עקיבה פרוש

הרב עקיבה פרוש (ב' בסיון תרמ"א, 1881 – כ"ז בחשוון תרפ"ב, 28 בנובמבר 1921) היה מקובל, בן היישוב הישן בירושלים.

תולדותיו

נולד בירושלים לשלמה זלמן פרוש. מקטנותו סיגל לעצמו גינוני צדיקות ופרישות. עד גיל 13 למד בישיבת עץ חיים. לקראת הבר מצווה הכין עצמו בהכנות רוחניות מיוחדות, שכללו זהירות מדיבורים בטלים ושמירת העיניים. התקרב לרב צבי מיכל שפירא, נעשה לתלמידו המובהק וכונה בפיו "צדיק".  

הקדיש את כל זמנו ללימוד תורה וקבלה כשהוא עטוף בטלית ותפילין. את מקום לימודו קבע בבית היתומים דיסקין. חבריו ללימוד היו תלמידי הרב צבי מיכל שפירא, הרב מאיר הלר והרב יעקב משה חרל"פ, עמו למד גמרא בחברותא לאורך רוב שעות היממה, במשך תקופה ארוכה. היה בעל ידע באסטרונומיה וחיבר את הקונטרס "בעקבי השמש" על ענייני הזריחה והשקיעה. 

פרוש נפטר בכ"ז בחשוון תרפ"ב, בגיל 41, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. בהספד בהלווייתו אמר עליו הרב זוננפלד שהיה ראוי שתשרה עליו השכינה, אלא שאין הדור ראוי לכך. לפני פטירתו הפקיד את מפתח הארון של כתביו בידי אחיו, אהרן יעקב, עמו היה בקשר תורני הדוק. אחיו ערך את הכתבים והוציאם לאור בשנת תשט"ו (1955), בספר "משנת ר' עקיבה". 

בשנת תרנ"ט (1899) נישא לשרה ביילה, בת מיכלה וצבי הירש ילין, שהיה סופר סת"ם. לאחר פטירת אשתו, נישא בשנית בשנת תרע"ח לחיה רייזל ברקוביץ. היה אב לשתי בנות. חתניו הם הרב שלום יעקב שמחה רוטמן, מחבר הספר "אבני שיש", והרב משה יהושע לנדא, מתלמידי החזון איש.

פרשת קול השופר 
פרוש היה נאמן לדרכם של מהרי"ל דיסקין והרב יוסף חיים זוננפלד. בשנת תרע"ט, כשהחלו ניסיונות הוועד הכללי של יהודי ירושלים ומשרד הרבנות בעיר בראשותו של הרב צבי פסח פרנק להכתיר את הרב אברהם יצחק הכהן קוק לרבה האשכנזי של העיר, התקבצו הוא הרב משה יוסף הופמן, הרב משה סמניצר (אביו של הרב מאיר הלר-סמניצר), הרב שמואל הלל שינקר ועוד, והקימו את "אגודת הקודש" במטרה להילחם כנגד הדבר.  

בשלהי שנת תר"פ (1920) פרסם פרוש בעילום שם את הקונטרס "קול השופר", ובו התבטא בחריפות נגד הספר "אורות" של הרב קוק שיצא לאור באותם ימים, וקרא לאסור את הקריאה בו, בטענה כי הוא מכיל דברי כפירה וגילוי פנים בתורה שלא כהלכה. לדבריו צירף "פסקים" שונים כנגד הראי"ה קוק ועמדותיו, המסתמכים על דברים שפורסמו שנים קודם לכן. 

בתגובה לקונטרס התכנסו כשמונים מרבני ירושלים, ראשי בתי הדין, המוסדות, השכונות וקהילות בעיר, בחול המועד של חג סוכות תרפ"א לאספת מחאה. בסופה הוציאו הנאספים כרזה חריפה תחת הכותרת "תרוממנה קרנות צדיק", בה הביעו שאט נפש מ"קול השופר". בין הרבנים והאישים החתומים: ליפמן דוד שובקס, צבי פסח פרנק, יונה ראם, יוסף גרשון הורביץ, פישל ברנשטיין, יצחק צבי ריבלין, מנחם נתן נטע אוירבך, יחיאל מיכל טוקצינסקי, חיים יהודה ליב אוירבך, שמעון הורביץ, נחמן גדליהו ברודר, יהושע מאיר רייכמן, חיים סלומון, אברהם יוחנן בלומנטל, ועוד רבים.

עוד הוחלט להקים ועד מיוחד בן 13 אישים לטיפול בפרשה. הוועד התכנס והחליט לשלול את התמיכה הכלכלית שקיבלו מפיצי "קול שופר" מקרנות צדקה בירושלים. בתגובה ביקש הראי"ה קוק שלא להטיל סנקציות כספיות כלשהן על מפיצי החוברת.

באביב תרפ"א (1921) הגיע ארצה האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר, ובין השאר ביקש לפשר בין רבני ירושלים בראשם הראי"ה קוק, ובין קנאי העיר ורבניהם. כשנפגש עם הרב יוסף חיים זוננפלד והרב יצחק ירוחם דיסקין אמרו הם כי מכתביהם נגד ספר "אורות" נדפסו שלא בידיעתם בתוך "קול שופר", ו"בלתי ידיעתם נדפס סביב למכתבם את קול השופר והחרם. אולם גם למחות באלו [=עקיבא פרוש] לא חפצו, כל זמן שלא נתבטלו לשונות הזרים והמרים" שקיימים לפי דעתם בספר אורות.

אילן יוחסין משפחת פרוש

חיבוריו
 
 בעקבי השמש – על זמני הזריחה והשקיעה
 
 
 קול השופר - ובו קרא לאסור את קריאת הספר "אורות" של הרב קוק

לקריאה נוספת 

 [מחבר לא ידוע], 'הגאון הצדיק המקובל רבי עקיבה פרוש זצללה"ה בעל משנת רבי עקיבה', האמת, סו (חשוון תשע"ב), עמ' יב-יד

קישורים חיצוניים
אבד חסיד מן הארץ!, קול ישראל [ב, ב], חשון תרפ"ב, עמ' קלו-קלז
למשפחותם לבית אבותם - תולדות משפחת פרוש

הערות שוליים

משפחת פרוש
אנשי היישוב ילידי הארץ
רבנים מקובלים ארץ-ישראלים
מחברי ספרי קבלה
יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
ארץ-ישראלים שנולדו ב-1881
ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1921