מסדר דה מולה

דֶה-מוֹלֶה הבינלאומי (באנגלית: DeMolay International) הידוע גם כמסדר דה-מוֹלה (באנגלית: Order of DeMolay) הוא מסדר אחווה בינלאומי לנערים בגילאים 12 עד 21, שנוסד בקנזס סיטי בשנת 1919 ומסונף לבונים החופשיים.

המסדר נקרא על שם ז'אק דה מולה, המַסְטֶר הגדול האחרון של האבירים הטמפלרים. בשנות ה-90 הוכר המסדר על ידי רשות המס האמריקנית כמלכ"ר, היינו כחברה הפועלת לטובת הציבור. משום כך הכנסותיו, התרומות לקיומו, פטורות ממס.

סקירה כללית

תפוצה 
מסדר דה-מולה נועד לנערים בגיל  12- 21 שיש להם מוניטין טוב ושמכירים בקיומו של כוח עליון. בארצות הברית ובקנדה חברים בארגון כ-15 אלף חברים פעילים, ויש לו סניפים נוספים באיטליה, רומניה, פרו, הפיליפינים, אוסטרליה, ארובה, בוליביה, סרביה, יפן וברזיל. מספר החברים הפעילים בברזיל גבוה מאשר בארצות הברית, ולפיכך השפה הפורטוגזית היא הנפוצה בסניפי המסדר בעולם.

ארגון 
מודל הארגון מורכב ממנחים (מנטורים) נשים וגברים הנקראים "יועצים", בדרך כלל הם בוגרי המסדר. בז'רגון המסדר מנחה נקרא  "אבא סמית" במקום "מר סמית". אחרי התלבטות הוחלט שהדרך הנכונה בה חברי המסדר יפנו ליועציהם היא בכינוי   "אבא", בכדי לבטא רגשות כבוד וחברוּת. תחומי הייעוץ של אבות המסדר לפונים אליהם הם חיזוק של מחויבות אזרחית, של כישורי מנהיגות, של יושרה ושל אחריות אישית.

מייסד המסדר, פרנק ס. לנד (Frank S. Land), הקים את מסדר דה מולה לפי התבנית של ארגון הבונים החופשיים ומתוך מטרה לתת חסות לנערות ולנערים. סניף דה-מולה נהג להתכנס בלשכת בונים חופשיים או באחד מהחדרים במבנה. סניפי ארגון דה מולה אינם נחשבים כשייכים לארגון של הבונים החופשיים אבל נתפסים כחלק מהמשפחה הכוללת של גופים משניים לבונים החופשיים, בדומה לארגוני נוער כמו "בנות איוב הבינלאומי" ו-"המסדר הבינלאומי של בנות הקשת". דרישות הכניסה למסדר אינן מחייבות שלמצטרפים חדשים יהיו קשרי משפחה לבונים חופשיים ותיקים.

ערכי המסדר 
שבע הסגולות הראשיות של המסדר הן עקרונות היסוד שלו ומצווה על כל נער ונערה לחיות לפיהן בכדי להיות אנשים טובים. 
אהבה הורית (אהבה בין הורה לבנו);
כבוד לדברים קדושים;
אדיבות;
רעוּת;
נאמנות;
ניקיון כפיים ומחשבה;
פטריוטיות.

מייסד המסדר

קורות חיים 
מייסד המסדר פרנק ס. לנד, נולד בעיר קנזס שבמיזורי. כבר בגיל 28 הייתה מאחוריו קריירה מפוארת של מסעדן. בעקבות הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, גברים ומשאבים רבים גויסו למלחמה, והדבר יצר קשיים עבור מי שנותר בעורף. באותה תקופה התמנה לנד כמנהל קרן צדקה ולשכת אבטלה, מיסודם של מסדר הנוסח הסקוטי המסונף לבונים החופשיים, קרן שסייעה למאות משפחות.

עם תום המלחמה נותרו נערים שאיבדו את אבותיהם במלחמה ולא הייתה להם יד מכוונת או דמות אב. בעיה זאת הטרידה את לנד וגרמה לו ליצור מקום מפגש בו הנערים יוכלו להיפגש עם נערים אחרים במצבם. מקום שיאפשר להם לעסוק בתחומי עניין, ללמוד לקבל אחריות וכישורים אחרים, אשר יועילו להם במהלך חייהם. הוא הגה את המודל האידיאלי שיהיו בו אנשי מקצוע, אנשי עסקים, בונים חופשיים, אשר יתעניינו בחיי הנערים האלה, יהיו להם כחברים, ייעצו להם, יפתחו בפניהם הזדמנויות תעסוקה וישפרו את עתידם.

