ויקטור קמפבל

ויקטור לינדזיי ארבותנוט קמפבל (באנגלית: Victor Lindsay Arbuthnot Campbell  20 באוגוסט 1875 – 19 בנובמבר 1956) היה ימאי וחוקר ארצות בריטי נודע.

חייו
קמפבל נולד בברייטון, בנם של יו קמפבל ולוסי אלינור ארצ'ר.

משלחת טרה נובה

בשנת 1910 היה קמפבל קצין ראשון במשלחת טרה נובה של רוברט פלקון סקוט. לאחר שהמשלחת הגיעה לאנטארקטיקה בינואר 1911, הופקד קמפבל על הובלת הקבוצה המזרחית בת ששת האנשים לסייר ולבצע עבודה מדעית בארץ אדוארד השביעי, ממזרח לחומת הקרח. ב-26 בינואר 1911, יצאה קבוצתו של קמפבל ב"טרה נובה" בכיוון מזרח. מאחר שלא הצליח למצוא אתר נחיתה מתאים בחופה של ארץ אדוארד השביעי, החליט קמפבל להפליג אל ארץ ויקטוריה. בדרך שובה מערבה פגשה "טרה נובה" את משלחתו של רואלד אמונדסן, שחנתה במפרץ הלווייתנים, לשון ים בחומת הקרח.

תקועים בארץ ויקטוריה
לאחר ששבו אל כף אוונס ודיווחו לסקוט על מיקומו של אמונדסן, שונה שמה של קבוצת קמפבל, היא כונתה "הקבוצה הצפונית" וחזרה והפליגה צפונה וירדה לחוף במפרץ רוברטסון, סמוך לכף אדייר. הם בנו צריף וחרפו בכף אדייר אבל מחמת תנאי הקרח הימי, לא יכלו לבצע חלק גדול מן החקירות שנועדו להם לקיץ 1912. בינואר 1912 חזרה "טרה נובה" מניו זילנד והעבירה את קבוצת קמפבל, ריימונד פריסטלי, ג'ורג' מאריי לוויק ג. פ. אבוט, ה. דיקאסון ו-פ. ו. בראונינג אל מפרצוני אוונס, במרחק 400 ק"מ דרומית לכף אדייר ו-320 ק"מ צפונית-מערבית לכף אוונס. מכל מקום, הייתה להם אספקת מזחלות לשישה שבועות, בכוונה להשלים את העבודה הגאולוגית תוך כשבועיים. לאחר תום העבודה נשארו להם מנות צידה לעוד כארבעה שבועות. לא היה צפוי שהאונייה תיתקל בבעיות בבואה לאסוף אותם כפי שנקבע בפברואר, אבל ה"טרה נובה" לא יכלה להגיע אליהם בגלל מצבורי קרח כבדים. הקבוצה, שלא יכלה ליצור מגע עם ספינתה, נאלצה לחרוף שוב באנטארקטיקה. הם בנו להם מערת קרח על האי שלא יתואר, שם עשו את החורף בתנאים קשים ביותר, ואת מנות המזון הזעומות שלהם השלימו לעיתים רחוקות בקטילת כלב ים או פינגווינים. ב-30 בספטמבר 1912 יצאו לדרך אל כף אוונס, לשם הגיעו לבסוף ב-7 בנובמבר אחרי שחצו יותר מ-200 ק"מ על קרח ים. לאחר שנודע לו על מותו של סקוט עם כל קבוצת הקוטב, קיבל עליו קמפבל, כקצין הצי הבכיר הנותר, את הפיקוד על משלחת טרה נובה בשבועות האחרונים שלה.

השנים הבאות ועיטורי כבוד
במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם קמפבל כמפקד בטליון דרייק בגליפולי ובדרדנלים, שם קיבל את אות השירות המצוין, בקרב יוטלנד ובפשיטה על צרברוגה על סיפון האונייה וורוויק בשנת 1918. קמפבל שירת בפטרול דובר והטביע צוללת על ידי נגיחתה, מבצע שעליו עוטר בפס נוסף לאות השירות המצוין. בנהמשך שירותו עם הצי המלכותי הגיע לדרגת קפטן. לאחר שהוציא לפועל שירות מיוחד בארכנגלסק, מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE).

קמפבל היגר לניופאונדלנד ב-1922 ומת שם ב-1956.

כתבים
 "החובל השובב - היומן האנטארקטי של ויקטור קמפבל"

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

מעוטרי אות השירות המצוין
ימאים בריטים
אנטארקטיקה: משלחת טרה נובה
מגלי ארצות בריטים
בריטים שנולדו ב-1875
בריטים שנפטרו ב-1956