אלי זהר

אלי זהר (אוקטובר 1940 – 8 בינואר 2020) היה עורך דין ישראלי. כיהן כיו"ר משרד עורכי הדין גולדפרב זליגמן, מהמשרדים הגדולים בישראל.

זהר התמחה בתחום הליטיגציה ויישוב סכסוכים, ועסק בייעוץ וייצוג משפטי, משפט מסחרי, דיני תקשורת, פרסום וזכויות יוצרים, הגבלים עסקיים ועוד. הפירמה שלו הובילה את דירוג הנישות של "גלובס דנס 100" לשנת 2014.

לאורך השנים ייצג זהר שורה ארוכה של אישי ציבור וקציני צבא ומשטרה בכירים במסגרת ועדות חקירה ממלכתיות ובמסגרת ועדות בדיקה שונות. לצד אלה זהר ייצג ושימש יועץ משפטי של חברות מסחריות, בישראל ובעולם, רשויות ציבוריות, חברות ממשלתיות וגופים ביטחוניים גדולים.

ביוגרפיה 
זהר נולד בישראל למשפחת משפטנים. אביו, עו"ד שמאי זהר, היה ממייסדי משטרת ישראל ועבד בה עד צאתו לגמלאות. אז פנה לעיסוק כעו"ד פרטי.

בשנת 1959 התגייס זהר לשירות חובה בגדוד 50 - נח"ל מוצנח, ועד לשנת 1967 שירת במילואים בצנחנים. בשנת 1963 סיים את לימודיו האקדמיים בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1965 החל לעבוד כעורך דין במשרד מ. זליגמן ושות', אשר עם מייסדיו נמנו מקס זליגמן, דוד רוטלוי ומקס קריצמן, ומבין שורותיו יצאו שניים משופטי בית המשפט העליון - יואל זוסמן ואלפרד ויתקון. זהר, אשר החל צובר ניסיון בתחומי ליטיגציה מסחרית, רשלנות רפואית, נזיקין ועבירות צווארון לבן, הצטרף בשנת 1969 כשותף במשרד. בשנת 1979, עם פרישתו של דוד רוטלוי מניהול המשרד, הפך זהר לשותף הבכיר במשרד.

בשנת 2003 היה זהר מועמדו של שר המשפטים יוסף לפיד לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה, אך החליט להסיר את מועמדותו לאור אופיים של הפרסומים שעסקו בכך שייצג בעבר את השר.

בחודש מאי 2011 הודיעו משרד עורכי הדין גולדפרב, לוי, ערן, מאירי, צפריר ושות', בראשותו של עו"ד יודי לוי, ומשרד מ. זליגמן ושות', בראשותו של זהר, על מיזוגם לפירמה אחת - גולדפרב זליגמן ושות'.

במשך שנים שימש מרצה במסגרות אקדמיות ומקצועיות שונות. בין היתר שימש מרצה מן החוץ, בלימודי המשך, בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ומרצה בתחומי דיני נזיקין והגבלים עסקיים בפורומים שונים.

במסגרת שירות המילואים עבר זהר הסבה לשריון, והמשיך לשמש עד שנת 1987 כקצין מטה באוגדת שריון. בשנת 1987, לאחר שהגיע לגיל פרישה משירות מילואים, המשיך ולהתנדב בתפקיד סניגור צבאי. זוהר שימש בתפקיד זה, בדרגת אל"ם (מיל'), עד סוף ימיו. בין היתר ייצג זהר קצינים בכירים באסון צאלים א' ובאסון צאלים ב', ייצג את מפקד בסיס תל נוף בוועדת החקירה בעניין אסון המסוקים, ייצג את ראש מספן המודיעין בוועדת החקירה לעניין אסון השייטת, וכן ייצג את תא"ל ניר גלילי, ואת האלוף יוסף מישלב בעתירות נגד קידומם בצה"ל, וליווה את הרב הצבאי הראשי, גד נבון, במסגרת ועדת החקירה בעניין בדיקת נסיבות הטעות בזיהוי חלקי גופותיהם של חללי אסון השייטת.

פעילות משפטית בולטת

עבירות צווארון לבן 
לאורך השנים ליווה זהר בכירים בשירות הציבורי במסגרת הליכי בדיקה וחקירה אשר התנהלו בעניינם. הוא טיפל בנושאי החקירה בפרשת עמותות ברק, ייצג את מפכ"ל המשטרה לשעבר, משה קראדי, במסגרת ועדות חקירה, וכן ייצג את שר המשפטים, טומי לפיד. 

מאז תחילת המאה ה-21 שימש זהר פרקליטו הראשי של אהוד אולמרט, ראש הממשלה לשעבר, במסגרת ההליכים הפליליים שנוהלו נגדו. אולמרט זוכה מחלק מהאישומים נגדו אך הורשע באחרים ונדון למאסר.

