוצות כמו אכיפת החוק כנגד איסור המתנגדות לחוקי הסמים בטענה שהם אינם משיגים את יעדיהם המוצהרים ובמקום זאת מחמירים מאוד את הבעיות הקשורות לשימוש בסמים אסורים, אך מכירים בכך שישנם נזקים הקשורים לסמים אסורים כיום שיש למזער אותם. לא כל תומכי לגליזציה מחדש של סמים חולקים בהכרח מסגרת אתית משותפת, ואנשים עשויים לאמץ נקודת מבט זו מסיבות שונות. בפרט, העדפת לגליזציה של סמים אינה מרמזת על אישור השימוש בסמים.

אי-הפללת שימוש בסמים קלים 

אי-הפללה של שימוש בסמים דורש הפחתת שליטה ועונשים בהשוואה לחוקים הקיימים. תומכי הפחתת ההפללה של סמים תומכים בדרך כלל בשימוש בקנסות או בעונשים אחרים להחלפת תקופת המאסר, ולעיתים קרובות מציעים מערכות לפיה משתמשי סמים בלתי חוקיים שנתפסו ייקנסו, אך לא יקבלו רישום פלילי קבוע כתוצאה מכך. מאפיין מרכזי של אי-הפללה של סמים הוא מושג של הפחתת נזק.

אי-הפללה של סמים מהווה במובן מסוים תיווך בין איסור ללגליזציה, והיא ספגה ביקורת על היותה "הגרועה ביותר משני העולמות", מכיוון שמכירת סמים קלים עדיין לא תהיה חוקית, ובכך תנציח את הבעיות הכרוכות בהשארת ייצור והפצה לידי העולם תחתון הפלילי, תוך כדי שהיא גם לא תרתיע את השימוש בסמים לא חוקיים על ידי הסרת העונשים הפליליים שעלולים לגרום לאנשים מסוימים לבחור שלא להשתמש בסמים. עם זאת, ישנם רבים הטוענים כי אי-ההפללה של החזקת סמים תנתב את מיקומה של מערכת אכיפת החוק בכל מדינה כדי להשקיע מאמצים רבים יותר במעצר סוחרים ועבריינים בעלי פרופיל גבוה, במקום לעצור עבריינים קלים אשר אינם נחשבים כמסוכנים לציבור.

בשנת 2001 החלה פורטוגל להתייחס לשימוש ולהחזקת כמויות קטנות של סמים כנושא של בריאות הציבור. במקום לכלוא את מי שנמצא ברשותו שימוש, הפנו אותם לתוכנית טיפולים על ידי פאנל אזורי המורכב מעובדים סוציאליים, אנשי מקצוע בתחום הרפואה ומומחים לתרופות. מדיניות זו הקטינה גם את סכום הכסף שהממשלה הוציאה במלחמה בסמים וכסף שהשקיע בהכלאת משתמשי הסמים. שיעורי ההדבקה ב-HIV ירדו גם מ-104.2 מקרים חדשים למיליון בשנת 2000 ל-4.2 מיליון בשנת 2015. "כפי שציין ארגון ה-"EMCDDA", ברחבי אירופה בעשורים האחרונים, חלה תנועה לכיוון גישה המבדילה בין הסם לסוחר, הנחשב לפושע, ומשתמש בסמים, שנראה יותר כאדם חולה הזקוק לטיפול. שש מדינות באמריקה הלטינית עברו באופן דומה הפחתת עונשים הקשורים לשימוש בסמים והחזקה אישית. פורטוגל היא המדינה הראשונה שהפחיתה את ההחזקה בכמויות קטנות של סמים לתוצאות חיוביות בשנת 2001 וקבעה כי מי שנתפס עם כל סוג של סם בפורטוגל, אם זה לצריכה עצמית, לא ייכלא.

כלכלה 
ישנן השלכות כלכליות וחברתיות רבות של הפללת סמים. איסור זה הוכח כמגביר את הפשיעה (גניבה, אלימות, שחיתות) ומחיר הסמים ומגביר את עוצמת השימוש. במדינות מתפתחות רבות ייצור סמים מציע דרך להימלט מעוני. הכלכלן היהודי-אמריקאי מילטון פרידמן העריך כי למעלה מ-10,000 מקרי מוות בשנה בארצות הברית נגרמים על ידי הפללה של סמים, ואם היו הופכים משתמשי סמים לקורבנות תמימים חוקיים, כגון אלה שהופלו בירי, הם היו מפסיקים או מצטמצמים. חוסר היעילות הכלכלית וחוסר היעילות של התערבות ממשלתית כזו במניעת סחר בסמים זכו לביקורת חריפה מצד תומכי חופש עבור הסמים. המלחמה בסמים של ארצות הברית, שעוררה חקיקה בקרב כמה ממשלות מערביות אחרות, ספגה ביקורת שלילית גם מסיבות אלה.

מחירים וצריכה 
חלק גדול מהדיונים סביב כלכלת הלגליזציה של סמים קלים בעולם מתרכז בצורת עקומת הביקוש לסמים לא חוקיים ורגישות הצרכנים לשינויים במחירי הסמים הבלתי חוקיים. תומכי הלגליזציה מניחים לעיתים קרובות שכמות הסמים הממכרים הנצרכת אינה מגיבה לשינויים במחיר. עם זאת, מחקרים על חומרים ממכרים, אך חוקיים, כמו אלכוהול וסיגריות, הראו שצריכה יכולה להיות תגובה לשינויים במחירים, אך מחקרים אחרים הובילו למגוון רחב של מסקנות.

עלויות נלוות 
תומכי האיסור של סמים קלים טוענים כי ישנן השפעות חיצוניות שליליות רבות, או עלויות צד ג', הקשורות לצריכת סמים בלתי חוקיים. חיצוניות כמו אלימות, השפעות סביבתיות על שכונות, עלייה בסיכונים הבריאותיים ועלייה מוגברת בשימוש. עלויות בריאות קשורות לעיתים קרובות לשוק התרופות הבלתי חוקי. המתנגדים לאיסור טוענים שרבים מאותם חיצוניים נוצרים על ידי מדיניות הסמים הנוכחית. הם מאמינים כי חלק ניכר מהאלימות הקשורה לסחר בסמים נובעת מהאופי הבלתי חוקי של סחר בסמים, שם אין סמכות מתווכת לפתור סכסוכים בדרכי שלום ובחוק. האופי הבלתי חוקי של השוק, משפיע גם על בריאות הצרכנים בכך שהוא מקשה על רכישת מזרקים, מה שמוביל לעיתים קרובות לחלוקת מחטים. הכלכלן הבולט מילטון פרידמן טוען כי איסור על שימוש בסמים קלים יוצר חיצוניות שלילית רבה כמו שיעורי כליאה מוגברים, טיפול תת-כרוני כאב, שחיתות, מאסר לא פרופורציונלי של אפרו אמריקאים, פגיעה במשתמשים, הרס ערים פנימיות ופגיעה במדינות זרות. תומכי הלגליזציה טוענים גם כי האיסור מפחית את איכות הסמים הנעשים, מה שמוביל לעיתים קרובות לפגיעה פיזית רבה יותר, כמו מנת יתר והרעלה בשוגג, למשתמשים בסמים. סטיבן ד'לויט ואיליאנה קוזימקו טוענים על הנושא כצפיפות בתי כלא כתופעת לוואי שלילית נוספת של המלחמה בסמים. הם מאמינים כי על ידי שליחת מספר כה גדול של עברייני סמים קלים לכלא, צמצמה המלחמה בסמים את שטח הכלא העומד לרשות עבריינים חמורים יותר. שיעור הכליאה המוגבר לא רק עולה לשלם יותר מיסים, אלא גם עלול להגביר את הפשיעה על ידי צפיפות עבריינים אלימים מתאי הכלא והחלפתם בעברייני סמים קלים.

עלויות ישירות 
כלכלן באוניברסיטת הרווארד, ג'פרי מירון, העריך כי סיום המלחמה בסמים יוסיף כ-76.8 מיליארד דולר לכלכלת ארצות הברית רק בשנת 2010. הוא מעריך כי הממשלה תחסוך 41.3 מיליארד דולר לאכיפת החוק והממשלה תרוויח הכנסות מיסים עד 46.7 מיליארד דולר.

מאז שהמלחמה בסמים החלה תחת ניהולו של הנשיא ריצ'רד ניקסון, התקציב הפדרלי ללחימה בסמים גדל מ-100 מיליון דולר בשנת 1970 ל-15.1 מיליארד דולר בשנת 2010, עם עלות כוללת המוערכת בסמוך לטריליון דולר במשך 40 שנה. באותה פרק זמן נכלאו לפי הערכות כ-37 מיליון עברייני סמים לא אלימים, 121 מיליארד דולר הוצאו למעצר עבריינים אלה ו-450 מיליארד דולר עבור כליאתם. נכון לחודש מאי 2021 שוק הקנאביס העולמי שווה מעל 74 טריליון דולר.

גודל שוק הסמים הבלתי חוקי 
על פי נתוני 2013 ממשרד האומות המאוחדות למאבק בסמים ובפשיעה (UNODC) והסוכנות האירופית למלחמה בפשע יורופול, הסחר השנתי בסמים שווה 435 מיליארד דולר בשנה. על פי מכון ירושלים לחקר שווקים, שוק הקנאביס הבלתי חוקי מגייס כ-2.5 מיליארד שקל בשנה בישראל. לפי המכון, לגליזציה והטלת מס על הקנאביס בשיעור דומה לזה המוטל על סיגריות ואלכוהול ברחבי המדינה תניב הכנסות בהיקף של כ-1.6 מיליארד שקל בשנה. מדי שנה מדינת ישראל מוציאה כ-700 מיליון שקל על אכיפה, שיטור, כליאה ובתי משפט בהם עשרות אלפי תיקים פליליים נפתחים מדי שנה נגד אזרחים אשר נתפסו במקום ציבורי עם כמות קטנה של קנאביס.

היסטוריה 
טיפוח, שימוש וסחר בסמים פסיכואקטיביים ואחרים התרחשו משחר הציוויליזציה. במאה העשרים הובילה ממשלת ארצות הברית זינוק מחודש משמעותי באיסור סמים בשם המלחמה בסמים. רק במאה ה-20 הממלכה המאוחדת וארצות הברית הוציאו קנאביס מחוץ לחוק. הבריטים יצאו למלחמה עם סין במאה ה-19 במה שנודע כמלחמת האופיום הראשונה והשנייה כדי להגן על סחרם היקר בסמים.

המוטיבציות שטענו תומכי חוקי איסור סמים בחברות שונות בתקופות שונות כללו שמירה על חוקי הדתות, טענות על אלימות מצד מיעוטים גזעיים ודאגות לבריאות הציבור. מי שאינו תומך בחקיקה נגד סמים נחשב כמי שמאפיין את המוטיבציות הללו כאי סובלנות דתית, גזענות ובריאות ציבורית.

תומכי לגליזציה של סמים שונים מבקשים לבטל חוקים אלה מסיבות הנעות בין הגנות חירות מבוססות-זכויות פרט לבין טיעונים תוצאתיים נגד התוצאות הכלכליות והחברתיות של איסור סמים. החל מהמאה ה-20, נוצרו תנועות מאורגנות גדולות לביטול חוקי הסמים הקיימים ברחבי העולם. הקולניות ביותר מבין הקבוצות הללו קיימות במדינות דמוקרטיות ליברליות, ובדרך כלל מושכות אליהן תומכים ליברלים וליברטריאניים, אם כי הליגליזציה של הסמים עצמה היא נושא שאינו מפלגתי ועשויה להיות נתמכת על ידי חסידי כל אידאולוגיה.

הקמפיין נגד איסור אלכוהול הגיע לשיאו בתיקון העשרים ואחת לחוקת ארצות הברית המבטל את האיסור ב-5 בדצמבר 1933, כמו גם את הליגליזציה בקנדה, וחלקן אך לא את כל המדינות האחרות שאכפו את האיסור. עם זאת, חוקים רבים השולטים בשימוש באלכוהול ממשיכים להתקיים גם במדינות אלה.

התומכים הנוכחיים בליגליזציה של סמים מבקשים לבטל או לרכך את חוקי איסור הסמים, לרוב קנאביס אך כולל גם חומרים מבוקרים אחרים הקשורים לאופיאטים, חומרים ממריצים, פסיכדלים, דיסוציאטיביות, תרופות מרשם ואחרים.

לגליזציה בישראל 
סוגיית הלגליזציה של סמים קלים בישראל צברה תאוצה במרוצת השנים, וזכתה בהדרגה לתמיכה מצד המערכת הפוליטית בישראל. ממשלת בנט-לפיד הצהירה ב-2021 על כוונתה לקדם רפורמה ללגליזציה של קנאביס ולהסדיר את שוק הקנאביס הרפואי והלא-רפואי בישראל.

עד לשנת 2018, בחוק הישראלי לא היה כל הבדל בין "סמים קלים" ל"סמים לקשים", והענישה שנקבעה בחוק הייתה תקפה וזהה לשני סוגי הסמים. פירוט העונשים הופיע בפקודת הסמים המסוכנים, המגדירה אילו חומרים מוגדרים כסם ואסורים בשימוש במדינת ישראל. הפקודה לא הבחינה בין "סמים קלים" לבין "סמים קשים", כפי שנהוג לכנותם בשפה היומיומית, אלא בין סוגי החומרה של העבירות המתבצעות בסמים. ב-2018 חוקק תיקון לפקודת הסמים, המחריג שימושים חד פעמיים במריחואנה וקובע עבירות קנס.ב-1998 יסד האקטיביסט בועז וכטל את מפלגת 'עלה ירוק', אשר הייתה למפלגה הראשונה ששמה במרכז המצע שלה את רעיון אי-ההפללה של צרכני קנאביס, לפיו לא יואשם אדם ולא יירשם לו רישום פלילי על שימוש עצמי בסמים קלים. המפלגה התמודדה במערכות הבחירות לכנסות ה-16 עד 20, אך מעולם לא עברה את אחוז החסימה, ולא נכנסה לכנסת.

ב-2002 היה ח"כ מוסי רז ממרצ לח"כ הראשון שהתבטא בעד לגליזציה של סמים קלים. מפלגת מרצ כללה במצעה את רעיון הלגליזציה זמן קצר לאחר מכן.

בשנת 2003 קבע היועץ המשפטי לממשלה את מדיניות התביעה כלפי מי שעוברים על איסור החזקת סמים והשימוש העצמי בהם. בהנחיה צוינה ההתנגדות לאי-הפללה (דה-קרימינליזציה) של השימוש בסמים, אולם נקבעו הנחיות מקלות לטיפול בעבירות של אחזקת סמים לשימוש עצמי ושימוש עצמי של קטינים ובגירים.

עם השנים זכה רעיון הלגליזציה להד ציבורי ולתמיכה מצד פוליטיקאים ואנשי ציבור. כך למשל, במערכת הבחירות לכנסת העשרים בשנת 2015 הודה ינון מגל שהוא עישן סמים ותומך באי-הפללה של מעשני הקנאביס.

בינואר 2017, לאחר שוועדה מיוחדת בחנה את הנושא ובעקבות הלחץ הציבורי שנוצר, הודיע שר הפנים גלעד ארדן על שינוי מדיניות ההפללה של משתמשים בקנאביס לצריכה עצמית ועל מיקוד המאמץ בתחום ההסברה והחינוך. באותה שנה הוקמה טלגראס, קהילת רשת לאספקת קנאביס בישראל, אשר הפעילה כ-10,889 סוחרים פעילים ולמעלה ממאה אלף לקוחות. בשנת 2019 פשטה המשטרה על בתי מנהלי טלגראס, ובית המשפט המחוזי קבע כי טלגראס הוא לכאורה ארגון פשיעה.

ביולי 2018 חוקקה הכנסת תיקון ל"פקודת הסמים המסוכנים", כהוראת שעה (שתוקפה לשלוש שנים), במסגרתה אזרח ישראלי בגיר (מעל גיל 18), שאינו בעל הרשעות קודמות, ואינו בשירות צבאי פעיל, שנתפס מחזיק או משתמש במריחואנה בכמות המוגדרת לשימוש עצמי, לא יועמד לדין פלילי, ויוכל לשלם קנס של 1,000 ש"ח בפעם הראשונה שנתפס, ו-2,000 ש"ח בפעם השנייה. לאור כך, לפחות לגבי שתי הפעמים הראשונות, מדובר במודל של אי-הפללה. תיקון זה לחוק נכנס לתוקף ב-1 באפריל 2019.

במערכת הבחירות לכנסת העשרים ואחת באפריל 2019, לאור הצלחתה בסקרים של מפלגת "זהות", שהודיעה כי תקדם לגליזציה של סמים קלים, עלו התייחסויות של מפלגות נוספות לסוגיה זו, שנחשבה לשולית במערכות בחירות קודמות. התייחסות חיובית נכללה בדבריהם של ראש הממשלה בנימין נתניהו והשרים נפתלי בנט ומשה כחלון. (תמר זנדברג ואבי גבאי תמכו בלגליזציה עוד לפני תחילתה של מערכת הבחירות). לעומתם, הביע בצלאל סמוטריץ' התנגדות נחרצת ללגליזציה.

בחודש יוני 2020 אושרה בוועדת השרים לענייני חקיקה הצעת חוק משותפת של חברי הכנסת שרן השכל ורם שפע, לפיה, בין היתר, תותר צריכת קנאביס ונשיאה של עד 15 גרם לשימוש עצמי לבגירים מגיל 21, וכן תותר פתיחת חנויות לממכר קנאביס ברישיון. ביום ה-24 באותו החודש, עברו בקריאה טרומית הצעת החוק לאי-הפללת צרכני קנאביס (ברוב של 61 בעד מול 11 נגד) והחוק להסדרת שוק הקנאביס (ברוב של 53 בעד, 12 נגד ונמנע אחד).

נכון לשנת 2020, למעלה מ-80,000 מטופלים החזיקו ברישיון לקנאביס רפואי; מספר המוגדר כזינוק לעומת שנת 2019 בה היו כ-50,000 מטופלים בלבד. נכון לחודש יוני 2021 מספר המחזיקים ברישיון קנאביס רפואי היה למעלה מ-98,000, כאשר מעל 3,000 רישיונות חדשים הונפקו במהלך חודש אפריל באותה שנה (קצב של יותר מ-100 רישיונות חדשים ביום).

במהלך מערכת הבחירות לכנסת העשרים וארבע במרץ 2021, חתמו מפלגות העבודה, מרצ, תקווה חדשה וכחול לבן על הסכם התחייבות לקידום לגליזציה של סמים קלים בישראל, הכולל אי-הפללה מלאה והסדרת שוק הקנאביס. ב-20 במרץ הודיע יו"ר יש עתיד, יאיר לפיד כי מפלגתו תומכת בלגליזציה במודל קולורדו. באותה שנה חברת הכנסת גלית דיסטל-אטבריאן ממפלגת הליכוד הודיעה כי מפלגתה "תשתף פעולה עם מפלגות אחרות לקידום לגליזציה". בהסכם הקואליציוני להקמת ממשלת ישראל השלושים ושש נכתב . שרי הבריאות והמשפטים בממשלה זו, ניצן הורוביץ וגדעון סער, ידועים בתמיכתם בלגליזצית קנאביס.

ב-23 במרץ 2022, ועדת החוקה אישרה צו ותקנות הקובעים כי החל מחודש אפריל שימוש עצמי והחזקה של עד 15 גרם קנאביס מהווה עבירה מנהלית שבגינה ישולם קנס - 1,000 שקלים בגין ביצוע העבירה במקום פומבי ו-500 שקלים בגין ביצועה במקום שאינו פומבי - במקום שתמשיך להוות עבירה פלילית שבגינה נוצר רישום פלילי, תוך החרגתם של חיילי צה"ל, שוטרים בשירות חובה, סוהרים וקטינים מהקלה זו; שר המשפטים גדעון סער נכח בדיון ואמר כי .

לגליזציה ברחבי העולם

הולנד נחשבה ועדיין נחשבת לאחת המדינות הליברליות ביותר בעולם בנושא. האיסור על שימוש בכמה סמים הנחשבים "קלים" אינו נאכף בשטחיה, בשל מדיניות רשמית של העלמת עין. הולנד הייתה המדינה הראשונה בעידן המודרני באירופה בה נפתחו עסקים חוקיים העוסקים בסחר מורשה בסמים קלים לציבור הרחב, אותם בתי עסק (המכונים "קופי שופס") מהווים את אחת האטרקציות המוכרות בבירת המדינה, אמסטרדם. מדינה נוספת שבה נראה שאין מניעה חוקית לצרוך מוצרי קנאביס היא קוריאה הצפונית (יש על נושא זה מגוון של דיווחים סותרים, ההנחה הרווחת היא שמאז הקמתה לא עסקו שלטונות קוריאה הצפונית במרדף אחר צרכנים ומגדלים פרטיים של קנאביס ויש דיווחים כי בשווקים במדינה נמכרים פרחי קנאביס ללא פיקוח). בשנת 2013 אישר הפרלמנט באורוגוואי תוכנית חדשה להתמודדות עם הסחר הלא חוקי בקנאביס שכוללת לגיליזציה לצד רגולציה מקיפה של הסחר בקנאביס בניסיון להעביר את השוק לשלטון המדינה, בכך הפכה אורוגוואי למדינה הריבונית הראשונה שמבצעת לגליזציה של סמים קלים באופן רשמי.

בשנים האחרונות, ממשלות במדינות ברחבי העולם נוקטות בגישות חדשות בנושא הסמים במדינות, כמו הפחתת ההחמרה בעונשים נגד המשתמשים בסמים והסברה וטיפולים למשתמשים בהם. מדינות כמו ארמניה, בלגיה, ג'מייקה, קולומביה, צ'ילה, צ'כיה, אסטוניה, פורטוגל, מקסיקו ועוד, אימצו מדיניות מסוימת של אי-הפללה (ביטול הענישה הפלילית). בשנת 2012 חלה התקדמות משמעותית לעבר הלגליזציה כאשר היא הגיעה באופן חוקי גם אל יבשת אמריקה. מנהיגי מדינות בדרום ומרכז אמריקה בהן קולומביה כבר הכריזו בפומבי על כוונתם לשנות את חוקי הסמים על אף התנגדותה של ארצות הברית בזמנו. עם זאת, בשנים האחרונות מספר הולך וגדל של מדינות בארצות הברית החלו לשנות את מדיניות הסמים שלהן. נכון ליוני 2021 שימוש רפואי בקנאביס אושר ב-38 מדינות ארצות הברית (במתכונות שונות), 31 אישרו מדיניות של אי-הפללה (בתוספת איי הבתולה של ארצות הברית) ולגליזציה מלאה חוקית ב-18 מדינות לצורכי פנאי ורפואה.

אסיה

אפגניסטן 
קנאביס באפגניסטן אינו חוקי למטרות פנאי או רפואה. עם זאת, טופח במשך מאות שנים וחווה הפרעה מועטה יחסית עד שנות השבעים, כאשר לאחר מכן הפך לנושא הן בפוליטיקה הבינלאומית והן במימון סדרת המלחמות שהתרחשה באפגניסטן במשך ארבעים שנה. בשנת 2010 דיווח ארגון האומות המאוחדות כי אפגניסטן היא יצרנית הקנאביס המובילה בעולם.

אינדיקציה לקנאביס היא ילידת אפגניסטן, כאשר קנאביס סאטיבה מקורו גם במרכז אסיה וככל הנראה כל זני הקנאביס הקיימים מקורם במדינה. נוסף לכך קיים בה מנהג צריכה הכולל אכילת מלון יחד עם חשיש, שנאמר כי הוא מגביר את התחושה ומפחית את תופעות הלוואי השליליות.

בנגלדש 
גידול, הובלה, מכירה, רכישה והחזקה של כל סוגי הקנאביס בלתי חוקיים בבנגלדש מאז סוף שנות השמונים למטרות פנאי או רפואה אך מאמצי האכיפה הם רופפים והסם ממשיך להיות פופולרי. באופן מסורתי נעשה שימוש בקנאביס ובאופיום על ידי תושבי בנגלדש. מדי שנה מתקיים פסטיבל בקושטיה לזכרו של זמר הפולק המנוח פקיר ללון שאה. אנשים רבים מתאספים מדי שנה בפסטיבל הכוללים גם מערביים ואנשים ממערב הודו אשר במהלכו ניתן לראות כי אנשים שרים מוזיקה עממית בנגלית ומעשנים קנאביס מתוך צ'ילום בחופשיות. כל האמצעים הללו הם עבור הרגשת החיבור זה לזה מבחינה רוחנית וזיכרון בללון השאה הגדול דרך המוזיקה. בתקופת הפסטיבל נסבלת צריכת הסם והאכיפה מספקת הגנה על משתתפיו.