בשנת 1919 קיבל פרנק ס. לנד שיחת טלפון מהמפקח הראשון החדש של לשכת הבונים החופשיים, "אייבנהו", שביקש ממנו להעסיק את בנו של אחד מחברי הלשכה שנפטר.

במרץ 1919 נפגש לנד עם לואי לואר בן ה-16 שאיבד את אביו ונותר בלי דמות אב. לנד הקשיב ללואי, התוודע לחלומותיו וסייע בידו. הוא הבין כי חוץ מלואי ישנם רבים אחרים שמבקשים ערכים כמו רעוּת, הנהגה, השראה ותחרותיות. הוא ביקש מלואי להזמין את חבריו למפגש. הקבוצה הראשונה מנתה תשעה חברים, וכבר בפגישה השנייה נכחו 31 נערים.

הקבוצה חיפשה דרך לייחד את עצמה. הוחלט שהיא תיקרא על שם המאסטר של מסדר הטמפלרים ז'אק דה-מולה המקושר לבונים החופשיים.

הגרעין הראשוני של הלשכה היה תלמידים בתיכון המקומי, והפגישות החלו להתנהל כסדרן לפי  הנוסח הסקוטי (של הבנייה החופשית) שלנד חונך לאורו. לנד נכח בפגישות, וגם עודד את הקבוצה להתנהל עצמאית והמשיך לשמש כיועץ.

"אבא" לנד, כפי שכונה, גיבש את התאוריה ואת הערכים, וההתעניינות בקבוצה גדלה. התקבלו בקשות לפתוח סניפים דומים ולקיים בעוד מקומות רבים טקסי חניכה. עד 1920 פיתחה הקבוצה הראשונה את הפעילות לחברים בקבוצה למשל הוקמו קבוצת בייסבול שאף הייתה למצטיינת ותזמורת תהלוכות עם 100 כלי נגינה.

בשלהי 1921 לנד לקח על עצמו להקדיש את מלוא זמנו, במשרה מלאה לארגון החדש. ככל שרבו הסניפים כך רבתה יוקרתו של המסדר, ולצד זה גם ההתעניינות בארגון מצד מסדר הבונים החופשיים. לשכות בונים חופשיים בארצות נוספות הסכימו להקים קבוצות דה-מולה בארצם.

ארגונים נכבדים רבים נתנו חסות לדה-מולה לרבות מסדר הקשת המלכותית של שלמה (היכל ארון הברית כפי שנקרא בישראל), לשכות גדולות של מסדר הבונים החופשיים, האבירים הטמפלרים ואחרים.

כתומך נלהב של הבנייה החופשית ותורתה הפך לנד לדמות ידועה בבניה החופשית הבינלאומית וזכה בתואר "שליט" - "אימפרטור" של מסדר השריינרס הצפון אמריקני (מסדר אמריקני המסונף לארגון הבונים החופשיים המתמקד בצדקה ובתמיכה בבתי חולים). על חבריו של לנד נמנו חברי קונגרס אמריקנים, מושלי מדינות, כוכבי רדיו וקולנוע, מפקדים צבאיים, תעשיינים מובילים, נשיאים אמריקנים לעתיד ורבבות צעירים בשנות העשרה לחייהם.

לנד עבד ללא ליאות למען המסדר עד למותו ב-8 בנובמבר 1959. מאות עובדים מסורים בהנהגתו הכריזמטית עזרו ביצירה של המסדר ובהרחבתו.

מבנה ארגוני

מונחים של נושאי תפקידים במסדר 
המונחים העבריים נאמנים לכינויים המקובלים בלשכות בונים חופשיים בישראל.