בין השנים 2002–2010 ייצג זהר ארבעה דירקטורים של הבנק למסחר, במסגרת פרשת המעילה בבנק. בחודש אוגוסט 2010 הודיעה פרקליטות המדינה על כוונתה לסגור את תיקי החקירה נגד הארבעה, בנימוק של חוסר ראיות.

מאז שנת 2006 ועד 2014 ייצג זהר את הרב יאשיהו פינטו במסגרת החקירה שהתנהלה בעניינו, וכן ייצג את נגיד בנק ישראל, פרופ' יעקב פרנקל.

משפט ציבורי וביטחון 
משנת 1996 ועד למותו העניק זהר ייעוץ לארגוני ביטחון. בין היתר ייצג בכירים בצבא ובשירות הביטחון במסגרת ועדות חקירה ממלכתיות - ועדת שמגר הראשונה, לבדיקת הטבח במערת המכפלה, ועדת שמגר השנייה, לחקירת רצח יצחק רבין, ועדת אור, ועדת החקירה הממלכתית לבדיקת אירועי אוקטובר 2000, וכן עסק בעניינו של מי שכונה '', בן זיגייר.

לצד אלה, העניק זהר ייעוץ משפטי שוטף לחברות ממשלתיות העוסקות בענייני צבא וביטחון.

כמו כן, ייצג זהר את משפחתו של השבוי אלחנן טננבוים, מטעם מערכת הביטחון, ושימש איש קשר עם המשפחה במהלך שהותו בשבי של טננבוים. לימים ייצג זהר את טננבוים עם שובו מן השבי.

משפט ורפואה 
זהר עסק בסוגיות משפט ורפואה, ובהן רפואה משפטית, רשלנות רפואית, נזיקין וביטוח, והיה פעיל בליווי ובניסוח חקיקה בתחום הרפואה.

שימש נשיא האגודה לרפואה ומשפט בישראל. בין היתר, כתב מאמרים כגון "זכויות העובר" ו"אספקטים משפטיים וחברתיים של ההפריה המלאכותית", לכתב העת של האגודה לרפואה ומשפט, ולכתבי עת אחרים. זהר עסק בניסוח ובסיוע לחקיקה בענייני חוק הרופאים, חוק זכויות החולה, תקנות הפריה חוץ-גופית ואחריות מוחלטת ברפואה.

ייצג תובעים ונתבעים בתביעות רשלנות רפואית ונזיקין, רופאים בתביעות רשלנות מקצועית, מוסדות רפואיים בתביעות רשלנות רפואית, חברות פרמצבטיקה, הפועלות בישראל ומחוצה לה, וכן שימש יועץ חיצוני להסתדרות הרפואית בישראל.

בשנת 1983 היה יועץ משפטי חיצוני ל'שביתת הרופאים הגדולה', אשר התפרסמה, בין היתר, בנסיעת הרופאים לכנרת ובשביתת הרעב שלהם.

זהר ייצג בשנת 1991 את בני הזוג נחמני בעתירתם המשותפת שאפשרה הפריה חוץ גופית וקיומו של הליך פונדקאות מחוץ לישראל. בעקבות עתירת בני הזוג נחמני, מונתה ועדת אלוני - שהתבקשה לבדוק את נושא ההפריה החוץ גופית על כלל היבטיו, והובילה בהמשך לחקיקת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד), התשנ"ו–1996, אשר הפך את ישראל למדינה הראשונה בעולם שהסדירה בחוק את סוגיית הפונדקאות. כמו כן, ייצג בשנת 1996 את פרופסור אליעזר רחמילביץ בפני ועדת בדיקה מטעם משרד הבריאות, בפרשה שנודעה לימים כפרשת דסי רבינוביץ', ייצג מספר משפחות של הפעוטות נפגעי 'פרשת רמדיה', וכן היה מעורב רבות, מטעם ההסתדרות הרפואית בישראל, בסוגיית 'הולדה בעוולה', אשר הוכרעה בבית המשפט העליון בשנת 2012 בהרכב של שבעה שופטים.

בשנת 1999 החל זהר בייצוג עמוס ברנס, מי שהורשע ברצח רחל הלר בשנת 1975, ולאחר מכן, בעקבות החלטת בית המשפט העליון על משפט חוזר, זוכה מאישום הרצח. זהר ייצג את ברנס בתביעת הנזיקין שהגיש נגד מדינת ישראל עקב הנזקים שגרם לו ההליך הפלילי הלקוי, בעקבותיו ריצה 8 שנות מאסר טרם זוכה בדין. בשנת 2004, בפסק דין תקדימי, זכה ברנס לפיצוי כספי בסכום של למעלה מ-5 מיליון ש"ח בגין עוולות המדינה נגדו - שלילת חירותו, הפסדי השתכרותו והכתם החברתי שדבק בו עקב ניהול המשפט וההרשעה.

