דוקטור דה סוטו

דוקטור דה סוטו (Doctor De Soto) הוא ספר ילדים מאת ויליאם סטייג, בתרגומו של יהודה מלצר.

עלילה

דוקטור דה סוטו עוסק ברפואת שיניים לפרנסתו, בסיועה של אשתו מרת דה סוטו. מספר רב של מטופלים נוהג להגיע אליו לטיפול. החיות שהגיעו אליו שונות בגודלן ועל-כן אין הן תמיד מתיישבות בכסאו: הן מתיישבות על הרצפה במקרים שגודלן גדול מעט משלו (ובמקרים אלו הוא מצטייד בסולם) והוא מונף לפיה של החיה המסוימת במקרים בהם החיה גדולה יתר על המידה.
טיפול אצלו מתאפשר לכל חיה למעט כאלו שקטלניות לעכברים, שהרי הוא עכבר.

חרף איסור זה הוא עקר את שינו הטוחנת של שועל, עקב העובדה כי סבלו היה קשה מנשוא.
את שינו, אשר הצטבר בה רקבון, הוא עקר על ידי שימוש בגלגלת ולאחר העקירה קבע עם השועל כי למחרת היום עליו להגיע בשעה 11:00.

בעת שגז-הצחוק ניתן לשועל הוא דמיין כי הוא אוכל אותם לא מבושלים, עם מלח ועם כמות קטנה של יין לבן יבש. מרת דה סוטו חשבה שלאור העובדה שהם מסייעים לו הוא לא יאכל אותם. בעלה ידע כי עליו לסיים את מלאכו כפי שנהג אביו לעשות. מה שכן היה עליהם למצוא דרך להגן על עצמם מן השועל. יחדיו הם הצליחו למצוא פתרון שלא עורר בשועל חשד ואף הפיל אותו בפח.

פתרונם של השניים היה הדבקת שיניו של השועל בעזרת טיפול מיוחד לכאורה.
וכך הדבר נעשה: לאחר שהוענקה לשועל שינו המוזהבת במקום שינו שהרקיבה ונעקרה, דוקטור דה סוטו מרח את שיניו של השועל. כדי לאפשר זאת הוא סיפר לשועל כי מדובר במתכון משגע שהוא ואשתו למדו להכין זה עתה והוא מאפשר מניעת כאבי שיניים לעולמים. השועל, שבינתיים תכנן לאכול את השניים בעזרת שינו החדשה, הסכים להיות הראשון שיקבל את הטיפול הזה.
לאחר המריחה הוא סגר את לסתותיו בחוזקה והשאירן סגורות למשך כדקה, כפי שהורה לו דוקטור דה סוטו. הדבר גרם להדבקת שיניו לפרק-זמן מוגבל ולהינצלות סופית של השניים מפני השועל.

עיבודים
בשנת 1984 נעשה עיבוד קולנועי של סטייג לספרו "דוקטור דה סוטו" בבימויו של מיכאל שפורן והיה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט המונפש הטוב ביותר.

קישורים חיצוניים
 

ספרי 1982
ספרי ילדים ונוער
ספרי הוצאת משכל