צאו פי

צַאו פִּי (187 – 29 ביוני 226), שמו האלטרנטיבי דְזְה-חְװַאן, היה הקיסר הראשון של ממלכת צָאו-ווֶיי בתקופת שלוש הממלכות. הוא נולד בצְ'יַאו כבנו השני של צאו צאו.

צאו פי היה הבן הבכיר מבין הילדים שנולדו לצאו לצאו מאשתו המאוחרת, בּייֵן. צאו פי היה הפיקח בין אחיו. במקום להתרכז בלימודים אקדמאיים, או ניהול אירועים צבאיים, הוא תמיד היה בסביבת מדינאים בחצר הקיסר במטרה להשיג את תמיכתם.

לאחר שאביו הביס צבאו של יוּ'אֶן שַׁאו, צאו פי לקח את האלמנה של בנו של יוּ'אֶן שַׁאו, הגברת גֶ'ן. אבל בשנת 221 גֶ'ן נפטרה ו-װֶנדֶּה לקחה את מקומה כקיסרית לצידו.

בשנת 220, צאו פי הכריח את הקיסר שְׂייֵן דִי לותר על כוחו לטובתו, הקים את ממלכת צָאו-ווֶיי והכריז על עצמו כקיסרה הראשון. צאו פי המשיך את המלחמות נגד הממלכות שוּ-האן ו-ווּ המזרחית אך כמצביא לא הצליח להשיג יתרון טריטוריאלי עליהם. שלא כמו אביו, צאו פי התרכז בניהול פנים ולא בלהתחיל מלחמות עם אויביו.

בתקופת שלטונו ביסס צאו פי את רעיונו של צֶ'ן צְ'וּ'אַן של מערכת גיוס לשירות המדינה בעלת תשע דרגות, מערכת שמשכה הרבה כישרונות לממשלתו. המערכת נתנה סמכות לממשלות אזוריות לבחור מבין מועמדים כישרוניים, ואז לדרג אותם מאחד עד תשע לפי כישרונם. המערכת עבדה ביעילות אך בפועל רק העשירים והאצילים נבחרו.

במהלך כהונתו הוא הגביל בצורה דרסטית את כוחם של הנסיכים מתוך פחד שאחיו התקוממו נגדו, אבל בו בזמן, מנע מהם לבוא לעזרתו במקרה של משבר. בפרט, הגביל את יכולתם לפעול צבאית.

לאחר מותו, בנו צַאו זְ'װֵי העניק לו את השם "קיסר װֶן" ונתן לו את שם המקדש "שְׁידְזוּ".

כקיסרה הראשון של צָאו-ווֶיי 

ירישת שושלת האן

בשנת 220, הציע צאו פי בצורה בוטה לשְׂייֵן דִי לוותר על כוחו לטובתו. שְׂייֵן דִי הסכים וצאו פי דחה את הצעתו 3 פעמים (מודל שיממש כחיקוי לעריצים בעתיד של סין) לפני שקיבל וביסס את ממלכת צָאו-ווֶיי.

האירוע סיים את שושלת האן המזרחית באופן רשמי והתחיל את תקופת שלוש הממלכות. לשְׂייֵן דִי המודח הוענק התואר "דוכס שנינג" תואר בו החזיק עד סוף ימיו.

כישלונות צבאיים נגד סוּן צְ'וֵאן

לאחר שחדשות על עלייתו של צאו פי לכוח (ושמועה כוזבת על הירצחו של שְׂייֵן דִי) הגיעו לטריטוריה של לְיוֹ בֵּיי, לְיוֹ בֵּיי הכריז על עצמו כקיסר והקים את ממלכת שוּ-האן ולמעשה מזער את כוחו של צאו פי. סוּן צְ'וֵאן ששלט ברוב הדרום-המזרחי והדרום בסין לא עשה צעד דומה והשאיר את האפשרויות שלו פתוחות.

סוּן צְ'וֵאן שראה את המצב המסוכן בו הוא נמצא פנה אל צָאו-ווֶי והביע את רצונו להפוך את ווּ כממלכה צמיתה לווֶיי. למעשה השתמש בצָאו-ווֶי כך שצבאו היה צריך להתמודד רק מול שוּ ולא מול צָאו-ווֶיי. לְיוֹ יֵה הציע לצאו פי לסרב להצעתו של סוּן צְ'וֵאן ולתקוף את ווּ המזרחית מחזית נוספת, אסטרטגיה שהייתה מחלקת את שטחיהם של שוּ וווּ והייתה מאפשרת לצאו פי למחוץ את שניהם.

צאו פי דחה את ההצעה ולא התערב בקרב בין שוּ לווּ. היסטוריונים רבים סבורים שהחלטה זו דנה את האימפריה של צאו פי לשלוט בצפון ומרכז סין בלבד משום שהזדמנות כזו לא תחזור בשנית. נגד עצתו של לְיוֹ יֵה, צאו פי נתן לסוּן צְ'וֵאן את התואר "מלך ווּ" והעניק לו את תשעה מענקים.

נאמנותו של סוּן צְ'וֵאן לא נמשכה זמן רב ולאחר שצבאו ניצח את צבאו של לְיוֹ בֵּיי הוא התחיל להרחיק את עצמו מצָאו-ווֶיי. צאו פי הוביל משלחת באופן אישי ודרש מסוּן שישלח את בנו הבכור אליו אך סוּן צְ'וֵאן סירב ובתגובה הכריז על עצמאותה של ווּ, וכך קמה ממלכת ווּ המזרחית.

צאו פי הוביל את צבאו אל ווּ אבל צבאו של סוּן צְ'וֵאן שנהנה ממורל גבוה והיה עשיר בגנרלים מוכשרים הדף את צָאו-ווֶיי לאחור וגרם לצאו פי לסגת פעם אחר פעם.

בשנת 223, נפטר לְיוֹ בֵּיי ואת מקומו ירש לְיוֹ שַׁאן, יחד עם ג'וּגֶה לְיָאנְג ששימש כעוצרו, הם הקימו מחדש את הברית עם ווּ וכך שוב הפכה צָאו-ווֶיי להיות מותקפת משתי חזיתות שונות ולחסרת יכולת לכבוש אף אחת מהן.

רותח מזעם, צאו פי אמר משפט בשנת 225 שייזכר לשנים "הרקיע יצר את נהר יאנגצה בשביל להפריד את הצפון והדרום."

קישורים חיצוניים

 

קיסרי סין
ילידי 187
נפטרים ב-226