ברוך ארבל

ברוך ארבל (25 ביולי 1931 – 13 באפריל 2019) היה קצין המשטרה הצבאית הראשי (הקַמצָ"ר).

ביוגרפיה
נולד בשם ברנרד ארבסמן בברלין בשנת 1931, ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בהיותו בן שנתיים בתקופה של עליית הנאצים לשלטון. לקח חלק בהכשרה בגינוסר, ובשנת 1949 התגייס לצה"ל ליחידת הכלבנים של המשטרה הצבאית. בשנת 1953 פורקה יחידת הכלבנים, וארבל עבר ליחידות אחרות במשטרה הצבאית. הוא פיקד על תחנות המשטרה הצבאית בצריפין ובבאר שבע, ולאחר מכן היה ראש מדור היסעים. בשנת 1958 מונה למפקד המשטרה הצבאית בירושלים, ולאחר מכן היה מפקד המשטרה הצבאית בתל אביב. משנת 1960 כיהן כקצין שלישות, בחטיבה 14 ובחטיבה 7, והחל משנת 1968 עד שנת 1973 כקצין שלישות פיקודי של פיקוד מרכז. ביולי 1972 כיהן בהרכב השופטים של קוזו אוקמוטו.

בשנת 1974 מונה לסגן מפקד המשטרה הצבאית ובאוקטובר 1977 מונה לקצין המשטרה הצבאית הראשי והחליף את תא"ל בנימין ענבר. כקצין המשטרה הצבאית הראשית שם דגש על שיקום אסירים בכלא הצבאי, מלחמה בשימוש בסמים בצה"ל והכנת תשתית מודיעינית של המשטרה הצבאית. כמו כן פעל כנגד תאונות דרכים בצבא.

משפטו
באמצע 1980 הגיעו לידיעת הרמטכ"ל, רפאל איתן, תלונות על התנהגות לא הולמת של ארבל, מצד פקודים שלו, שנדונו בעצמם על התנהגות לא ראויה. ארבל הוצא לחופשה, ואיתן ביקש משירות הביטחון הכללי לבחון את החשדות, ולאחר בדיקה אלו העבירו את העניין למשטרה, בליווי של תא"ל דב תמרי. החשדות נסבו על שחרור מכרים משירות מילואים, הענקת תנאים מיוחדים בכלא צבאי לבקשת מכרים, והענקת רישיון לאקדח, שלא לפי הנוהל. על פי החשדות תמורת אלו קיבל ארבל הטבות שונות ממכריו. על חקירת המשטרה ניצח איתן גולן, לימים תנ"צ. 

בדו"ח ביניים של החקירה בתחילת ספטמבר 1980 נכתב שלא אומתו חשדות פליליים, אולם בהמשך נעשו מעצרים וגויס עד מדינה ובדצמבר 1980 המליצה המשטרה להעמיד את ארבל לדין באשמת קבלת שוחד, מסירת סודות, חריגה מסמכות ושימוש לרעה ברכוש צבאי. עם זאת, חלק מהתלונות נמצאו חסרות בסיס. 

בינואר 1981 החליט היועץ המשפטי לממשלה, יצחק זמיר, על העמדתו של ארבל לדין. בעקבות החקירה פרש ארבל מצה"ל באוקטובר 1980, תוך שהוא מוותר על חופשת שחרור. למרות זאת, הועמד ארבל לדין בפני בית דין צבאי, כשעל התביעה ניצח התובע הצבאי הראשי, אילן שיף. ארבל נידון לשלושה חודשי מאסר והורדה לדרגת סגן-אלוף. השופטים ציינו שהקלו בעונשו מכיוון שלא זכה לטובות הנאה ממשיות. הרמטכ"ל, רפאל איתן, המיר את עונש המאסר בפועל למאסר על תנאי, בניגוד להמלצת הפרקליט הצבאי הראשי. ארבל טען שנעשה לו עוול: "כמה אנשים מכובדים שהעידו במשפט הסתכלו לי בעיניים ושיקרו במצח נחושה". לטענתו, הוא פעל על פי הנורמות הנהוגות.

היה נשוי לתהילה לבית זילברהפט, ילידת 1941. לשניים נולדו ארבע בנות. 

ברוך ארבל נפטר ב-13 באפריל 2019 ונטמן בבית העלמין ביהוד.

לקריאה נוספת
 צה"ל בחילו, משטרה צבאית, עמ' 74
 יחידת בתי הדין הצבאיים, ההיסטוריה תשפוט, משרד הביטחון, 2019, עמ' 96

קישורים חיצוניים
 רועי חכם, פרשת הקמצ"ר, תא"ל ברוך ארבל, באתר צה"ל

הערות שוליים 

ישראלים ילידי גרמניה
אנשי העלייה החמישית
קציני משטרה צבאית ראשיים
סגני-אלופים בצה"ל
מורשעים בעבירות שוחד בישראל
ישראלים שנולדו ב-1931
ישראלים שנפטרו ב-2019