הודו 

קנאביס בהודו אינו חוקי למטרות פנאי או רפואה (עם זאת, יוצא מן הכלל לשימוש בבאנג לפנאי). הסם ידוע כי נעשה בו שימוש לפחות כ-2000 שנה לפני הספירה בחברה ההודית. המונחים הנפוצים להכנת קנאביס כוללים צ'אראס (שרף), גנג'ה (פרח) ובנג' (זרעים ועלים), כאשר המשקאות ההודים, כמו באנג לאסי ובאנגה תנדאי העשויים מבאנג הם אחד השימושים החוקיים הנפוצים ביותר. מחקר שנערך בשנת 2019 על ידי המכונים למדעי הרפואה של הודו דיווח כי 7.2 מיליון הודים צרכו קנאביס בשנה האחרונה. גידול קנאביס למטרות תעשייתיות כמו הכנת קנבוס תעשייתי או לשימוש גנני הוא חוקי במדינה. המדיניות הלאומית בנושא תרופות נרקוטיות וחומרים פסיכוטרופיים מכירה בקנאביס כמקור לביומסה, סיבים ושמן בעל ערך רב. ממשלת הודו מעודדת מחקר וגידול של קנאביס עם תוכן THC נמוך. בתור באנג, קנאביס עדיין פופולרי בהודו. הוא מעורבב גם ב-"ת'נדאי", תכשיר דמוי מילקשייק ונצרך כמזון צמחוני הקרוי "פרסאדה" של האל שיווה, והוא פופולרי במיוחד בין תקופת המהא שיוורטרי להולי (פברואר – מרץ). סופים הודים מוסלמים מציבים את רוחו של ח'ידר בתוך צמח הקנאביס, וצורכים אותה בבאנג.

בשנת 2015 הופיעו המאמצים המאורגנים הראשונים להכשיר מחדש את הקנאביס בהודו, עם קיום כנסי מריחואנה רפואיים בבנגלור, פונה, מומבאי ודלהי על ידי "תנועת הלגליזציה הגדולה של הודו". מאמרים ותוכניות רבות בתקשורת הפופולרית החלו להופיע גם כדוחפים לשינוי חוקי הקנאביס. במרץ 2015 הצהיר חבר הפרלמנט סאתפתיה טאתאגאטה של לוק סבהה כי הוא תומך בלגליזציה של קנאביס והודה כי צרך את הסם מספר פעמים כשהיה במכללה. בהמשך חזר על הערותיו בטלוויזיה ובמהלך ראיונות בתקשורת. בנובמבר 2015 אוטראקהאנד הכשירה גידול קנאביס למטרות תעשייתיות. ב-2 בנובמבר 2016 הודיע חבר הפרלמנט של לוק סבהה, דרמביר גנדי, כי קיבל אישור מהפרלמנט להגיש הצעת חוק פרטית המבקשת לתיקון של החוק כדי לאפשר אספקה חוקית, מוסדרת ומפוקחת רפואית של חומרים משכרים "לא סינתטיים", כולל קנאביס ואופיום. ביולי 2017 הציע השר לאיחוד התפתחות נשים וילדים, מנקה גנדי, לגליזציה של קנאביס רפואי בנימוק שהיא תפחית את השימוש בסמים ותסייע לחולי סרטן בפגישתו השנייה של קבוצת השרים לבחינת טיוטת הערת הממשלה כלפי מדיניות הפחתת הביקוש לסמים. כשבוע לאחר הצהרתו, ממשלת האיחוד הוציאה למועצה למחקר מדעי ותעשייתי (CSIR) את הרישיון הראשון אי פעם לגידול קנאביס למטרות מחקר, בשיתוף פעולה עם חברת קנבוס בומביי (BOHECO).

בדצמבר 2017, ויקי וורורה, מייסד תנועת הלגליזציה הגדולה של הודו, כתב מכתב גלוי לראש הממשלה נרנדרה מודי ולכל חברי הפרלמנט הדוגל בצורך הדחוף להכשיר גידול קנאביס וקנבוס לשימוש רפואי ותעשייתי. בפברואר 2018 שלח משרד ראש הממשלה הודעה למשרד הבריאות ורווחת המשפחה המורה למשרד לבחון את היתרונות הפוטנציאליים הכרוכים בקנאביס ולהוציא תגובה למכתב. מנכ"ל פאטנג'אלי איורווד, בלקרישנה, הצהיר באותו החודש כי חברתו החלה לחקור את היתרונות של קנאביס ותמציותיו במתקן המחקר והפיתוח שלה בהרידוואר, לשימוש בתרופות החברה ובמוצרים אחרים.

ביולי 2019, בית המשפט העליון בדלהי הסכים לדון בעתירה שהוגשה על ידי התנועה למען הלגליזציה, וערער על איסור הקנאביס בחוק. תביעת האינטרס הציבורי טוענת כי הגדרת קנאביס עם סמים כימים אחרים במסגרת החוק היא "שרירותית, לא מדעית ולא סבירה". שרת החוק של מאדהיה פרדש, פ.צ. שארמה, הצהירה בנובמבר 2019 כי המדינה שוקלת להכשיר גידול קנאביס למטרות רפואיות ותעשייתיות. הודו הצביעה בעד הסרת קנאביס ושרף הקנאביס מתוספת IV של האמנה בנושא סמים נרקוטיים משנת 1961 בוועדת האו"ם לסמים נרקוטיים (CND) בדצמבר 2020. ההחלטה התקבלה עם 27 מדינות חברות שהצביעו בעד, 25 נגד, והימנעות אחת.

השר הראשי של מניפור, נ'בירן סינג, הודיע לאספת המדינה בפברואר 2020 כי ממשלתו שוקלת להכשיר לגידול קנאביס למטרות רפואיות ותעשייתיות. במרץ 2021 אמר השר הראשי של הימאצ'ל פרדש, ג'אי ראם ת'אקור, כי ממשלת המדינה מגיעה למדיניות המאפשרת גידול מבוקר של קנבוס או קנאביס במדינה בעודו טוען כי "המוטיבציה העומדת מאחורי שינוי זה היא דיווחה לחיזוק הכלכלה המקומית". באותו החודש הודיעה ממשלת טריפורה כי תקים פאנל מומחים לבחינת כדאיות לגליזציה של גידול קנאביס. מרפאת הקנאביס הרפואי הראשונה בהודו נפתחה בקורמנגלה, בנגלור בפברואר 2020 והחלה למכור טבליות ושמנים חדורי קנאביס תחת המותג "Vedi Herbals". מחקר של חברת הנתונים הגרמנית "ABCD" מצא כי ניו דלהי ומומבאי היו הערים ה-3 וה-6 בגודלות קנאביס בעולם בשנת 2018, וצרכו כ-38.2 ו-32.4 טון קנאביס בהתאמה. בנוסף, ישנן עדויות לכך שנקסליטים משקיעים בייצור לא חוקי של קנאביס בחלקים מסוימים בהודו.

הפיליפינים 
קנאביס בפיליפינים אינן חוקי למטרות פנאי או רפואה אך אזרחים הסובלים ממחלה קשה או סופנית רשאיים להגיש בקשה להיתר של רשות המזון והתרופות עבור תרופות שאינו רשומות בפיליפינים, כולל אלה המכילות קנאביס. במדינה קיימת עמותה פרו-רפואית לקנאביס הנקראת "הארגון הפיליפיני לרפורמה בחוקי מריחואנה" (PORMAL) המבקשת לערער על האיסור בחוק על מנת להכשיר את שימושו. הנשיא רודריגו דוטרטה אמר במהלך מערכת הבחירות שלו כי הוא תומך בקנאביס רפואי, אך כי הוא ישאיר כל החלטה למחלקת הממשלה הדואגת לנושא.

בשנת 2014 הוגשה הצעת חוק בקונגרס הפיליפיני כדי להכשיר את השימוש בקנאביס רפואי. אחת ממחברות הצעת החוק, לאה פקיז, אמרה כי "בשלב הזה, יש לנו פיליפינים שזקוקים לטיפול, עלינו לתת להם טיפול רחום - את הקנאביס הרפואי הזה. יש הרבה תרופות, אבל הן יקרות". אולם, הצעת החוק לא התקבלה בסופו של דבר במהלך הקונגרס ה-16. הצעת החוק הוגשה שוב במהלך הקונגרס ה-17 ונמצאת כעת במשאל עם.

טורקיה 
קנאביס בטורקיה אינו חוקי לשימוש פנאי, אך מותר למטרות רפואיות ומדעיות מוגבלות.

בשנת 2016 אושרה חקיקה לאפשר שימוש בתרופות קנבינואידים תת-לשוניות לשימוש במרשם רופא. השימוש בקנאביס צמחי שלם נותר בלתי חוקי. טיפוח קנאביס חוקי ב-19 מחוזות במדינה למטרות רפואיות ומדעיות. עם זאת, באישור זה הוא יכול להתנהל גם במחוזות אחרים. בשנת 2019, הנשיא רג'פ טאיפ ארדואן הזכיר כי טורקיה עשויה לגדל קנבוס תעשייתי באומרו, "אני קורא לעמי, בואו נתחיל בתהליך גידול קנבוס תעשייתי. נראה כי לקנבוס התעשייתי יתרונות רבים ושונים באזורים שונים רבים".

לאוס 
קנאביס זמין באופן נרחב בלאוס למרות מעמדו הבלתי חוקי למטרות רפואה או פנאי (עם זאת, לא נאכף) במיוחד באזור התיירותי של ואנג ויינג שם נמכר בגלוי על ידי ברים כ-"ניצן מריחואנה" או כ-"פיצה שמחה". בחלק מהמסעדות קיים תפריט "שמח" בו הלקוחות יכולים לקבל מגוון מאכלים חדורי קנאביס, ולעיתים יחד עם מוצרי "קסם" המכילים פטריות פסיכדליות. בגלל פתיחותה של עיירתואנג ווינג כלפי קנאביס, פטריות פסיכדליות ואופיום, היא הפכה ליעד תיירותי מפורסם.

לבנון 
קנאביס בלבנון אינו חוקי למטרות פנאי אך מותר לשימוש רפואי. כמויות גדולות של קנאביס גדלות בתוך המדינה, במיוחד בעמק בקאע, ונצרכות לשימוש אישי באופן פרטי. ייצור חשיש נאסר בלבנון בשנת 1926, בתקופת המנדט הצרפתי של סוריה ולבנון. עם זאת, תעשיית הקנאביס פרחה במהלך הכאוס של מלחמת האזרחים הלבנונית בת ה-15 השנים (1975–1990).

עד שנת 2001 העוני לחץ על חקלאים רבים לחזור לגדל קנאביס. בשנת 2002, הייצור הגיע ל-37,000 דונם, כפול מזה שהיה בשנה שקדמה לה. בהמשך, פרחו חוות קנאביס במהלך מלחמת האזרחים בסוריה החל משנת 2011, מכיוון שהממשלה דאגה יותר לנושאי ביטחון וזנחה את הנושא.

בשנת 2018, דובר הפרלמנט, נביה ברי, הצהיר כי "הפרלמנט הלבנוני נערך ללמוד ולאמץ את החקיקה הדרושה לחקיקת גידול קנאביס וייצורו לשימושים רפואיים בדרך של מדינות רבות באירופה וכמה ממדינות ארצות הברית". כפי שאמר לשגרירת ארצות הברית בלבנון אליזבת ריצ'רד על פי סוכנות הידיעות הרשמית של לבנון. הודעה זו הגיעה לאחר פרסום מחקר של חמש שנים שערך התאגיד מקינזי ושות' להגברת הפיתוח הכלכלי. כמדינה עם החוב השלישי בגובהו בעולם, תומכי הלגליזציה טענו כי טיפוח תעשיית הקנאביס בשטחי לבנון יכול לסייע רבות ברפורמה חדשה בכלכלת המדינה. באפריל 2020 העביר הפרלמנט חוק המתיר לגידול קנאביס לשימוש רפואי ובכך, הפכה לבנון למדינה הערבית הראשונה שעושה זאת. גידול של קנבוס לא פסיכואקטיבי נעשה גם כן לחוקי.

נפאל 
קנאביס אינו חוקי בנפאל למטרות רפואה או פנאי. בשנת 1973 ביטלה המדינה את הרישיונות של כל חנויות הקנאביס, הסוחרים והחקלאים. עם זאת, טיפוחו ושימוש אישי לא הושפעו, והסחר נמשך שלא כדין וההפסד של 100,000 דולר בהכנסות הממשלה מהנושא גרם לשיבוש.

במדינה קיים מנהג של שימוש בזרעי קנאביס גם בהכנת חמוצים הנקראים, bhang ko achar" (האנג קו עכר"), זרעים המיובשים נטחנים ומעורבבים עם איילו (תפוח אדמה). מנהג זה נפוץ באזורים הררים כגון קטמנדו ופוקארה. קנאביס נחשב כמתנתו של האל ההינדי, שיווה, ונחשב כמנחה קדושה בחגיגות הפסטיבל מהא שיוורטרי. לפיכך בתקופת חגיגותיו שימושו חוקי ואינו נאכף.חבר הפרלמנט מהמפלגה הקומוניסטית, בירודה חטיוואדה, לצד 47 מחוקקים ממפלגות נוספות הגישו הצעת חוק בפרלמנט בינואר 2020 בקריאה ללגליזציה של קנאביס.

סרי לנקה 
קנאביס בסרי לנקה לא חוקי למטרות פנאי אך נמכר באופן חוקי דרך חנויות צמחי מרפא באיורוודה, וניתן להשתמש בו למטרות רפואיות ומדעיות אם ניתן לו רישיון מטעם משרד הבריאות.

ההערכה היא כי ישנם כיום כ-600,000 משתמשים בקנאביס הנוטים להגיע משכבה חברתית-כלכלית גבוהה יותר. הקנאביס ממלא תפקיד מרכזי בתרבות המסורתית של האי, עם השמות הסינהליים או הסנסקריטים הספציפיים ויראפאטי ("עלים גיבורים"), קפטה ("קליל"), אננדה ("אושר"), המעידים על תכונותיו השונות, כגון גרימת אופוריה והגברת האנרגיה המינית. בשנת 2008 ביקש שר הרפואה לגליזציה מוגבלת של קנאביס למטרות רפואיות. בעל התפקיד החדש בשנת 2013 הציע גם הוא לתקן את חוק האיורוודה כדי להכיר בערך הקנאביס. ב-2017 הודיעה המדינה על כוונתה ליצור מטע חשיש בן 400 דונם ליד אינגריה, במטרה לספק קנאביס למטפלים באיורוודה ולייצוא תרופות מנגזרותיו לארצות הברית.

פקיסטן 
קנאביס בפקיסטן אינו חוקי לשימוש פנאי, אם כי מאז ספטמבר 2020, ניתן להשתמש בתמציות של קנאביס לשימוש תעשייתי ורפואי. קנאביס נצרך באופן נרחב במדינה כג'אראס ובאנג.

לפני השפעת ממשלות הממלכה המאוחדת וארצות הברית בזמנו, נעשה שימוש נרחב בקנאביס במרכז אסיה באופן רפואי, כמצרך מרכזי, לטקסטיל ולהשפעות פסיכוטרופיות. בספר ה-"אתארוובדה" קנאביס אף הוגדר כאחד מחמישה צמחים קדושים ורבים האמינו כי מלאך שומר קיים בתוכו.

אכיפת חוקים נגד סמים קשים עומדת בראש סדר העדיפויות בפקיסטן, בעוד שלעיתים קרובות מתעלמים מהשימוש האישי בקנאביס. הדבר נכון במיוחד באזורים שבטיים שונים, בהם לעיתים קנאביס נמכר בשווקים ציבוריים. בספטמבר 2020, הממשלה הפדרלית של פקיסטן אישרה לגליזציה של ייצור קנבוס. החלטה זו הגיעה לאחר הבנת העובדה כי במדינה יש שפע טבעי של קנאביס ויתר על כן, כי ישנה יכולת להרווחת מעל ממיליארד דולר ממוצריו ולהגביר את כלכלתה. לאחר שקיבל מעמד חוקי ונכנס לבדיקה ממשלתית, החל לשמש לייצור מוצרים כגון שמן CBD, זרעי קנבוס, מוצרים רפואיים ומוצרים תעשייתיים. על פי דו"ח משנת 2013, כ-6.4 מיליון אנשים בפקיסטן צורכים קנאביס.

קוריאה הדרומית 
קנאביס בקוריאה הדרומית אינו חוקי לשימוש פנאי. עם זאת, בנובמבר 2018 תוקן חוק בקרת הסמים הנרקוטים במדינה והשימוש בקנאביס רפואי הפך לחוקי, מה שהפך אותה למדינה הראשונה במזרח אסיה שמאפשרת לגליזציה של קנאביס רפואי. קנאביס היה מקור בד לקוריאה עוד מימי קדם בקוריאה העתיקה, וכבר בשנות השלושים של המאה העשרים גדל הקנבוס בכל פרובינציה בקוריאה, במיוחד בדרום בו הוא גדל בצורה הטובה ביותר. בסוף שנות ה-50 גידלו בדרום קוריאה כ-9,000 דונם קנבוס. כמו כן, בד הסמבה המסורתי ובדים בצבעי שנהב, היו עשויים מקנבוס. בשנות ה-60, השימוש בקנאביס הקוריאני עלה בצורה דרמטית עם השפעת תרבות מבסיסי צבא של ארצות הברית בקוריאה. השימוש ב-"עשן שמח" החל לסמל מרדנות, וזמרים פופולריים רבים באותה תקופה החלו לעשן את העשב.

בינואר 2018 הציע נציג שין צ'אנג-היון, חבר האספה הלאומית של קוריאה הדרומית, הצעת חוק שתתקן את חוק בקרת הסמים ותאפשר לאנשים עם מצבים רפואיים ספציפיים להשתמש בקנאביס באישור משרד המזון והבטיחות בסמים. התיקון המוצע התגבר על מכשול גדול מאוחר יותר ביולי, כאשר הוא זכה לתמיכת המשרד שאמר אז כי יאפשר טיפול בקנאבידיול, מרינול וסאטיקס למצבים הכוללים אפילפסיה, תסמיני HIV / איידס וטיפולים הקשורים לסרטן. ב-23 בנובמבר 2018, אישרה האספה הלאומית את התיקונים לחוקי בקרת הסמים והקנאביס הרפואי אושר בחלקו. מאמר של העיתון "Korea Times" משנת 2014 ציין כי ניתן לקנות קנאביס בקלות בדרום קוריאה על ידי פנייה לסוחרים באינטרנט. עיתונאי המאמר ציין כי על פי סוחרים, קנאביס נמכר במחיר של 30–50 דולר לגרם.

קוריאה הצפונית 
מעמדו של הקנאביס בצפון קוריאה אינו ברור למטרות פנאי או רפואה בגלל היעדר מקורות העומדים לרשות העולם החיצון מהמדינה. יש משקיפים שאומרים כי קנאביס הוא חוקי למעשה או לפחות נסבל, בעוד שאחרים טוענים שמדובר בחוסר הבנה ושהסם אינו חוקי.

בשנת 2013, בהסתמך על מקורות של אתרי החדשות "NK News" ו-"Reddit", דיווח הערוץ "Vice News" כי קנאביס קיים בשימוש נרחב וסובלני בצפון קוריאה, מעושן כ-"טבק עלים" על ידי המעמדות הנמוכים כאלטרנטיבה זולה לסיגריות ולהרגעה לאחר יום עבודה. על פי הרשת החברתית "MassRoots", זה הוא מצב די מקובל שצפון קוריאנים מגדלים קנאביס משלהם, או קוצרים צמחים שגדלים ברחבי המדינה. עם זאת, תשובת העיתונאית קיגן המילטון במאמר בעיתון הבריטי הגרדיאן משנת 2014 ביקשה להפריך את השמועות. היא ציטטה את מתיו רייכל מ-"פרויקט פיונגיאנג" המציין כי "טבק העלים" הקרוי בשם "Ipdambae" הוא למעשה תערובת של עשבי תיבול וטבק, הדומה באופן שטחי לקנאביס אך לא קשור אליו. קנאביס מטופח באופן תעשייתי, אך בצורה של קנבוס בעל אחוזי THC נמוכים, בעוד שיש אנשים שעשויים לטפח כמויות אישיות של קנאביס פסיכואקטיבי, אך השימוש בו עדיין אינו חוקי אם כי סביר להניח שהוא לא ייענש בחומרה. שגריר שוודיה בצפון קוריאה דיווח לסוכנות הידיעות "ssociated Press" בשנת 2017 כי "לא צריך להיות בספק כי סמים, כולל קנאביס, אינם חוקיים כאן. אי אפשר לקנות אותם באופן חוקי וזו תהיה עבירה פלילית לעשן אותם".

קמבודיה 
קנאביס בקמבודיה אינו חוקי למטרות פנאי או רפואה אך איסורו נאכף באופורטוניסטית. מסעדות "שמחות" רבות הממוקמות בפנום פן, בסיאם ריפ ובסיהאנוקוויל מציעות בפומבי אוכל מבושל עם קנאביס, או כקישוט צדדי. הקנאביס גדל באופן מסורתי בקמבודיה והוא מרכיב נפוץ במזון.

בשנת 1961, בהתאם לאמנה היחידה בנושא הסמים, שימוש בקנאביס נותר בלתי חוקי מבחינה טכנית אך החוק לא אוכף, והוא נמכר בגלוי. כיום הוא נמכר בגלוי בשווקים, מסעדות וברים שונים. "פיצה שמחה" הוא המונח לפיצה חדורת קנאביס הנמכרת לעיתים קרובות במסעדות ברחבי קמבודיה. בקרב קמבודיאים מזון עם קנאביס נתפס כמעשה של מבוגרים ואינו פופולרי בקרב בני הנוער. באזורים תיירותיים "פיצה שמחה" ידועה כאטרקציה בקרב המטיילים.

תאילנד 
קנאביס בתאילנד אינו חוקי למטרות פנאי (אם כי אינו נאכף) וחוקי למטרות רפואיות. אף על פי שבמדינה יש מדיניות קפדנית בנושא סמים, במאי 2018 אישר הקבינט טיוטת חקיקה המאפשרת מחקר נוסף על השפעות קנאביס על אנשים. לפיכך, ארגון התרופות הממשלתי (GPO) הודיע כי יתחיל בקרוב בניסויים קליניים של קנאביס כצעד ראשוני בייצור תרופות מסם זה. מחקרים רפואיים אלה נחשבים לנקודות ציון היסטוריות בתולדות בנושא בתאילנד, מכיוון שמאז 1979, קנאביס משמש כתרופה והשימוש בו הוא חוקי, אך אחסונו וייצורו איננו חוקי. ב-9 בנובמבר 2018, האספה הלאומית של תאילנד הציעה רשמית התרת שימוש רפואי מורשה בסם, ובכך להכשיר את מה שנחשב בעבר לסם מסוכן.האספה הלאומית הגישה את תיקוניה למשרד הבריאות, שמיקמו את הקנאביס בקטגוריה המאפשרת את החזקתו המורשת והפצתו בתנאים מוסדרים. המשרד בחן את התיקונים לפני ששלח אותם לקבינט, שהחזיר אותו לאספה הלאומית להצבעה סופית. תהליך זה הושלם ב-25 בדצמבר 2018.

לפיכך, תאילנד הפכה למדינה האסיאתית הראשונה שהפכה קנאביס רפואי לחוקי. עם זאת, השינויים המוצעים לא איפשרו את שימושו למטרות פנאי. פעולות אלה נעשו בגלל העניין הגובר בשימוש בסם ומרכיביו לטיפול במחלות מסוימות. תומכי הלגליזציה במדינה טוענים כי אם השוק יהפוך לחוקי, הוא עשוי לעלות את כלכלת המדינה בכ-5 מיליארד דולר עד שנת 2024.

אירופה

אוסטריה 

קנאביס באוסטריה חוקי לשימוש מדעי ורפואי, אך לא למטרות פנאי. החזקת כמויות קטנות לשימוש אישי עברה אי-הפללה בשנת 2016. מכירת זרעי קנאביס וצמחים היא חוקית. ב-9 ביולי 2008 אישר הפרלמנט האוסטרי גידול קנאביס לשימושים מדעיים ורפואיים. גידול קנאביס נשלט על ידי הסוכנות האוסטרית לבריאות ובטיחות מזון. ב-1 בינואר 2016 נכנסו לתוקף תקנות חדשות באוסטריה שהסירו עונשים פליליים בגין החזקה אישית של קנאביס.

