אגם קארון

אגם קָארוּן (בערבית: بحيرة قارون), הוא אגם קדום, באזור מצרים העליונה, שבעמק הנילוס, הנמצא בחלקו הצפוני מערבי של נווה מדבר פיום, 80 ק"מ מדרום מערב לקהיר. שטחו של האגם משתנה והוא כ־200 קמ"ר, עומקו המרבי כ-8 מטרים. האגם נודע בעת העתיקה בשם: אגם מואריס (ביוונית עתיקה: Μοἵρις, genitive Μοίριδος). מחוז אל-פיום, ונווה המדבר שבו, קיבלו את שמם על שם האגם ("פא-יאם" בקופטית משמעו: "הים"). כיום מי האגם הם מלוחים, אך בתקופה הפרהיסטורית היו המים מתוקים.

באזור האגם נמצאו מאובנים של מריתריום.

היסטוריה 
לפני כ-6 מיליוני שנים, כאשר במהלך האירוע המסיני שהתרחש בסוף תקופת המיוקן, התייבש הים התיכון כמעט לחלוטין, היה גם מחוז אל-פיום שטח חרב, והנילוס חצה אותו מדרום לצפון.

הסחף בעמק הנילוס הפך במשך הזמן לגבוה מספיק כדי לאפשר לנילוס השופע לעלות על גדותיו לתוך חלל הפאיום, וליצור בו אגם. האגם מתועד לראשונה משנת 3000 לפני הספירה בערך, בסביבות תקופת מנס.

באגם יש שאריות הדרך הסלולה הידועה ביותר בעולם, דרך המחצבות של אגם קארון, שסייעה בהובלת גושי בזלת ממחצבה סמוכה לאגם, משם ניתן היה לשלוח אותם לגיזה.

האגם, שאורכו כ-42 ק"מ, נמצא כ-45 מטרים מתחת לפני הים, ובתקופות הקדומות הוא התמלא במי שיטפונות מהנילוס.

הוא יובש בחלקו על ידי אמנמחת השלישי, שביצע עבודות השקיה גדולות. האגם הוחזר למידותיו הנוכחיות על ידי תלמי השני פילדלפוס .

מי נגר משטחים חקלאיים יחד עם פסולת תעשייתית וביתית הביאו לזיהום אגם קארון. כתוצאה מכך מספר הדגים הצטמצם משמעותית.

קישורים חיצוניים

 
 World's Oldest Paved Road Found in Egypt
 

מצרים: גופי מים
קארון
מצרים העתיקה: גאוגרפיה