מערכת מורשת

במחשבים, מערכת מורשת או מערכת לגאסי (באנגלית: legacy system) היא שיטה, טכנולוגיה, מערכת מחשוב או תוכנה ישנה. מערכת מורשת יכולה עדיין להימצא בשימוש ויכולה גם שלא. אפילו אם המערכת כבר לא נמצאת בשימוש, היא עשויה עדיין להשפיע על הארגון בעקבות התפקיד ההיסטורי שלה. יכול להיות שנתונים היסטוריים לא עברו התאמה לפורמט של המערכת החדשה והם נשמרים במערכת החדשה על ידי שימוש בטבלאות המרה ייעודיות (schema crosswalk), או שהם יכולים להתקיים רק במחסן נתונים. בכל מקרה, לנתונים אלה יכולה להיות השפעה רבה על הבינה העסקית והדיווח המבצעי (operational reporting) בארגון.

מערכת מורשת יכולה להמשיך להיות בשימוש ממגוון סיבות, לעיתים גם זמן רב לאחר סיום תקופת התמיכה של הספק בה - דבר העשוי להוביל לאתגרי תמיכה ותחזוקה. יכול להיות שהמערכת עדיין מספקת את צורכי המשתמש, על אף שכבר קיימות טכנולוגיות או שיטות חדשות ויעילות יותר לביצוע המשימה. יחד עם זאת, ההחלטה לשמור על המערכת הישנה יכולה להיות מושפעת משיקולים כלכליים כגון אתגרים בהחזר השקעות, תלות במפיץ המקורי אשר עלולה לגרור עלויות גבוהות בניסיון לעבור ממנו (vendor lock-in), האתגרים הטבועים בשינויים במבנה של העסק, ומגוון סיבות אחרות שאינן פונקציונליות.

סיבות אפשריות להמשך שימוש במערכת מורשת 
 המערכת פועלת בצורה משביעת רצון, והבעלים אינו רואה סיבה להחליף אותה.
 תכנון מחדש או החלפה של המערכת נמנעים עקב העלויות הגבוהות הכרוכות בכך, בגלל שהמערכת גדולה, מונוליטית ומורכבת.
 בהשוואה ליתרונות המצופים כתוצאה מהחלפת המערכת הישנה, הדרכת עובדים בשימוש במערכת חדשה יכולה להיות יקרה יותר מבחינת איבוד זמן וכסף.
 נדרשת זמינות כמעט תמידית של המערכת, כך שלא ניתן להוציא אותה משירות, והעלות של תכנון מערכת חדשה בעלת רמות זמינות דומות היא גבוהה. דוגמאות למערכות כאלה כוללות: חשבונות לקוחות בבנק, מערכות ממוחשבות להזמנת טיסות, מערכות פיקוח טיסה, מערכות שליטה ברשת החשמל, תחנות כוח גרעיניות, מערכות הגנה צבאיות, ועוד.
 אופן הפעולה של המערכת אינו ברור לגמרי. מקרים כאלה יכולים להתרחש כאשר המתכננים של המערכת עזבו את הארגון והמערכת אינה מתועדת לגמרי, או שהתיעוד אבד.
 משתמשי המערכת מצפים כי במידת הצורך ניתן יהיה להחליף אותה בקלות.

בעיות אפשריות בשימוש במערכות מורשת 
לדעת מהנדסי תוכנה רבים, מערכות מורשת הן בעייתיות מכמה סיבות:
 לעיתים תוכנות לגאסי רצות על גבי חומרה מיושנת (ובדרך כלל גם איטית), והופך להיות קשה יותר ויותר להשיג חלקי חילוף עבור מחשבים כאלה.
 כאשר תוכנת לגאסי רצה על גבי חומרה מיושנת, העלות של תחזוקת המערכת עשויה להיות גבוהה יותר ביחס לעלות של החלפת התוכנה והחומרה גם יחד, אלא אם כן קיימת אפשרות כלשהי לאמולציה או תאימות לאחור שתאפשר להריץ את התוכנה על חומרה חדשה.
 מערכות כאלה עשויות להיות קשות לתחזוקה, לשיפור או להרחבה בגלל קושי בהבנת המערכת. יכול להיות שצוות המומחים בתפעול המערכת פרשו מהארגון או שכחו את מה שידעו על המערכת, והצוות החדש שנכנס לתחום לאחר שהוא כבר הפך להיות "מורשת", מעולם לא למד את המערכת. מצב זה יכול להיות חמור יותר במקרה של חוסר בתיעוד המערכת או איבוד שלו.
 מערכות מורשת עשויות להיות פגיעות בגלל חוסר בתיקוני אבטחה שאינם זמינים או לא יושמו במערכות הפעלה ויישומים ישנים. יכולות להיות גם הגדרות ייצור שעלולות לגרום לבעיות אבטחה. בעיות אלה יכולות לגרום למערכת להיות תחת סיכון להפרץ על ידי תוקפים חיצוניים או אנשים בעלי מידע פנימי.
 אינטגרציה עם מערכות חדשות יותר גם היא עשויה להיות בעייתית בגלל שיכול להיות שתוכנות חדשות משתמשות בטכנולוגיות שונות לגמרי.

שיפור תוכנות לגאסי 
היכן שלא ניתן להחליף מערכות מורשת באמצעות תהליך של הוצאתן משירות תוך שימור הגישה אל הנתונים ההיסטוריים השמורים בהן (application retirement), עדיין אפשר לשפר אותן או לעשות להן "מתיחת פנים". רוב הפיתוח מתמקד בהוספת ממשקים חדשים למערכת מורשת. הטכניקה הנפוצה ביותר היא לספק ממשק משתמש גרפי מבוסס ווב עבור יישומי מיינפריים מבוססי מסוף. דבר זה עשוי לפגוע בפרודוקטיביות של הצוות כתוצאה מזמני תגובה איטיים יותר ושימוש בפעולות מבוססות עכבר שיכולות להיות איטיות יותר. עם זאת, זה בכל זאת נחשב ל"שדרוג", מאחר שסגנון הממשק מוכר וקל לשימוש עבור משתמשים לא מקצועיים. שיטות כאלה לעיתים קרובות כוללות שימוש בתווכה.

ראו גם 
 Enterprise software
 Web service
 תווכה
 ארכיטקטורה מוכוונת-שירותים

תוכנה
מחשוב