 סניף מקומי (chapter); 
 ראש המועצה (Master Councilor). המונח באנגלית שואב מ-master mason תפקיד בדומה לחבר מועצה עירונית ולחבר בארגון הבנייה החופשית. 
 נשיא מועצה.  נבחר על ידי חבריו לסניף והוא אחד הבוגרים בו;  
 חבר מועצה בכיר (senior Councilor) מסייע לנשיא המועצה בתפקידיו;  
 חבר מועצה זוטר (Junior Councilor); 
 המפקחים, לפי היררכייה, נחשבים ליורשים עתידיים של נשיא המועצה ויכולים בבוא העת להתמודד על התפקיד.מונחים אלו. התמונח שואב מתוך תפקידי המפקח הראשון והשני בלשכות בונים חופשיים; 
 נושאי משרה מטעם נשיא המועצה שאינם נבחרים;
 רשם (scribe), המזכיר המתמנה על ידי המועצה המייעצת של הסניף;
 אבא (dad) בוגרי דה-מולה (חברים לשעבר מעל גיל 21 ), בונים חופשיים, ומנטורים מפקחים על הסניף,  מונח שמאזכר את מייסד המסדר;
 אמא בשנים האחרונות גם נשים מכהנות כמייעצות;

מעל לרמת הסניף הבודד ישנם בארגון נושאי משרה ברמה הארצית. 

 נשיא מועצה ארצי או נשיא מועצה מחוזי הוא ראש הארגון הארצי. במדינות שמחוץ לארצות הברית ייתכן ויהיה גם דרג לאומי שבראשו נשיא מועצה לאומי. ההיררכיה הארצית-לאומית בנויה לפי אותו מדרג של נושאי המשרות בסניף הבודד אם כי ייתכנו שינויים בין רשות לרשות; 
 יועץ ראשי בארגון נקרא גם מפקח כללי. יועץ ראשי תמיד יהיה בונה חופשי, חבר המועצה העליונה בנוסח הסקוטי בבניה החופשית; 
 יועץ מומחה בינלאומי ומזכיר הקונגרס הבינלאומי הם נושאי משרה הפעילים בארגון בדרג הבינלאומי.  הם מכהנים כראשי וראשות הקונגרס הגדול הבינלאומי ובוועד המנהל. נושאי משרה אלו הם יועצים מומחים ארציים לשעבר;
 נשיא גדול (Grand Master): יש ארצות מחוץ לארצות הברית (אוסטרליה, ברזיל והפיליפינים), ובהן המועצה הלאומית של דה-מולה ויתרה על השליטה לטובת מועצה בלתי תלויה שנוצרה למטרת ניהול הארגון. למועצה מעיין זו יש נשיא גדול משלה.

השגחת מבוגרים 

 מועצה מייעצת - כל סניף חייב לקבל חסות של גוף מסוני מקומי של בונים חופשיים שתפקידו לאייש בסניף יועצים בוגרים ולדאוג למקום כינוס. חברי הגוף נותן החסות מאיישים גם את המועצה המייעצת לסניף; 
 יושב ראש נבחר רשמית על ידי המועצה הוא החוליה המקשרת בין הגוף נותן החסות (מסדר הבונים החופשיים) לסניף; 
 יועץ הסניף נבחר מהמועצה המייעצת ומקשר בין הסניף למועצה המייעצת.

תיאור תפקידיהם של נושאי המשרה 

פעילות הסניף מתבצעת על ידי נושאי משרה חלקם נבחרים וחלקם ממונים:

הערה: ההיררכיה של נושאי משרות בסניף דומים לאלה שיש בלשכת בונים חופשיים.

נושאי משרה ברמה הארצית או ברשות המנהלתית 

ההיררכיה של נושאי המשרה ברמה הארצית או המנהלתית (מחוז וכדומה) זהים לאלו שברמת הסניף. הבחירות זמינות לכל חברי הרשות. בחלק מהרשויות ייבחרו גם סגנים למשרות החשובות או לחלקן. אופן איוש המשרות הממונות ברמה הארצית יכול להשתנות. כך למשל בחירת המשרות הממונות על ידי חברי המועצה הנבחרים ולא על ידי נשיא המועצה.

יקירת הסניף 

בחלק מסניפי דה-מולה בוחרים את "יקירת הסניף" (Chapter Sweetheart) בתור נציגה, אף על פי שאין היא נחשבת נושאת משרה בסניף; היא חייבת להיות נוכחות בכל הפגישות כי היא משמשת שגרירת דה-מולה. בחלק מהרשויות ישנה מגבלת גיל לתפקיד מ-14 עד 21. לעתים היקירה תהא חברה בסניף הקרוב של ארגוני נערות כ"בנות איוב" או הקשת וכדומה.

