גלית דיסטל-אטבריאן

גלית דיסְטל-אַטְבַּרְיָאן (נולדה ב-10 בינואר 1971, י"ג בטבת ה'תשל"א) היא חברת הכנסת מטעם מפלגת הליכוד. קודם לכן הייתה שרת ההסברה, פובליציסטית, שדרנית רדיו וסופרת ישראלית.

ביוגרפיה 
נולדה ב-1971 בשם גלית אטבריאן, לפרווין (לאה) ולרחמים, שעלו לישראל מאיראן בשנת 1965. גדלה בירושלים. שירתה בצה"ל כמש"קית ת"ש בחיל האוויר. בעלת תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב.

ב-1998 יצאה עם בעלה, עודד דיסטל, לשליחות בת חמש שנים ביוון, כחלק מעבודתו כנספח כלכלי בשגרירות ישראל. לאחר חזרתם הם התגרשו, והיא החלה לעסוק במכירת בגדים יחד עם אחותה ובכתיבת ספרים. 

ב-2016 הגישה את התוכנית "לא סותם ת'פה" ששודרה ברדיו גלי ישראל ביחד עם אראל סג"ל.

באפריל 2016 החלה להגיש, אחת לשבוע עם אראל סג"ל, את תוכניתו החדשה בגלי צה"ל.
השתתפה בתוכנית הפאנליסטים "הפטריוטים" בערוץ 20 ובסרטונים של כאן דיגיטל. במקביל, ובניגוד לתנאי העסקתה, כתבה מספר נאומים עבור פוליטיקאים ובראשם מירי רגב כאשר זו כיהנה כשרת התרבות.
בנובמבר 2020 החלה להגיש תוכנית יומית בתחנת הרדיו גלי ישראל.

היא כתבה באופן קבוע טורים עבור האתרים nrg ו"מידה", בירחון "נשים" ומ-2017 גם טורים ל"ישראל היום".

בפוליטיקה 
ב-4 בפברואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, שריין נתניהו את דיסטל-אטבריאן במקום העשירי ברשימת הליכוד לכנסת העשרים וארבע, והיא נבחרה לכנסת העשרים וארבע.

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש התמודדה דיסטל-אטבריאן בבחירות המקדימות למפלגת הליכוד (2022), נבחרה לרשימת המפלגה במקום ה-20 ונבחרה לכנסת. בדצמבר 2022 מונתה לשרה במשרד ראש הממשלה בממשלת ישראל השלושים ושבע. ב-17 בינואר 2023 שונה תפקידה לשרת ההסברה. עם כניסתה לתפקיד הודיעה על הקמת "מטה הסברה" לרפורמה המשפטית.

ב-9 במרץ 2023 הודיעה על התפטרותה מהכנסת במסגרת "החוק הנורווגי". ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-12 במרץ.

ב-12 באוקטובר 2023, בעקבות ביקורת על כך שבימים שלאחר מתקפת הפתע על ישראל, משרד ההסברה, שעמדה בראשו, לא ביצע ראיונות לתקשורת הזרה. וכן מכיוון שראש הממשלה הקים פורום מסבירנים חלופי למשרד ההסברה, שדיסטל-אטבריאן לא נכללה בו, הודיעה דיסטל-אטבריאן על התפטרותה מהממשלה וחזרתה לכנסת.ימים אחדים לאחר התפטרותה החליטה הממשלה על סגירת המשרד והעברת תקציבו, בסך 23.8 מיליון ש"ח, למנהלת שיקום יישובי הנגב המערבי.

דעותיה הציבוריות 
בכתיבתה ובהופעותיה התקשורתיות הביעה עמדות ימניות ותקפה את תרבות ה"תקינות פוליטית" ואת מדיניות השמאל הציוני. בין השאר האשימה את ארגוני הנשים ואת הפמיניסטיות בכך שהם מתעלמים מתקיפות מיניות ומעשי אונס כאשר המבצעים הם בני מיעוטים או מסתננים מאפריקה ומנסים למנוע מנושאים אלה לעלות לסדר היום הציבורי. 

בשנת 2019 כתבה "צריך לומר זאת ביושר – נתניהו רוצה את החמאס על הרגליים והוא מוכן לשלם על כך מחיר כמעט בלתי נתפס – חצי מדינה משותקת, ילדים והורים בפוסט-טראומה, בתים מופצצים, אנשים נהרגים". בהמשך
הפכה לתומכת מובהקת של בנימין נתניהו ומביעה אמון מלא בחפותו ובמדיניותו.

ב-2021 העלתה סרטון מזויף שרמז כי נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, נרדם בעת פגישה עם ראש הממשלה, נפתלי בנט. גורמים פוליטיים ועיתונאים שנכחו בפגישה טענו כי ביידן לא נרדם וכי הסרטון ערוך.

