טייפון האיאן

טייפון האיאן (מוכר בפיליפינים בשם "יולנדה") הוא סופה טרופית שפגעה בפיליפינים ובווייטנאם בחודש נובמבר 2013.

הסופה פגעה בפיליפינים ב-7 בנובמבר 2013. היא התפתחה במהירות לטייפון בקטגוריה 5, עם רוחות בעוצמה חריגה של יותר מ-315 קילומטר לשעה ומשבי רוח זמניים של 380 קילומטר לשעה שתועדו מעל האוקיינוס השקט. סופה זו נחשבת לאחת הסופות הטרופיות החזקות ביותר מאז שהחלו המדידות בתקופה המודרנית. היא גרמה למותם של למעלה מ-6,340 בני אדם, לפי המניין הרשמי, ועוד כ-1,061 נעדרים. ב-10 בנובמבר 2013 נחלשה הסופה בדרכה לווייטנאם, שם פונו 500,000 בני אדם מבתיהם.

רקע
טייפון (או ציקלון) הוא סופה טרופית עצומת ממדים שקוטרה מגיע עד 500 קילומטר. הסופה נוצרת בעקבות הפרשי לחץ שיוצרים רוחות עזות. הסופה ניזונה על ידי שחרור חום כמוס מהתעבות מים בשכבות הגבוהות של האטמוספירה. אזורים כאלה דורשים מקור מים גדול וחם ולכן סופות אלה נוצרות באוקיינוסים באזור קו המשווה.

חלקו המערבי של האוקיינוס השקט מתאפיין בעונות טייפונים שמגיעים בדרך כלל בין מאי לאוקטובר. 

שתי סוכנויות אקלים מנטרות את האזור: הסוכנות המטאורולוגית היפנית והמנהלת האטמוספירית, גאופיזית ואסטרונומית של הפיליפינים. הסופות אינן חדשות לאזור זה והרשויות ערוכות לטפל בתוצאותיהן. יחד עם זאת, אירועים אקלימיים קיצוניים מציבים אתגר גדול מאוד לרשויות, ובמיוחד לרשויות עניות שאין ביכולתן לממן מתקנים יקרי ערך.

היערכות לסופה
בעשרת החודשים הראשונים של 2013 אירעו בפיליפינים 22 סופות טייפון. בתחילת נובמבר התקבלו התרעות ממרכזי החיזוי על סופה עזה מהרגיל שעתידה לפגוע תוך ימים בפיליפינים. נשיא הפיליפינים, בנינו אקינו (השלישי), הפציר באזרחי המדינה לעזוב את האזורים המועדים לפורענות. אלפי אנשים המתגוררים באזורים הפגיעים של הפיליפינים עזבו את בתיהם, בתי ספר ומשרדים נסגרו לקראת הסופה. חבילות מזון וסחורות הועברו לקהילות מרוחקות, ומסוקים הועמדו בכוננות. פעולות המעבורות הושעו וסירות דיג נדרשו לחזור לנמל. חרף ההתרעות, תושבים רבים בחרו לאגור מזון להישאר בבתיהם.

נזקי הסופה

סופת הטייפון הביאה למותם של למעלה מ-6,340 בני אדם ועוד 1,061 נעדרים כאשר בתחילה דווח על  כ-22,000 נעדרים., ולפינוי מבתיהם של למעלה ממיליון איש. סופה זו נחשבת כאחת הסופות הטרופיות החזקות ביותר מאז שהחלו המדידות בתקופה המודרנית.

באזורים שנפגעו מהסופה רשת החשמל ורשתות התקשורת קרסו, מערכת המים נפגעה קשות. נוצר קושי רב לתקשר עם האנשים שנפגעו ולהגיע אליהם. מרבית מקרי המוות נובעים כתוצאה מטביעה עקב השיטפונות או מקריסת בניינים.

טקלובן היא אחת הערים שספגו את המכה הקשה ביותר. ברחובותיה היו מוטלות גופות רבות. הגשמים הכבדים שהביאה עימה הסופה גרמו להרס רב. מרבית הבתים בעיר נהרסו. ניצולים רבים נותרו בחוסר כל, ונאלצו לחפש שאריות אוכל ברחובות המוצפים, חלקם עסקו בביזה. גם שלושה חודשים אחרי הסופה העיר אינה מצליחה להשתקם ותושבים רבים נוטשים אותה.

מאמצי ההצלה
מאמצי ההצלה נתקלו בקשיים רבים, משום שהדרכים ושדות התעופה נפגעו בסופה, וגם לא ניתן היה ליצור קשר עם הנפגעים. צוותי החילוץ וההצלה הראשונים שהגיעו לאזורים מוכי האסון הביאו ארוחות מוכנות, בגדים, שמיכות, תרופות ומים, וסייעו בפינוי הגופות שהיו מוטלות ברחובות.
ארצות הברית שלחה לפיליפינים חיילי מארינס כדי לסייע בחיפוש אחר ניצולים. 

גם מדינת ישראל שלחה לפיליפינים כוח חילוץ, המורכב מכוח חלוץ של צה"ל וצוות של יחידות החילוץ המתנדבות של משטרת ישראל. הכוח ובו 148 איש ועמם 90 טון ציוד הגיע לאי סבו והקים שם בית חולים שדה. אנשי המשלחת טיפלו ב-2,686 אנשים ובהם 848 ילדים, ביצעו כ-60 ניתוחים, והעניקו גם סיוע אזרחי ובו שוקמו 4 בתי ספר, וכששבו לישראל ב-27 בנובמבר 2013 התקבלו בטקס חגיגי.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

האיאן
הפיליפינים: היסטוריה
וייטנאם: היסטוריה
אסיה: אסונות טבע
אסונות טבע ב-2013
יחסי הפיליפינים–ישראל