למואל מלך משא

לְמוּאֵל מֶלֶךְ-מַשָּׂא הוא דמות מקראית המופיעה ב.

שמו ומוצאו
למואל הוא שם יחידאי ולשמו ניתנו כמה פירושים כמו, שייך לָאֵל או האל לִים המוכר מתעודות ממארי. חז"ל קשרו את שמו לשלמה המלך וזאת בגלל טעמי המקרא המפרידים בין המילים משא ומחברים אותו לבא אחריו.  
ייתכן כי המילה "מַשָּׂא",  על שם היותו בן השבט "משא", מצאצאי ישמעאל.
כך סובר גם אלכסנדר רופא. לשיטתו המילה , מצביעה על השתייכות לאומית. למואל שייך לשבט 'המשאי' המיוחס לישמעאל. שבט זה ישב בצפון ערב ונזכר בכתובות מאשור. לפיכך, דברי למואל הם חלק מקובץ דברי חכמה לא ישראלים. 

אם מחלקים את הפסוק לפי טעמי המקרא, (יש לחלקו כך: .) המילה  מקבלת את המשמעות של נאום, כלומר נאום אותו נשאה אמו של למואל.

מדרש במדבר רבה, י, נדרש לשמו: 

למואל הוא גם שמו של גיבור ספרו של ג'ונתן סוויפט, מסעי גוליבר.

דברי למואל
דברי למואל פותחים את פרק ל"א בספר משלי: 

למואל נושא את הדברים האלה בהוראת אימו כצוואה או מתוך רצון להורות לילדיו כיצד לנהוג. המילה: יִסְּרַתּוּ פירושה מוסר והוראה. האם קוראת לבנה בַּר-בִּטְנִי ובַּר-נְדָרָי. האם מפצירה בבנה ובדבריה רומזת ללידתו בסדר הפוך. טרם נולד היה בן בטנה אך כעת משנולד הוא בנה. היא מתארת את תשוקתה לילד בכך, שנדרה נדר. בסיפור זה מהדהד הכתוב בספר שמואל א', א', בסיפור הולדת שמואל והנדר, שנודרת חנה.
אמו של למואל מסבירה לבנה כי רצוי שהתרחק מנשים ומיין. היא יודעת, שהיין הוא ממכר 'תְּנוּ-שֵׁכָר לְאוֹבֵד; וְיַיִן, לְמָרֵי נָפֶשׁ.ז יִשְׁתֶּה, וְיִשְׁכַּח רִישׁוֹ; וַעֲמָלוֹ, לֹא יִזְכָּר-עוֹד. רצוי כי מלכים הנושאים בעול השלטון, המשפט והצדק לא יתמכרו לשתייה, כדי שלא יאבדו את היכולת לשלוט ולשפוט בצדק: אַל לַמְלָכִים, לְמוֹאֵל--אַל לַמְלָכִים שְׁתוֹ-יָיִן; וּלְרוֹזְנִים, או (אֵי) שֵׁכָר.ה פֶּן-יִשְׁתֶּה, וְיִשְׁכַּח מְחֻקָּק; וִישַׁנֶּה, דִּין כָּל-בְּנֵי-עֹנִי.

קישורים חיצוניים
 יאיר זקוביץ, "למי אוי למי אבוי": משלי כג, כט- לה: אזהרת חכמים כנגד שתיית יין?  אתר מקראנט.
 י.מ. גריניץ, משלי עלוקה אתר מקראנט.

הערות שוליים

מלכים בתנ"ך
אישים בספר משלי