הרגימנט הוולשי המלכותי

הרגימנט הוולשי המלכותי (באנגלית: Royal Welsh או בר"ת: R WELSH) הוא רגימנט חיל רגלים בצבא הבריטי. הרגימנט הוקם ב-1 במרץ 2006 על ידי פירוק וסיפוח שני רגימנטים קודמים; 'הפוסיליירים הוולשי המלכותי' ו-'הרגימנט המלכותי של ויילס (הרגלי ה-24\ה-41)'. 

הרגימנט הוא אחד מבין שלושה אשר מגייסים את חייליהם מויילס ומייצגים אותה באופן היסטורי, הוא ממוקם במקום ה-13 מבחינת סדר בכירותו בחיל הרגלים הבריטי. כחלק מרפורמת "צבא 2020", הגדוד השני פורק ושני הגדודים הנותרים נמצאים תחת פיקוד צוות קרב חטיבת השריון ה-12.

מבנה הרגימנט
 הגדוד הראשון, הוולשי המלכותי: לשעבר הגדוד הראשון של 'רגימנט הפוסיליירים הוולשי המלכותי (הרגלי ה-23)'. גדוד חיל רגלים קל אשר יושב בבסיס דייל בקארדיף.
 הגדוד השלישי, הוולשי המלכותי (מילואים): גדוד המילואים של הרגימנט, המכיל גם את תזמורת הרגימנט.

היסטוריה

רגימנט הפוסיליירים הוולשי המלכותי

הגדוד הראשון של הרגימנט הוולשי הועבר עם הקמת הרגימנט מהגדוד הראשון רגימנט הפוסיליירים הוולשי המלכותי (הרגלי ה-23) (באנגלית: Royal Welch Fusiliers). הרגימנט נוסד בשנת 1689 בתור 'רגימנט הרגלים ה-23', בשנת 1702 קיבל הרגימנט את התואר "פוסיליירים" ומספר שנים לאחר מכן הוענק לו התואר "המלכותי" עבור השתתפותו במלחמת הירושה הספרדית.

מאז הקמתו שירת הרגימנט במערכות העיקריות של הצבא הבריטי, בהן במאה ה-18 מלחמת הירושה הספרדית, מלחמת הירושה האוסטרית ומערכות נגד צרפת בהודו ומצרים. במהלך המלחמות הנפוליאוניות נלחם הרגימנט במערכה בחצי האי האיברי ולבסוף השתתף בקרב ווטרלו. במהלך המאה ה-19 השתתף הרגימנט בין היתר במלחמת קרים, מרד ההודי הגדול ומלחמת הבורים. יחידות הרגימנט שירתו בשתי מלחמות העולם ולאחר מכן במהלך המאה ה-20 שירת הרגימנט במספר מוקדים מסביב לעולם בהם בצפון אירלנד ומלחמות יוגוסלביה. הרגימנט היה אחד מבין חמישה שלא פורקו או אוחדו לאורך ההיסטוריה שלו, עד אשר בשנת 2004 הוכרז כי הרגימנט יהיה לגדוד 'ברגימנט הוולשי המלכותי' שהוקם שנתיים לאחר מכן.

הרגימנט המלכותי של ויילס
הגדוד השני של הרגימנט הוולשי הועבר עם הקמת הרגימנט מהגדוד הראשון הרגימנט המלכותי של ויילס (הרגלי ה-24\ה-41) (באנגלית: Royal Regiment of Wales). הרגימנט הוקם במהלך סידור מחדש של הצבא הבריטי בשנת 1969, על ידי פירוק וסיפוח שני רגימנטים קודמים; 'רגימנט הגבול הדרום וולשי' ו-'הרגימנט הוולשי'. הרגימנט התקיים במשך 37 שנים והוצב במהלך השנים במספר מוקדים סביב העולם בהם בגרמניה, מלחמת פוקלנד, מלחמת בוסניה ומספר חודשים כחלק ממלחמת עיראק.

רגימנט הגבול הדרום וולשי:
(באנגלית: South Wales Borderers) בעבר נקרא 'רגימנט הרגלים ה-24'. הרגימנט הוקם בשנת 1689 ובשנת 1881 שונה שמו לרגימנט הגבול הדרום וולשי. הרגימנט שירת במספר רב של מערכות לאורך השנים שבהן מלחמת העצמאות של ארצות הברית, מלחמת הבורים ומלחמות העולם. הוא מוכר במיוחד עבור השתתפותו במלחמת הזולו וקרב רורק'ס דריפט בו הגנו מספר קטן של חיילי הרגימנט על מיסיון בדרום אפריקה, קרב אשר זכה לתשומת לב רבה ובין היתר היווה מקור למספר ספרים וסרטים בהם הסרט "זולו" משנת 1964.

