ישכר בער לייפר (נדבורנה)

רבי ישכר בער לייפר (ה'תק"נ – ג' באלול ה'תר"ח, 1789-1848) היה האדמו"ר הראשון בשושלת נדבורנה.

ביוגרפיה
נולד לרבי יצחק מקאליש, בן רבי ארון לייב מפרמישלאן, בנו של רבי מאיר 'הגדול' מפרמישלאן. גדל אצל סבו רבי אהרן לייב שהתבטא עליו שהוא "בוער ככבשן לעבודת ה'".

נשא בזווג ראשון את בת רבי אהרן מברוצ'וב, ובזווג שני נישא לרחל בתו של רבי אברהם לייב בלוך מנדבורנה.

הוא הראשון במשפחת אדמו"רי פרמישלאן ששם משפחתו היה "לייפר", וממנו ואילך נקראו כך כל צאצאיו, למעט צאצאי רבי מאיר מקרעטשניף. על פי המסורת החסידית הוא כונה לייפר על שם שנהג לרוץ ולמהר לעבודת ה' (לייפר-רץ ביידיש).

רבותיו
את רוב חכמתו בתורה ובתורת הנסתר למד מרבי יצחק מראדוויל. כמו כן נסע לרבי אורי מסטרליסק.

עם זאת ברח מן השררה, והיה עוזר למלמד דרדקי, עד שהכריחו דודו רבי מאיר מפרמישלאן, להתחיל בהנהגה, ורבים נהרו לחצרו.

תפילתו הייתה מלווה בשאגות אדירות, ובקולות עזים שנשמעו למרחוק, עד מחוץ לעיר, כדרכו של רבו מסטרליסק. מדי יום ביומו, כשהיה מגיע לקריאת שמע היה נופל ומתעלף מרוב דבקות, וכך שוכב היה על הארץ אין-אונים זמן רב, ומששבה אליו רוחו שב היה וממשיך.

פטירתו
בשנת תר"ח (1848) פרצה בסביבות נדבורנה מגפת חולירה, והוא נדבק במחלה ונפטר. על פי המסורת בחסידות, במותו כיפר על בני העיר והמגפה נעצרה.

בספר "מאמר מרדכי" של בנו רבי מרדכי, מודפסים דברי תורתו של רבי ישכר בער בחלק בשם "סתרי תורה".

צאצאיו
 ישראל, נפטר בצעירותו.
 רבי אהרן אריה לייב כיהן במקומו בנדבורנה.
 רבי מרדכי, כיהן בהתחלה בנדבורנה ובהמשך בקיווישאד, חוסט ובושטינה.
 רבי יוסף מבורשה, סירב לכהן כאדמו"ר, ומצאצאיו יצאה שושלת טמשוואר-אראד.

הערות שוליים

רבנים גליציאנים
ישכר
ישכר