גאטאנו שיראה

גאטאנו שיראה (באיטלקית: Gaetano Scirea;  25 במאי 1953 – 3 בספטמבר 1989) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת הבלם, ונחשב לאחד מגדולי שחקני ההגנה בכל הזמנים.

שיראה, יחד עם חברו לקבוצה אנטוניו קבריני, היה הראשון מבין חמשת הכדורגלנים היחידים בהיסטוריה של הכדורגל האירופי שזכו בכל חמשת טורנירי הקבוצות הבינלאומיים המאורגנים על ידי אופ"א ופיפ"א: ליגת האלופות, גביע אירופה למחזיקות גביע, גביע אופ"א, הסופר קאפ האירופי והגביע הביניבשתי. כמו כן, הוא נכלל גם ברשימת תשעת השחקנים היחידים שזכו בשלושת טורנירי הקבוצות הבינלאומיים החשובים (ליגת האלופות, גביע אופ"א, גביע המחזיקות).

שיראה שיחק בנבחרת  מעל לעשור, בו זכה עם הנבחרת במונדיאל 1982, ואף בישל את שערה השני של הנבחרת במשחק הגמר מול .

קריירת משחק

אטאלנטה 

שיראה החל דרכו בקבוצת הנוער של המועדון האיטלקי אטאלנטה. בגילאי נוער שיחק בעמדות שונות בחוליית הקישור. בגיל 19 קודם שיראה לקבוצת הבוגרים והוסט לעמדת הבלם. את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ערך ב-24 בספטמבר 1972, כשנכנס כמחליף במשחקה של קבוצתו מול קליארי. בסך הכל ערך שיראה 20 הופעות ליגה באותה עונה, אך בסיום העונה אטלנטה סיימה במקום ה-14 וירדה לליגת המשנה. שיראה המשיך בקבוצה גם בליגה השנייה, ובעונה זו אף הפך לשחקן דומיננטי יותר בקבוצה, תוך שהוא משחק בכל 38 משחקי הליגה של הקבוצה. בסך הכל ערך שיראה 58 הופעות ליגה במדי אטלנטה, תוך שהוא כובש שער ליגה אחד במדיה.

יובנטוס 

לקראת עונת , הוחתם שיראה בקבוצת יובנטוס. הדבר התאפשר בין היתר בשל הקשר הטוב בין שני המועדונים באותה התקופה, שהיווה ערוץ פתוח למעבר שחקנים בין הקבוצות. כבר בגיל 21, ובעונתו הראשונה בקבוצה, רשם השחקן 28 הופעות ליגה מתוך 30 משחקים, וזכה עם הקבוצה באליפות איטליה.

בעונת  זכה שיראה עם קבוצתו בפעם השנייה בתואר האליפות, וכמו כן השלים זכייה ראשונה עבורו ועבור יובנטוס בתואר אירופי, כשיובנטוס ניצחה בגמר גביע אופ"א את אתלטיק בילבאו. שיראה פתח בהרכב הקבוצה במשחק הראשון באיטליה, והן במשחק הגומלין בספרד. שנה אחר כך השלימה יובנטוס זכייה שנייה ברצף באליפות, ושלישית בסך הכל מאז הצטרף שיראה. לאחר שתי אליפויות נוספות ב-1981 וב-1982, שלא לוו בהצלחה בזירה האירופית, זכתה הקבוצה בגביע האיטלקי ב-1983, שזיכה אותה בהשתתפות בגביע אירופה למחזיקות גביע בעונה הבאה. 

במהלך עונת  מונה שיראה לקפטן יובנטוס, שזכתה באליפות איטליה והוסיפה זכייה בתואר אירופי שני, עם ניצחון בגמר גביע המחזיקות על פורטו בתוצאה 1-2. שיראה הקפטן פתח במשחק ושיחק לכל אורכו. עקב הזכייה השתתפה יובנטוס עם תחילת עונת  בסופר קאפ האירופי, בו זכתה עם ניצחון על ליברפול, אלופת אירופה. עונה זו הביאה איתה גם את הישג השיא של השחקן במדי יובנטוס, זכייה בגביע אירופה לאלופות, לאחר ניצחון 0-1 במשחק הגמר על אותה ליברפול, משחק הזכור יותר עקב אסון הייזל. עם סיום העונה ניצחה הקבוצה במשחק הגביע הביניבשתי את ארחנטינוס ג'וניורס, והשלימה זכייה בכל חמשת התוארים הבינלאומיים בהשתתפות קבוצות מאירופה. שיראה היה חלק בכל הזכיות. 

