אבו זנימה

אַבּוּ זְנִימַה (בערבית:  أبو زنيمة) היא עיירה בדרום מערב חצי האי סיני שבמצרים, השוכנת לחופו המזרחי של מפרץ סואץ, כ-80 ק"מ מדרום לראס סודר. העיירה משתייכת למחוז דרום סיני, ותושביה עובדים בבתי חרושת לגבס ובמכרות שבאזור, בהם מכרה המנגן באום בוגמה. 

לראשונה כבשה ישראל את אבו זנימה במהלך מלחמת סיני, ב-1956, והחזירה את השליטה בה למצרים עם נסיגת ישראל מסיני. במהלך כיבוש סיני על ידי צה"ל במלחמת ששת הימים, נכבשה אבו זנימה שנית. במקום פעל מעגן ששימש את ספינות חיל הים הישראלי שפעלו במפרץ סואץ. 

בשנת 1971 הקימה ישראל באבו זנימה מחנה מעצר, שאליו הוגלו בני משפחה של מחבלים מבוקשים מרצועת עזה. המחנה נסגר לאחר פחות משנה.

אבו זנימה נותרה בשלטון ישראל עד למימוש הסכם הביניים בין ישראל למצרים בסוף 1975.

הערות שוליים

מצרים: ערי חוף
סיני: ערים
מרחב שלמה