אוקראינה 
קנאביס באוקראינה אינו חוקי למטרות פנאי אך מותר לשימוש רפואי.

הדיבור על לגליזציה של סמים קלים באוקראינה נמשך זמן רב. ביוני 2016 קיבל הפרלמנט הצעת חוק בנושא לגליזציה של קנאביס למטרות רפואיות אשר עסקה בשינויים "בנושא תרופות נרקוטיות, חומרים פסיכוטרופיים ומבשרים". על המסמך היה להיבחן על ידי הוועדה הרלוונטית ואז להגישו לממשלה. היה צפוי שזה יקרה בסתיו 2016, אך הצעת החוק לא נבחנה.

באוקטובר 2018 הופיעה עצומה באתר הפניות האלקטרוניות לנשיא אוקראינה וביקשה להכשיר קנאביס. בחודש מרץ, העתירה קיבלה את כל 25,000 החתימות הנדרשות לצורך בחינת הוועדה הפרלמנטרית. לאחר מכן, הוועדה לזכויות אדם, מיעוטים לאומיים ויחסים בין-אתניים תמכה פה אחד בעתירה והיא נרשמה בפרלמנט האוקראיני ב-20 במאי. באותו החודש הוציא השירות הממלכתי של אוקראינה בנושא סמים ובקרת סמים את הרישיון הראשון לייבוא וייצוא מחדש של חומרי גלם ומוצרים שמקורם בקנאביס. הרישיונות המתאימים התקבלו על ידי חברת "C21" האמריקאית. החברה נמצאת גם בתהליך הגשת בקשה לרישיונות נוספים, כולל גידול קנאביס. בכך, שימוש רפואי במדינה הפך לחוקי אך מוגבל לתכני טטראהידרוקנאבינול ונביקסימולס.

בינואר 2019, האגודה האוקראינית לקנאביס רפואי יצרה את העצומה בגיבוי של 16 ארגונים ציבוריים באתר ורחובנה ראדה. בעתירה נאמר כי קנאביס רפואי יכול לעזור לשני מיליון אוקראינים הסובלים ממגוון רחב של מחלות, כולל אפילפסיה, סרטן והפרעת דחק פוסט-טראומטית. ממלאת מקום שרת הבריאות אולנה סופרון תמכה בעתירה וקראה לקדם לגליזציה של קנאביס רפואי.

באפריל 2019 לגליזציה של קנאביס רפואי נתמכה על ידי הנשיא וולודימיר זלנסקי בראיון ל-"RBC" וב-25 באוקטובר 2020 הכריז על סקר ארצי. 64.88% מהמשתתפים הביעו תמיכה בלגליזציה של קנאביס למטרות רפואיות. שרת הבריאות לשעבר אולנה סופרון כתבה בעמוד הפייסבוק שלה כי "קנאביס צריך להיות זמין לכל החולים הזקוקים לכך. באוקראינה יש כ-2 מיליון חולים כאלה". באפריל 2021 אושרו מספר תרופות המכילות טטראהידרוקנאבינול ונביקסימולס לשימוש רפואי.

איטליה 
קנאביס באיטליה חוקי לשימושים רפואיים ותעשייתיים, אם כי הוא מוסדר בקפדנות, בעוד שעבר אי-הפללה לשימושי פנאי. מכירה בלתי מורשית של מוצרים הקשורים לקנאביס אינה חוקית ועונשה מאסר, כמו גם גידול בלתי מורשה של קנאביס, אם כי תיקים משפטיים בשנים האחרונות ביססו למעשה את החוקיות של טיפוח קנאביס בכמויות קטנות ולשימוש אישי בלעדי. גידול מורשה של קנאביס למטרות רפואיות ותעשייתיות מחייב שימוש בזרעים מוסמכים, אולם אין צורך באישור על מנת לשתול זרעים מוסמכים עם רמות מינימליות של תרכובות פסיכואקטיביות. בינואר 2013 אישרה איטליה שימוש רפואי בקנאביס במרשם רופא. בחודש פברואר 2021 הפכה "חקלאות ביו קנבוס" לחברה האיטלקית הראשונה שקיבלה אישור מטעם משרד הבריאות לגדל קנאביס רפואי ולהפיק את העקרונות הפעילים שלו למטרות תרופות. ההכנסות הפוטנציאליות מקנאביס מרפא נאמדות ביותר מ-1.4 מיליארד יורו במדינה, כאשר השוק הפנימי מייצר לפחות כעשרת אלפיים מקומות עבודה ומקטין את התלות ביבוא.

על פי סקר שנערך על ידי "Ipsos" משנת 2015, רוב של 83% מהאיטלקים רואים בחוקים האוסרים שימוש בסמים קלים כלא יעילים, 73% בעד קנאביס חוקי, ו-58% סבורים כי לגליזציה מלאה תועיל לכספי הציבור. מבחינת צריכה, 25% מבני 15 עד 19 הודו כי השתמשו בקנאביס למטרות פנאי בשנת 2014. על פי דו"ח של מרכז המעקב האירופי לסמים משנת 2018, איטליה ממוקמת במקום השלישי באיחוד האירופי מבחינת השימוש בקנאביס.

הפופולריות של קנאביס לשימושי פנאי הובילה בשנת 2016 למאמצי לגליזציה מחודשים בפרלמנט, בו הוצעה חקיקה בתמיכתם של כמה פוליטיקאים, בעיקר מהמפלגה הדמוקרטית, מפלגת החופש השמאלי לאקולוגיה, תנועת חמשת הכוכבים, המפלגה הרדיקלית נגד האיסור, ואף מעטים ממפלגת פורצה איטליה השמרנית, וכן חברי הנהלת האנטי-מאפיה. תומכי החקיקה מצביעים על כישלון האיסור בהפחתת צריכת קנאביס וטוענים כי לגליזציה של קנאביס תסדיר את תפוצת המוצרים הקשורים, תפחית את הצריכה בקרב מתבגרים, תאפשר למשטרה ולבתי המשפט למקד את המשאבים שלהם בנושאים תכופים יותר ולשלול מארגוני פשיעה מקור הכנסות משמעותי על ידי הפנייתם לעבר המדינה בצורת גביית מיסים, בדומה למה שקרה בקולורדו לאחר שקנאביס הפך לחוקי בשנת 2012. בפרט, הערך של שוק הקנאביס הבלתי חוקי באיטליה נאמד בין 7.2 מיליארד ליותר מ-30 מיליארד יורו, בעוד שהכנסות המס הפוטנציאליות מקנאביס חוקי נאמדות בין 5.5 ל-8.5 מיליארד יורו. העלייה הפוטנציאלית בתוצר הנובעת משוק קנאביס חוקי באיטליה נאמדת בין 1.30% ל-2.34%.

בדצמבר 2019 קבע בית המשפט העליון ברומא כי טיפוח כמויות קטנות מקומיות של קנאביס לשימוש בלעדי הוא חוקי על פי החוק האיטלקי, לאחר שהתבקש להבהיר פרשנויות סותרות קודמות של החוק אך לא ציין מה מהווה כמות קטנה של קנאביס המותרת כדין. בין המשפט טען בתגובה כי "בריאות הציבור אינה מאוימת על ידי משתמש יחיד בקנאביס המטפח מספר צמחים בסביבה ביתית". פסק הדין הגיע ימים לאחר שתיקון המוצע בתקציב 2020 הקורא ללגליזציה ולהסדרת השימוש בקנאביס מקומי שאושר על ידי הבית התחתון. באפריל 2021, חולה הסובל מדלקת מפרקים שגרונית חריפה זוכה מדחף סמים לאחר שבית משפט קבע כי הוא רשאי לחרוג מהגבולות החוקיים של גידול קנאביס רפואי.

אירלנד 
קנאביס באירלנד לא חוקי למטרות פנאי בעוד ששימוש למטרות רפואיות מחייב אישור על ידי שר הבריאות. ב-2 בנובמבר 2015 הודיע אודהן או ריטורדיין, השר הממונה על אסטרטגיית הסמים הלאומית, כי אירלנד מתכננת להכניס חדרי הזרקה בפיקוח. השר גם התייחס לכך שהחזקת חומרים מבוקרים תעבור אי-הפללה אף על פי שהאספקה והייצור יישארו בגדר פלילי. במדינה ידוע הארגון "NORM Ireland" בתמיכתו בהסרת כל העונשים בגין החזקה פרטית של קנאביס על ידי מבוגרים, הסדרת שוק חוקי, גידול לשימוש אישי והעברות מזדמנות ללא כוונת רווח של כמויות קטנות.

רישיונות שימוש רפואי בקנאביס הוענקו לתרופות "GW" בשנת 2002 ו-2003 כדי לאפשר ניסויים רפואיים של תמצית "Sativex" בבית חולים של קורק וווטרפורד. הרישיון הראשון אשר הונפק לאחר פניית רופא לשר הבריאות לשימוש רפואי בשמן קנאביס ניתן בדצמבר 2016 כדי לאפשר לילד בן שנתיים עם תסמונת דרווה להמשיך בטיפול שהחל בקולורדו. הצעת חוק לשימוש רפואי בקנאביס עברה בקריאה שנייה בבית התחתון בדצמבר 2016. עם זאת, ב-12 ביולי 2017 דחתה ועדת הבריאות של הממשלה הצעת חוק שתאפשר את שימושו הרפואי.

לוק מינג פלנגן, פעילת לגליזציית קנאביס ותיק, נבחר לדאל אירן ה-31 בבחירות הכלליות בשנת 2011. ב-6 בנובמבר 2013 הציע הצעת חוק להסדרת גידול, מכירה והחזקה של מוצרי קנאביס ומוצרי קנאביס אך לא עברה בהצבעה. ב-20 בנובמבר הציג הצעת חוק פרטית להסדרת קנאביס. עם זאת, לא הגיעה לקריאה שנייה. בנובמבר 2015, שר המדינה האחראי על אסטרטגיית הסמים הלאומית, אמר כי הוא מעדיף הפחתת הפללה של קנאביס לשימוש אישי. עם זאת, לא נבחר שנית בבחירות 2016. בדצמבר 2016 הוגשה הצעת חוק ללגליזציית קנאביס רפואי אשר עברה את השלב השני ללא הצבעה ועברה לשלב התיקונים ב-9 בנובמבר 2017. ביוני 2018, לאחר שהועברה הצעת חוק להכנת קנאביס בקנדה, הצהיר השר ליאו ורדקר כי "החלה של אי-הפללת קנאביס נבדקת, כאשר קבוצת מומחים שוקלת לבחון את המערכות בתחומי השיפוט של קנאביס לשימוש פנאי". בראיון בשנת 2017 תמך סטיבן דונלי על עישון קנאביס וכאשר הוכרז כשר הבריאות בשנת 2020, עמד על הערותיו משנת 2017 וציין פתיחות לליגליזציה של מספר חוקי סמים באומרו כי "אתה עושה משהו שלא פוגע באף אחד אחר, קשה לראות תפקיד לגיטימי של המדינה להעמיד אותך לדין על זה".

אלבניה 
קנאביס באלבניה אינו חוקי למטרות רפואיות או פנאי, אך מעובד באופן נרחב בכל רחבי המדינה. החוק בנושא לעיתים קרובות לא נאכף. באמצע שנות האלפיים דווח כי מקורו של כ-77% מהקנאביס באיטליה מאלבניה. לאחרונה, אם כי עדיין ללא ספק יצואנית נטו, אלבנים החלו לייבא גם קנאביס צמחי מרפא, עם העדפה ניכרת לזני החשיש של המגרב. הייצור הכולל, במדינה, נאמד על ידי המשטרה הפיננסית האיטלקית בסביבות 900 טון, בשווי של כ-4.5 מיליארד יורו.

מיד לאחר נפילת מדינת אלבניה הקומוניסטית החל הייצור הגדול הנוכחי של קנאביס. בשנת 1991 החלו קבוצות להקים מטעי קנאביס באזורים הדרומיים ליד גבול יוון, והחקלאים האלבניים המקומיים אימצו הזדמנות לרמה מסוימת של יציבות פיננסית במצב הכלכלי הסוער. בימים הראשונים של ייצור הקנאביס באלבניה, סחר נעשה על ידי צעירים יוונים שנשאו שקיות קנאביס מעל ההרים מעבר לגבול, בהם רשויות אכיפת החוק האלבנית התקשו לשלוט בסחר.

אסטוניה 

קנאביס באסטוניה אינו חוקי למטרות פנאי (אם כי לא נאכף ועבר אי-הפללה) ומותר לשימוש רפואי עם מרשם. החזקה של עד 7.5 גרם נחשבת לסכום לשימוש אישי, ונענשת בקנס.

בשנת 2018, עיריית קאנפי (Kanepi) בדרום אסטוניה שאוחדה לאחרונה אימצה את עלה הקנאביס כסמל על דגלה בעוד המילה "Kanep" הדומה לשם העיר, היא המילה האסטונית לקנאביס.

ארמניה 
קנאביס בארמניה אינו חוקי למטרות רפואיות או פנאי. בפברואר 2021 הודיעה הממשלה על תוכניות לאפשר גידול של קנבוס תעשייתי כחלק מתוכנית כלכלית לחיזוק הכלכלה. שר הכלכלה, ואהן קרוביאן, ציין כי הרשויות, כולל אכיפת החוק, ישמרו על השליטה והפיקוח על תהליך ייצורו, כדי להבטיח כי חקיקת הסמים הארמנית לא תופר.

נכון להיום, קיימת גם טיוטת חוק נוספת הקשורה לקנאביס בפרלמנט הארמני העומדת לדיון מאז דצמבר 2019.

בוסניה והרצגובינה 
קנאביס בבוסניה והרצגובינה אינו חוקי למטרות רפואיות או פנאי.

לאחר מלחמת בוסניה בין השנים 1992–1995, בוסניה הפכה ליצרנית גדולה של קנאביס, כאשר חלק ניכר מהתפוקה שלה הועברה דרך סלובניה וקרואטיה בשל מחירים גבוהים יותר שם. בשנת 2016, סקר שנערך בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת מוסטאר מצא כי 92% מהסטודנטים תומכים בלגליזציה של קנאביס למטרות רפואיות. באותה שנה הוכרז כי המשרד לענייני אזרחים הקים צוות משימה לבדיקת לגליזציה של קנאביס וקנבינואידים למטרות רפואיות.

בלגיה 

קנאביס הוא אחד החומרים הפופולריים ביותר לטיפוח וצריכה בבלגיה. בעקבות מגמות עולמיות, שיעורי צריכת הקנאביס בבלגיה גדלו בהתמדה ברחבי המדינה מאז המאה העשרים, וגידול הקנאביס ממשיך להתרחב במהירות בקנה מידה לאומי. מספר צמחי הקנאביס שגדלו בבלגיה גדל ב-440% בשבע שנים, מ-73,344 בשנת 2006 ל-396,758 בשנת 2013. אף למרות עיבוד משפטי משמעותי של חוקים הקשורים לקנאביס מאז 2010, אלמנטים מסוימים בצריכה וטיפוח של קנאביס נחשבים בתוך "שטח אפור חוקי" של החוק הבלגי. קנאביס אינו חוקי מבחינה טכנית בבלגיה, אך החזקה אישית למטרות פנאי עברה אי-הפללה מאז 2003 אשר התירה למבוגרים מעל גיל 18 להחזיק עד 3 גרם.

המועדון החברתי הראשון לקנאביס "Trekt Uw Plant", הוקם באנטוורפן בשנת 2006 אשר חבריו טיפחו וקצרו צמחי קנאביס רשמית כמועדון לראשונה בשנת 2010 ללא כל התערבות מצד רשויות אכיפת החוק. המבנה והתפקוד של מועדונים חברתיים לקנאביס בלגי עוצבו בעיקר על ידי מועדוני הקנאביס הספרדיים. שלושה מועדוני קנאביס נוספים נוסדו בנובמבר 2013, בעיקר בקהילה דוברת הצרפתית בבלגיה. בהם "Ma Weed Perso" בעיר לייז', "WeedOut" באנדן, ו-"Sativa" בנאמור.

ביוני 2015 חתמה שרת הבריאות מגי דה בלוק על צו מלכותי המתיר שימושים מסוימים בקנאביס רפואי, אשר הוביל מאז 2015 להחלת רוקחים ורופאים כלליים בבלגיה הרשאיים להפיץ באופן חוקי תרופות מבוססות קנאביס "ארוזות מראש" בהן כולל תרסיס "Sativex" לטרשת נפוצה ואבקת קנאבידיול ("CBD"). מטופלים הדורשים קנאביס רפואי מסוגלים לטפח את הצמיחה האישית שלהם כל עוד הם ממלאים את המגבלות המתוארות בחקיקה מ-1 ביולי 2019 בנושא. באותה שנה, הודיע מנהיג המפלגה הסוציאליסטית, אליו די רופו, על תוכנית מפלגתו להגיש מחדש חקיקה שתאפשר הסדרת לגליזציה של קנאביס בפריסה ארצית.

גאורגיה 
קנאביס בגאורגיה חוקי למטרות רפואיות ופנאי. עקב פסק דין של בית הדין החוקתי בגאורגיה ב-30 ביולי 2018 הפך לחוקי להחזקה וצריכה מה שהפך את גאורגיה לאחת המדינות הראשונות בעולם להכשיר קנאביס לשימושי פנאי ורפואה, ולמדינה הקומוניסטית לשעבר הראשונה בעולם שעשתה זאת. החל משנת 2005 שימשה גאורגיה גם כדרך מעבר לסמים קלים המגיעים ממרכז אסיה, לכיוון רוסיה ואירופה. לפני שהמדינה הכשירה את הקנאביס, הייתה לה מדיניות מחמירה נגד סמים, במסגרתה ניתן היה לכלוא עבריינים עד 14 שנים.

החל משנת 2013 נשמעו קריאות של קבוצות תומכות שונות ופוליטיקאים באופוזיציה להפחית את הפללת הקנאביס, אך הממשלה נותרה נגד היוזמה. באוקטובר 2015 קבע בית המשפט החוקתי כי הנורמה של חוקת המדינה לגבי מאסר בגין שימוש אישי בקנאביס היא "קפדנית מדי" ויש להקל בה. בין החודשיים מאי-יוני 2015 "התנועה השנייה ביוני" ארגנו הפגנות לטובת ביטול הפללת משתמשי הקנאביס. בדצמבר 2016 קיימה תנועת הקנאביס "הרעש הלבן" מחאה מחוץ לבניין הפרלמנט הקוראת לאי-הפללה של שימוש בסמים קלים. בדצמבר 2016 הכריז בית המשפט עוד כי מאסר בגין שימוש בכמויות קטנות של חשיש, כמו גם רכישתו, שמירתו והפקתו לשימוש אישי, אינם חוקתיים. בערב השנה החדשה של שנת 2016, פעילי מפלגת גירצ'י שתלו צמחי קנאביס ב-84 סירים במטה המפלגה בטביליסי, בניגוד למדיניות הסמים הגאורגית. שוטרים גאורגים הגיעו והחרימו את הצמחים, אך לא האשימו את חברי המפלגה בעבירה פלילית כלשהי.

ב-30 ביולי 2018 קבע בית המשפט החוקתי בגאורגיה כי "צריכת מריחואנה היא פעולה המוגנת בזכות האישיות החופשית" וכי "מריחואנה היא באחראיותו של המשתמש מה שהופך אותו לאחראי לפעולותיו ולכן, איננו גורם לתוצאות מסוכנות לציבור". פסק הדין הפך את השימוש וההחזקה של קנאביס בחוק בגאורגיה, אך שמר על קנסות לגידול ומכירת הסם. פעולות הנותרות גם הן בלתי חוקיות כוללות צריכה ציבורית ושימוש בנוכחות ילדים. ב-20 באוקטובר 2018 פעילי מפלגת גירצ'י קיימו את פסטיבל לגליזצית הקנאביס במרכז העיר טביליסי במחאה על מטרתם החדשה של חברי פרלמנט שמרנים להעביר הצעת חוק המגבילה את יכולת השימוש בקנאביס.

גרמניה 

קנאביס בגרמניה אינו חוקי למטרות פנאי (עם זאת, ניתן להימנע מהעמדה לדין אם החזקה היא בכמויות קטנות לשימוש אישי) וחוקי למטרות רפואיות.

בשנת 1994 פסק בית הדין החוקתי הפדרלי של גרמניה כי התמכרות לסמים אינה פשע, וגם לא החזקת כמויות קטנות של סמים לשימוש אישי. בשנת 2000 שונה החוק הנרקוטי הגרמני כדי לאפשר חדרי הזרקת סמים בפיקוח. בשנת 2002, התחיל מחקר פיילוט בשבע ערים גרמניות כדי להעריך את ההשפעות של טיפול בעזרת הרואין על מכורים, בהשוואה לטיפול בעזרת מתאדון. התוצאות החיוביות של המחקר הובילו לשילוב הטיפול בסיוע הרואין לשירותי ביטוח הבריאות החובה בשנת 2009.

במאי 2016 החליט הקבינט של המדינה לאשר את הצעד לקנאביס חוקי לחולים קשים שהתייעצו עם רופא ו-"אין להם אלטרנטיבה טיפולית אחרת". שר הבריאות הגרמני, הרמן גרוה, הציג בפני הקבינט את הטיוטה המשפטית בנושא לגליזציה של קנאביס רפואי שנכנסה לתוקף בתחילת 2017. שימוש למטרות פנאי איננו חוקי, אך ניתן להימנע מהעמדה לדין אם החזקתו היא בכמויות קטנות ולשימוש אישי.

דנמרק 
קנאביס בדנמרק אינו חוקי לשימוש פנאי, אך השימוש הרפואי מותר באמצעות תוכנית פיילוט בת ארבע שנים שהוחלה בינואר 2018. מכירת קנאביס ושימוש בה, אף שאינה חוקית, אושרה באופן בלתי רשמי בשכונת קופנהגן פריטאון כריסטיאניה. לאחרונה, חברה דנית הולכת להיות חברת הקנאביס הראשונה אשר משיקה הנפקת קנאביס. למרות מעמדו הבלתי חוקי, דו"ח של מרכז המעקב האירופי לסמים ולהתמכרויות לסמים (2015) הראה כי מעט יותר משליש מהדנים הבוגרים ניסו קנאביס בשלב כלשהו בחייהם, שהוא מעל הממוצע האירופי בו רק צרפת ממוקמת גבוה יותר.

המועצה העירונית של קופנהגן הביעה עניין להתחיל במשפט לשלוש שנים בו כל האזרחים הבוגרים באופן חוקי יכולו לקנות קנאביס ממוכרים מוסמכים. ההיתר הדרוש נדחה שוב ושוב על ידי הממשלה, מכיוון שהדבר ידרוש שינוי בחוק שאינו נתמך ברוב בפרלמנט הדני.

שלושה סוגים של נגזרות קנאביס לשימוש רפואי אושרו על ידי סוכנות התרופות הדנית בשנת 2011, אך דורשים מרשם רפואי לשימוש. שימושם הוכח כמסייע להקלה על כאבים ובחילות בקרב חולי סרטן ולהקלת נוקשות השרירים בחולי טרשת נפוצה. שימוש רפואי בקנאביס מצמח שלם מותר באמצעות תוכנית פיילוט לארבע שנים שהחלה בינואר 2018. בתחילה תוכנן כי הקנאביס יובא ממדינות אחרות (בעיקר הולנד) מכיוון שלא ניתן היה לגודלו בדנמרק, אך בשנת 2017 הוחלט כי חקלאים דנים יורשו לגדל את הצמח במצב מאובטח עם היתר מיוחד. סקר שנערך בנושא הוכיח כי 88% מהדנים תומכים בשימוש רפואי בקנאביס. במדינה הוקמה עמותה בשם "קנאביס דנמרק" התומכת בגידול ובמחקר של קנאביס רפואי. נכון משנת 2017 קנאביס עדיין נמכר בגלוי בפריטאון.

הולנד 
קנאביס רפואי בהולנד חוקי מאז 2003 הכולל חמישה סוגים שונים. שימושו לצורכי פנאי מותר להחזקה של עד 5 גרם ללא הפללה וגידול של כ-5 צמחים אינו נאכף לשימוש מסחרי (אלא אם כן גדל במערך מקצועי). עם זאת, מדיניות של אי אכיפה הובילה למצב בו הסתמכות על אי אכיפה הפכה לנפוצה בכמות רבה, ובשל כך פסקו בתי המשפט נגד הממשלה כאשר הועמדו לדין תיקים בודדים. מדיניות שימוש הסמים של הולנד בסמים קלים מבוססת על שני עקרונות בהם: שימוש בסמים הוא נושא בריאות הציבור, ולא עניין פלילי וכי קיימת הבחנה בין סמים קשים לסמים קלים.

