פיי ולדון

פיי ולדון (באנגלית: Fay Weldon; 22 בספטמבר 1931 – 4 בינואר 2023) הייתה סופרת ומחזאית פמיניסטית אנגלייה. ביצירותיה ייצגה נשים מודרניות הלכודות במצבים דיכאוניים הנגרמים מהמבנה הפטריארכלי של החברה הבריטית.

ביוגרפיה
ולדון נולדה בברמינגהאם, אנגליה, למשפחה ספרותית, כאשר גם סבה וגם אמה כתבו ספרים. בשנותיה הראשונות התגוררה באוקלנד שבניו זילנד, שם אביה עבד כרופא. לאחר שהוריה התגרשו כשהייתה בת 14, חזרה ולדון לאנגליה והתגוררה בלונדון עם אמה ואחותה, ג'יין, ולא ראתה שוב את אביה לעולם.

ולדון למדה פסיכולוגיה וכלכלה באוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד, וחזרה ללונדון.

קריירה 
ולדון עבדה זמן קצר במשרד החוץ הבריטי, ולאחר מכן כעיתונאית, ולבסוף פנתה לעבודה בתחום הפרסום כקופירייטרית, שם קצרה הצלחה מרובה. במהלך הריונה השני החלה ולדון לכתוב לרדיו ולטלוויזיה, וכעבור מספר שנים, ב-1967, פרסמה את ספרה הראשון, "בדיחת האישה השמנה".

במהלך שלושה עשורים פיתחה קריירה מצליחה, שכללה פרסום של יותר מעשרים רומנים, קובצי סיפורים קצרים, תסריטים לסרטי טלוויזיה, ומאמרים לעיתונים ומגזינים. היא התארחה רבות בתוכניות של ה-BBC.

ב-1971 כתבה את הפרק הראשון של הסדרה הנודעת "אדונים ומשרתים". היא כתבה את התסריט לעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC לספרה של ג'יין אוסטן, "גאווה ודעה קדומה", שיצא ב-1980.

התייחסותה לנשים בכתיבתה 
ולדון בקרה את הממסד הפטריארכלי בבריטניה, המדכא נשים ומצמם את הישגיהן.

מצד שני, בראיון ברדיו ב-1998 חוללה סערה תקשורתית ותרעומת בקרב פמיניסטיות, כאשר טענה כי "אונס אינו הדבר הגרוע ביותר שיכול לקרות לאישה, כל עוד היא יוצאת מזה בטוחה, בחיים, וללא צלקות".

סרטים על פי ספריה 
ב-1989 יצא הסרט ההוליוודי "אישה שטן" בכיכובן של מריל סטריפ ורוזאן בר.

ב-2007 יצא הסרט Puffball, בתסריט של בנה דן וולדון ובכיכובם של דונלד סאת'רלנד ומירנדה ריצ'רדסון.

תפקידים ציבוריים 
ב-1983 הייתה יו"ר ועדת השופטים של פרס בוקר, ובשנה זו הגיעו להכרעתה הסופית הספר "בושה" של סלמאן רושדי, ו"חייו וזמניו של מייקל קיי" של ג'. מ. קוטזי. היו דיווחים שוולדון הסכימה, תחת לחץ, לתת את הפרס לרושדי, אלא שברגע האחרון, במעמד שיחת הטלפון שמודיעה על התוצאות, שינתה את דעתה. ב-1996 ישבה בחבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.

ב-2006 מונתה לפרופסורה לכתיבה יצירתית באוניברסיטת ברונל, בלונדון, וב-2012 קיבלה פרופסורה באוניברסיטת באת' ספא.

פרסום 
ב-2001 פרסמה את ספרה "הפיתוי של בולגרי", אשר כלל פרסומת בתשלום לחברת בולגארי, דבר שעורר מחלוקת בחוגים ספרותיים.

חיים אישיים 
בשנת 1953 ילדה בן, אך לא נישאה לאביו. בשנת 1957 נישאה לרונלד בייטמן, מנהל בית ספר מבוגר ממנה ב-25 שנה. הם התגרשו כעבור שנתיים. בגיל 28 פגשה את רון ולדון, מוזיקאי ג'אז וסוחר עתיקות. הם נישאו, ונולדו להם שלושה בנים. ולדון התגרשה שנית ב-1994, ונישאה בפעם השלישית לניק פוקס, שהוא גם המנהל הספרותי שלה, והשניים חיו ביחד במחוז דורסט.

ולדון התחנכה כאתאיסטית והייתה כזו רוב חייה. בשנת 2000, בגיל 69, היא נטבלה לכנסייה האנגליקנית.

ולדון נפטרה ב-4 בינואר 2023, בגיל 91.

פרסים 
 פרס גילדת הסופרים לתסריט הטוב ביותר בסדרה בריטית
 שני ספריה Praxis ו"אישה שטן" – היו ברשימה הקצרה של פרס בוקר

ספרים

בתרגום לעברית
 פרקסיס – דליה פלד, 1980
 מזכרת נצח – כתר, 1987
 חוקי החיים – מודן, 1987
 אישה שטן – כתר, 1990
 הפיתוי של בולגרי – כנרת, 2003

באנגלית

ולדון פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה, "אוטו דה פיי" ב-2002.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

מחזאיות בריטיות
סופרות אנגליות
פמיניסטיות בריטיות
חברות האגודה המלכותית לספרות
סגל אוניברסיטת באת' ספא
תסריטאיות קולנוע בריטיות
תסריטאיות טלוויזיה בריטיות
אנגלים שנולדו ב-1931
אנגליות שנפטרו ב-2023
אנגלים שנפטרו ב-2023