קונגרסים לאומיים ובינלאומיים 

בכל מדינה או רשות (מחוז) מתקיימת ועידה אחת לשנה. רוב הוועידות מכונות קוֹנְקְלָוָה (Conclave), ובמהלכה בוחרים חברי הרשות או המדינה את ראש המועצה של אותו המחוז או הרשות ואת חברי המועצה.

החברים מצביעים על הפעילות שתתבצע על ידי הארגון במהלך השנה. חלק נכבד מהפעילות במסדר מתרכז בפן המנהיגותי של המסדר. היא מאפשרת לנערים הזדמנות לצמוח ולהתפתח בסביבה בוגרת ולפתח מנהיגות ואחריות חברתית.

במהלך כנס בינלאומי ייפגשו שני נציגים מכל רשות מחוזית עם חברי המועצה הארצית העליונה ויבחרו את ראש הקונגרס הבינלאומי והמזכיר. כמו כן, נידונים עניינים חוקתיים המחייבים עדכון ושינוי.
בארצות הברית מתקיים הקונגרס הבינלאומי של דה-מולה והבחירות לחברים בו מתנהלות לפי שיטה אזורית כדי לעזור לנושאי המשרה הארציים במילוי תפקידם.

פעילויות 

חברי דה-מולה משתתפים במגוון פעילויות: מחנאות וטיולים, ערבי ריקודים עם ארגוני הנערות שהוזכרו לעיל, משחקי כדורסל, כדורגל, בייסבול, פוטבול, טניס, פיינטבול, ביליארד.
חברי המסדר, הן כיחידים והן כקבוצות, מתחרים ביניהם על איכות ביצוע הטקסים. המנצחים ברמות המקומיים מתחרים ביניהם ברמות הארציות. חברי הסניף יחליטו במשותף מה הפעילויות הרצויות להם, יתכננו את ביצוען ואף יערכו אירועי התרמה כדי לממנן.

ימי חובה 

חברי המסדר נדרשים להשתתף ב"ימי חובה". בימים אלו עורך הסניף מעיין טקסי זיכרון ימים כדלקמן:

יום הפטריוטים 

יום בו חברי הסניף מוקירים את האבות המייסדים של המדינה ואנשי צבא שפרשו מהשירות כמחווה לפטריוטיות שהיא מסגולות המסדר. בתוכנית יושר "הדגל זרוע הכוכבים", יבוצע טקס קיפול הדגל, יתקיימו ביקורים באתרי מורשת, יאורגנו טקסים לכיבוד אנשי צבא לשעבר ומישהו יישא נאום פטריוטי. בדרך כלל האירוע מתקיים בחודש פברואר.

יום האמונה 

יום המוקיר את המקום החשוב שתופס האל בחיים של הנערים והנערות, תוך שמירה על ניטראליות דתית (ארגון דה מולה אינו דוגל בדת מסוימת). הוא מעודד את החברים לבקר תכופות במקומות שבהן מתקיימות תפילות. חברי הסניף יכולים לבקר בתור קבוצה בכנסיות, בבתי כנסת וכדומה, ולהשתתף במפגשים של לימוד תנ"ך או לכבוד איש דת מסוים מתוך כבוד לסגולה השנייה של עקרונות המסדר, כיבוד דברים מקודשים בה לומד החבר סובלנות לאמונות אחרות ולדברים שהם מקודשים להן תוך הכרה בחשיבות אמונתו הדתית שלו. אירוע זה מתקיים בסביבות 18 במרץ.

יום ההורים 

יום המוקיר את ההורים ואת הנתינה היומיומית שלהם לרווחת ילדיהם. לכבוד האירוע מתקיית ארוחה חגיגית שחברי המסדר מכינים, טקס "הפרחים המדברים", טקס רגשני המתאר חשיבות תפקידה של האם. האירוע מתקיים בין 1 במאי ל-21 ביוני בסביבות יום האם או יום האב.