בהולנד קיימות חנויות למכירת קנאביס לשימוש אישי המכונות "קופי שופס" אשר הפכו למוקד תיירותי מפורסם. בשנים האחרונות חנויות מסוג זה החלו להיווסד גם בספרד, הודו, איטליה, קנדה, ארצות הברית ובעבר גם בנפאל עד שנת 1973. למרות פופולריותן של חנויות הקופי שופס הן עדיין אינן חוקיות על פי התקנון ההולנדי וישנה סתירה מתמשכת בנושא במדינה הנקראת "מדיניות הדלת האחורית" - בעוד שהחנויות מותרות למכור לקנות קנאביס בגבולות המותרים כחוק, לספקיה אסור לגדל או לייבא אותו, או למכור אותו בחנות. ישנן הצעות לתיקון מצב זה (החל מינואר 2006).

שופט קבע כי על פי חוק ניתן לאסור כניסת תיירים זרים לקופי שופס כחלק מההגבלות שיושמו בשנת 2012 אך מועצות עיריות יכולות לבחור אם ליישם איסור זה או לא. איסור זה מיושם רק על ידי מספר מוגבל של עיריות בדרום הולנד הנשלטות על ידי מפלגות פרוטסטנטיות שמרניות. האיסור אינו נאכף בבירה אמסטרדם המונה את המספר הרב ביותר של חנויות קופי שופס בעולם וברוב אזורים נוספים במדינה.

הממלכה המאוחדת 
קנאביס בממלכה המאוחדת אינו חוקי לשימוש פנאי ומסווג כסם מסוג B. בשנת 2004 הופחת לסוג C עם קנסות פחות חמורים אך הועבר חזרה ל-B ב-2009. עם זאת, ניתן להוציא "אזהרת קנאביס" או קנס במקום להחזקת כמות קטנה לשימוש אישי במקום העמדה לדין. קנאביס רפואי חוקי על ידי מרשם רופא מנובמבר 2018. בשנת 2015 הודיעה משטרת מחוז דורהאם כי היא כבר לא תתמקד באזרחים המגדלים קנאביס לצריכה אישית אלא אם כן הם "בוטים". משטרת דרבישייר, דורסט וסארי הודיעה כי היא תיישם גם תוכניות דומות.

ב-20 ביוני הודיע שר הבריאות, ג'רמי האנט, על תמיכתו בשימוש הרפואי בקנאביס וכי תיערך בדיקה לחקר שינויים בחוק. ב-26 ביולי, שר הפנים, סג'יד ג'אוויד, הודיע כי מוצרי קנאביס יהפכו לחוקיים לחולים עם "צורך קליני חריג", וכי קנאביס יועבר מסיווג 1 לתוספת 2. ב-11 באוקטובר, ההוראות החדשות הוצגו באופן רשמי והתקבלו בבית הנבחרים והמדיניות נכנסה לתוקף ב-1 בנובמבר. מקרה נוסף אשר דחף ללגליזציית הקנאביס הרפואי היו מקריהם של שני ילדים אפילפטיים שמצבם השתפר משמעותית משימוש בקנאביס אשר הביאו את תשומת הלב הציבורית בנושא. מרפאת הקנאביס הרשומה "CCC" העצמאית הראשונה נפתחה בדצמבר 2019. מאז נפתחו מספר מרפאות פרטיות דומות ברחבי המדינה. ההערכה היא כי בין אוקטובר 2018 ל-2019 היו כ-204 מרשמים לתרופות קנאביס ללא רישיון. שמן קנאבידיול (CBD) הוא חוקי לשימוש ומכירה במדינה ללא מרשם, כל עוד כאשר הוא נמכר לציבור והוא אינו נמכר כסם או מכיל יותר מ-1 מ"ג לכל מיכל. תרופת ה-"CBD Epidiolex" מאושרת לשימוש באיחוד האירופי.

ב-31 באוקטובר 2020 דווח כי שירות הבריאות הלאומי סירב שוב ושוב לממן קנאביס רפואי לילדים עם אפילפסיה קשה. נמסר כי לפחות 20 משפחות משלמות עבור מרשמים פרטיים לאחר שלא סופקו על ידיו. משרד הבריאות והטיפול החברתי אמר כי ישנו צורך במחקר נוסף לפני שהוא יוכל לרשום באופן שגרתי תרופות מבוססות קנאביס. לאחר פרישתה של הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי בסוף שנת 2020, חולים המייבאים מוצרים מבוססי קנאביס נתקלו בקשיים להשיג מרשמים. משרד הבריאות והטיפול החברתי הצהיר כי "כבר לא ניתן לחלק מרשמים שהונפקו במדינה כדין במדינה חברה באיחוד האירופי. ולכן, חלוקת שמן קנאביס מוגמר בהולנד כנגד מרשמים של הממלכה המאוחדת כבר אינה אפשרות החל מה-1 בינואר 2021".

במדינה קיימים מספר ארגונים התומכים בהסדרת שוק הקנאביס בחוק בהם:
 "CLEAR" (רפורמה בחוק הקנאביס).
 הברית לשוויון בסמים (DEA).
 "NORML" הממלכה המאוחדת (רפורמה בחקיקת הקנאביס).
 הפיכת הקרן למדיניות סמים.
 "UKCSC" - מועדון הקנאביס החברתי של הממלכה המאוחדת.

בתחילת 2018 פרסם המכון לעניינים כלכליים (IEA) דו"ח שבחן את גודל שוק הקנאביס במדינה ואת ההשלכות האפשריות של לגליזציה. הדו"ח הגיע למסקנה כי השוק השחור הנוכחי של הנושא במדינה שווה מעל 2.5 מיליארד ליש"ט והחלת מס הקנאביס יכול להוות בין 204 מיליון ל-571 מיליון ליש"ט.

יוון 
קנאביס ביוון חוקי למטרות רפואיות אך לא לפנאי.

ביולי 2016 הקימה ממשלת יוון קבוצת עבודה להערכת אפשרויות החלת הקנאביס הרפואי, עם דוח שיונפק באוקטובר. ביוני 2017 הודיע ראש ממשלת יוון, אלכסיס ציפראס, כי התקבלה החלטת שרים משותפת בנוגע לחוקיות הקנאביס הרפואי. ההחלטה, שפורסמה בעיתון הממשלתי, הכריזה כי השימוש הרפואי בקנאביס הוא חוקי עבור חולים עם מרשם רופא. עם ההודעה, ציפראס התייחס "מעתה והלאה המדינה פונה לעמוד שלה, מכיוון שיוון כלולה כעת במדינות בהן אספקת קנאביס רפואי לחולים הנזקקים היא חוקית". במרץ 2018 אישר הפרלמנט היווני חוק המאשר גידול וייצור של קנאביס רפואי.

לוקסמבורג 
שימוש בקנאביס בלוקסמבורג עבר אי-הפללה לשימוש פנאי ומאושר לשימוש רפואי. מאז 2001 הוחלף עונש מאסר בקנס כספי שנע בין 250 ל-2,500 אירו. בנובמבר 2018 הודיעה הממשלה כי תאשר את השימוש בפנאי בחשיש, ככל הנראה בסוף 2021, אם כי טרם הוגדר לוח זמנים מדויק. בנובמבר 2017 הודיע שר הבריאות על תוכנית פיילוט לשנתיים במסגרתה תוכל המדינה להשיג תמציות קנאביס וקנבינואידים למטרות רפואיות. ביוני 2018 אישרו המחוקקים פה אחד הצעת חוק לשימוש רפואי בקנאביס.

לטביה 
שימוש בקנאביס אינו חוקי למטרות פנאי ורפואה בלטביה, אך מותר לייצר קנבוס תעשייתי. בלטביה, מוצרי קנאביס (מריחואנה וחשיש) הם החומר הלא חוקי הנפוץ ביותר. מאז 2007, מחקרים מראים כי קבוצת משתמשי קנאביס בגילאי 15–64 בקרב מנוסים כוללת 12.1% מהאוכלוסייה, אשר עלתה בהשוואה למחקר משנת 2003, כאשר מוצרי הקנאביס במספר המשתמשים עמדו על 10.6%. בקבוצת הגילאים 15–34 השיעורים היו גבוהים בהרבה, ובשנת 2007 אוכלוסיית גיל זה אשר הוגדרה כמשתמשת הייתה 21.7%.

בשנת 2012, פלטפורמת היוזמה הציבורית "ManaBalss.lv" אספה חתימות על תמיכה באי-הפללת קנאביס להסרת עונשים פליליים בגין גידול והחזקת כמויות קטנות של קנאביס על ידי אזרחים מעל גיל 18. על פי התקנות המוצעות, האזרחים יהיו רשאים לגדל כשניים או שלושה צמחי קנאביס, ולשמור 20–30 גרם בבית. נשיאה בפומבי תותר עד 5 גרם.

ב-24 במרץ 2015 אספה העתירה כ-10,005 חתימות, מה שהוביל לכך שהיוזמה תוגש לפרלמנט הלטבי. ב-18 במאי פרסם נציג היוזמה החדש דונאטס בלאז'וויצ'ס 100 טיעונים למען יוזמת אי-ההפללה באתר "100argumenti.lv". עם זאת, הפרלמנט דחה יוזמה זו ב-3 בספטמבר.

ליטא 
קנאביס בליטא אינו חוקי לשימוש פנאי, אך חקיקה המאפשרת שימוש רפואי אושרה באוקטובר 2018. בשנת 2013 חוקקה התרת גידול קנבוס תעשייתי.

בשנת 2013 ליטא הייתה למדינה היחידה באיחוד האירופי שאסרה על גידול קנבוס תעשייתי, ובספטמבר אותה שנה בחרה הממשלה להכשירו עד לחתימת הנשיא אשר נכנס לתוקף בתחילת 2014. חוק המאפשר שימוש רפואי בקנאביס אושר על ידי הפרלמנט ב-11 באוקטובר 2018, עם תאריך כניסה לתוקף ב-1 במאי 2019.

מולדובה 
שימוש בקנאביס במולדובה לא חוקי לצורכי רפואה אך עבר אי-הפללה למטרות פנאי. שימוש פשוט בסמים אינו פשע במדינה, אך מדובר בעבירה מנהלית על פי סעיף 85 לחוק העבירות המנהליות שהתקבל בשנת 2008. רכישה או החזקה בלתי חוקית של סמים נרקוטיים או חומרים פסיכואקטיביים בכמויות קטנות ללא מטרה הפצה, כמו גם צריכתם ללא מרשם רפואי, מאושרים בקנס של עד שלוש יחידות קונבנציונליות או בשירות קהילתי של עד שעתיים.

מלטה 
קנאביס במלטה אינו חוקי למטרות פנאי אך עבר אי הפללת על החזקת עד 3.5 גרם לשימוש אישי. בשנת 2018, קנאביס רפואי הותר לשימוש.

בשנת 2014 דיווחו כלי תקשורת כי שתילי קנאביס מופיעים בכיכרות וברצועות המרכז בגוזו וזבבוג. בשנת 2015, מלטה הציגה מדיניות חדשה להפחתת ההפללה של קנאביס. תמצית "Sativex" אושרה לשימוש במרשם רפואי באותה שנה. במרץ 2018 חתם נשיא מלטה על חקיקה המאשרת מרשם קנאביס, אם כי החקיקה לא פירטה אילו תנאים ספציפיים ראויים לשימושו.

ב-18 בפברואר 2021 הכריז ראש הממשלה רוברט אבלה על תוכניותיו להכניס חוק שיאפשר החזקת כמות קטנה של קנאביס וצמחים לשימוש אישי.

מקדוניה הצפונית 
קנאביס במקדוניה הצפונית חוקי למטרות רפואיות, אך לא למטרות פנאי.

ב-9 בפברואר 2016, ועדת הבריאות של הפרלמנט במקדוניה נתנה את אישורה ללגליזציה של מריחואנה רפואית. החל מיוני 2016, חולים ללא מרשם מורשים לקנות שמן עם 0.2 אחוז קנבינואידים או פחות, צורות מרוכזות יותר דורשות מרשם. ב-20 בנובמבר 2020 אמר ראש הממשלה זוראן זאאב כי הממשלה פועלת להכשיר את השימוש הפנאי בקנאביס במקומות האירוח במדינה ובמוקדי התיירות, כולל סקופיה ואוכריד.

נורווגיה 
קנאביס בנורווגיה חוקי לשימוש רפואי אך לא לפנאי. עם זאת, הממשלה הודיעה כי בשנת 2021 תחל מדיניות אי-הפללה וטיפול במכורים לסמים במקום כליאה. ביוני 2010 המליצה ועדת סטולטנברג ליישם טיפול בעזרת הרואין ולהרחיב את אמצעי הפחתת הנזק. באותו החודש הודיע קנוט סטורברגט, שר המשפטים והמשטרה, כי המשרד עובד על מדיניות סמים חדשה הכרוכה באי-הפללה על פי המודל של פורטוגל, אשר אמור היה להיות מובא לפרלמנט לפני הבחירות הכלליות הבאות. עם זאת, מאוחר יותר שינה סטורברגט את הצהרותיו ואמר כי דיון אי-ההפללה הוא "עבור אקדמאים", ובמקום זאת קרא לטיפול כפוי למשתמשים. בתחילת מרץ 2013 הציע שר הבריאות והשירותים יונאס גאאר סטורה להכליל את אי-ההפללה על שאיפת הרואין עד שנת 2014 כמדד להפחתת מנת יתר של סמים.

המדינה מכינה בימים אלה שינוי מדיניות מאסיבי בנוגע לאופן ההתמודדות עם שימוש בסמים והחזקת סמים לשימוש אישי. הרפורמה שכותרתה "מעונש לעזרה" אושרה על ידי ממשלת נורווגיה בשנת 2017 וכעת היא נמצאת בשלב האחרון לאישור הפרלמנט. השינויים צפויים להיות מיושמים בתחילת שנת 2021. מדיניות הרפורמה החדשה מדגישה כי להפללת השימוש בסמים אין כל השפעה משמעותית על שיעורי צריכת הסמים וכי התמכרות לסמים מטופלת בצורה טובה יותר על ידי שירותי הבריאות, ומכאן מגיעה הסיסמה "מעונש לעזרה". במקום קנסות או זמן מאסר, אדם שנתפס עם כמות סמים לשימוש אישי ייפגש כעת עם הרכב עצמאי המורכב מעובדי רפואה שידונו בסנקציות מנהליות או בשיטות טיפול בהתמכרות, בתקווה שיעודד משתמשים בעייתיים לחפש עזרה ולא לחשוש מפני העמדה לדין. בנוסף, המחוקקים מקווים כי הדבר ישפר את היחסים בין משתמשי סמים לשוטרי החוק.

סלובניה 
קנאביס בסלובניה אינו חוקי למטרות פנאי אך עבר אי-הפללה. קנאביס רפואי אומנם איננו חוקי באופן מלא, אך השימוש בתרופות קנבינואידים מסוימות מותר.

בשנת 2012 גויסה הצעה לאי-הפללת קנאביס רפואי, אך לא הצליחה להשיג את התמיכה הדרושה. הצעה חדשה נוסחה בשנת 2013 שהשיגה תמיכה ציבורית מספיקה. כתוצאה מכך, סיווגה ממשלת סלובניה קנבינואידים כתמצית תרופות בלתי חוקיות מסוג II ובכך, אפשרה שימוש רפואי בתרופות מסוגה.

סלובקיה 
קנאביס בסלובקיה אינו חוקי למטרו פנאי או רפואהה. עם זאת, באפריל 2012 דיווח העיתון וול סטריט ג'ורנל כי רוברט פיקו, ראש ממשלת סלובקיה הנכנס, עשוי לדחוף ללגליזציה חלקית של החזקת קנאביס, בה נכללת לגליזציה של החזקה של עד שלוש מנות קנאביס לשימוש אישי. בפברואר 2018 הציעה שרת המשפטים לשעבר לוצ'יה ז'יטנסקה, אי-הפללה חלקית של סמים קלים.

לאחר הבחירות לפרלמנט בשנת 2020, משרד הבריאות הודיע על כוונתה להסרת קנאבידיול (CBD) מרשימת החומרים הפסיכוטרופיים אשר עלתה מהמידע הראשוני של המשרד על התיקון המתוכנן לחוק חומרים נרקוטיים, חומרים פסיכוטרופיים ותכשירים באומרו כי,

המועד הצפוי לתחילת הליך ההערה הוא אוגוסט 2020. המשרד הציע להסיר קנבידיול מהרשימה בשנה שעברה. עם זאת, חברי הפרלמנט האירופי התנגדו. בפברואר 2020 קראו חברי הפרלמנט האירופי למדינות החברות באיחוד האירופי "לנצל באופן מלא את הפוטנציאל של תרופות מבוססות קנאביס ולהסיר מכשולים להמשך מחקר מדעי בתחום".

סן מרינו 
קנאביס בסן מרינו חוקי למטרות רפואיות אך לא לפנאי.

בשנת 2016 הוצגה יוזמה ציבורית לממשלת סן מרינו, אשר ביקשה לגליזציה של קנאביס רפואי. הצעד אושר על ידי הממשלה, שהחלה בתהליך הקמת תוכנית טיפוח, משא ומתן על חוזים בינלאומיים וצעדים נדרשים אחרים. החל משנת 2016, תמצית הקנאביס "Sativex" מונפקת ללא עלות בסן מרינו לחולים הסובלים מכאבים עקב טרשת נפוצה או מצבי מח עצם.

ספרד 

קנאביס בספרד עבר אי-הפללה לגידול לשימוש אישי, ולמטרות אחרות שאינן מכירה או סחר. מועדוני קנאביס הם דרך פופולרית עבור חובבים להשיג ולהשתמש בסם כקולקטיב פרטי חוקי מבחינה טכנית. במקומות פרטיים צריכה וחזקה של כמויות סבירות (עד 100 גרם) היא חוקית.

באוקטובר 2005 השיקה הממשלה האוטונומית באזור קטלוניה תוכנית לשימוש טיפולי בתמצית "Sativex" עבור 600 חולים ממגוון רחב של מחלות, בהן טרשת נפוצה וסרטן, במטרה למנוע בחילות או להרפיית שרירים מתוחים. בפרויקט השתתפו שישה בתי חולים, ארבעים חוקרים ושישים בתי מרקחת. המוצר מוצג כמרסס שישומש דרך הפה, ויועבר בבתי מרקחת בחלק מבתי החולים.

ברחבי ספרד הוקמו לאורך השנים (לראשונה בשנת 1991) כ-500 "מועדוני קנאביס" פרטיים בהם 200 בברצלונה בלבד. ביוני 2017, קטלוניה הכשירה גידול, צריכה והפצה של קנאביס לחברי מועדוני קנאביס ייעודיים עצמאים ללא מטרות רווח לבני 18 ומעלה.

במדינה מתקיים אירוע קנאביס שנתי בברצלונה בשם "Spannabis" מאז שנת 2002 המוגדר כאירוע הקנאביס הגדול ביותר ביבשת אירופה. במהלכו, ניתן למצוא מוצרים הקשורים לצמח הקנבוס, לשימושים התעשייתיים שלו בהם: קוסמטיקה, הנעלה, טקסטיל, חומרי בניין, מזון, זרעים, מערכות חקלאיות, צריכת בילוי ושימוש כפיטותרפיה. בנוסף, במהלך הכנס מתקיימות הרצאות לדיון בנושאים בשימוש ברפואת הסם, מחקר על החומרים הפעילים בו, טיפוח וצריכה והפחתת סיכונים. בשנת 2014 נרשם מספר שיא של מבקרים בכנס - 35,000.

במאי 2012 הוקם בברצלונה מוזיאון תרבות קנאביס בשם "Hash Marihuana & Hemp Museum" הממוקם בפלאו מורנאו, ארמון שנבנה על ידי משפחת האצילים של סנטקלימנט במאה ה-16. המוזיאון כולל אוסף המורכב מיותר מ-8,000 חפצים הקשורים לקנאביס מטיפוח לצריכה, מטקסים עתיקים ועד לרפואה מודרנית, כל היבטי הקנאביס בתרבות האנושית מיוצגים במהלכו בצורה כלשהי. כתוצאה מפתיחותה של המדינה כלפי הנושא, מכונה ספרד לעיתים כ-אמסטרדם החדשה".

סרביה 
קנאביס בסרביה אינו חוקי למטרות רפואיות או פנאי.

בשנות ה-1700 הובאו חקלאים איטלקים זרעי קנבוס לסרביה, מה שהפך את הקנבוס לגידול חשוב במדינה עד שנות ה-20. זרעי הקנאבוס היו אפרודיזיאק מסורתי, ועל לבישת סיביו נאמר כי הם "משפרים את כוחו המיני של הגבר". צעדת הקנאביס הראשונה בבלגרד נערכה ב-7 במאי 2005 עם כ-50 משתתפים. בפברואר 2014 הביעה שרת הבריאות סלביצה סוקיץ' דג'נוביץ' תמיכה בלגליזציה של קנאביס רפואי. העמותה המשפטית הראשונה שתומכת בלגליזציה של מריחואנה רפואית בסרביה, היוזמה לשינוי חקיקת הקנאביס (IRKA), נרשמה בתחילת 2014.
ב-18 בינואר 2015, ארגון בשם "לקליזאצ'יה סרביה", הדוגל בלגליזציה של מריחואנה רפואית, הוקם בבלגרד על ידי העיתונאי אנטוניג'ה קובאצ'ביץ'. ב-19 בפברואר 2015 הגיש הארגון הצעה למשרד הבריאות להכשיר מריחואנה רפואית, תוך ציון של מאות מקרים של טיפול מוצלח. ב-7 ביולי 2015, בבית המיקסר בבלגרד, ארגן לקאליזאצ'יה סרביה פסטיבל לקידום מריחואנה רפואית בשם "צמח אחד, הרבה דברים טובים". ב-4 בספטמבר 2015 יוזמת "IRKA" קיימה את צעדת הקנאביס השנייה בבלגרד, מה שכינו "כינוס של המיעוט הגדול ביותר ללא זכויות בסרביה". בצעדה השתתף השחקן סרג'י טריפונוביץ'. בתחילת 2016 הציעה ועדת המומחים לשימוש בקנאביס למטרות רפואיות, שהורכבה על ידי משרד הבריאות, להכשיר שלוש תרופות מבוססות קנאביס. ב-24 בספטמבר 2016 יוזמת IRKA קיימה את צעדת הקנאביס הראשונה בנובי סאד. בצעדה השתתפה זמרת הפופ מרינה פרזיץ'. ב-23 ביוני 2017 הגיש גוראן צ'ברדי, המנהיג והנציג הפרלמנטרי של המפלגה הירוקה, הצעת חוק באספה הלאומית להתרת מריחואנה רפואית בסרביה.

פולין 
קנאביס בפולין חוקי למטרות רפואיות ומתחת ל-0.2% תרכובת THC למטרות פנאי. מאז 2011 יכולים התובעים לבחור לבטל את האישומים אם כמות הסמים שנתפסה היא בכמות מוגבלת (אם כי לא נקבעה במפורש מגבלה מוגדרת) והסמים שנתפסו נחשבים לצריכה עצמית בלבד. בשנות העשרים של המאה העשרים בעקבות תנועה הולכת וגוברת בתמיכה בלגליזציה של קנאביס לשימוש רפואי, עברה פולין לעבר אי-הפללה של שימושו, כאשר הממשלות דנו בכמה וריאציות של חקיקה. לגליזציה של קנאביס נתמכה באופן ציבורי על ידי פוליטיקאים פולנים בהם יאנוש פאליקוט, רישארד קאליש וג'נוש קורווין מיק, ואנשי ציבור כמו פיוטר ביקונט, אנדז'יי צ'ירה, מגדלנה צ'ילצ'קה, אגניסקה הולנד, זביגניץ הולדיס, קריזשטוף. קראוז, מיקולאי ליזוט, רוברט מקלוביץ', טומאש סיקורה, יז'י פילץ', סטניסלב סויקה וג'רזי וטולאני. לאחר הגשת הצעת החוק של פיוטר לירוי-מרז'ץ הפכה המדינה שימוש רפואי בקנאביס ביולי 2017 לחוקי אשר נכנס לתוקף בנובמבר 2017.

