ברית 17 באוקטובר

ברית 17 באוקטובר (ברוסית: Союз 17 октября), שנודעה בכינוי המפלגה האוקטובריסטית, הייתה מפלגת מרכז אנטי-מהפכנית באימפריה רוסית, שנוסדה ב-1905 וחרתה על דגלה כינון מונרכיה חוקתית ברוסיה וביצוע רפורמות פוליטיות מתונות, ופעלה למען הגשמת ההבטחות שנתן הצאר במניפסט אוקטובר בעקבות מהפכת 1905, שעל שם התאריך בו ניתן (17 באוקטובר 1905) נקראה המפלגה.

המפלגה הורכבה מרובה מבני המעמדות הגבוהים ברוסיה - אנשי ממשל, בעלי קרקעות ואנשי עסקים. בתחילת דרכה נעשו ניסיונות כושלים לצרף למפלגה גם פועלים ואיכרים. מ-1906 עד לפירוקה עמד בראש המפלגה אלכסנדר גוצ'קוב. 

מצע המפלגה כללה התייחסות לנושאים הבאים:
 הגבלת כוחו של הצאר תוך השארות המבנה המונרכי של המדינה. הם תמכו במבנה הפרלמנט עם שני בתים, כאשר חצי מחברי הבית העליון (המועצה המדינית) ממונים על ידי הצאר.
 מתן חופש הביטוי, תנועה ומצפון, אבטחת בעלות על הרכוש הפרטי. לגבי מתן זכויות שוות ליהודים המפלגה כל הזמן דחתה החלטותיה בנושא.
 שמירה על "רוסיה הגדולה, אחת ובלתי-מחולקת".
 סיוע לאיכרים לרכישת אדמות.
 קיצור יום העבודה לפועלים.
 שלילת אוטונומיה לחלקי האימפריה למעט פינלנד.
 הענקת זכויות אזרח שוות לאיכרים.

במוסקבה ובסנקט פטרבורג למפלגה היו סניפים של הוועד המרכזי. בנוסף לכך, בשנת 1906 בכ-260 ערי שדה היו סניפים. יחד עם זאת, פעילות בסניפים התקיימה רק בתקופות מערכת הבחירות לדומה. בסך הכול מעריכים שלמפלגה היו כ-30 אלף חברים. בשנת 1906  המפלגה הייתה מוציאה לאור כ-50 עיתונים במספר שפות. המפלגה השתתפה באופן פעיל בבחירות לדומה והקימה סיעה בכל הכינוסים:

 הכינוס הראשון - 16 חברים
 הכינוס השני - 44 חברים
 הכינוס השלישי - 154 חברים. במהלך הכינוס 11 חברי דומה התפלגו והקימו סיעה נפרדת
 הכינוס הרביעי - 98 חברים

במהלך הרכבת הממשלה על ידי סרגיי ויטה, המפלגה קיבלה הזמנה להצטרף אך לאחר משא ומתן ראשי המפלגה החליטו לא להיכנס לממשלה החדשה בעיקר עקב חשש לשבת באותה ממשלה עם שר הפנים השמרני. למרות פעילות רחבה המפלגה לא הצליחה במיוחד בבחירות לדומה בשנת 1906 והסיעה כללה 16 אנשים בלבד. לאחר פיזור הדומה, אלכסנדר גוצ'קוב תמך במהלך. חלק מחברי המפלגה לא קיבלו את דעתו ולכן התרחש פילוג. כתוצאה מפילוג, מספר סניפים אזוריים הוקטן ל-128.

בבחירות לדומה שנייה המפלגה הצליחה להכפיל את גודל הסיעה, אך זה הייתה הצלחה מינורית. רק שינויים בחוק הבחירות איפשרו למפלגה לפורץ את מחסום הבחירות ולהגיע לסיעה בת 154 חברים, הסיעה הגדולה בדומה שכונסה בסוף שנת 1907. למרות הצלחה בבחירות, מספר החברים בסניפים אזוריים הלך ופחת.

לאחר רצח פיוטר סטוליפין חברי המפלגה שהיו פקידי הממשל עזבו אותה. כתוצאה מכך, הסניפים האזוריים למעשה שוטקו. הדבר גרם לכך שבבחירות שהתקיימו בשנת 1912 סיעת המפלגה קטנה ל-98 חברים בלבד. כבר בדצמבר 1913 חל פילוג וסיעה התפלגה ל-3 סיעות חדשות, כאשר למפלגה שויכו 22 חברים בלבד.

ביולי 1915 המפלגה למעשה הפסיקה להתקיים והעיתון הראשי שלה שהיה יוצא במוסקבה נסגר. למרות זאת, ראשי המפלגה המשיכו בפעילות פוליטית.

לאחר מהפכת פברואר המפלגה הייתה חלק של הממשלה החדשה ואלכסנדר גוצ'קוב מונה לשר ההגנה. בהמשך, המפלגה הוצא מהממשלה והייתה באופוזיציה. לאחר מהפכת אוקטובר פעילות המפלגה נאסרה. ראשי המפלגה היו בין ראשי התנועות שלחמו בממשל הסובייטי ורובם עזבו את תחומי רוסיה.

פעילים ידועים
 אלכסנדר גוצ'קוב - יו"ר המפלגה, שר בממשלה הראשונה לאחר מהפכת פברואר. עזב את רוסיה הסובייטית ונפטר בשנת 1936 בפריז.
 מיכאיל רודזיאנקו - יו"ר הדומה השלישית והרביעית. עזב את רוסיה ונפטר בשנת 1924 ביוגוסלביה.
 ניקולאי חומיאקוב - יו"ר הדומה השלישית. עזב את רוסיה ונפטר בשנת 1920 ביוגוסלביה.
 דמיטרי שיפוב - ממייסדי וראשי המפלגה. נהרג במעצר בשנת 1920.

קישורים חיצוניים

 

רוסיה: מפלגות היסטוריות