יום הממשל שלי

יום המוקדש להסברת הממשל של המדינה או הרשות שבה פועל המסדר. מוזמנים לנאום ביום כזה חברי ממשל וקונגרס. פעילויות נוספות הן השתתפות בטקסי יום העצמאות, קיום מפגשים עם ראשי ערים ומושלים, עריכה של ביקורים בבנייני ממשל שונים. בטקסס, למשל, מתאספים חברי דה-מולה בבניין הקפיטול שבאוסטין ומקיימים באולמות הסנאט סימולציה של תהליך חקיקה.

יום החינוך

יום שמוקיר את מערכת החינוך ובו מקריאים חברי המסדר סיפור לילדים בחינוך היסודי, אוספים ספרים בשביל הספריה מקומית, בוחרים מורה ומארחים אותו כדי שינאם בטקס בהפסקה במפגש הסניף. יום זה יכול להיערך בכל אחד מימות השנה.

יום הזיכרון לפרנק לנד 

יום זיכרון והוקרה לפרנק לנד ופועלו בהקמה של המסדר. ביום זה מעודדים את הסניפים לתרום לקרנות הצדקה של המסדר, עולים לקברו של לנד, מקדישים הספר "שלום אבא" לחברים ראויים, ומקריאים את נאומו של לנד בפני המשתתפים בסניף. האירוע יתקיים בסמוך ל -8 בנובמבר יום פטירתו של לנד.

יום הסעד

יום שכל חברי דה-מולה מבקרים בו חולים ומעודדים אותם. מי שאחראי אל הרווחה בסניף מארגן את היום הזה. ובדרך כלל אוספים בו תרומות ומזון לצדקה, מבקרים בו כאמור בבתי חולים ובמוסדות טיפוליים. ביום כזה חברי המסדר מכינים ארוחות לקשישים ולניזקקים. היום מתקיים בין חג ההודיה לחג המולד.

אותות זיכרון וכיבודים

דרגת האציל

דרגת האציל או האביר Chevalier' מהווה אות הכבוד הרם ביותר שחבר המסדר יכול לקבל. ניתן להעניק אותו גם לבוגר המסדר. הדרגה מוענקת על שירות יוצא דופן. כדי לזכות באות זה על החבר להיות לפחות בן 17, ב-15 בינואר של השנה בה ניתן האות וחבר מעל שנתיים במסדר. עליו להיות מוצע על ידי חברי הוועדה המייעצת של הסניף שלו ונושאי המשרה ברשות ובוועדה המייעצת הראשית.

לגיון הכבוד
לגיון הכבוד הוא האות המכובד ביותר המוענק על ידי המועצה המייעצת של המסדר. האות אושר ב-1925 והראשון שהוענק לו היה לואי לואר (Louis Lower) . לאחר שינוי חוקתי ב-1985 הופחת גיל המינימום לקבלת האות מ-30 ל-25. המועצה מעניקה את האות לבוגר דה-מולה על מנהיגותם המצטיינת שנתפסת כשירות לאנושות, כאות הוקרה לניהול של אורח חיים אחוותי ושל שירות של בוגרים במסדר. ניתן להעניקו גם לבונה חופשי שלא היה חבר המסדר אך נתן לו שירות בעל חשיבות.

פרס נציג דה-מולה
זהו הפרס הגבוה ביותר על הישג אישי אותו יכול חבר מסדר לקבל, תוכנית העצמה אישית המקדמת את החבר למטרה שהציב לעצמו. החבר משלים שאלון מקיף על תחומי עניין הישגיים, ידע כללי, נוהגים והרגלים. היה זה חלומו של לנד שכל חבר יהיה נציג של דה-מולה. תוכנית זו הוצגה לראשונה ב-1924 ובמשך הרבה שנים הדגישה את התחרות לבחירה של חברים מצטיינים. ב-1935 שונתה התוכנית כדי לשמש כלי להערכת עמית לכל חבר במסדר.

מסדר האבירות

מסדר האבירות הוא ארגון נסמך לארגון דה-מולה. התוכנית מיועדת לבני 17 עד 21. לחברי הארגון יש טקסים, משרות, ויחידות ארגוניות שונות מאלה שמתקיימות בארגון דה-מולה. אין זה אות כבוד.

היכל התהילה 
במשך שנים רבים מבוגרי המסדר הגיעו להישגים וזכו להכרה מחוץ לפעולות המסדר. אחדים מהם נבחרו כחברים בהיכל לאות כבוד.

קישורים חיצוניים

ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
הבונים החופשיים