תיאטרון תיעודי

התיאטרון התיעודי הוא זרם בתיאטרון של המאה העשרים, שאפשר לראות בו המשך לתיאטרון האפי.

מאפייני התיאטרון התיעודי 
הוא משתמש באותן טכניקות כמו התיאטרון האפי, כגון:
 מבחינה דרמטית: מבנה תחנות
 פריסה אפית של העלילה
 שינוי תכוף של מקום וזמן, לעיני הקהל
ועוד.

ההבדל העיקרי לעומת התיאטרון האפי הוא ההתבססות על אירועים מתועדים, היסטוריים. האמירה העיקרית של הזרם הזה היא: המציאות מספיק דרמטית, לא צריך להמציא שום דבר. בואו נביט במציאות! כמו כן חושף התיאטרון התיעודי בדרך מסמכים, שלא היו נגישים עד כה לעיני הציבור, או שהוא עוזר בהפצתם.

נציגים בולטים של הזרם 
 היינר קיפהרט. שתי המחזות המפורסמים ביותר שלו הם "בעניין ג'. רוברט אופנהיימר" על פיתוח פצצת האטום האמריקאית ו"אחינו אייכמן" על אדולף אייכמן.
 פטר וייס. מחזהו "החקירה" משחזר את משפטי אושוויץ מהשנים 1963 עד 1968.

בישראל:
 יגאל עזרתי: משפט גבעתי ב': שחזור משפט גבעתי ב', הוצג בפסטיבל עכו בשנת 1990.
 מוטי לרנר: "קסטנר", על ישראל קסטנר
 נולה צ'לטון: "דו-קיום" על הנושא הפלסטיני, "אופניים לשנה" על עיירות הפיתוח ו"הימים הבאים" על הזיקנה.
 יהושע סובול: "מרד הימאים" על שביתת הימאים (1951) שהוצג ב תיאטרון בית לסין בשנת 1983. בריאיון למקומון החיפאי כלבו, הסביר סובול את הרקע לכתיבת המחזה:

זרמים דומים במדיה אחרים 
מתוך התיאטרון הדוקומנטרי התפתחה הדוקו-דרמה לטלוויזיה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

סוגות בימתיות
תיעודי
דרמה