לני שחף

לני שחף (נולדה ב-9 במאי 1970) היא שחקנית ובמאית ישראלית.

קורות חייה
לני שחף נולדה וגדלה בנתניה לבלה ולזלמן שחף. הוריה היו אנשי עסקים. בלה היא רואת חשבון ומעצבת תלבושות שעיצבה את התלבושות של לני בהצגות בהן שיחקה בילדותה.

הופעתה הראשונה על הבמה הייתה בגיל שש כשלמדה בבית הספר "הבוסתן" של מיקי וזאביק מרין. בהיותה בת שמונה נסעה עם משפחתה לניירובי, קניה לרגל עבודתו של אביה. היא למדה ב-ISK, והמורה שלה לדרמה היה קית' פירסון. מגיל 11 עד גיל 16 שיחקה שם בתיאטרון הלאומי של קניה, בהנהלתו של פוקלנד. שיחקה במחזות זמר שונים. הראשון שבהם היה בתפקיד אדלייד ב"ברנשים וחתיכות", אחר-כך גולדה ב"כנר על הגג", ואמילי ב-Our Town, מאת ארתור מילר. בכיתה י"ב שבה לישראל על מנת לשרת בצבא. בצה"ל שירתה באבו כביר וניתחה דו"חות תאונות של חיל האוויר. התחילה ללמוד בלשנות באוניברסיטת תל אביב וכעבור זמן קצר טסה לדרום אפריקה ביחד עם בן-זוגה, התגוררה שנה בקייפטאון ואז שבה לישראל.

היא בוגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב (1995). בין מוריה היו הפרופסוריות נולה צ'לטון, רות קנר ונורית יערי. ב-1993 שיחקה בהצגה "פולחן חורף", בבימויה של רות קנר, על פי דן צלקה, שהוצגה בתיאטרון האוניברסיטה. בהיותה בת 25, בשנה השלישית ללימודיה, שיחקה בהצגה "הבאקכות" בתיאטרון האוניברסיטה, בבימויו של דורון תבורי, דבר שהוביל לשיתוף פעולה ממושך בין השניים.

חודשיים לפני סיום לימודיה החלה שחף לשחק בתיאטרון באר שבע, בניהולו של גדי רול. תפקידה הראשון היה במחזה היעקוביני "המתחזה", בבימויו של הבמאי היהודי-אמריקאי רוברט וודרוף. שיחקה בתפקיד הראשי של ביאטריס, דוכסית צעירה שמתאהב בה המשרת הזקן דה פלורס (דורון תבורי). תפקיד זה זיכה אותה "בתגלית השנה" מטעם עיתון העיר. בהצגה שיחקו גם עמוס לביא, אלון אופיר, אביטל פסטרנק ודן תורן. לאחר מכן שיחקה ב"היהודי זיס" בבימויו של וודרוף, שעוסק ביהודי שנצלב בסוף הצגה. בהצגה שיחקו גם דורון תבורי כיהודי זיס וכן גל זייד ושרית וינוגרד.

ההצגה השלישית בבאר שבע הייתה "חלום ליל קיץ" בבימויו של שחר סגל. היער עוצב כבריכה גדולה. בהצגה שיחקו גם ליאור אשכנזי, יוסי טולדו, שרה פון שוורצה, ח'ליפה נאטור ואשר צרפתי.

אחר-כך שיחקה במשך שמונה שנים בתיאטרון הבימה. התחילה ב-1997 ב"יונה יונה", המבוססת על סיפור חייה של יונה וולך, בו עשתה דאבל קאסט עם אורנה כץ. אחר-כך שיחקה בפרויקט שטרנהיים, סדרה של ארבעה מחזות פרי עטו של קרל שטרנהיים שתרגם דורון תבורי ויזם את הצגתם בבימויים של גדליה בסר, משה פרלשטיין, גדי רול ורוברט וודרוף. אחר-כך שיחקה ב"מדיאה" של אוריפידס, בבימויו של וודרוף. גילה אלמגור שיחקה את דמות מדיאה ואורה מאירסון את דמות האומנת. תפקידה האחרון בהבימה היה ב"מונולוגים מהווגינה", לאחריו עזבה את הבימה והייתה שחקנית פרילאנסרית.

ב-2000 עיבדה לבמה את הספר "החיים בוורוד" מרי דריוסק בבימויה של סיגי פרל – מונודרמה שהוצגה בתיאטרון תמונע. ההצגה מספרת על אישה במלחמת העולם השנייה בפריז, שבשל חיסרון כיס מתחילה לספק שירותי מין לגברים והופכת לחזירה.

החליפה את אסי לוי בתפקיד הראשי בהצגה ליזיסטרטה הספרטנית בהצגה "ליזיסטרטה 2000" בתיאטרון הקאמרי, עיבוד של ענת גוב לאריסטופאנס, בתפקיד הראשי השני שיחקה לימור גולדשטיין.