בגיל 35, עם סיום עונת , שהייתה היחידה במהלך הקריירה שלו בה לא שיחק במרבית משחקי קבוצתו בליגה, פרש שיראה ממשחק פעיל. בסך הכל, שיראה שיחק 377 משחקי ליגה ו-552 משחקים בכל המסגרות עבור יובנטוס. במהלך הקריירה המפוארת שלו, הוא מעולם לא ספג כרטיס אדום.

נבחרת איטליה 

בשנת 1975, בגיל 22 בלבד, זומן שיראה לראשונה לנבחרת , על ידי מאמנה דאז פולביו ברנרדיני. הוא לבש לראשונה את מדי הנבחרת במשחק ידידות מול  ב-30 בדצמבר באותה שנה. עם מינויו של אנצו ביארזוט למאמן הנבחרת, הפך שיראה לשחקן הרכב קבוע. חוליית ההגנה של הנבחרת, עם השוער דינו זוף ושחקני ההגנה אנטוניו קבריני, ג'וזפה ברגומי ופרנקו בארזי, הפכה לאחת הטובות בהיסטוריה של איטליה.

שיראה שיחק עם הקבוצה במונדיאל 1978, אז סיימה במקום הרביעי, וביורו 1980, שם סיימה שוב באותו מקום. הישג השיא שלו עם הנבחרת היה במונדיאל 1982, אז זכתה איטליה בתואר אלופת העולם, לאחר ניצחון במשחק הגמר על  בתוצאה 1-3. שיראה בישל למרקו טארדלי את שערה השני של איטליה. לטורניר הגדול הבא של הנבחרת (לאחר שנעדרה מיורו 1984) הגיע שיראה כקפטן. היה זה מונדיאל 1986, ואיטליה הודחה בשמינית הגמר על ידי , במשחקו האחרון של שיראה בנבחרת, עת היה בן 33. במשך יותר מעשור ערך שיראה 78 הופעות, בהן כבש שני שערים.

מותו 

לאחר פרישתו ממשחק מונה שיראה לסקאוט בקבוצת יובנטוס. במסגרת תפקידו, נשלח לפולין על מנת לצפות במשחקה של גורניק זאבז'ה, יריבתה של יובנטוס בגביע אופ"א. ב-3 בספטמבר 1989 עשה את דרכו לוורשה משם היה צריך להמריא בחזרה לטורינו, אך סמוך לעיר באבסק, רכב שהסיע אותו התנגש חזיתית במשאית. בתא המטען של הרכב היו בזמן התאונה ארבעה מכלי דלק, מה שהיה נפוץ באותה העת בפולין עקב מחסור תכוף בדלק. עם הפגיעה, התפוצצו המכלים וגרמו לדליקה ברכב. מותו של שיראה נקבע זמן קצר לאחר מכן בבית חולים סמוך למקום האירוע, כתוצאה מכוויות קשות שנגרמו לו עקב השריפה. בתאונה נהרגו גם נהג הרכב, ומתורגמן שליווה את שיראה. נציג הקבוצה הפולנית, שגם הוא היה ברכב, היה היחיד שניצל. עם מותו החלו לקרוא על שמו מספר טורנירי נוער ופרסי משחק הוגן, עקב היותו ספורטאי למופת ושחקן מצטיין. מאמנו בנבחרת, אנצו ביארזוט, אף הציע ב-2005 להוציא לפרישה את חולצה מספר 6 של יובנטוס והנבחרת, אותה נהג ללבוש. כמו כן היציע הצפוני באצטדיון הבית לשעבר של יובנטוס, הסטאדיו אולימפיקו בטורינו, נודע בשם "קורבה שיראה", על שמו של הקפטן לשעבר.

תארים 
יובנטוס
 אליפות איטליה (7): 1974/1975, 1976/1977, 1977/1978, 1980/1981, 1981/1982, 1983/1984, 1985/1986
 הגביע האיטלקי (2): 1978/1979, 1982/1983
 גביע אופ"א: 1976/1977
 גביע אירופה למחזיקות גביע: 1983/1984
 גביע אירופה לאלופות: 1984/1985
 הסופר קאפ האירופי: 1984
 הגביע הביניבשתי: 1985
נבחרת איטליה
 גביע העולם: 1982

קישורים חיצוניים 

 
 אביב מליניאק, שיראה - עושים כבוד לסמל המקצוענות ומודל לחיקוי, באתר Kick,  4 בספטמבר 2013

בלמי כדורגל איטלקים
כדורגלנים איטלקים
כדורגלני אטאלנטה
כדורגלני יובנטוס
כדורגלני נבחרת איטליה
חברי היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי
הרוגי תאונות דרכים
כדורגלני יורו 1980
כדורגלני מונדיאל 1982
כדורגלני מונדיאל 1978
כדורגלני מונדיאל 1986
איטלקים שנולדו ב-1953
איטלקים שנפטרו ב-1989