על פי נתוני סקר של שנת 2013, כ-17.3% מבוגרים בפולין השתמשו בקנאביס לפחות פעם אחת בחייהם, ו-17.1% מהצעירים השתמשו בו לפחות פעם בשנה האחרונה.

פורטוגל 

בפורטוגל שימוש למטרות פנאי בקנאביס לא מופלל עד 25 גרם עשבי תיבול או 5 גרם חשיש, שימוש רפואי חוקי משנת 2018.

בשנת 2001 הפכה פורטוגל למדינה האירופית הראשונה שביטלה את כל העונשים הפליליים בגין החזקת סמים לשימוש אישי. בנוסף, למשתמשים בסמים הוענק טיפול ולא עונש מאסר. מחקר שהוזמן על ידי מכון קאטו והובל על ידי גלן גרינוולד מצא כי בחמש השנים שלאחר התחלת אי-ההפללה, נרשמה ירידה בשימוש בסמים בלתי חוקיים בקרב בני נוער, ירידה בשיעור זיהומי ה-HIV בקרב משתמשי הסמים, מקרי המוות הקשורים להרואין ותרופות דומות, קוצץ ביותר ממחצית, ומספר האנשים שפנו למען טיפול בהתמכרות לסמים הוכפל. בנוסף, פיטר רויטר, פרופסור לקרימינולוגיה ומדיניות ציבורית באוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק, הודה כי "אי-ההפלה בפורטוגל עמדה ביעד המרכזי שלה - אחוז השימוש בסמים לא עלה".

ביולי 2018 נחתמה חקיקה החוק המאפשרת שימוש רפואי בקנאביס בפורטוגל והפצתו בבתי מרקחת. טיפוח אישי לשימוש רפואי נותר בניגוד לחוק.

פינלנד 
קנאביס בפינלנד אינו חוקי למטרות פנאי אך לעיתים לא נאכף, קנאביס רפואי הוא חוקי ברישיון. קבוצה מוגבלת של משתמשים רפואיים (כ-223 בשנת 2014) מורשית לרכוש תרסיס פה או קנאביס צמחי מרפא מבדוקאן, בדיול או בדיקה מאחד מ-27 בתי מרקחת שיש להם היתר למכור קנאביס רפואי. איגוד הקנאביס הפיני (FCA) הוא ארגון לא ממשלתי שמטרתו לדגול בלגליזציה של קנאביס אשר החל לפעול בשנת 1990 והוקם באופן רשמי ב-1991. על פי הצהרת המשימה שלה, מטרת העמותה היא להשפיע על החקיקה הפינית כך שמבוגרים יוכלו להשתמש, להשיג ולטפח קנאביס באופן חוקי לשימוש אישי תוך כדי השתתפות בדיונים ציבוריים בנושא מדיניות סמים, ולעיתים בשיתוף פעולה עם ארגוני מגזר הבריאות הממשלתי וכן עם קבוצות אחרות להפחתת נזק. ה-FCA גם חוקר את השימוש בקנאביס בתרבויות שונות בתקופות שונות. העמותה מנתה כ-36 חברים בשנת 1991, ו-650 בשנת 2000.

צ'כיה 
קנאביס בצ'כיה אינו חוקי לשימוש פנאי, אך החזקה אישית עברה אי-הפללה מאז 1 בינואר 2010. קנאביס הרפואי הפך לחוקי מאז ה-1 באפריל 2013 הכולל התרה של שימוש ב-180 גרם של חומר יבש לחודש. החזקת עד 10 גרם קנאביס יבש לשימוש אישי, או גידול של עד חמישה צמחים, מסווגת כעבירה אזרחית.

הצעת חוק המאפשרת לרשות מרשם חוקי קנאביס בבתי מרקחת כתרופה הועברה על ידי לשכת הצירים הצ'כית ב-7 בדצמבר 2012. הסנאט הצ'כי העביר את הצעת החוק ב-30 בינואר 2013. הצעת החוק קבעה כי רק קנאביס מיובא יורשה למכירה בשנה הראשונה "כדי להבטיח סטנדרטים" ולאחר מכן, המכירות עשויות להתרחב ולכלול ייצור מקומי רשום שעליו פיקוח קפדני.

צרפת 
לאחר ויכוח שנוי במחלוקת, צרפת פתחה את מרכז ההזרקה של סמים קלים בפיקוח הראשון ב-11 באוקטובר 2016. מריסול טוריין, שרת הבריאות, הכריזה כי המרכז הוא "תגובה פוליטית חזקה, למדיניות פרגמטית ואחראית המחזירה אנשים בסיכון גבוה לקראת מערכת הבריאות ולא מסטגמתת אותם". ב-25 במאי 2017 שר הפנים ציין כי בכוונתו לבצע רפורמות, שהבטיח הנשיא עמנואל מקרון במהלך מסע הבחירות שלו, במקום מעצר ומשפט לשימוש בקנאביס והחזקתו. ב-23 בנובמבר 2018 העונש על החזקת קנאביס (וסמים לא חוקיים אחרים) הופחת לקנס של 200 יורו על ידי האספה הלאומית. ב-1 בספטמבר 2020 הנהיגה הממשלה קנס בסך 200 אירו בגין צריכת קנאביס במקום להילקח למעצר.

החל מ-8 ביוני 2013, ניתן להשתמש בנגזרות קנאביס בצרפת לייצור מוצרים רפואיים. את המוצרים ניתן להשיג במרשם ויירשם רק כאשר כל התרופות האחרות לא הצליחו להקל על הסבל בצורה יעילה. החקיקה המתוקנת מבטלת את ההפללה של "ייצור, הובלה, ייצוא, החזקה, הצעה, רכישה או שימוש בתרופות מיוחדות המכילות אחד מאותם חומרים (נגזרים מקנאביס)", בעוד שכל מוצרי הקנאביס חייבים להיות מאושרים על ידי הרשות הלאומית לבטיחות רפואית דובר איגוד הרוקחים הסביר לתקשורת כי השינוי יהפוך את הדבר ליותר פשוט לביצוע מחקר בנושא קנבינואידים.
בספטמבר 2018 החלה הסוכנות הלאומית הצרפתית לבטיחות סמים (ANSM) בניסוי בנושא קנאביס רפואי אשר הקימה ועדה מדעית שתעריך רשת מדיניות ציבורית והפצה חדשה למחלות ספציפיות. ניסוי זה יאסוף 3000 מטופלים ויספק פרחים ושמנים יבשים לאנשים הסובלים מאפילפסיה, כאב נוירופתי או לטיפול בתופעות לוואי של כימותרפיה. המבחן הראשון אמור היה להתחיל בספטמבר 2020 ולהמשך כשנתיים אך בשל מגפת הקורונה, הסוכנות הודיעה על דחיית הניסוי לינואר 2021.

בשנת 2012, כ-13.4 מיליון צרפתים בגילאי 15 עד 64 הודיעו כי ניסו קנאביס, ו-1.2 מיליון במטרופולין צרפת ראו עצמם משתמשים קבועים. צרפת מדורגת במקום הרביעי באיחוד האירופי מבחינת הצריכה החודשית בעקבות צ'כיה, ספרד ואיטליה. ביוני 2018, סקר מכון הצרפתי לדעת קהל מצא כי 51% תומכים בשוק מוסדר בקנאביס, עם 40% שהתנגדו.

קפריסין 
שימוש בקנאביס בקפריסין אינו חוקי למטרות פנאי אך מותר לשימוש רפואי.

קפריסין הכשירה את השימוש הרפואי בשמן קנאביס בינואר 2017, לשימוש חולי סרטן מתקדמים. בפברואר 2019 הועבר חוק רחב יותר שהגדיל את מספר המצבים הרפואיים הכשירים. למדינת האי יתרון יחסי ביחס למדינות רבות ותיקות לייצור קנאביס כמו הולנד או פורטוגל. תנאי האקלים האידיאליים שלה ותקופות השמש הארוכות שלה נוחים מאוד לגידול הצמחים. העובדה שהיא שייכת גם לשוק היחיד של האיחוד האירופי מאפשרת לחברות לבסס את פעילותן באי ושירותי דרכון ברחבי מדינות האיחוד השונות ללא בדיקות רגולטוריות נוספות. על פי התחזיות, קפריסין יכולה לייצר קנאביס מרפא בשווי של יותר מ-236 מילון יורו בכל שנה.

בצפון קפריסין העצמאית בפועל, אירוע לתמיכת לגליזציית קנאביס של כ-420 משתתפים ראשון נערך בעיר הבירה לפקושה בשנת 2015. ב-20 באפריל 2017 קבוצה של מפגינים ביצעה אירוע בסמוך לבניין הפרלמנט והוציאה הודעה פומבית בדרישה להכשיר קנאביס למכירה, צריכה וייצור במסגרת תקנות המדינה.

קרואטיה 

קנאביס בקרואטיה עבר אי-הפללה לשימוש אישי למטרות פנאי ומאושר לשימושים רפואיים מוגבלים.

החל משנת 2013 יש בחוק הפלילי הקרואטי הבחנה בין חומרים לא חוקיים שונים, המופרדים כעת בין סמים כבדים וסמים קלים כמו קנאביס. החל משנת 2013, החזקת כמות קטנה של קנאביס וסמים קלים אחרים היא עבירה קלה המובילה לקנס תלוי במקרה הנדון. החל מה-15 באוקטובר 2015, חוקי משרד הבריאות אישרו רשמית את השימוש בתרופות מבוססות קנאביס למטרות רפואיות לחולים עם מחלות כמו סרטן, טרשת נפוצה או איידס.

רומניה 
קנאביס ברומניה אינו חוקי לשימוש פנאי (אי-הפללה מוצעת) ומותר בצורה מוגבלת לשימוש רפואי.

חלק מהעדויות המוקדמות ביותר לשימוש פסיכו-אקטיבי בקנאביס נמצאו ברומניה, כולל האתרים הארכאולוגיים פרומוצ'יקה וגורבנשטי. חוק להתרת קנאביס רפואי מוגבל הועבר בשנת 2013, ומאפשר שימוש בנגזרות נמוכות של THC (מתחת ל-0.2%) של הצמח בלבד.

שוודיה 
קנאביס בשוודיה אינו חוקי למטרות פנאי ומותר לשימוש מוגבל בתרופות מבוססות קנאביס מותר בתנאים ספציפיים לצורכי רפואה. במקרה שהסב תשומת לב בעיתונות הארצית שבה הייתה מעורבת חולת טרשת נפוצה. המחלה, והעובדה שהיא הצהירה שהקנאביס עזר לה, נתפסו כנסיבות מחמירות על ידי בית המשפט שטען בפסק הדין כי היא חסרה מוטיבציה להפסיק את השימוש בסם ולכן גזר עליה עונש מאסר ללא תנאי בשנת 2008, אף על פי שהייתה עבירה ראשונה. הסוכנות למוצרי רפואה דיווחה בשנת 2008 כי אין תרופות המכילות קנבינואידים, אף על פי שהן יכולות להשפיע לטובה על תסמינים כמו עצבי עצים. תרסיס פה קנבינואידים "Sativex" שמקורו בצמחי קנאביס אושר בשוודיה לטיפול בספסטיות עקב טרשת נפוצה ב-22 בדצמבר 2011.

שנת 2013 הודיעו נוער מפלגת המרכז (CUF) על תמיכתם בלגליזציה של קנאביס. בין ההצדקות שלהם ניתן היה למצוא את הרעיון שהאיסור מוביל לפגיעה גדולה יותר מהסם עצמו, שהאיסור מוביל לפשע מאורגן, והחזקה ומכירה מבוקרת של אלכוהול כבר חוקית.

שווייץ 
קנאביס בשווייץ חוקי למטרות רפואיות אך לא לפנאי אם כי החזקה מינורית עברה אי-הפללה בשנת 2012. מספר קנטונים החלו לאפשר למבוגרים לטפח ולהשתמש בקנאביס בשנת 2012, אך התרה זו הושחתה על ידי בתי משפט פדרליים. בשנת 2016, ארבע ערים הצהירו כי הן בוחנות להקים מועדוני קנאביס פיילוטים. מספר משתמשי הקנאביס במדינה מוערך בכ-500,000 נכון לפברואר 2016. מאז שנת 2017, קנאביס חוקי, הידוע גם בשם "עשב THC נמוך", עם פחות מ-1.0% THC נמכר כמעט בכל חנות טבק.בשנת 2001 המועצה הפדרלית השווייצרית התחייבה ליישם שינויים בדבר אי-ההפלה של השימוש וההחזקה האישית, ועל הפרלמנט הוטל להציע גישות קונקרטיות. הפרלמנט נכשל ביישום החקיקה בשנת 2004. כתגובה הונהגה באותה שנה יוזמה פופולרית לתיקון החוקה כדי להכשיר את השימוש בקנאביס. מאז 28 בספטמבר 2012, החזקה של פחות מ-10 גרם קנאביס אינה מהווה עוד הפרה פלילית, אך עדיין נענשת בקנס שטוח של 100 פרנק שווייצרי. בספטמבר 2017, קבע בית המשפט הפדרלי כי הקנס בגין החזקה בסכומים קטנים בלבד הוטל שלא בצדק מאז 2013. כתוצאה מכך, מרבית מחלקות המשטרה הקנטונליות שינו את מדיניותן להפסקת העמדתם לדין של כמויות קטנות של קנאביס, בעוד שאחרות כבר עשו זאת קודם לכן. ב-11 בספטמבר 2018, יוזמה פרלמנטרית של המפלגה הירוקה, שדרשה חקיקצ חוק של הסדרת גידול, סחר, צריכת בילוי, הגנת נוער ומיסוי קנאביס, נדחתה במועצה הלאומית. ארגון "Legalize It" מכין יוזמה פופולרית שנייה שאמורה הייתה להתפרסם במקור באפריל 2018.

נכון להיום, רק הכנה אחת לתרופות קנאביס מאושרת באופן רשמי לשימוש רפואי בשווייץ. עם זאת, עם אימוץ התיקון בתקנות הסמים הפדרליים שהתקבלו בהצבעה פופולרית בשנת 2008, ואשר נכנסה לתוקף מאז 2011, רופאים שווייצרים יכולים לקבל אישור מיוחד מהמשרד הפדרלי לבריאות הציבור עבור מטופליהם עם הקבלה של מרשם קנאביס רפואי בן 12 חודשים. במדינה קיימים 2 בתי מרקחת המורשים להפיץ תמיסי קנאביס ותרכיזי שמן קנאביס לחולים עם מחלות קשות או סופניות. תכשיר קנאבידיול רשמי (Epidiolex) לצורות נדירות של טיפול באפילפסיה אושר על ידי ה-FDA ביוני 2018, ועל ידי סוכנות התרופות האירופית בספטמבר 2019. מאז, בתי מרקחת שווייצרים רשאים להכין ולרוקן מוצרים רפואיים המכילים קנבידיול ותרופות מרשם (לא כפוף לחוק הסמים), בהתאם לתקנות התרופות הגרמניות הנוכחיות והסטנדרטים התרופתיים השווייצריים.

בשנת 2016, הערים ז'נבה, בזל, ברן וציריך הצהירו כי הן מתכננות להקים מועדוני קנאביס פיילוטים על מנת לאמוד את תועלתם מוגבלים ל-2,000 חברים במשך ארבע שנים. פרויקטים ניסיוניים אלה הושבתו על ידי המשרד הפדרלי לבריאות הציבור בנובמבר 2017 בגלל בסיס משפטי חסר. בדצמבר 2017, רוב מוחלט של חברי שתי הלשכות הפרלמנטריות חתמו על הצעה פרלמנטרית לשינוי החוק. עם זאת, ביוני 2018 היוזמה נדחתה על ידי המועצה הלאומית לאחר שעברה את מועצת המדינות. ביולי 2018, המועצה הפדרלית שלחה בכל מקרה הצעה המתירה חוקי לימוד קנאביס לפרלמנט.

אמריקה הצפונית 
ברחבי יבשת אמריקה הצפונית מתוך 23 כלל המדינות החברות בה, שימוש בקנאביס רפואי או למטרות פנאי איננו חוקי ב-11 מדינות ויכול להוביל לקנסות ולעונשי מאסר בהן: הונדורס, הרפובליקה הדומיניקנית, דומיניקה, קובה, איי בהאמה, אל סלוודור, גרנדה, גואטמלה, האיטי ופנמה.

בפנמה, צריכת קנאביס או כל אחד מהנגזרות שלו לכל מטרה שהיא אינה חוקית, אך לרוב הוא לא נאכף והשימוש בו נסבל לעיתים קרובות על ידי הציבור הרחב. שימושו לצורכים רפואיים נדון בימים אלה באספה הלאומית. בהאיטי, על פי דו"ח הסמים העולמי לשנת 2011, כ-1.4% מהאוכלוסייה משתמשים בקנאביס לפחות פעם בשנה. בתקופתו של אוטו פרס מולינה, כנשיא גואטמלה, ניסה להוביל מהלך של לגליזצית קנאביס, וכמה מחברי הקונגרס ניסו להעביר חוקים תומכים בנושא, אך מאמצים אלה נכשלו. סקר שנערך בשנת 2012 חשף כי 41% מהגואטמלים תומכים באי-הפללה. השכיחות השנתית של שימוש בקנאביס בקרב מבוגרים בגרנדה דווח בשנת 2005 כ-10.8%.

על פי מחקר שפורסם בשנת 2016 על ידי כתב העת הבינלאומי למדיניות סמים, כ-17% מתושבי אל סלוודור דיווחו כי השתמשו בקנאביס. בשנת 2014, מעל 700 איש הפגינו בסן סלבדור לטובת הפחתת הפללת הצריכה והגידול האישי שלו. ההפגנה אורגנה על ידי תנועת הפעילים לה מריה גואנקה וגובתה על ידי הכנסייה הפרוטסטנטית האוונגליסטית. על פי סקרים שנעשו במדינה, התמיכה הייתה הגבוהה ביותר בקרב אנשים עם רמות השכלה גבוהות יותר, ונמוכה בקרב אנשים הרואים בדת חשיבות מיוחדת בחייהם. בינואר 2018 קיימה הוועדה האזורית לקהילה הקריבית ישיבה בעיריית נסאו, איי הבהאמה, בנושא אי-ההפללה של שימוש בקנאביס.

אנטיגואה וברבודה 
קנאביס באנטיגואה וברבודה אינו חוקי למטרות רפואיות אך עבר אי-הפללה לשימוש למטרות פנאי.

ריאן ג'ונסון, מנסח החקיקה שעברה במרץ 2018 ועורך העיתון הרשמי של הממשלה, הצהיר כי הצעת חוק חדשה נמצאת בעבודה שתאפשר מכירת קנאביס בנסיבות מסוימות.

ארצות הברית 
ברחבי מדינות ארצות הברית נכון ליוני 2021, שימוש רפואי בקנאביס אושר ב-38 מדינות (במתכונות שונות), 31 מדינות אישרו מדיניות של אי-הפללה לשימוש אישי (בתוספת איי הבתולה של ארצות הברית), 12 מדינות אוסרות על שימוש בקנאביס ולגליזציה מלאה חוקית ב-18 מדינות (כולל עיר הבירה וושינגטון די. סי.) בהן ניו יורק, קליפורניה, ניו ג'רזי, מיין, ורמונט, מסצ'וסטס, ורג'יניה, אילינוי, מונטנה, וושינגטון, אורגון, נבדה, אריזונה, ניו מקסיקו, אלסקה, מישיגן, קונטיקט וקולורדו. (בתוספת גואם, איי מריאנה וצפון מחוז קולומביה).

אזרחים רבים וקבוצות שונות דוחפות ללגליזציה של קנאביס מסיבות רפואיות. ארגונים כגון "NORML" (הארגון הלאומי לרפורמה בחוקי מריחואנה) וארגון פרויקט המדיניות של המריחואנה (MPP) פועלים להפחתת ההפללה של החזקה, שימוש, גידול ומכירה של מריחואנה על ידי מבוגרים, אפילו מעבר לשימושים רפואיים. בשנת 1996, 56% מהמצביעים בקליפורניה הצביעו בעד הצעת "215 של קליפורניה", כדי להכשיר את הגידול והשימוש במריחואנה למטרות רפואיות. ההצעה יצרה מתחים משפטיים ומדיניים משמעותיים בין ממשלות פדרליות ומדינות. חוקים ממלכתיים העומדים בסתירה לחוק הפדרלי בנושא קנאביס נותרים בתוקף, ומונעים העמדה לדין ברמת המדינה, אף על פי שהקנאביס אינו חוקי על פי החוק הפדרלי.
בנובמבר 2012, מדינות קולורדו ווושינגטון הכשירו החזקת כמויות קטנות של מריחואנה לשימוש פנאי פרטי, ויצרו תהליך לכתיבת כללים להפצה חוקית ומסחרית של מריחואנה בכל מדינה. במהלך בחירות אמצע הכהונה בשנת 2014 מצביעי אורגון, אלסקה, ווושינגטון הבירה הצביעו עבור הכשרת קנאביס לשימושי פנאי. בשנת 2016 הועברה הצעת "64 של קליפורניה", המאפשרת שימוש פרטי לצורכי פנאי של מריחואנה עבור בני 21 ומעלה במדינת קליפורניה.

לאחר הצבעת האמצע לשנת 2018, מישיגן העבירה חוק לשימוש למטרות פנאי של מריחואנה באופן פרטי. בשנת 2019 אילינוי העבירה את החוק להסדרת קנאביס, מה שהפך את אילינוי למדינה הראשונה שהפכה חוקית שימוש למטרות פנאי על ידי מעשה של מחוקק המדינה. הוא נכנס לתוקף החל מ-1 בינואר 2020. בשנת 2020, אורגון העבירה אי-הפללה של החזקת כל הסמים שנכללו ב-"הצבעת מדידה 110 של אורגון". ב-31 במרץ 2021 חתם מושל ניו יורק, אנדרו קואומו על חוק שהפך את השימוש לצורכי פנאי בקנאביס לחוקי במדינה. בכך, הפכה למדינה ה-15 בארצות הברית שמאשרת לגליזציה לצורכי פנאי.

בליז 
השימוש בקנאביס בבליז נפוץ ונסבל במידה רבה אם כי לא חוקי למטרות רפואיות אך עבר אי הפללה לשימוש אישי למטרות פנאי עד 10 גרם. בשנת 2012 הודיעה הממשלה כי היא שוקלת להעביר אי-הפללה של החזקת כמויות קטנות של קנאביס. בשנת 2017 הצהיר מנהיג האופוזיציה, ג'ון בריסניו, כי "הגיע הזמן שנפסיק לנעול את הצעירים שלנו למקל של עשב. הגיע הזמן שננקה את הפללת עישון המריחואנה ונכין את המחקר הדרוש לנוע ללגליזציה של קנאביס למטרות רפואיות ובכמויות קטנות". במאמר שנערך באותה שנה אמרה הסנטורית לשעבר ליסה שומן כי "אין שום תירוץ רציונלי לסרב לעבור אי-הפללה ללגליזציה של שימוש אישי למבוגרים".

באוקטובר 2017 העביר בית הנבחרים תיקון לחוק שימוש לרעה בסמים אשר לא מפליל החזקה או שימוש של 10 גרם או פחות בשטחים פרטיים. הצעת החוק נחתמה בתחילת נובמבר על ידי המושל הכללי.

ברבדוס 
קנאביס רפואי חוקי לשימוש רפואי בברבדוס, ואינו חוקי למטרות פנאי (למעט תנועת דת הרסטאפרי) אך עם זאת קיים עבורו ביקוש רב. הקנאביס במדינה מופק בעיר מסנט וינסנט וג'מייקה ומועבר על ידי סוחרים מקומיים המאגדים משאבים לרכישת משלוחי הסם, באמצעות סירות מהירות. השימוש הרפואי בקנאביס אושר בנובמבר 2019 באמצעות הצעת חוק לתעשיית קנאביס רפואי. הצעת חוק שנייה בנושא שהתקבלה, מאפשרת שימוש רוחני בקנאביס על ידי רסטאפרים רשומים למטרות דתיות.

ג'מייקה 
קנאביס למטרות רפואי חוקי בג'מייקה ועבר אי-הפללה לגידול של עד 5 צמחים לשימוש אישי בשנת 2015 שימוש אישי לתנועת הדת רסטאפרי חוקי באפן מלא. קנאביס מכונה מקומית כ-"גנג'ה", וצריכת קנאביס בינלאומית ממלאת תפקיד בולט בתדמית הציבורית של המדינה. בעוד ששימוש בקנאביס היה נהוג בג'מייקה במשך למעלה ממאה שנה, בשנות השישים החלו חקלאים לנצל את הביקוש הגובר באירופה ובצפון אמריקה, מה שהוביל להגברת האכיפה המשטרתית, אך גם להשחתת מערכות הביטחון והמדיניות לאחר שהמסחר הבינלאומי הפך ללא חוקי.