הרגימנט הוולשי:
(באנגלית: Welch Regiment) שמו באנגלית משמר את הכתיבה העתיקה למילה "וולשי", הוא הוכר גם בתור 'הוולשי' (The Welch). הרגימנט הוקם בשנת 1881 על ידי פירוק וסיפוח שני רגימנטים קודמים:
 רגימנט הרגלים ה-41 (וולשי) (באנגלית: 41st (Welch) Regiment of Foot), הוקם בשנת 1719 בתור רגימנט של חיילים שלו מסוגלים לשרת ביחידות הרגילות משום מחלה, גיל או בעיה אחרת. בשנותיו הראשונות משום הרכב חייליו הוכר בתור 'רגימנט האינוולידים המלכותי' עד שבשנת 1787 הפך לרגימנט רגלים רגיל בצבא הבריטי והוא קיבל את המספר 41 ושיוכו כרגימנט וולשי.
 רגימנט הרגלים ה-69 (דרום לינקולנשייר) (באנגלית: 69th (South Lincolnshire) Regiment of Foot), הוקם בשנת 1758 ושירת במשך השנים במערכות השונות בהם מרד וולור (1806) בהודו, הפלישה לפיג'י (1811) וקרב ווטרלו.

מסורת

 מדים: חיילי הרגימנט עונדים בחלק העליון של זרוע ימין תג בעל דרקון אדום על רקע ירוק, מסמלי ויילס. חגורת האורווה של חיילי הרגימנט מורכבת מפס כחול כהה ומתחתיו פס ירוק, ביניהם פס אדום דק.
 נוצת מצנפת: חיילי הרגימנט עונדים על הכומתה או הכובע הטקסי, נוצת מצנפת בצבע לבן מעל סמל כובע של הרגימנט, המוצג במקרה של כומתה על רקע ירוק. נוצת המצנפת הלבנה משמרת את המסורת של רגימנט 'הפוסיליירים המלכותי'.
 הפלאש: פריט לבוש ייחודי לחיילי הגדוד הוא הפלאש (Flash), מעין זנב המורכב מחמש רצועות בד באורך 7–9 אינץ' היוצא מהקולר בבסיס העורף. בעבר כל חיילי הצבא הבריטי ענדו את הפלאש כדי להגן על חולצת המדים מפני השמן בשיער שלהם, אך כאשר יצאה ההודעה להפסיק לעשות שימוש בפריט זה, חיילי רגימנט הפוסיליירים המלכותי היו בקנדה וסירבו להיענות לדרישה. במשך השנים הושאר הפלאש ברגימנט כסממן מיוחד לחייליו.
 קמע (מאסקוט): שלשת הגדודים של הרגימנט ממשיכים את המסורות של שלושה רגימנטים וולשים ולכולם קמע בצורת עז קאשמיר. מסורת זו התחילה בשנת 1775 כאשר חיילי 'רגימנט הפוסיליירים הוולשי המלכותי' נתקלו בעז במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית והיא הובילה את דגלי הרגימנט בקרב גבעת בנקר. מאז משרתת עז כחלק מחיילי הרגימנט ושמה הוא תמיד ויליאם וינזור (William Windsor) או בקיצור "בילי". במשך ההיסטוריה גם הרגימנטים הוולשים האחרים אימצו עז בתור קמע, כך שכיום כל אחד משלשת הגדוד מחזיק עז בעלת דרגה וחייל שתפקידו להחזיק את העז ('מייג'ור העז'; Goat Major). העז של הגדוד הראשון נקראת כאמור "בילי", העז של הגדוד השני נקראת רב-טוראי "טאפי" (Taffy) ה-5 והעז של הגדוד השלישי נקראת "שנקין" (Shenkin) ה-3.
 תוארי קרב ומעוטרי צלב ויקטוריה: לרגימנט הוולשי יש 244 תוארי קרב שהצטברו מהרגימנטים השונים המרכיבים אותו, במשך השנים עוטרו מבין רגימנטים אלו 43 חיילים בצלב ויקטוריה העיטור הגבוה ביותר בחשיבותו בצבא הבריטי.

התפתחות הרגימנט

קישורים חיצוניים

 עמוד הרגימנט באתר משרד הביטחון הבריטי.
 האתר הרשמי  של מוזיאון הרגימנט.
 'בילי העז משתחרר משירותו בתור המאסקוט של הרגימנט', דיילי מייל, 20 במאי 2009.
 'גדוד הזולו, אחד מ-17 שיפורקו מה שיביא את הצבא למצב החלש ביותר מאז 1750', דיילי מייל, 5 ביולי 2012.

הערות שוליים

 
וולשי המלכותי
יחידות רגלים