היא שיחקה בסרט הקולנוע "פרא", בבימויו של יורם גל (2000) בהשתתפות עומר ברנע ודור פלס. שיחקה בדרמת הטלוויזיה "זנב של עפיפון" (2001) ובו גילמה את דמותה של נוגה, אישה חולת נפש. בדרמה שיחקו גם שרגא הרפז, מוסקו אלקלעי ונתן סגן כהן.

ב-2002 עיבדה וביימה בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין את "הקוסם מארץ עוץ".

בשנים 2006–2012 שיחקה שחף בשבע הצגות בבימויה של לילך דקל-אבנרי ועיצובה של איריס מועלם. הראשון שבהם "דג בבטן" על-פי ספרה של אפרת דנון (תיאטרון תמונע). השני היה מקבת' של שייקספיר בו גילמה את המספר – תפקיד רב דמויות (תיאטרון תמונע).

שיחקה בהצגה "פדרה מאוהבת" של שרה קיין, עיבוד מודרני ל"פדרה" של אוריפידס (תיאטרון תמונע). המחזה מספר על פדרה (שחף) המאוהבת בבנה החורג והצעיר היפוליטוס (ישי גולן) ומחליטה לממש את אהבתה. על תפקיד זה זכתה בפרס קיפוד הזהב 2007.

שיחקה בהצגה "מישהו בדרך הנה" (תיאטרון תמונע) של יון פוסה בתפקיד אישה שביחד עם בעלה (גל הויברגר) רוכשת בית ישן ומבודד ליד הים, בניסיון למצוא מפלט מהעולם החיצון. אל ביתם מגיע האדם שמכר להם את הבית (יפתח אופיר) שמנסה להתקרב לאישה. ב-2010 שיחקה בהצגה "אדם גייסט" (תיאטרון תמונע) של דאה לוהר – הפקה שהוזמנה והשתתפה בפסטיבל בוורשה בתיאטרון דרמטיצ'ני.

בשנת 2013 שחף שיחקה בהצגה "רוחות מורנוב" עיבוד לבמה של הסיפור הקצר פרי עטה של המחזאית הפולניה סילביה חוטניק. זוהי קומדיה שחורה, בבימויה של דקל-אבנרי אשר שילבה בטקסט של חוטניק, שתי סצינות מק. צטניק. "רוחות מורנוב" הוצגה בבכורה בתיאטרון דרמטיצ'ני וורשה ואחר-כך בביכורי העיתים נחמני תל אביב. ההצגה מספרת על סבתא פולניה שמשכנעת את נכדיה לרדת למרתף הבית, שנבנה על חורבות גטו ורשה ולמצוא שם אוצרות יהודים.

למדה פסיכודרמה בלזלי קולג', התחילה מסלול ישיר לדוקטורט בתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, אולם לא סיימה.

היא מופיעה ביחד עם אייל שכטר בעבודת הווידאו "עולם אחר" של האמנית שחף דקל ירון, על פי הספר "פתאום אהבה" של אהרן אפלפלד. העבודה עוסקת בישראלי מבוגר אשר נזכר בהוריו במלחמת העולם השנייה ומהרהר בעולם הבא.

לימדה מספר שנים בבית הספר לתקשורת מתקדמת בירושלים בהנהלת רן ישפה.
היא מלמדת נוער בסיכון. ב-2012 החלה ללמד ולביים באקדמיה לאמנויות המופע.

במסגרת פרויקט "חשיפה בינלאומית" בנובמבר 2013 עלה המחזה "הר" מאת ירון אדלשטיין ודלית מילשטיין, בתרגומה של שחף.

ב-2014 שיחקה בהצגה "גן העדן האבוד", על פי "פרומתאוס הכבול" מאת אייסכילוס, בבימויה של לילך דקל-אבנרי, שהציגה בפסטיבל עכו. ההצגה זכתה בפרסים להצגה, עיצוב הסאונד ועיצוב החלל. שחף זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר; השופטים כתבו בנימוקיהם: "על ביצוע מלא תבונה ומכשף של טקסט הנע על הסקאלה בין הקלאסי ליומיומי."

חיים אישיים

אחותה נועה היא מנהלת אנליזה ומחקר שיווקי בחברת סטארטאפ.

הייתה נשואה לאורי בנאי ולהם שני ילדים משותפים, נינה ומיכאל.

מתגוררת כיום בנתניה.

תפקידים

תיאטרון

קולנוע

וידאו ארט

טלוויזיה

אילן יוחסין

קישורים חיצוניים

ראיונות
 הילה אהרון בריק, ריאיון: תיאטרון לאנשים שלא מפחדים, באתר הבמה, 11 במרץ 2007
 

ביקורות על רוחות מורנוב
 צבי גורן, ביקורת: רוחות מורנוב – משם לכאן, באתר הבמה, 1 ביולי 2012
 צבי גורן, רוחות מורנוב – משם לכאן (חלק ב'), באתר הבמה, 2 ביולי 2012
 

זוכי פרס קיפוד הזהב
שחקניות תיאטרון ישראליות
שחקני תיאטרון ישראלים
שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
לני שחף
בוגרות אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
ישראליות שנולדו ב-1970
ישראלים שנולדו ב-1970