ב-7 בפברואר 2023, על רקע ההפגנות נגד הרפורמה המשפטית, טענה דיסטל-אטבריאן בראיון לגלי צה"ל כי גורמים אנטישמיים ומדינות זרות כמו גרמניה ואיראן מממנים את ההפגנות. שגריר גרמניה בישראל, שטפן זייברט, הביע אכזבה מטענה זו עקב כריכה במשפט אחד של גרמניה, מדינה דמוקרטית העוזרת לישראל, ושל איראן, שהיא מדינה טוטליטרית המאיימת להשמיד את ישראל.

ספריה 
בשנת 2009 יצא לאור ספרה הראשון, "ואם היו אומרים לך", בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. הספר מבוסס על מציאות חייה כאם לבן המתמודד עם הפרעות התפתחות ואוטיזם. הספר זכה בתמיכת מפעל הפיס "בהוצאה לאור של ספרים בעלי ערך ספרותי".

בשנת 2014 יצא לאור ספרה השני, "טווס בחדר מדרגות", בהוצאת כנרת זמורה-ביתן. הספר נכלל ברשימה הקצרה של המועמדים לפרס ספיר לספרות לאותה שנה.

תביעות 
בינואר 2020, במסגרת הסכם פשרה בתביעת דיבה שהגיש מני נפתלי נגד דיסטל-אטבריאן בגין התבטאותה בראיון שערכה איתו בתחנה, הסכימה תחנת הרדיו גלי צה"ל לשלם לנפתלי פיצוי של 16 אלף ש"ח.

חיים אישיים 

דיסטל-אטבריאן גרושה ואם לשניים. ב, היא מתגוררת עם בן זוגה בכפר האורנים.

בשנת 2022 שיתפה את שיטת "החדר הסגור", שבאמצעותה טיפלה בבנה ושאותה פירטה בספרה "ואם היו אומרים לך", זאת על סמך מחקר עצמי שקיימה, ועל סמך הניסיון שלה עם בנה. לדבריה, אוטיזם הוא הימנעות מאינטראקציה חברתית, ובכך אוטיסטים "נבלעים בתוך עצמם", ויש דרכים למנוע זאת. לאחר לימוד הנושא היא הסתגרה עם הילד במשך חודשים בניסיון לרפא אותו ובסופו של טיפול אינטנסיבי גרמה לו להתחיל לתקשר עם העולם כדי לשרוד. בין השאר התבטאה לגבי הטיפול בבנה: "משכתי אותו מהשיער והוצאתי אותו, לא נתתי לו לאכול ולא נתתי לו לשתות, לא נתתי לו כלום. הוא הכריח את עצמו ללמוד לדבר כדי לשרוד". דבריה עוררו ביקורת גם אצל גורמים רשמיים וגם בציבור הרחב. אלו"ט - אגודה לאומית לילדים ובוגרים עם אוטיזם מסרה כי אוטיזם היא לקות מורכבת, וכי יש אנשים בעלי רמות תפקוד שונות.

קישורים חיצוניים

 

 
 
 
 
 
 
 גלית דיסטל-אטבריאן: הסופרת שלא סופרת לייקים (ברור שכן), ב"כאן בלוג", 30 באוקטובר 2017
 
 
 
 
 
 
 
 
מכּתביה
 
 כל הטורים של גלית דיסטל-אטבריאן, באתר nrg
 כל הטורים של גלית דיסטל-אטבריאן, באתר "מידה"
  סרטוני הדעה של גלית דיסטל-אטבריאן, בערוץ כאן - תאגיד השידור הישראלי ביוטיוב

הערות שוליים

סופרות ישראליות
סופרים ישראלים
פובליציסטיות ישראליות
פובליציסטים ישראלים
שדרניות רדיו ישראליות
שדרני רדיו ישראלים
בעלות טור ישראליות
בעלי טור ישראלים
סגל גלי צה"ל
סגל nrg
סגל מידה
סגל תאגיד השידור הישראלי - הנהלה ודיגיטל
סגל ערוץ 20
סגל ישראל היום
חברות כנסת מטעם הליכוד
חברי כנסת מטעם הליכוד
שרות ממשלת ישראל
שרים בלי תיק בממשלות ישראל
חברות כנסת מתנחלות
חברי כנסת מתנחלים
סגל התיכון ליד האוניברסיטה
בוגרי תיכון מכללת אורט (ירושלים)
בוגרות אוניברסיטת תל אביב
בוגרי אוניברסיטת תל אביב
חברות הכנסת העשרים וארבע
חברי הכנסת העשרים וארבע
חברי הכנסת העשרים וחמש
חברות הכנסת העשרים וחמש
כפר האורנים: אישים
שרי ממשלת ישראל השלושים ושבע
שרות ממשלת ישראל השלושים ושבע
חברי הכנסת: אנשי תקשורת
ישראליות שנולדו ב-1971
ישראלים שנולדו ב-1971