בפברואר 2015, הועברו בג'מייקה מספר תיקונים לחוקי הקנאביס במדינה,
 החזקת עד 2 אונקיות (57 גרם) היא עבירה מזערית ולא תביא לרישום פלילי.
 מותר לגדל עד חמישה צמחים.
 העוסקים באמונת ראסטפארי רשאים להשתמש בקנאביס למטרות דתיות.
 תיירים עם מרשם למריחואנה רפואית רשאים לבקש אישורים לרכישת סכומים קטנים.
 התיקונים פותחים את האפשרות של רשות הרישוי להתמודד עם טיפוח והפצה של מריחואנה רפואית.
 ג'מייקה תמשיך להעמיד לדין סוחרים ולמקד את הסחר הבינלאומי בקנאביס.

באפריל 2015 שתלה ג'מייקה את צמח הקנאביס החוקי הראשון שלה בקמפוס מונה באוניברסיטת איי הודו המערבית.

במרץ 2018 פתח בלראם וסוואני, תומך ותיק של לגליזציה של קנאביס, את מכון המריחואנה הרפואי החוקי הראשון, קאיה הרבהאוס, באולם דרקס, סנט אן. נכון לשנת 2021, רשות הרישוי לקנאביס בג'מייקה אישרה כ-29 מטפחים ו-73 מובילים, מעבדים, קמעונאים ואחרים. מריחואנה נמכרה על ידי קמעונאים חוקיים (המכונים "בתי עשבים") בערך פי חמישה עד עשרה מהקנאביס שנמכר שלא כדין ברחוב.

טרינידד וטובגו 
קנאביס אינו חוקי למטרות רפואה בטרינידד וטובגו אך עבר אי הפללה לשימוש אישי למטרות פנאי עד ל-30 גרם או גידול של עד 4 צמחים למבוגר. בספטמבר 2018 הודיע ראש הממשלה כי הוא נמצא בדיונים עם היועץ המשפטי לממשלה פאריס אל-רועי על סקירת חקיקת הקנאביס במדינה עם האפשרות שמפלגת השלטון, התנועה הלאומית העממית, עשויה להעביר אי-הפללה על ייצור, החזקה וצריכה שלו.

בדצמבר 2019 הממשלה העבירה הצעת חוק בפרלמנט של אי-הפללה של גידול והחזקת כמויות קטנות של קנאביס בהן עד 30 גרם וגידול של 4 צמחים למבוגר. ההצעה הוכרזה כחוק בדצמבר 2019 על ידי הנשיאה פולה-מיי ויקס.

מקסיקו 
קנאביס במקסיקו חוקי למטרות רפואה (אך לא קיימת מערכת להפצת קנאביס רפואי) ופנאי (חוקי להחזקה, צריכה וטיפוח בהיתר, אך לא למכירה).

באפריל 2009 אישר הקונגרס במקסיקו אי-הפללת החזקה עד 5 גרם קנאביס או 500 מ"ג קוקאין לשימוש אישי לאדם. המגבלה היחידה שהוצגה בנושא היא שאנשים המחזיקים בסמים לא יכולים להיות ברדיוס של 300 מטר מבתי ספר, מחלקות משטרה או מתקני תיקון. גם אופיום, הרואין, LSD ותרופות סינתטיות אחרות הוגדרו באי-ההפלה, ולא ייחשב כפשע כל עוד המינון אינו עולה על המגבלה שנקבעה בחוק הבריאות הכללי.

בשנת 2015 בית המשפט העליון הצביע 4–1 כי האיסור על אנשים לגדל את הסם לצריכה אישית אינו חוקתי, ובשנת 2018 אישר את הפסיקה מחדש וביקש כי בית המחוקקים יעדכן את חוקי המדינה בנוגע לקנאביס. ב-10 במרץ 2021 אישר הבית התחתון של הקונגרס המקסיקני הצעת חוק המתירה שימוש בקנאביס למטרות פנאי. החקיקה הייתה צפויה לעבור בסנאט לפני שנשלחה לנשיא אנדרס מנואל לופס אוברדור, אשר הודיע על תמיכתו בלגליזציה, אולם החקיקה לא הושלמה לפני סיום קדנציית בית המחוקקים והמחוקק לא ביקש הארכה. לאחר שהמחוקקים לא פעלו בנושא, קבע ביוני 2021 לביטול חוקי ההפללה בדבר החזקה וטיפוח אישי של קנאביס.

ביוני 2017 חתם הנשיא אנריקה פניה נייטו על הצעת חוק לאפשר שימוש רפואי במוצרי קנאביס המכילים פחות מ-1% של תוכן THC. הצעת החוק עברה את הסנאט בהצבעה של 98 תומכים מול 7 מתנגדים בדצמבר 2016 ואת בית הקונגרס התחתון בהצבעה של 371 תומכים מול 19 מתנגדים באפריל 2017.

סנט וינסנט והגרנדינים 
שימוש בקנאביס בסנט וינסנט והגרנדינים חוקי למטרות רפואיות ועבר אי-הפללה של עד 56 גרם לשימוש אישי לפנאי. משתמשים שיתפסו עם 56 גרם או פחות מהסם לא יהיו כפופים לכליאה. במקום זאת, הם ייקנסו בסך 500 דולר לכל היותר ויהיו כפופים לאמצעים אחרים, לרבות התחלת חומר חינוכי אודות קנאביס, ייעוץ וטיפול שיקומי. הוראות אלה היו בין כמה תיקונים שהוכנסו לחוק התיקון לסמים בשנת 2018 אשר הועבר בפרלמנט ב-25 ביולי. התיקון קובע כי וינסנטיאנים יכולים לעשן קנאביס בפרטיות בתיהם ובמקומות פולחן לאמונה הרסטפארית ללא עונש. בתיקון נאמר גם כי השר רשאי לקבוע רשימה של שטחים ציבוריים בהם ניתן להתיר עישון קנאביס.

במדינה יש חוקי קנאביס רפואיים חוקיים. הפרלמנט העביר בדצמבר 2018 שני חוקים, האחד הקים תעשיית קנאביס רפואי בסנט וינסנט והגרנדינים והשני הציע חנינה למגדלי מריחואנה מסורתיים. הפרלמנט העביר חקיקה של הגנה על הקניין הרוחני של מגדלי זני צמחים חדשים בשנת 2019 אשר קובעת את המסגרת המשפטית בה אנשים אלה יוכלו לצבור את הזכויות, כיצד זכויות אלה יוגנו, כיצד יפורסמו כך שאנשים בחברה כולה, בבית המשפט ובעולם ויוכלו להיות מודעים לקשיים שלהם. קנאביס גדל באופן נרחב באופן בלתי חוקי על האי והוא התוצר החקלאי היקר ביותר במדינה שמוגדרת כיצרנית הפורה ביותר של קנאביס באיים הקריביים, מאחורי ג'מייקה.

סנט לוסיה 
קנאביס בסנט לוסיה לא חוקי למטרות רפואיות אך עבר ב-3 במרץ 2020, אי-הפללה לשימוש אישי למטרות פנאי. חלק משמעותי מיצורו נשלח למדינות בדרום אמריקה כגון קולומביה וונצואלה.

סנט קיטס ונוויס 
קנאביס בסנט קיטס ונוויס לא חוקי למטרות רפואה בעוד שעבר אי-הפללה עד 15 גרם לשימוש אישי למטרות פנאי. בפברואר 2019 הודיע ראש ממשלת סנט קיטס ונוויס, טימותי האריס, כי הקבינט שלו קיבל את ההמלצות פה אחד מהוועדה הלאומית לקנאביס ויכנס חקיקה לחוקי קנאביס רפואי ואי-הפללה לשימוש למטרות פנאי לאנשים מעל גיל 18. אנשים שנמצאו עם פחות מ-15 גרם של קנאביס או גידול של פחות מ-5 צמחים יקבלו כרטיס אזהרה בלבד.

במאי 2019 קבע השופט אדי ונטוז כי ראסטאפרים ומבוגרים מעל גיל 18 יכולים להשתמש בקנאביס, להחזיק בו ולטפח אותו באופן פרטי וכי לממשלה יש 90 יום לשנות את חוקי הקנאביס במדינה. ביולי 2019 הועברה הצעת חוק על ידי האספה הלאומית אי-הפללה של עד 15 גרם קנאביס, שעונשה קנס של 50 דולר. בשימוש ציבורי הקנס הועמד על 1000 דולר.

קוסטה ריקה 
שימוש בקנאביס נפוץ בכל רחבי קוסטה ריקה, צריכתו לצורכי רפואה ופנאי אינה חוקית באופן סמלי אך קיימת אי-הפללה לשימוש אישי. צריכה אישית אינה גוררת עונשים פליליים כלשהם אולם, מכירה יכולה להיענש בפלילים.

החל משנת 2019, השימוש בקנאביס בקוסטה ריקה עדיין נחשב מעט לטאבו, עם זאת, היא אחת המדינות באזור שמקבלות בדרך כלל את צריכתו. במרץ אותה שנה הוצע פרויקט חוק לחוקי ויסות קנאביס רפואי ושמניו במדינה. הפרויקט אמור להיבדק על ידי קונגרס הרפובליקה (האספה המחוקקת של קוסטה ריקה).

קנדה 

קנאביס חוקי בקנדה למטרות רפואיות (מ-2001) ופנאי לצד גידול ומכירה (מ-2018). אזרחים בוגרים יכולים להחזיק עד 30 גרם של קנאביס בציבור ולגדל עד ארבעה צמחים לכל בית לשימוש אישי. השימוש למטרות פנאי על ידי הציבור הרחב הוא חוקי עם הגבלות על עישון במקומות ציבוריים המשתנים לפי תחום שיפוט. מכירה של זרעי קנאביס היא גם חוקית. גיל השימוש המינימלי הוא 19 ברוב המדינה בעוד שהיוצאים מן הכלל הם אלברטה - גיל 18, וקוויבק - גיל 21.

בשנת 2001 דיווחו העיתון "The Globe and Mail" כי בסקר נמצא כי 47% מהקנדים הסכימו עם ההצהרה כי "יש להכשיר את השימוש במריחואנה" בשנת 2000, לעומת 26% בשנת 1975. סקר שנערך לאחרונה מצא כי יותר ממחצית הקנדים תומכים בלגליזציה. עם זאת, בשנת 2007 הגישה ממשלתו של ראש הממשלה סטיבן ארפר מהמפלגה השמרנית הצעת חוק לתיקון חוק הסמים והחומרים הנשלטים, כדי להביא לחוק מגביל יותר עם עונשים מינימליים גבוהים יותר על שימושם.

בשנת 2015, לאחר שנבחר ג'סטין טרודו לראש הממשלה, ערך יחד עם מפלגתו, המפלגה הליברלית, קמפיין של הבטחת הכשרת קנאביס אשר כלל הקמת כוח משימה פדרלי-מחוזי-טריטוריאלי שידון בתהליך מתאים במשותף ללגליזציה של החזקת קנאביס לשימוש מזדמן. צוות משימה זה פרסם דוח של 106 עמודים לציבור ב-13 בדצמבר 2016, עם המלצות שונות. לגליזציית שימוש בקנאביס למטרות פנאי הועברה ביוני 2018, ונכנסה לתוקף ב-17 באוקטובר ובכך, הפכה קנדה למדינה השנייה בעולם (לאחר אורוגוואי), והראשונה משבעת המדינות אשר חברות בארגון G7 ובפורום הכלכלי G20 בכול הזמנים שמתירה באופן חוקי שימוש בקנאביס גם למטרות פנאי וגם למטרות רפואיות. כל מחוז קבע נהלים משלו למכירות קמעונאיות, ואלה משתנים באשר לבעלות או למוצרי קמעונאות (על ידי הממשלה המחוזית או הארגון הפרטי), אך כולם כוללים אפשרות למכירות מקוונות.

ב-1 במאי 2019 הציגה המדינה מס בלו על כל המוצרים המכילים THC, ושלוש מחלקות מוצרים חדשות למכירה למטרות פנאי מנגזרותיו הכוללים: מאכלים, תמציות ונושאי קנאביס. ב-17 באוקטובר נעשו המאכלים לחוקיים תחת מגבלות. מאז החלת הלגליזציה, המדינה הקימה מסגרת מקוונת שתאפשר לצרכנים לרכוש מגוון רחב של סחורות החל מצמחי תבלין, תמצית, כמוסות שמן וציוד. רוב המחוזות מספקים גם מקום לרכישה דרך חנויות פיזיות.

אמריקה הדרומית 
ברחבי יבשת אמריקה הדרומית מתוך 12 כלל המדינות החברות בה, שימוש בקנאביס רפואי או למטרות פנאי איננו חוקי ב-3 מדינות בהן: סורינאם, ונצואלה ובוליביה. בשבוע החקלאות בקריביים בשנת 2005 הצהיר שר החקלאות הסורינמי כי "אנו יודעים שיש לנו בעיות באדמה פורייה. אנו יודעים שחשבון ייבוא המזון שלנו גבוה מדי. אז כשאנחנו מדברים על מריחואנה באופן אישי לשימוש בסורינאם, אני לא מסכים כרגע לומר לתת לחקלאים שלנו להתחיל לייצר מריחואנה. מה שאנחנו שואפים זה לייצר מזון לעמנו". בבוליביה, קנאביס איננו חוקי אך מטופח באופן בלתי חוקי, בעיקר לצריכה מקומית. החוק למלחמה בסמים משנת 1988 מחייב שיקום וטיפול למשתמשים בסמים ואינו שולח אותם למאסר בכך, קיימת אי-הפללה בפועל כתוצאה ממחסור בתשתיות השיקום הציבורי שמובילה לשחרור אלה הנמצאו עם כמות קטנה של קוקאין או מריחואנה על ידי המשטרה. בוונצואלה, קנאביס אינו חוקי והחל מספטמבר 2010 אחזקה של עד 20 גרם מריחואנה או 5 גרם מריחואנה מהונדסת גנטית, אם הוכח כי אינה מיועדת לצריכה רפואית או אישית, דינה עונש מאסר של שנה עד שנתיים לפי שיקול דעתו של השופט. אם היא תחשב לצריכה אישית, המשתמש כפוף לאמצעי אבטחה הכרוכים בהליכי שיקום וניקוי רעלים.

אורוגוואי 

אורוגוואי היא אחת המדינות הבודדות שמעולם לא הפלילו את החזקת הקנאביס לשימוש אישי. מאז 1974 החוק לא קובע מגבלות כמות, והותיר אותו לשיקול דעתו של השופט לקבוע אם הכוונה היא לשימוש אישי. לאחר שקבע השופט כי הסכום שברשותו נועד לשימוש אישי, אין סנקציות.

ביוני 2012 הודיעה ממשלת אורוגוואי כי היא מתכננת להכשיר חוקי מכירות מריחואנה בשליטת המדינה במטרה להילחם בפשעים הקשורים לסחר לא חוקי בסמים. הממשלה גם הצהירה כי תבקש מהמנהיגים העולמיים לעשות זאת בנוסף.

ב-31 ביולי 2013 אישר בית הנבחרים הצעת חוק להכנת ייצור, הפצה, מכירה וצריכה של מריחואנה בהצבעה של 50 בעד ו-46 נגד. החוק עבר אז בסנאט, שם קואליציית הרוב השמאלנית של מפלגת החזית הרחבה, החזיקה ברוב נוח. הצעת החוק אושרה על ידי הסנאט בתאריכים 16 עד 13 בדצמבר 2013. הצעת החוק הוגשה בפני הנשיא חוסה מוג'יקה, גם הוא מהקואליציה של החזית הרחבה, שתמך בלגליזציה מאז יוני 2012. התייחסות להצבעה זו ללגליזציה של מריחואנה בשנת 2012 נרשמה על ידי ארצות הברית. במדינות קולורדו וושינגטון, ג'ון וולש, מומחה למדיניות סמים של משרד וושינגטון באמריקה הלטינית, אמר כי "העיתוי של אורוגוואי נכון. בגלל הצבעות בשנה שעברה של קולורדו ומדינת וושינגטון ללגליזציה, ממשלת ארצות הברית אינה יכולה להחזיר את אורוגוואי או אחרים שעשויים לעקוב אחריה למצב הקודם".

ביולי 2014 הודיעו גורמים ממשלתיים כי חלק מיישום החוק (מכירת קנאביס דרך בתי מרקחת) נדחה לשנת 2015 כתוצאה מ-"קשיים מעשיים". הרשויות הודיעו כי יגדלו את כל הקנאביס שניתן למכור כחוק ושריכוז ה-THC יהיה 15% ומטה. באוגוסט 2014 מועמד לנשיאות האופוזיציה, שלא נבחר בבחירות לנשיאות בנובמבר 2014, טען כי החוק החדש לעולם לא יוחל, מכיוון שהוא אינו בר ביצוע. עד סוף 2016 הודיעה הממשלה כי המכירה דרך בתי המרקחת תיושם במלואה במהלך 2017.

אקוודור 
על פי חוקת אקוודור משנת 2008, בסעיף 364, המדינה אינה רואה בצריכת סמים פשע אלא רק עניין בריאותי. מאז יוני 2013 פרסם המשרד הרגולטורי לתרופות "CONSEP" טבלה הקובעת כמויות מקסימליות המובלות על ידי אנשים כדי להיחשב בבעלות חוקית כאשר אותו אדם אינו מוכר תרופות.

המשרד קבע באספה הכללית האחרונה כי הכמויות הבאות נחשבות כמויות הצרכן המקסימליות: 10 גרם מריחואנה או חשיש, 4 גרם אופיאדים, 100 מיליגרם הרואין, 5 גרם קוקאין, 0.020 מיליגרם LSD, ו-80 מיליגרם של מתאמפטמין או MDMA. שימוש בקנאביס למטרות רפואיות אושר על ידי האספה הלאומית של אקוודור בשנת 2019.

ארגנטינה 
באוגוסט 2009 הכריז בית המשפט העליון בארגנטינה בפסק דין כי אין זה חוקתי להעמיד לדין אזרחים בגין החזקת סמים קלים לשימושם האישי באומרו כי, "מבוגרים צריכים להיות חופשיים לקבל החלטות באורח החיים ללא התערבות המדינה". ההחלטה השפיעה על הפסקה השנייה של סעיף 14 בחקיקה למניעת סמים במדינה המענישה החזקת סמים לצריכה עצמית במאסרי עונש של מאסר שנע בין חודש לשנתיים (אם כי אמצעי חינוך או טיפול יכולים להוות עונשים תחליפיים). אי-חוקתיות המאמר נוגעת למקרים של החזקת סמים לצריכה עצמית שאינם משפיעים על אחרים.

ב-29 במרץ 2017, אישר הסנאט הארגנטינאי את השימוש הרפואי בקנאביס, ונכנס לתוקף בכול המדינה ב-21 בספטמבר 2017. ב-12 בנובמבר 2020 חתם הנשיא אלברטו פרננדס על צו המתיר לגידול עצמי ומסדיר מכירות וגישה מסובסדת של קנאביס רפואי, והרחיב את הצעת החוק של שנת 2017.

ברזיל 
בשנים 2002 ו-2006 עברה ברזיל שינויי חקיקה, שהביאו להפללה חלקית של החזקת סמים קלים לשימוש אישי. עונשי מאסר כבר לא הוחלו והוחלפו באמצעים חינוכיים ובשירותים קהילתיים. עם זאת, החוק מ-2006 אינו מספק אמצעים אובייקטיביים להבחין בין משתמשים או סוחרים. קיים פער בין האי-הפללה של שימוש בסמים לבין הענישה המוגברת של מכירת סמים, העונש הם עונשי מאסר מרביים של חמש שנים בגין מכירת כמויות קטנות מאוד של סמים. מרבית הכלואים בסחר בסמים הם עבריינים שנתפסו מוכרים כמויות קטנות של סמים, ביניהם משתמשי סמים שמוכרים סמים למימון הרגלי הסמים שלהם.מאז 2015 ניתן לרשום תרופות קנאביס המכילות כמות גבוה מ-0.2% של THC לחולים סופניים או למי שמיצו אפשרויות טיפול אחרות. בתחילה ניתן היה לייבא תרופות אלו רק באישור מיוחד, אך בשנת 2019 הכללים הוקלו כדי לאפשר מכירות בבתי מרקחת. כעת, ניתן לרשום מוצרים עם פחות מ-0.2% של THC עם פחות הגבלה.

בינואר 2017 הוציאה ברזיל את הרישיון הראשון שלה לתרופה מבוססת על קנאביס, המאפשרת מכירה של תרסיס אוראלי של מבטיל (המכונה בינלאומית כ-"Sativex").

במרץ 2020 הוציאה מדינת פרנמבוקו את הרישיון הלאומי הראשון לשתילה ביתית של מריחואנה לצורכים רפואיים.

פרגוואי 
קנאביס בפרגוואי אינו חוקי, אך המדינה היא אחת מיצרניות הקנאביס הגדולות בעולם. החזקת 10 גרם או פחות למטרות פנאי הועברה כחלק ממדיניות אי-הפללה בשנת 1988. המדינה היא יצרנית הקנאביס השנייה בגודלה באמריקה הלטינית, בעקבות מקסיקו. פרגוואי היא המקור העיקרי לקנאביס עבור ברזיל, ארגנטינה, אורוגוואי וצ'ילה, ועל פי דו"ח משנת 2008, ייצרה כ-5900 טון בשנה.

בדצמבר 2014 הציע מחוקק בפרלמנט הצעת חוק לאי-הפללת החזקת מריחואנה ושימושה, והתרת החזקה של עד 30 צמחים. בתחילת 2015 הצהיר הסנאטור בלאס לאנו כי הוא תומך בלגליזציה, ובכך נהפך לפוליטיקאי עם הדירוג הגבוה ביותר של תמיכה בנושא במדינה.

פרו 
קנאביס בפרו אינו חוקי לשימוש למטרות פנאי, אך קיימת אי-הפללה של עד 8 גרם ונחשבת כשימוש אישי. טיפוח, ייצור או מכירה נענשים במאסר של 8 עד 15 שנים.

בשנת 2017 הכריזה ממשלתו של הנשיא פדרו פבלו קוצ'ינסקי על תוכנית להכשרת קנאביס רפואי. ההודעה באה בעקבות פשיטה, בה השבתה המשטרה מבצע שהפיק תרופות קנאביס עבור 80 אזרחים שילדיהם סבלו מאפילפסיה ומחלות אחרות. מאוחר יותר באותה שנה, בהצבעה של 68 בעד ו-5 נגד, הכשיר הקונגרס קנאביס רפואי.

צ'ילה 
קנאביס בצ'ילה אינו חוקי לכל ייצור וצריכה ציבורית, אם כי מותר לצרוך אותו בבתים פרטיים. הקנאביס במדינה נצרך באופן נרחב, עם השימוש הגבוה ביותר לנפש באמריקה הלטינית. בשנת 2014 החלו מטפחים באישור ממשל לשתול חממות של קנאביס רפואי בצ'ילה והמדינה החלה בניסויים קליניים במריחואנה רפואית. בשנת 2015 הצעת חוק שמאפשרת לצ'יליאנים לגדל עד 6 צמחים בבית מסיבות "רפואיות, פנאי או רוחניות" עברה בבית התחתון של הקונגרס, עם 68 תומכים ו-39 מתנגדים,

בשנת 2012, סנאטור המפלגה הסוציאליסטית פולביו רוסי הודה בפומבי כי השתמש בקנאביס, מה שהביא לסערה ציבורית כלשהי, ואילו רוסי ניצל את ההזדמנות והציע שינויים משמעותיים בחוקי הקנאביס והמדיניות של צ'ילה.

ארגון צ'יליאני מקיים הפגנות שנתיות ב-20 באפריל בכול שנה מאז 2005 לתמיכה בלגליזציה של קנאביס.

קולומביה 
בשנת 2009 קבע בית המשפט העליון בקולומביה כי החזקת קנאביס וסמים אחרים לשימוש אישי היא חוקית, וציטט החלטה של בית המשפט החוקתי במדינה מ-1994.

בשנת 2012 הציע נשיא קולומביה חואן מנואל סנטוס לגליזציה של סמים קלים במטרה להתמודד עם כישלון המלחמה בסמים, שנאמר כי הניב תוצאות גרועות בעלות אדירה. באותה שנה, הוציאה ממשלת קולומביה את אי-ההפללה על החזקת עד 20 גרם חשיש. ב-2015 קבע בית המשפט העליון בקולומביה כי מותר לגדל עד 20 צמחי קנאביס.

