BTR-50

ה-BTR-50 (מרוסית: Бронетранспортер-50, 'ברונטרנספורטר': מתורגם כרכב ממוגן 50) הוא נגמ"ש אמפיבי שיוצר בברית המועצות בין השנים 1952-1970. ה-BTR-50 מבוסס על הטנק הקל PT-76 ובשונה משאר נגמ"שי ה-BTR בסדרה הוא מבוסס על זחלים ולא על גלגלים.

היסטוריית שירות
ה-BTR-50 הוכנס לשירות צבא ברית המועצות בשנת 1954 כאשר הוא שימש את הרגימנטים הממוכנים של הדיוויזיות המשוריינות בנוסף לחטיבות הממוכנות של ברית המועצות וגרמניה המזרחית. חטיבה ממוכנת טיפוסית הורכבה משלושה גדודים, כאשר בכל גדוד 30 נגמ"שים ונגמ"ש פיקוד. ה-BTR-50 הוחלף במהלך שנות ה-60 בנגמ"שי הלחימה BMP-1 ונותר בשירות רק ביחידות עורפיות. הכלי שירת במספר צבאות של ברית ורשה ושימש במשך השנים בסיס לפיתוחים וכלים המבוססים עליו.

במזרח התיכון נגמ"שי ה-BTR-50 לקחו חלק במספר קרבות ומערכות אזוריות, כאשר הם הופעלו בעיקר על ידי צבאות מצרים וסוריה במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. במהלך מערכות אלו נפלו מספר כלים בידי צה"ל שעשה אף הוא שימוש מצומצם בהם במסגרת יחידה 88 - דב לבן, מחטיבה 274. בהמשך צבא דרום לבנון צויד בכמה עשרות נגמ"שי BTR-50 ממאגרי השלל אשר שימשו ללחימה בדרום לבנון.

הנגמ"ש שיחק תפקיד משמעותי במלחמות יוגוסלביה.

דגמים 
 BTR-50P: דגם הבסיס בעל גג פתוח, ומקלע 7.62 מ"מ בקדמת הכלי מעל תא הלוחמים. (1952)
 BTR-50PA: דגם בעל עמדת מקלע 14.5 מ"מ המוצבת מול תא הלוחמים. (1954)
 BTR-50PK: דגם בעל גג משוריין מעל תא הלוחמים (ה-K מסמלת krisha; גג). (1958)
 UR-67: נגמ"ש לפינוי מוקשים שעשה שימוש במשגרי מטעני נפץ לפיצוץ נתיב דרך שדות מוקשים. 
 BTR-50PN: דגם ששימש כנגמ"ש קשר ופיקוד, לכלי נוסף ציוד קשר ואנטנות. (1958)
 BTR-50PU: נגמ"ש קשר ופיקוד מתקדם יותר וללא חימוש. (1959)

 OT-62 TOPAS: נגמ"ש המבוסס על ה-BTR-50 אשר פותח בשיתוף צ'כוסלובקיה ופולין. הנגמ"ש דומה בצורתו ל-BTR-50PK, אך בקדמתו ישנם שני צריחונים במקום אחד והוא עושה שימוש במנוע 300 כ"ס וכך מגיע למהירות מרבית של 60 קמ"ש (16 קמ"ש יותר מה-BTR-50). (1962)

קישורים חיצוניים 

 אודות הנגמ"ש באתר 'גלובל סקיוריטי'.
 אודות הנגמ"ש באתר 'FAS'.

הערות שוליים 

נגמ"שים סובייטיים
אמצעי לחימה במלחמת יום הכיפורים
כלי רכב שהושקו ב-1954