אבו עפכ

אַבּוּ עַפַכּ (בערבית: أبو عفك; נרצח בשנת 624) היה משורר יהודי בחבל חג'אז. בהיסטוריוגרפיה האסלאמית מסופר שחיבר סאטירה בגנותו של הנביא מוחמד, ועל כן נרצח בשנתו על ידי מקורבו של הנביא.

על חייו
אבו עפכ התגורר באל-מדינה והיה שייך לשבט עמר בן עוף. על פי המסופר הוא היה זקן ושׂבע ימים והגיע לגיל מאה ועשרים. הוא חי בתקופת בואו של מוחמד לאל-מדינה, סירב להתאסלם וכפר בחוקיותו של מוחמד כנביא. התנגדותו למוחמד גדלה כאשר נודע לו שאדם בשם אל-חארת' בן סויד בן א-צאמת נהרג בפקודתו של מוחמד. מעשה זה גרם לאבו עפכ כעס רב, והוא כתב כמה שירים סאטיריים בגנותו של מוחמד. בשירים אלו נכללה קריאה לאנשי שבטו שלו להתנגד למוחמד. אירוע זה מתואר בספרו של אבן אסחאק, "חיי שליח האלוהים" (سيرة رسول الله - "סירת רסול אללה"), שנחשב לביוגרפיה הראשונה של מוחמד.

בשירתו משבח אבו עפכ את גבורתם ונאמנותם של אנשי שבטו:

השיר ביחד עם שירים נוספים, מופיע בתרגום אנגלי.

חרוזים אלה הכעיסו מאוד את מוחמד ששאל: "מי יטפל באדם המנוול הזה בשבילי?". מאורע זה התרחש, על פי המסופר, בשוואל, בתחילת החודש השנים-עשר מההג'רה של מוחמד. סאלם בן עומייר אל-עמרי (سالم بن عمير العمري), אחד מהצחאבה, שהיה מקונן מפורסם וכן לחם בצבאו של מוחמד בקרב בדר, קם ונשבע להרוג את אבו עפכ. הזדמנות נאותה נקרתה לפניו, כאשר בלילה חם אחד ישן אבו עפכ בחצר ביתו. סאלם בן עומייר, שידע על כך מבעוד מועד, נכנס לחצר ודקר אותו בחרבו בחזהו עד שהחרב נגעה במיטתו של אבו עפכ. לקול צעקות הקרבן, רצו בני ביתו לעברו והכניסו אותו לתוך הבניין. לאחר שנקבע מותו הוא נקבר.

לאחר הניצחון בקרב בדר עלה כוחו של מוחמד באל-מדינה באופן ניכר, והוא יכול היה להרשות לעצמו לפעול נגד מתנגדיו. שניים מהם היו המשוררים שכתבו כנגדו חרוזים לגלגניים – המשוררת עסמאא בינת מרואן (عصماء بنت مروان) והמשורר אבו עפכ, שניהם ממוצא יהודי. שניהם נהרגו על ידי אנשים שהיו שייכים או מקורבים לשבטיהם, אולם מותם לא זכה לתשומת לב רבה וכן לא נעשתה כל פעולה של נקמת דם מצד קרובי ההרוגים.

על התקרית שבין מוחמד לאבו עפכ דיווח אבן אסחאק בספרו, כשהוא מונה שלשלת של מוסרים. כך גם אצל אבן הישאם (ابن هشام), שערך מאוחר יותר את ספרו של אבן אסחאק (4/376-377), וכן אצל אבן חג'ר אל-עסקלאני בספר הביוגרפיות שכתב בשם "אלאיסאבה פי תמייז אלצחאבה (الإصابة في تمييز الصحابة; 4/238), אצל אל-ואקדי (1/174-175) ואצל אבן סעד אל-בגדאדי (ابن سعد البغدادي), אולם זה האחרון ללא שלשלת מוסרים (2/28).

אורח חייו של מוחמד נחשב באסלאם כדגם לאורח החיים הראוי למוסלמי מאמין, וחכמי ההלכה המוסלמים עשו מאמץ רב לקבץ מסורות על אורח חייו של מוחמד ולבדוק את אמינותן. תיאור אירוע זה, שאינו מעמיד את מוחמד באור חיובי, מעורר באופן טבעי התנגדות בקרב המוסלמים. לטענתם החדית' הוא חלש ושלשלת המוסרים (אִסְנַאד, إسناد) אינה מדויקת. כך למשל, אל-ואקדי מוסר רק שני מקורות (עמ' 86 שם), בעוד שהמקור השלישי אינו מדויק ולכן אמינות הסיפור מוטלת בספק לדעת מקורות אלה.

הדיווח על הריגת אבו עפכ
 אל ואקדי, שם הפרק: המשלחת להריגת אבו עפכ
 אבן אסחאק, עמוד 675, שם הפרק: השליחות של סאלם אבן עומייר להריגת אבו עפכ 
 אבן סעד, כרך 2, עמוד 31
 עלי דשתי, עמוד 100

קישורים חיצוניים
 A Biography of the Prophet of Islam: In the Light of the Original
    The Death of Asma and Abu Afak Examining the Historical Basis for these Murders
 The Problems with Ibn Ishaq's Sirat Rasoul Allah (Arabic for The Life of Messenger of Allah) and other Early sources of Islam and Prophet Muhammad; 2009

הערות שוליים

היסטוריה אסלאמית
משוררים יהודים