אוקיאניה 
ברחבי יבשת אוקיאניה מתוך 14 כלל המדינות החברות בה, שימוש בקנאביס רפואי או למטרות פנאי איננו חוקי ויכול להוביל לקנסות ועונשי מאסר ב-11 מדינות בהן: פלאו, פפואה גינאה החדשה, סמואה, איי שלמה, טונגה, טובאלו, פיג'י, קיריבטי, איי מרשל, מיקרונזיה ונאורו. עם זאת, פפואה גינאה החדשה ופיג'י נחשבות כיצרניות העיקריות של קנאביס באוקיאניה. בטונגה, קנאביס אינו חוקי, אך מטופח באופן בלתי חוקי. איי שלמה וטובאלו, כמו מדינות אי אחרות במערב האוקיינוס השקט, משמשות כנקודת מבנה בסחר הסמים הבלתי חוקי בין דרום מזרח אסיה לאוקיאניה. בפלאו, דווח כי המשטרה מתעלמת בפועל מהצריכה הציבורית.

אוסטרליה 
בשנת 2016 אוסטרליה אישרה קנאביס מרפא ברמה פדרלית.

באוסטרליה מספר מפלגות פוליטיות המתמקדות ברפורמת הקנאביס, מפלגת עזרה בסיום איסור המריחואנה (HEMP) הוקמה בשנת 1993 ונרשמה על ידי ועדת הבחירות בשנת 2000. מפלגת הלגליזציה של סם הקנאביס של קווינסלנד הוקמה בשנת 2020.

מספר קבוצות אוסטרליות ובינלאומיות קידמו רפורמה בכל הקשור למדיניות הסמים האוסטרלית של המאה ה-21, כגון ארגונים כמו הקבוצה הפרלמנטרית האוסטרלית בנושא רפורמה בחוק הסמים, בחירה אחראית, הקרן לרפורמה בחוק הסמים האוסטרלי, הארגון הלאומי לרפורמה בחוקי מריחואנה באוסטרליה, שותפות לפעילות אכיפת החוק של אוסטרליה (LEAP) ורפורמה בחוק הסמים באוסטרליה הדוגלים ברפורמה ללא תועלת במימון ממשלתי. החברות בכמה מארגונים אלה היא מגוונת ומורכבת מהציבור הרחב, מעובדים סוציאליים, מעורכי דין ורופאים, והוועדה העולמית למדיניות סמים היוותה השפעה מכוננת על מספר ארגונים אלה.

בשנת 1994 כוח המשימה הלאומי האוסטרלי בנושא קנאביס שהוקם תחת מועצת השרים בנושא אסטרטגיית סמים ציין כי הפגיעה החברתית באיסור קנאביס גדולה יותר מהפגיעה בקנאביס עצמו. מדיניות האיסור הכוללת לא הצליחה להפחית את השימוש בסמים וגרמה לכך פגיעה חברתית משמעותית, כמו גם עלויות אכיפת חוק גבוהות יותר, השימוש בקנאביס נפוץ באוסטרליה וכי ההשפעות הבריאותיות השליליות שלו מזעריות ומשפיעות לכאורה רק על המשתמשים.

בשנת 2012 פרסם צוות החשיבה האוסטרליף דו"ח על הפחתת הפללה של סמים במדינה וציין כי "על ידי הגדרת השימוש וההחזקה האישית של סמים פסיכואקטיביים מסוימים כמעשים פליליים, ממשלות נמנעות מכל אחריות להסדיר ולפקח על איכות החומרים הנמצאים בשימוש נרחב". והוסיף כי "האיסור מטפח את התפתחותה של התנהגות עבריינית". הדו"ח הדגיש גם את העובדה ש-"כמו שהאלכוהול והטבק מוסדרים להבטחת איכות, הפצה, שיווק ומיסוי, כך גם סמים אסורים, בלתי מוסדרים כיום, צריכים להיות מוסדרים".באוסטרליה התקיימו מספר פניות בנוגע ללגליזציה של קנאביס ולסמים אסורים אחרים. בשנת 2019 הנחתה ממשלת קווינסלנד את ועדת הפריון של קווינסלנד לערוך חקירה בנושא מאסר ופעילות חוזרת של וועדת "QLD", הדו"ח הסופי נשלח לממשלתה ב-1 באוגוסט 2019 ושוחרר בפומבי ב-31 בינואר 2020. הוועדה מצאה כי "כל הראיות הקיימות מראות כי המלחמה בסמים אינה מגבילה את השימוש או האספקה" וכי "אי-הפללה תשפר את חייהם של משתמשי הסמים מבלי להגדיל את קצב השימוש בסמים". כאשר הוועדה המליצה בסופו של דבר לממשלת קווינסלנד להכשיר קנאביס, ה-"QPC" אמר כי המערכת גם הזניקה שוק לא חוקי, במיוחד עבור מתאמפטמין. אף על פי שמפלגת הלייבור של קווינסלנד בפלאשצ'וק הובילה את ממשלת המדינההיא דחתה את המלצות הוועדה שלה ואמרה כי אין בכוונתה לשנות חוקים כלשהם בנוגע לקנאביס, החלטה שספגה ביקורת קשה של תומכי אי-ההפללה והלגליזציה.

בשנת 2019 המכללה המלכותית של אוסטרליה לרופאים (RACP) וסנט וינסנט הבריאות האוסטרלי קראו לממשלת ניו סאות' ויילס לפרסם בפומבי את ממצאי הוועדה המיוחדת לחקירה על אי-הפללת שימוש הסמים, באומרם כי אין "שום תירוץ" לעיכוב. הדו"ח היה שיא של חודשים של עדויות מצד מומחים בתחום הבריאות והשיפוט, כמו גם משפחות וקהילות שנפגעו מחומרים מסוג אמפטמין ברחבי ניו סאות' ויילס. הדו"ח העלה 109 המלצות שנועדו לחזק את תגובת ממשלות ניו סאות' ויילס בנוגע לתרופות מבוססות אמפטמין כגון קריסטל. המלצות עיקריות כללו חדרים המשמשים לשימוש בסמים, תוכנית להחלפת מחטים ומזרקים, בדיקות חומרים בפיקוח קליני כלל-מדיני, כולל בדיקת גלולות ניידות בפסטיבלים, אי-הפללה של סמים לשימוש אישי והפסקת השימוש בכלבי גילוי סמים. הדו"ח קרא גם לממשלת ניו סאות' ויילס לאמץ מדיניות מקיפה של סמים ואלכוהול, כאשר מדיניות הסמים והאלכוהול האחרונה פגה לפני למעלה מעשור. נציב הדיווחים אמר כי גישת המדינה לשימוש בסמים הייתה לקויה ביותר ואמרה כי הרפורמה תדרוש "הנהגה פוליטית ואומץ". והוסיף כי החוקים הנוכחיים "מאפשרים לנו אישור להעלים עין מהגורמים המניעים את השימוש בסמים הבעייתיים ביותר הכוללים התעללות בילדים, אלימות במשפחה ומחלות נפש". ממשלת ניו סאות' ויילס דחתה את ההמלצות העיקריות בדוחות ואמרה כי תשקול את ההמלצות האחרות שנותרו. מנהל התוכנית המדיניות למדיניות של סמים (DPMP) במרכז המחקר למדיניות חברתית של סידני באוניברסיטת UNSW אמר כי ממשלת ניו סאות' ויילס החמיצה הזדמנות לבצע רפורמה בתגובת המדינה לסמים על סמך ראיות. ממשלת ניו סאות' ויילס טרם הגיבה לחקירה באופן רשמי החל מנובמבר 2020, הודעה שפורסמה מהממשלה המציינת את כוונתה להגיב עד סוף 2020.

בטריטוריית הבירה האוסטרלית, לאחר שהתקבלה הצעת חוק ב-25 בספטמבר 2019, נכנסו לתוקף חוקים חדשים ב-31 בינואר 2020 שאפשרו להחזיק עד 50 גרם חומר יבש, 150 גרם חומר רטוב וגידול של שני צמחים לאדם ועד ארבעה צמחים למשק בית. ובכך, הפך לחוקי החזקה וגידול של קנאביס במסגרת ACT. עם זאת, מכירה ואספקה של קנאביס וזרעי קנאביס עדיין אינם חוקיים, כך שההשפעות של החוקים מוגבלות והם גם סותרים את החוקים הפדרליים. עדיין לא חוקי לעשן או להשתמש בקנאביס במקום ציבורי, לחשוף ילד או צעיר לעשן קנאביס, לאחסן קנאביס במקום בו ילדים יכולים להגיע אליו, לגדל קנאביס באמצעות הידרופוניקה או גידול מלאכותי, לגדל צמחים שאליהם ניתן לגשת הציבור, לשתף או לתת קנאביס במתנה לאדם אחר, לנהוג עם כמות קנאביס במערכת הדם, או החזקה וגידול של קנאביס לאנשים מתחת לגיל 18. ההחזקה והגידול האישי של כמויות קטנות של קנאביס נותרו למטרות שאינן רפואיות אסורות בכל רישום אחר באוסטרליה אך עם אי-הפללה בצפון ודרום המדינה.

ונואטו 
קנאביס בונואטו אינו חוקי למטרות פנאי אך חוקי למטרות רפואיות ותעשייתיות. דו"ח חדשות משנת 2018 ציין כי מערכת הבריאות הלאומית של ונואטו שוקלת ניסויים קליניים בתרופה מבוססת קנאביס לטיפול בסוכרת. ב-20 בספטמבר 2018 הוציאה מועצת השרים של הממשלה החלטה המאפשרת הקמת תעשיות לייצור קנאביס רפואי.

ניו זילנד 
שימוש בקנאביס רפואי חוקי במדינה מאז 2018. באוגוסט 2018 "Hikurangi Cannabis" הפכה לחברה הניו זילנדית הראשונה שהוציאה רישיון לגידול קנאביס למטרות רפואיות. גוף בתעשיית הקנאביס הרפואי, המועצה לקנאביס רפואי בניו זילנד הוקם בספטמבר 2018.

ב־18 בדצמבר 2018 הודיעה הממשלה בראשות מפלגת הלייבור של ניו זילנד על משאל עם ארצי ומחייב על חוקיות הקנאביס לשימוש אישי למטרות פנאי, שייערך במסגרת הבחירות הכלליות בניו זילנד 2020. זה היה תנאי של המפלגה הירוקה שנתנה אמון ואספקה לממשלה. ב-7 במאי 2019 הודיעה הממשלה כי משאל העם של קנאביס בניו זילנד יערך ב-2020 ויהיה שאלה של כן / לא לחקיקת חקיקה שטרם נוצרה. למרות ההתחייבות הקודמת, משאל העם היה לא היה מחייב, והיה צורך להכניס את הצעת החוק של לגליזציה ולבקרה בקנאביס לפרלמנט ולהעבירו כמו כל חקיקה אחרת. לפיכך, הממשלה לא הייתה קשורה למעשה לתוצאות משאל העם. התוצאות הרשמיות לבחירות ולמשאל העם פורסמו ב-6 בנובמבר 2020. משעל העם נכשל בהפרש צר של 50.7% מנגדים מול 48.4% תומכים.

אפריקה 
ברחבי יבשת אפריקה מתוך 54 כלל המדינות החברות בה, שימוש בקנאביס רפואי או למטרות פנאי איננו חוקי ויכול להוביל לקנסות ועונשי מאסר ב-46 מדינות בהן: אלג'יריה, אנגולה, בנין, בוטסואנה, בורקינה פאסו, בורונדי, קמרון, כף ורדה, הרפובליקה המרכז אפריקאית, צ'אד, קומורו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקת קונגו, ג'יבוטי, מצרים, גינאה המשוונית, אריתריאה, אסוואטיני, אתיופיה, גבון, גמביה, חוף השנהב, קניה, ליבריה, מאלי, מדגסקר, מרוקו, ניגריה, רואנדה, סנגל, סיירה לאון, סומליה, סודאן, טנזניה, טוגו, תוניסיה, מזומביק, ניז'ר, דרום סודאן, סאו טומה ופרינסיפה, מאוריציוס, גינאה ביסאו, לוב, גינאה, מאוריטניה ונמיביה.

כבר בשנת 1996 דיווח "Nairobi Standard" כי אנשי מלחמה בסומליה מטפחים קנאביס לתמיכה בפעולות צבאיות, בהיקף קציר שנתי של 160 טון בשווי 272 מיליון דולר. במהלך ועדת האמת והפיוס של סיירה לאון בשנת 2003, הצהיר רפוא מקומי כי "קנאביס נמצא בשימוש או שימוש לרעה כל כך בסיירה לאון... כך שאני לא חושב שאנשים רואים בזה פשע יותר להשתמש בו... כפי שאתה יכול לראות, הוא גדל כמעט בכל מקום במדינה כיום. אתה יכול להשיג אותו בכל עת ובכל מקום, בחינם או בתשלום נמוך".

ברואנדה, בשנת 2010 שר הבריאות הציע חוק שיאפשר שימוש בקנאביס למטרות רפואיות במדינה. בתחילת 2019 הציע מושל מדינת אנדו בניגריה, רוטימי אקרדולו, לגליזציה של גידול קנאביס במדינתו לשימוש רפואי. הוא חזר על הבקשה בתחילת 2020. קנאביס במדגסקר אינו חוקי, אך מיוצר ונצרך מבתים באופן רחב. בשנת 2017, קבוצת חברי פרלמנט הודיעה כי לגליזציה של קנאביס באסוואטיני עשויה להוסיף למשק 1.63 מיליארד דולר, מה שעלול להכפיל את התוצר המקומי הגולמי. בשנת 2001 דיווחה רשת השידור הבריטית BBC כי קמרון תיזום לגליזציה של קנאביס מרפא, ותייבא את אספקתה מקנדה.

אוגנדה 
באוגנדה שימוש בקנאבביס למטרות פנאי אינו חוקי בעוד ייצואו לצורכים רפואיים אושר על ידי משרד הבריאות בינואר 2020, שקבע בין היתר כי על כל יצואני הקנאביס להיות בעלי הון מינימלי של 18.3 מיליון שילינג אוגנדי או 5 מיליון דולר. בנוסף, "Industrial Hemp Uganda", חברה פרטית הממוקמת בהימה, מחוז קסזה, כבר ייצאה קנאביס מרפא לגרמניה וסין.

גאנה 
קנאביס אינו חוקי למטרות פנאי בגאנה בהיותו הסם הבלתי חוקי הפופולרי ביותר במדינה. שימוש רפואי מותר תחת תנאים מגבילים. גאנה מדווחת כאומה הגבוהה ביותר בשימוש בקנאביס באפריקה, והשלישית בעולם. בשנות התשעים התפשט הקנאביס שהיה בעבר תופעה אורבנית בברים ובמועדוני לילה גם לאזורים כפריים. קנאביס נקשר לבני נוער המעורבים בתרבות הרסטפארי, ולסטודנטים שהאמינו כי השימוש בקנאביס ישפר את יכולתם ללמוד. קנאביס מגאנה מועבר למדינות אחרות במערב אפריקה, כמו גם לאירופה. קנאביס רפואי במדינה חוקי לאחר רישיון של שר הבריאות ועבור שימוש עם תוכלת THC של פחות מ-0.3%.

דרום אפריקה 
בבית המשפט החוקתי בדרום אפריקה, צריכה עצמית של קנאביס על ידי מבוגרים באופן פרטי עברה אי-הפללה. בטרם בוטל האיסור על הצמח בשנת 2018 לחצו התומכים על הממשלה לשנות את חוקיה, שהגבילו לראשונה את הקנאביס בשנת 1922, כדי לאפשר פטורים לשימוש רפואי, מנהגים דתיים ומטרות אחרות. סביר להניח שקנאביס הוחל באפריקה על ידי סוחרים ערבים מוקדמים או הודים, והוא היה כבר בשימוש פופולרי במדינה על ידי הילידים קויקוי ובנטו לפני ההתיישבות האירופית בשנת 1652, והוא שימש באופן מסורתי על ידי קבוצות סוטו כדי להקל על לידה.
מחקרים של המועצה למחקר רפואי (MRC) מדווחים כי מספר המשתמשים בקנאביס בדרום אפריקה היה 2.2 מיליון בשנת 2004, ו-3.2 מיליון בשנת 2008. בשנת 2003, אינטרפול דירגה את דרום אפריקה כיצרנית הקנאביס הרביעית בגודלה בעולם, והמכון למחקרי אבטחה דיווח כי מרבית הקנאביס שבממלכה המאוחדת ושליש בעולם מקורו בדרום אפריקה. בשנת 2014, דוח של הברית למלחמה בסמים בדרום אפריקה טען כי הפללת קנאביס "יצרה קורבנות ולא פתרונות", והמליצה על לגליזציה. האיחוד לזכויות האזרח במשטרה ובתי סוהר המליץ מאז 2009 להכשיר קנאביס במדינה בטענה כי הדבר יפנה את המשטרה לעבודה אחרת, ויאפשר לממשלת דרום אפריקה להנות מקנאביס על ידי מיסוי מכירותיו.

לאחר שהכריזו על החלטתם להכריע בעניין, חבר השופטים המלא התכנס ב-18 בספטמבר 2018 בבית המשפט החוקתי ביוהנסבורג עם השופט הראשי ריימונד זונדו שקרא את מה שהוא תיאר כהחלטה פה אחד. בפסק דינו נאמר:
 אדם מבוגר רשאי, להשתמש או להחזיק ברשותו קנאביס באופן פרטי לצריכתו האישית באופן פרטי.
 השימוש, לרבות עישון, בקנאביס בפומבי או בנוכחות ילדים או בנוכחות אנשים מבוגרים שאינם מסכימים לכך אינו מותר.
 השימוש או החזקה של קנאביס באופן פרטי שלא על ידי מבוגר לצריכתו האישית אינם מורשים.
 גידול קנאביס על ידי מבוגר במקום פרטי לצריכתו האישית באופן פרטי אינו עוד עבירה פלילית.

הוא לא הציב מגבלות על כמויות שמבוגרים יורשו לשאת, לצרוך או לגדל ואמר כי יהיה זה על הפרלמנט להחליט ברגע שגיבוש הצעת חוק שתתאים לשינויים המומלצים הללו. לממשלה ניתנה תקופה של 24 חודשים ליישום ממצאי פסיקת הדרך.

זימבבואה 
באפריל 2018 זימבבואה הפכה למדינה האפריקאית השנייה שמאפשרת לגליזציה של קנאביס למטרות רפואיות ומדעיות, אם כי נשאר לא חוקי למטרות פנאי.

בהודעה לעיתונות שפורסמה בדו"ח העסקי ב-30 באפריל 2017 תוארה כיצד רשאים כעת זימבבווים "להגיש בקשה לרישיונות בגידול קנאביס במיוחד לצורך רפואה ומחקר" משך הרישיונות הוא חמש שנים לכל היותר ומתחדש בהתאם המאפשר למגדלים להחזיק, למכור ולהעביר קנאביס בצורות יבשות ורטובות. המבקשים נדרשים לציין תוכניות לאתר הגידול יחד עם כמות לייצור ומכירה וכן תקופת הייצור. באותה שנה ציין השר המקרו-כלכלי לתכנון וקידום השקעות, ד"ר אוברט מפופו, כי חברה קנדית הגישה בקשה לטיפוח קנאביס רפואי בזימבבואה, וקבע כי הממשלה "שוקלת ברצינות את הבקשה". לחקלאים הוצעה בעלות של 100% על אדמתם לגידול מריחואנה מרפאת במאי 2020.

זמביה 
קנאביס בזמביה אינו חוקי לשימוש פנאי. אולם, בדצמבר 2019, בהחלטת פה אחד אושר למטרות יצוא ורפואה. עם זאת, לא נעשו מחקרים על ידי מדענים מקומיים או מומחים בתחום הבריאות על מידת העשב הזמבי ובכך, רוב הצעירים הזמבים מעדיפים לעשן עשבים מיובאים מקונגו.

במרץ 2017 הבהיר השר לענייני פנים, סטיבן קמפיונגו, כי זה חוקי לטפח קנאביס לשימוש רפואי אם מתקבל רישיון משר הבריאות. עם זאת במאי 2017, שר הבריאות, ד"ר צ'יטלו צ'ילופיה, הצהיר כי אין בכוונתו להוציא רישיונות עיבוד כלשהם.

לסוטו 
קנאביס בלסוטו אינו חוקי לכל שימוש, אך נסבל במידה רבה לשימוש למטרות פנאי. קנאביס מיוצר באופן נרחב במדינה, בהיותו יבול המזומנים המשמעותי ביותר. בשנות האלפיים הוערך כי 70% מהקנאביס בדרום אפריקה מקורו בלסוטו. בשנת 2017 לסוטו הפכה למדינה האפריקאית הראשונה שהעניקה רישיון לגידול קנאביס רפואי. השימוש של קנאביס באזורה מתוארך מהמאה ה-16, כאשר ילידי שבטי "קונה" סחרו בקנאביס לשבטי "הסן" המקומיים בתמורה לאדמה בסביבות שנת 1550. עד המאה ה-19, הקנאביס היה יבול בסיסי בממלכה. במבצע משותף של דרום אפריקה-לסוטו בשנת 2006 נתפסו כ-47 טון קנאביס. טיפוחו לרוב נסבל בגלל שיעור העוני הגבוה במדינה והיתרונות הכלכליים שמספק. קנאביס מעובד כמעט בכל מקום בלסוטו, כולל עיר הבירה, אך הגידול העיקרי הוא באזורי ההרים המרכזיים ובגבעות המערביות. בשנת 2017, משרד הבריאות של לסוטו קיבל רישיון לחברה דרום אפריקאית לגדל קנאביס בלסוטו למטרות רפואיות ומדעיות, המוסד המורשה הראשון באפריקה.

בסוף שנת 2017, ממשלת לסוטו העניקה לחמש חברות רישיון לייצר מריחואנה רפואית. שלוש מהחברות הללו נרכשו באופן חלקי או מלא ברובן על ידי יצרנים מורשים קנדיים:
 "Verve Dynamics" - כ-30% בעלות על ידי "Aphria" (קנדה).
 "MediGrow Lesotho" - כ-10% נרכשו על ידי "Supreme Cannabis" (קנדה).
 "Daddy-Cann" נרכשה ב-100% על ידי "Canopy Growth" (קנדה).
 "Medi-Kingdom" כ-100% בבעלות של "Medi-Kingdom" (הממלכה המאוחדת).
 "Pharmaceuticals Development Corp (PDC)" - כעת בבעלות "Corix" (ארצות הברית).
 "Bophelo Bioscience and Wellness PTY" נרכשו ב-20% על ידי "Halo Labs Inc" (קנדה).

מלאווי 
קנאביס למטרות רפואה הוא חוקי במלאווי אך לא למטרות פנאי אך נעשה בו שימוש רב ומיוצר לשימוש ביתי ובייצוא בינלאומי, הוא ידוע בעולם כאחד מזני הסאטיבה המשובחים ביותר אפריקה, והוכתר על פי דו"ח של הבנק העולמי בין זני המריחואנה "הטובים ביותר בעולם". הפופולריות של הזן הובילה לעלייה עמוקה בתיירות המריחואנה וברווח הכלכלי במדינה. בצ'יצ'ובה הוא מכונה מקומית כ-"צ'מבה". עבור רבים ממעשניו, הזן "מלאווי גולד" הגיע כמעט למעמד פולחן וישנם אתרים ובלוגים שהוקדשו לשבחו. אגדות ומיתוסים התפתחו סביב עוצמתו, כגון, סיפור פופולרי על מבקרים שהגיעו למלאווי, אשר ניסו צ'מבה ו-"איבדו את רצונם לחזור לארץ מוצאם".

בפברואר 2020, הפרלמנט של מלאווי הכשיר גידול ועיבוד של קנאביס לשימושים תעשייתיים ורפואיים, אך לא הביא לאי-הפללת השימוש למטרות פנאי במדינה.

מצרים 

קנאביס במצרים אינו חוקי למטרות רפואה או פנאי. עדויות הראו כי היה קיים במדינה מאז 3000 שנה לפני הספירה. בספר שנכתב בשנת 1980 נאמר כי גידול קנאביס התרחש במדינה "כמעט אלף שנה", ובמהלך תקופה זו שימש לייצור חבלים וטופח גם לשימוש כסם למטרות פנאי. נאמר כי חשיש הוכנס למצרים על ידי "מטיילים אסלאמיים מיסטיים" מסוריה במהלך השושלת האיובית במאה ה-12 לספירה.

