יעקב ליפשיץ (קובנה)

יעקב ליפשיץ (ה' בטבת תקצ"ח, 2 בינואר 1838 – כ"ט באלול תרפ"א, 2 באוקטובר 1921) היה עסקן, פובליציסט והיסטוריוגרף חרדי, מזכירו של הרב יצחק אלחנן ספקטור. התפרסם כמנהיגה של ההתארגנות החרדית האנטי-ציונית שכונתה בפי מתנגדיה בשם "הלשכה הטהורה" או "הלשכה השחורה" מקובנה.

ליפשיץ הוא מחבר סדרת הספרים זכרון יעקב על קורות היהודים ברוסיה ופולין במאות ה-18 וה-19.

ביוגרפיה 
נולד בוילקומיר (כיום אוקמרגה) שבליטא, לרב אליעזר ליפמן ליפשיץ שנפטר בילדותו. בהיותו בן 13 נכנס ללמוד בישיבת קיידאן בראשות הרב אברהם שמעון טרויב שכיהן כרב העיר.

לאחר נישואיו התגורר בקיידאן ובשנת תר"ל (1870) עבר להתגורר בקובנה. במשך שנים רבות היה עוזרו של הרב הראשי של קובנה, הרב יצחק אלחנן ספקטור, עד לפטירת האחרון בתרנ"ו (1896). ליפשיץ היה מזכיר מערכת עיתון המודיע שיצא בפלוטובה יחד עם יצחק מאיר לוין.

פעילותו הציבורית

התנגדות לתנועת ההשכלה היהודית

בשנת תרמ"ד 1884, במסגרת המאבק הרבני נגד תוכנית הברון דוד גינצבורג להקמת סמינר לרבנים ברוסיה במקום בתי המדרש לרבנים שנסגרו בידי הממשלה. הוציא לאור את הפמפלט "דברי שלום ואמת" שבו מאמריו ומאמרי פובליציסטים נוספים המתנגדים לתוכנית.

ליפשיץ כתב מאמרי דעה בעיתונות התקופה, בעיקר בזו החרדית. בין היתר כתב בכתבי העת: הכרם, הפלס והלבנון. בעיתונות התקופה הוא מוזכר לעיתים, בעיקר בפי מבקריו, בכינוי המקוצר: יעקב ל־ץ.

פעילותו זו, בשיתוף פעולה עם הרב אליהו עקיבא רבינוביץ' מפולטבה ואחרים, זכתה בחוגי המשכילים והציונים, לכינוי "הלשכה השחורה" או "הלשכה הטהורה" מקובנה.

התנגדות לתנועה הציונית
ליפשיץ ראה בתנועה הציונית את ממשיכתה הרוחנית של תנועת ההשכלה היהודית, וקידש נגדה מלחמה. פעילותו התרכזה בניסיונות להניא רבנים חרדים מלהצטרף לתנועה, בעיקר במסגרת תנועת חובבי ציון ותנועת המזרחי. ליפשיץ היה מזכירו של רבי יצחק אלחנן ספקטור וניהל את המאבק תחת חסותו. חוגים ציוניים דתיים ייחסו לו השפעה שלילית על פעילותו של הרב ספקטור. הרב יצחק ניסנבוים מספר כי כאשר שהה הרב שמואל מוהליבר בקובנה הוא שכנע את הרב ספקטור לזמן למחרת אספה של חובבי ציון בביתו. הרב ספקטור הסכים מיד, אך בביתו "נמצא גם השטן של חובבי ציון, יעקב ליפשיץ, והוא הטיל אימה על הגריא"ס כי סכנה צפויה לביתו מאספה זו". למחרת שלח הרב ספקטור לרב מוהליבר פתקה ובה הודיעו על ביטול האספה "מסיבה שנתחדשה". יום לאחר מכן, היה יום שישי והרב ספקטור בא למלונו של הרב מוהליבר והזמינו לסעוד אצלו את סעודות השבת. לפליאתו של המזמין ענה הרב מוהליבר בהיתול: אם אקבל את הזמנתך ולא אזמין סעודות שבת בבית המלון, ירא אני כי סמוך לכניסת השבת אקבל פתק נוסף כי "מסיבה שנתחדשה לא תוכל הסעודה להתקיים בביתי".