עו"ד זהר הרבה להרצות בנושאים של רפואה משפטית, וייעץ למסגרות שונות של רופאים, להסתדרות הרפואית, לארגון רופאי המדינה וכן היה חבר בפורום האתיקה של המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר.שנים רבות, היה זהר מעורב במאבק על הזכות למות בכבוד. במסגרת זו, שימשו זהר ובנו, איתי, יועצים משפטיים של עמותת ליל"ך. העמותה פועלת למימוש הזכות למות בכבוד, ועו"דים היו מעורבים רבות בייזום ובחקיקת חוק החולה הנוטה למות, התשס"ו-2005. זהר ריכז והנחה דיונים וימי עיון בתחומי הרפואה והמשפט ותחומים נוספים וביניהם יום העיון השנתי לזכרו של עו"ד אליהו גיצלטר מטעם מכבי שירותי בריאות והאגודה לרפואה ולמשפט, וכן היה מרצה בהשתלמויות לשכת עורכי הדין בנושאים אלה.

משפט מסחרי 
בשנת 1998 מונה זהר לשמש מנהלה המיוחד של חברת 'גיבור סברינה' שהייתה מועמדת לפירוק, אך העדיף להמשיך ולפעול לשם המשך קיום החברה, הפועלת כיום באופן סדיר. בשנת 2003 שימש מנהל מיוחד בהקפאת ההליכים של ערוץ 10. בשנת 2004 מונה על ידי שלוש חברות הסלולר, סלקום, פרטנר ופלאפון, באישור הממונה על ההגבלים העסקיים, עו"ד דרור שטרום, לטפל מטעמן במשותף בפרויקט של שיתוף תשתיות לקראת הדור השלישי בסלולר. במסגרת זו, בחן זהר את ההיבטים המשפטיים, הכלכליים והרגולטוריים של הפרויקט מטעם שלוש החברות. בשנת 2012 מונה לשמש נאמן חברת 'טאו', שבשליטת איש העסקים אילן בן דב.

ב-2014 ייצג קבוצת משקיעים בעניין רכישת חלק מפעילות הדסה.

פעילות ציבורית 
בפעילותו הציבורית התרכז עו"ד זהר בעולם התרבות והאומנות. במהלך שנות התשעים עמד, במשך תשע שנים, בראש המדור לתיאטרון במועצה לתרבות ואמנות, במהלכן שימש שלוש שנים יו"ר פסטיבל עכו. עד שנת 2005 שימש כיו"ר המועצה הישראלית לקולנוע, שפעלה רבות לקידום היצירה המקורית, ובשנותיו האחרונות כיהן כיו"ר תיאטרון גשר.

בין תפקידיו הציבוריים:
 יו"ר תיאטרון גשר
 נשיא האגודה לרפואה ומשפט בישראל;
 יו"ר פורום האתיקה של בית חולים שיבא, תל השומר
 היו"ר הראשון של מועצת הקולנוע (1999-2004); ובין יוזמי חוק הקולנוע, התשנ"ט–1999;
 יזם את "ועדת שלח" לבדיקת מצב התיאטרונים והיה בין חבריה;
 כיהן כחבר הנהלת המועצה לתרבות ואומנות ויו"ר המדור לתיאטרון בה;
 יו"ר פסטיבל עכו לתיאטרון אחר
 עמד בראש הוועדה לטיפול במשבר תיאטרון הבימה וליווה את הטיפול עד יציאתו של התיאטרון מכונס הנכסים
 יועץ משפטי לאגודת הסופרים
 יועץ ההנהגה הארצית של תנועת הצופים.

משפחתו 
איש התקשורת גיא זהר הוא בנו הבכור מנישואיו לרחל. השניים התגרשו ובהמשך נישא לנילי, מגשרת בתחום דיני המשפחה וסכסוכים עסקיים, ולשניים נולדו שני ילדים: דנה דורון ואיתי זהר, עורכי דין במקצועם.

זהר נפטר ב-8 בינואר 2020, בגיל 79.

קישורים חיצוניים 
 האתר הרשמי של משרד גולדפרב זליגמן
 קורות החיים של אלי זהר באתר משרד גולדפרב זליגמן
 
 
 האתר הרשמי של תיאטרון גשר

הערות שוליים

עורכי דין ישראלים
בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
אישים הקבורים בבית הקברות בסביון
ישראלים שנולדו ב-1940
ישראלים שנפטרו ב-2020