במהלך פלישתו של נפוליאון בונפרטה למצרים בשנת 1798, אלכוהול לא היה זמין לכל מצרים מכיוון שהיא מדינה אסלאמית. במקום אלכוהול, נקטו חייליו של בונפרטה להשתמש בחשיש, אשר הם מצאו לטעמם. כתוצאה מהצריכה הבולטת של חשיש על ידי הכוחות, עישון חשיש וצריכת משקאות המכילים אותו נאסרו באוקטובר 1800, אם כי הכוחות התעלמו לרוב מהפקודה. לאחר מכן, בתי קפה מצריים אסרו על משקאות המכילים חשיש ומקומות אשר מכרו אותם הושבתו ובעליהם נכלאו. במהלך תקופה זו, חשיש שיובא ממדינות אחרות הושמד בשריפה. עם תום הכיבוש בשנת 1801, הכוחות הצרפתים החזירו איתם אספקת חשיש לצרפת. בשנת 1877, השלטון העות'מאני בקונסטנטינופול המליץ על השמדת כל החשיש במצרים, ובשנת 1879 נאסר ייבוא של קנאביס. ב-1882 כבשו הבריטים את מצרים, שנותרה באופן פרובינציאלי מחוז עות'מאני אוטונומי, אך בפועל הבריטים שלטו. זמן קצר לאחר שממשלת מצרים הוציאה איסור על גידול בשנת 1884, אף על פי שהפקידים הורשו להחרים ולייצא חשיש שנתפס במקום להרוס אותו. למרות צעדים אלה, הייצור והמכירה של הקנאביס נמשכו, כאשר הרשויות השביתו באופן שגרתי את המקום בו נצרך קנאביס, עד המאה ה-20. קנאביס גדל במהלך השנה בחצי האי סיני ובמצרים העליונה. הסחר מתמקד בעיקר בסיני, והאזור היה היעד העיקרי למאמצי ההשמדה, כאשר 7 מיליון צמחי קנאביס (יחד עם 10.3 מיליון צמחי אופיום) חוסלו בו בשנת 1994. כיום, השימוש לרוב לא נאכף והרשעות לשימוש אישי הן נדירות.

מרוקו 
קנאביס במרוקו היה בלתי חוקי מאז עצמאות המדינה בשנת 1956, ועבר איסור מוחלט ב-1974 על ידי המלך מוחמד החמישי, אך הוא נסבל בחלקו במדינה ולעיתים קרובות לא נאכף. קנאביס מעובד במרוקו במשך מאות שנים והמדינה היא כיום בין יצרני החשיש המובילים בעולם. החל משנת 2016, היא הספקית הגדולה בעולם של קנאביס.

בהיותה מדינה אשר מייצרת חלק ניכר מהחשיש בעולם, היא הוגדרה כמפיקה הגדולה ביותר שלו בין השנים 2002–2010 לפני שמחקר שנערך בשנת 2012 הציב את אפגניסטן כמפיקה המובילה. הייצור של מרוקו בשנת 2010 עמד על 760 טון שרף קנאביס. בשנת 2003, 70% מהחשיש שנצרך באירופה הופק במדינה. יבול זה סיפק הכנסה יציבה ליותר מ-90,000 משקי בית. עם צריכת הקנאביס המתפרסמת יותר ויותר ברחבי העולם, אזרחי מרוקו ניצלו את היתכנות הייצור של סם זה באזור הריף ההררי, כמו גם את העניין בקנאביס מצד תיירים. האזור עצמו אינו מייצר הרבה יבולים מלבד "כיף", השם המרוקאי לקנאביס, מה שיוצר מקום רב לסיורים באזור. הערים צ'פצ'און וקטאמה הפכו בעשורים האחרונים למוקד לתיירות קנאביס.

בזמן פקידי החוק במרוקו ממשיכים להתווכח על החוקיות של ייצור קנאביס לשימוש ציבורי, הייצור החל להיות פחות פלילי מכיוון שהממשלה המרוקאית נאלצה להכיר בכך שגידולים אחרים לא צומחים באזור ההררי מלבד קנאביס, ונאלצה לאפשר לחקלאים להמשיך בעסקי הייצור הקטנים שלהם. ייצור חשיש לייצוא אירופי ותיירים מבקרים מספק צורת תעסוקה והכנסה עקבית עבור החקלאים באזור הריף. עלויות הפצה ותמחור משתנים בהתאם למיקום והקרבה לערים הגדולות. ככל שמקום הייצור נמצא מערים רחוק יותר, יש צורך בפחות מפיצים, ובכך להקצות את כל הכספים מהמכירות למגדלים עצמם. הזינוק של הביקוש לקנאביס גם הגדיל מאוד את רלוונטיות הסחר להישאר עסק מצליח בכל נמלי וגבולות מרוקו. לפני ההתפתחות הבינלאומית של סחר הקנאביס, נצרך "כיף" מרוקאי באופן מקומי, עושן בצינור סבסי ארוך או התערבב במאכלים, ושימש לעיתים גם בטקסים דתיים סופים.

קנאביס נאסר במרוקו בעקבות עצמאותה, אולם הסובלנות המסורתית לייצורו באזור הריף, בתוספת ההכרה בכך שקנאביס מהווה חלק גדול מכלכלה הלאומית, הובילו לדיון בעד הלגליזציה שלו. בשנת 2009, פואד עלי אל חיממה זכה לתמיכה רב-מפלגתית בקרב פוליטיקאים מרוקאים בהצעתו למתג מחדש את הקנאביס כסם מרוקאי מסורתי ולא כסם מסוכן, וקרא לדיון לאומי ולהפחית את העמדתם לדין של החקלאים. בשנת 2014 הציעה מפלגת האותנטיות והמודרניות טיוטת חוק שתשמור על צריכת קנאביס פנאי בלתי חוקית, אך תרשה ותסדיר מגדלים ותפנה את תפוקתם למוצרי קנאביס רפואי ותעשייתי. אמנם הדיבורים על לגליזציה של קנאביס במרוקו היו טאבו במשך עשרות שנים, אך יותר ויותר נפוץ למצוא דיון ותמיכה בנושא בשנים האחרונות.במרץ 2021, אישרה ממשלת מרוקו טיוטת חוק לחוקיות השימוש הרפואי בקנאביס. ב-26 במאי, הפרלמנט הצביע על הכשרת שימושו למטרות רפואיות, כמו גם לקוסמטיקה ותעשייה. אולם, שימוש למטרות פנאי עדיין איננו חוקי. ההתרה אושרה בהצבעה שנייה ב-16 ביוני, לאחר התאמות מסוימות בחוק, שהוצעו על ידי לשכת המועצות.

סיישל 
קנאביס בסיישל אינו חוקי למטרות פנאי או רפואה. עם זאת, נתונים סטטיסטיים המצביעים על כך שיותר מרבע מאוכלוסיית המדינה משתמשים בו, כמו גם שימוש בולט בקרב מתבגרים. לאחרונה, המאבק ללגליזציה של קנאביס כלל עצומה שנחתמה על ידי 5-10% מאוכלוסיית המדינה ותיק בית משפט שקרא לממשלה לאפשר שימוש רפואי בנגזרותיו.

השינוי האחרון בחוקי הקנאביס של סיישל היה בחוק שימוש לרעה בסמים בשנת 2016. חקיקה זו הועברה בהצבעה פה אחד באספה והחליפה פעולה משנת 1990. המעשה ביקש לתת יותר סמכויות להילחם בסחר בסמים ובשימוש לרעה בהם ולהפוך את חקירת עבירות הקשורות לסמים והעמדה לדין קלה יותר. החוק גם שם דגש משמעותי על הצורך לקדם טיפול, חינוך, שיקום, החלמה ושילוב חברתי מחדש של אנשים הסובלים מהתמכרות.

בפברואר 2020, תקנות שהוצעו בשימוש לרעה בסמים (מוצרים המבוססים על קנאבידיול למטרות רפואיות), יהפכו את הקנאביס לחוקי למטרות רפואיות, ויקבעו את אופן ביצוע הייבוא של הקנאביס הרפואי, הנחיות למומחים רפואיים לאשר למטופל שימוש במוצרים מבוססי קנאביס רפואי וכללים לגבי גישה, אחסון וניהולו של הסם. החקיקה תעסוק גם בסוגיות שונות הנוגעות לקנאביס מרפא, כולל איסורים המוצעים על פרסום קנאביס מרפא ומוצריו הקשורים אליו.

מפלגות פוליטיות 
מפלגות פוליטיות רבות תומכות, בדרגות שונות ומסיבות שונות, בלגליזציה בחוקי בקרת הסמים, החל ממפלגות ליברליות ועד תנועות שמאל, כמו גם כמה אנשי רוח ימניים פרגמטיים. לגליזציה של סמים היא סעיף במצע בסיסי של רוב המפלגות הליברטריאניות. ישנן גם מספר רב של מפלגות מריחואנה עם גיליון יחיד המוקדש להתרת לגליזציה של קנאביס באופן בלעדי.

בין השנים 1999–2006 נרשמה ב מפלגת הלגליזציה של ברית הקנאביס (LCA), עם אלון באפרי כמנהיג המטרה שלה לרישום בלבד, שהציבה מועמדים בבחירות לבית נציגות הפרלמנט של המדינה ולמועצות השלטון המקומי. המפלגה ביטלה מאוחר יותר את רישומה כמפלגה פוליטית וממשיכה לעבוד כקבוצת לחץ על הפוליטיקאים לקידום הלגליזציה. קמפיין לגליזציית הקנאביס (LCC) שנוסד בסוף שנות ה-60, שימש כקבוצת לחץ לאורך כל שנות ה-70 וה-80 וסיפק ערוץ תמיכה לביטויים פוליטיים מאוחרים יותר. מפלגת הלגליזציה של ברית הקנאביס התמודדה על 21 מחוזות בחירות בבחירות הכלליות בשנת 2005.

המפלגה שינתה את שמה בשנת 2011 לרפורמה בחוק הקנאביס (CLEAR). עם שינוי זהות זה חל בה גם שינוי מדיניות, דוברים, לוגו, סמלים, עלונים ומטרות. היא הייתה מפלגה פוליטית רשומה בין השנים 2011–2013 ופועלת כעת כקבוצת לובי. קנאביס יותר בטוח מאלכוהול (CISTA) הייתה מפלגה פוליטית שהוקמה בשנת 2015. בבחירות הכלליות בשנת 2015 הם פעלו למען ועדה מלכותית לבדיקת חוקי הסמים במדינה הנוגעים לקנאביס. החל משנת 2016, המפלגה הליברל-דמוקרטית, המפלגה הירוקה של אנגליה ווילס והמפלגה הסקוטית הירוקה תומכים בלגליזציה של קנאביס.

בברזיל הושק מניפסט מפלגת הקנאביס הברזילאית, קנאביסטה, באוגוסט 2019 אשר אימצה מדיניות של לגליזציה של קנאביס כמטרתה העיקרית. החל משנת 2015 היו ניסיונות מתמשכים להקמת מפלגת קנאביס רשמית ביוון, אך הם עדיין לא הביאו להקמת מפלגה פוליטית רשומה. באירלנד היו ניסיונות להקים מפלגת לגליזציה של קנאביס אולם הממשלה עד כה סירבה לאפשר הרשמה של כל צד כזה. מספר אנשים, ביניהם העיתונאי אולף טייארנסן ומארגן הפסטיבל של פארק הפניקס, יובי דווייר, התמודדו בבחירות שונות (ארציות, מקומיות ואירופיות) כמועמדים עצמאיים בפלטפורמת לגליזציית קנאביס. הצלחה נראתה בנושא כאשר תומך הלגליזציה לוק מינג פלנגן נבחר לחבר בדאל אירן בבחירות הכלליות ב-2011. בישראל מפלגת עלה ירוק זכתה לתמיכה משמעותית בקרב צעירים והשתתפה בשש מערכות בחירות אך לא עברה את אחוז החסימה.

ב-22 בספטמבר 2009, מפלגת הקנאביס בנורווגיה, (DnC) נרשמה בסטוונגר. בספרד, השתתפה מפלגת הקנאביס הספרדית בבחירות הכלליות בספרד בשנת 2004, על ידי הצגת מועמדים מתמדת למושבים בקורטס בשלוש פרובינציות, (ולנסיה, אליקנטה וואיאדוליד). הם השיגו בין 0.35% ל-1.11% מהקולות. בדרום אפריקה, מפלגת הדגגה של דרום אפריקה היא המפלגה הראשונה הקוראת ללגליזציה מלאה של קנאביס במדינה. קבוצה זו גם תומכת בפעילים ותומכים שנעצרו, מואשמים או כלואים בגין החזקת דגגה (המילה במדינה אשר מתארת קנאביס) ואשומים קשורים. בנוסף במשך השנים ד"ר מריו אוריאני-אמברוסיני. חבר פרלמנט בדרום אפריקה, אובחן כחולה סרטן ובעקבותיו החל תהליך ללגליזציה של מריחואנה רפואית. הוא הרחיק לכת ופנה לכל הפרלמנט היושב בקייפטאון בבקשה נלהבת לחברי הפרלמנט לשקול לגליזציה של מריחואנה רפואית. הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן, אך הודות לו ולפעילים אחרים, השימוש בקנאביס רפואי במדינה כיום הוא חוקי, אך לא קיימת מערכת להפצת קנאביס מרפא.

בקנדה הושקה מפלגת מריחואנה של קנדה על ידי מארק בוריס סנט מוריס בפברואר 2000 המפלגה נתפסת כממשיכה למפלגת "Bloc pot" במטרה לעבוד ברמה הפדרלית. המפלגה הליברלית של קנדה אימצה מדיניות לגליזציה גם כן בכינוס המפלגה האחרון שלה. מפלגת המריחואנה של ססקצ'ואן פעלה באופן עצמאי מבחינה פוליטית, ואינה החזיקה בשום אסוציאציה רשמית לארגונים פוליטיים אחרים מבחינה פדרלית או פרובינציאלית. ב-20 באפריל 2006 הגישה המפלגה את עתירת ההרשמה לבחירות בססקצ'ואן והמפלגה נרשמה במלואה כמפלגה פוליטית במחוז ססקצ'ואן החל מה-7 ביוני 2006 עד שנת 2010. בקולומביה הבריטית מפלגת המריחואנה הבריטית קולומביאנית עובדת באופן עצמאי ממפלגת המריחואנה של קנדה. באוסטרליה, בשנות השבעים התמודד ג'יי ג'יי מקראוך לפרלמנט כמועמד למפלגת המריחואנה האוסטרלית בעוד שמפלגתו הגיעה למקום הרביעי בבחירות. בשנת 1986 התמודד ניק בראש למפלגת מריחואנה לבחירות המשנה של עיירת ריאמה בניו סאות' ויילס. בבחירות המדינה בשנת 1988 הצטרף למכיזה מקפרסון בהתמודדות למועצה המחוקקת. מפלגת עזור לסיים את איסור המריחואנה (קנבוס) ממשיכה להתמודד בבית העליון בבחירות למדינת דרום אוסטרליה, כאשר התוצאה הטובה ביותר שלה הייתה בשנת 1997, כאשר קיבלה 1.7% מהקולות, וגברה על מפלגות פופולריות יחסית כמו מפלגת הירוקים הדרום אוסטרלית. המפלגה נרשמה לראשונה בשנת 2000, ולאחר מכן בשנת 2006 במסגרת לוח 3 לתיקון הבחירות ומשאל העם.

בשנת 2013, מפלגת הרפורמה בחוק הסמים נרשמה בהצלחה בוועדת הבחירות באוסטרליה, עם למעלה מ-500 חברים כנדרש. אף על פי שהמפלגה ייצגה את הליברליזציה של חוקי הסמים באופן כללי, הקנאביס היה המוקד העיקרי שלה. המפלגה נרשמה רשמית ב-31 ביולי 2017. באפריל 2018 הודיעו הירוקים האוסטרלים כי הם תומכים בלגליזציה של קנאביס מגיל 18 ומעלה. מפלגת לגליזציית קנאביס הוקמה ביוני 2020 במדינת מערב אוסטרליה. היא זכתה בשני מושבים במועצה המחוקקת בבחירות המדינה במרץ 2021. מפלגת לגליזציית קנאביס קווינסלנד הוקמה במדינת קווינסלנד בספטמבר 2020.

בין המפלגות הפוליטיות הפעילות של קנאביס בארצות הברית כוללות את מפלגת הכשרת עשב הקנאביס, מפלגת לגליזציית מריחואנה עכשיו, מפלגת לגליזציית מריחואנה ומפלגת המריחואנה של ארצות הברית. גם המפלגה הליברטריאנית, המפלגה הדמוקרטית והמפלגה הירוקה דוגלות בלגליזציה של מריחואנה. מפלגות פוליטיות אחרות בתחום הקנאביס שהיו פעילות בעבר כללו את המפלגה נגד האיסור, מפלגת הרפורמה במריחואנה ומפלגת הנוער הבינלאומית.

היסטוריה של מפלגות פוליטיות בקנאביס ברחבי ארצות הברית:

שנות ה-1960–1970 

מפלגת הנוער הבינלאומית, שהוקמה בשנת 1967 כדי לקדם את התרבות הנגדית של שנות השישים, הריצה לעיתים קרובות מועמדים לתפקיד ציבורי. דגלה מתוארת ככוכב בעל חמש פינות מחודדות על גבי עלה קנאביס.

שנות ה-1970–1980 
מפלגת העשב הוקמה במינסוטה בשנת 1986 והריצה מועמדים רבים למשרדים ממלכתיים ופדרליים. המפלגה הייתה פעילה באיווה, מינסוטה, ורמונט. המפלגה הריצה מועמדים בכל בחירות לנשיאות בין השנים 1988 ל-2000. מפלגת מריחואנה חוקית עכשיו הוקמה במינסוטה בשנת 1998. בשנת 1998, מועמד עצמאי, אדוארד פורצ'יון, התמודד לקונגרס מניו ג'רזי כמועמד מפלגת לגליזצית מריחואנה. מאז, פורצ'יון התמודד מספר פעמים למספר משרדים, תחת מפלגה זו. מפלגת הרפורמה במריחואנה הוקמה בניו יורק, בשנת 1998, וניהלה שם מועמדים גוברטוריים גם בשנת 1998 וגם בשנת 2002.

שנות ה-2000 

מפלגת המריחואנה של ארצות הברית, שאורגנה בשנת 2002, מקדמת מעורבות בחירות על ידי תומכי לגליזציה למריחואנה. בשנת 2012, הקבוצה אישרה את הליברטריאן גארי ג'ונסון לנשיאה. המפלגה נגד האיסור הריצה מועמדים לתפקיד במדינת ניו יורק למחזור בחירות בשנת 2010. בשנים 2010 ו-2012, המועמד העצמאי קריס אריקסון היה מועמד בקלפי למספר משרדים בוורמונט תחת התווית מפלגת המריחואנה האמריקאית. המפלגה הפוליטית "עשב" שינתה את שמה בשנת 2014 למפלגת הקנאביס לגראסוטליזליזציה. בשנת 2016, מפלגת מריחואנה חוקית עכשיו הציבה את מועמדיה לנשיאות להצבעה בשתי מדינות.

מדינות בארצות הברית עם מפלגות פוליטיות פעילות עבור לגליזציית קנאביס:
 איווה: לגליזציית מריחואנה עכשיו.
 מינסוטה: מפלגת הקנאביס לגראסוטליזליזציה, ומפלגת מריחואנה חוקית עכשיו.
 נברסקה: מפלגת מריחואנה חוקית עכשיו.
 ניו ג'רזי: מפלגת לגליזציית המריחואנה.
 ורמונט: מפלגת המריחואנה האמריקאית.
בניו זילנד, מפלגת לגליזציית הקנאביס התמודדה לראשונה בשנת 1996. מעולם לא היו להם חברי פרלמנט, אך הם עמדו בממוצע על 1% מהקולות הפופולריים - חמישית ממה שנחוץ כדי להשיג חברי פרלמנט תחת הפרופורציות הפרופורציונליות של ניו זילנד. למפלגה היו מועמדים בבחירות הכלליות ב-2008. המפלגה הירוקה של ניו זילנד אמרה כי אם תקים ממשלה בבחירות 2017 היא תאשר חוקי קנאביס. על פי הצעתה, "אנשים יוכלו לגדל באופן חוקי ולהחזיק מריחואנה לשימוש אישי". המפלגה גם הודיעה כי "נתקן את החוק בדחיפות כך שאנשים חולים המשתמשים במריחואנה רפואית לא יענשו". המנהיג לשעבר של מפלגת ACT דון בראש התבטא בעד הפיכת הפללה לקנאביס.

בדנמרק, לאחר האירוע בפריטאון כריסטיאניה, בו השוטרים השמידו דוכנים וניקו אותם מקנאביס, המפלגה הדנית הליברלית-סוציאלית דנה בעמדתה בנושא זה והגיבה כי היא בעד קנאביס מוסדר ממלכתי ברחבי הארץ. מפלגת הקנאביס של דנמרק הוקמה בשנת 2001, המפלגה התמודדה בכל הבחירות המוניציפליות מאז הקמתה, כמו גם הבחירות למועצות אזוריות בשנים 2009 ו-2013. מספר מפלגות וחבריהן התבטאו בתמיכה עבור לגליזציה מלאה של קנאביס במדינה:
 מפלגת הברית הליברלית - "אני רוצה מכירה מוסדרת של קנאביס ממלכתית, כמו שהמדינה מסדירה אלכוהול וסיגריות. בדרך זו יש לנו שליטה טובה יותר על אילו סמים קיימים בשוק ושהם לא נמכרים לילדים" - כריסטינה אגלונד.
 מפלגת האלטרנטיבה - "זו דרך נהדרת לנקוט עמדה נגד כנופיות פושעות, להעביר אי-הפללה עבור הדנים הרגילים ולהבטיח כי לא יתווספו כימיקלים מסוכנים" - ג'וזפין פוק.
 מפלגת העם הסוציאליסטית - "כיום יש אנשים שמעשנים יותר מדי קנאביס ומקבלים בעיות, אבל אנחנו לא עוזרים להם בכך שאנחנו מענישים אותם, כאשר הם למעשה זקוקים לעזרה. עלינו להתייחס לקנאביס כמו לאלכוהול, ולהתמקד בזה שמתמכר" - ליסבת בק פולסן.
 הברית האדומה-ירוקה - "לגליזציה תבטיח שעבריינים לא יכולים להרוויח כסף מהיבוא, וגם לא להרוויח כסף ממכירה לא חוקית של קנאביס. הכסף שהמדינה מבצעת מהמכירה ישמש במקום לצורך מידע, טיפול למכורים והטבות רווחה, במקום מתן הכסף לפושעים" - רונה לונד.

דרכים להשגת לגליזציה 
ניתן לנסות להשיג לגליזציה של סמים קלים על ידי בחירת פוליטיקאים ונציגי מפלגות פוליטיות התומכות בלגליזציה של סמים במטרה לנסות ליישם שינוי באמצעות העברת חקיקה באמצעות הצבעת הרוב בבית המחוקקים במדינה. אם לא קיים רצון פוליטי ברשות המחוקקת לצורה מסוימת של לגליזציה של סמים קלים, ניתן לנסות לשנות זאת באמצעות צורות של תהליכים דמוקרטיים ישירים יותר, כגון יוזמות ומשאלי עם. יוזמות פתקי הצבעה ללגליזציה של חוקי הסמים הצליחו במספר מדינות בארצות הברית, כמו יוזמת ההצבעה בקליפורניה בשנת 2016, שהצליחה להכשיר קנאביס במדינה.

ראו גם
 קנאביס רפואי
 קופי שופ
 רשימת מדינות בהן יש לגליזציה או דה-קרימינליזציה, חלקיות או מלאות (לכל הפחות דה-קרימינליזציה של שימוש או גידול)
שימוש בקנאביס בקרב הקהילה הגאה

קישורים חיצוניים
 פקודת הסמים המסוכנים
 הרשות הלאומית למלחמה בסמים - לגליזציה ודה קרימינליזציה
 מרכז המידע והמחקר של הכנסת, תשובה לח"כ טלב אלסאנע בנושא דה-קרימינליזציה
חוקיות הקנאביס במדינות העולם - מפה מתעדכנת

 עידן ארץ, ברק הרשקוביץ, אורי עקביה, רגולציות קנאביס בעולם סקירה משווה והמלצות מדיניות, באתר פורום קהלת, אוגוסט 2021

הערות שוליים

קנאביס
סמים פסיכדליים