הרב משה אביגדור עמיאל בספרו "הגיונות אל עמי", מתח ביקורת נוקבת על ליפשיץ בעילום שמו, באמצעות המשל הבא: .

למרות האמור, נראה שהיחס בין האישים היה יחס של אמון. העיתונאי היהודי יעקב מרק, מקבל את חילוקי הדעות בין הרב ומזכירו כעובדה מוגמרת, ולמרות זאת סיכם את יחסיהם במילים אלו: .

במסגרת פעילותו זו, עמד ליפשיץ מאחורי הדפסת הספר "אור לישרים" בוורשה, הכולל מכתבים מרבנים שונים נגד הציונות. שמו של ליפשיץ לא נזכר בספר.

התנגדות לתנועת המוסר
לאחר הקמת תנועת המוסר היהודית באירופה בידי רבי ישראל מסלנט, והפצתה בידי תלמידיו, היו רבנים שהתנגדו לה ובפרט ל"בתי המוסר" שחפצה להקים. ליפשיץ כתב על כך: .

דב כ"ץ, בספרו "פולמוס המוסר" מצטט מכתב חריף שכתבו מתנגדי התנועה, ועליו חתומים הרבנים: צבי הירש רבינוביץ מקובנה (בנו ויורשו של הרב יצחק אלחנן ספקטור); יצחק יעקב רבינוביץ', מפוניבז' ועוד. כ"ץ כותב כי "לפי השמועה, חיבר מאמר זה ר' יעקב ליפשיץ הידוע, מי ששימש כמזכירו של ר' יצחק אלחנן, והיה מהלוחמים העזים ביותר במוסריים (כינויים של מצדדי תנועת המוסר).

משפחתו
בנו, נטע ליפשיץ, היה שותף לפעילותו בשנותיו האחרונות והוציא לאור את סדרת ספריו "זכרון יעקב".

חתנו הוא הרב זלמן יעקב פרידרמן (1869-?), רב בבוסטון.

כתביו
 דברי שלום ואמת: על דבר השאלה הגדולה, שאלת הרבנות. ורשה, תרמ"ד 1884
 תולדות יצחק: הוא תולדות הגאון הגדול האמיתי רשכבה"ג החסיד והענו כקש"ת מוהר"ר יצחק אלחנן זצללה"ה, ורשה תרנ"ז
 מחזיקי הדת, פיוטרקוב, תרס"ג. מהדורה שנייה: ירושלים, תרפ"ו.
 גאון יצחק : די תולדה פון רבנו הגאון הגדול האמיתי רשכבה"ג החסיד והענו כקש"ת מוהר"ר יצחק אלחנן זצללה"ה (האב"ד דק"ק קאוונא)... ווילנא תער"ב (1912)
 זכרון יעקב - זכרונותיו בשלושה כרכים, נדפס לאחר מותו בידי בנו, פרנקפורט תרפ"ד-תר"צ. ספר זה הוא מקור חשוב לקורות היהודים ברוסיה ופולין בשנים תק"כ-תר"מ, 1760-1880.

לקריאה נוספת
 ישראל ברטל, "זכרון יעקב" לר' יעקב ליפשיץ: היסטוריוגרפיה אורתודוקסית?, מלאת, ב, תשמ"ד. עמ' 409–414.

קישורים חיצוניים
 
כתביו

הערות שוליים

סופרים יהודים ליטאים
קובנה: אישים
היסטוריונים חרדים
פובליציסטים כותבי עברית
פובליציסטים יהודים
אנטי-ציונים יהודים
ילידי 1838
נפטרים ב-1921