נסיכות סרביה

נסיכות סרביה (בסרבית קירילית: Кнежевина Србија) היה שמה של סרביה בין השנים 1815–1882. הנסיכות קמה בעקבות המרד הסרבי השני, והוכרה על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1830. בשנת 1867 פינו העות'מאנים את כוחותיהם מהנסיכות, ובשנת 1882 בעקבות קונגרס ברלין הוכרזה הנסיכות כממלכת סרביה.

רקע 
בדצמבר 1371, עם מותו של סטפן אורוש החמישי, מלך סרביה אשר היה ערירי, קרסה ממלכת סרביה והתפרקה למספר ישויות. קרבות קשים ומתמשכים עם מניין נפגעים גבוה מול צבאו של מוראט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית, בלווי חולשת הממשל המרכזי הסרבי הובילו לשחיקה ביציבותה של הממלכה עד לקריסתה. עד 1459 השלימו העות'מאנים בהדרגה את השתלטותם על כל שטחי סרביה. לאורך השנים השתלטה לפרקים ממלכת הבסבורג שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה על חלקים מסרביה וזאת במהלך מלחמות אזוריות מול העות'מאנים.

המרד הסרבי
תהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית לווה בהחלשות מנגנון הממשל המרכזי על האיילטים השונים ונקיטת מדיניות עצמאית על ידי הוואלים. בשנת 1804 טבחו כוחות יניצ'רים מקומיים במאות בני אצולה סרבית במטרה לחזק את אחיזתם באיילט, ובעקבות אירוע זה פרץ המרד הסרבי הראשון בהובלתו של קאראג'ורג'ה פטרוביץ'. בשנת 1813 עלה בידי העות'מאנים לדכא את המרידה, אך תוצאותיה של המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812) אילצו אותם להסכים להעניק אוטונומיה לסרבים. ב-1815 התחדשה המרידה בהובלתו של מילוש אוברנוביץ' והעות'מאנים נאלצו לסגת מאזור בלגרד. לאחר משא ומתן הסכימו העות'מאנים להכיר בנסיכות סרבית אוטונומית במסגרת האימפריה. דה פקטו מדובר היה במתן עצמאות לסרבים. בנובמבר 1817 מינה אוברנוביץ' את עצמו לנסיך סרביה וארגן את רציחתו של מנהיג המרד הראשון קאראג'ורג'ה פטרוביץ' אשר שב לסרביה מהגלות.

נסיכות סרביה

מילוש אוברנוביץ' כיהן כנסיך סרביה הראשון עד 1839 ובמרבית שנותיו אופיין שלטונו כאוטוקרטי. אופי משטרו הוביל לאי שקט פוליטי ולניסיונות התקוממות, עניין שאילץ אותו לפעול לכינון חוקה בסרביה, והיא כוננה ב-1835. כמו כן הוכר הוכר מעמדה העצמאי של הכנסייה האורתודוקסית של סרביה תחת פטריארך קונסטנטינופול. עד 1830 שלטו הסרבים באזור סנג'ק בלגרד. חולשתם הצבאית של העות'מאנים כפי שהופגנה במהלך מסע הכיבושים של אבראהים פאשא וחששם לאובדן שטחים נרחב באירופה לאחר מלחמת העצמאות היוונית, הובילו את הסולטאן העות'מאני מהמוט השני להסכים להרחבת ניכרת של האוטונומיה הסרבית. מילוש אוברנוביץ' ויתר על כסאו לטובת בנו מילאן אשר נפטר תוך זמן קצר ולכס הנסיכות עלה בנו השני מיכאילו שהיה בן 16 שנים בעת עלייתו לשלטון. לאחר שלוש שנות שלטון הודח מיכיאלו בהפיכה ולשלטון עלה אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ'. אביב העמים לא פסח על אזור הבלקן ובתקופת שלטונו, פרץ המרד ההונגרי וקאראג'ורג'ביץ' שלח כוחות של "מתנדבים" סרבים כדי לסייע במרידה באזור וויבודינה. עם זאת, סירב הנסיך לצרף את כוחות צבא הנסיכות למלחמת קרים לצד הבריטים, הצרפתים והעות'מאנים בשל חששו מתגובת הרוסים, והעניין הוביל להפיכה ולהדחתו בידי בית אוברנוביץ' בשל רצונם למצב את סרביה כגורם דומיננטי אזורי בבלקן וכמשתנה בו יש להתחשב ב"שאלה המזרחית".

אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ' גלה מארצו עם משפחתו ונפטר בטימישוארה שבממלכת רומניה. לשלטון בנסיכות חזר מילוש אוברנוביץ' ולאחר מותו ב-1860 שב לשלטון מיכיאלו אוברנוביץ'. בסיוען של האימפריה הרוסית והאימפריה האוסטרית עלה בידי הסרבים לסיים בהסכם את הנוכחות הצבאית העות'מאנית על אדמתם. ב-1868 נרצח מיכיאלו אוברנוביץ' בידי מתנקש ולשלטון עלה בן דודו בן ה-14 מילאן אוברנוביץ' הרביעי. שנותיו הראשונות בשלטון היו תחת פיקוחה של מועצת עוצרים ומ-1872 עת מלאו לו 18 שנים, שלט באופן עצמאי. הנסיך הצעיר תומרן על ידי הרוסים והאוסטרו-הונגרים וב-1876 הכריז מלחמה על האימפריה העות'מאנית. העות'מאנים הביסו את הסרבים ורק אולטימטום רוסי מנע את הכרעתם הסופית. תוצאותיה של המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הטיבו עם נסיכות סרביה ובמסגרת סיכומי קונגרס ברלין הכירו המעצמות האירופיות בעצמאות סרביה.

לאחר מכן

ב-6 במרץ 1882 הכריז הנסיך מילאן הרביעי על סרביה כממלכה ועל עצמו כמלך מילאן הראשון. הממלכה עברה כמה מלחמות והפיכות צבאיות, ואף נכבשה על ידי מעצמות המרכז במלחמת העולם הראשונה, אולם בשנת 1918 הוקמה על בסיסה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שמאוחר יותר הפכה לממלכת יוגוסלביה.

קישורים חיצוניים

סרביה: היסטוריה
סרביה, נסיכות
סרביה