יורם מטמור

יורם מטמור (Yoram Matmor; 3 ביוני 1925 – 1 ביוני 1975) היה מחזאי וסופר ישראלי.

ביוגרפיה
מטמור נולד ברומניה בשם הנס שטרנהיים ועלה לארץ בגיל 14.
במלחמת העולם השנייה התנדב לצי הבריטי, ולאחר מכן שירת ב"הגנה". למד באוניברסיטה העברית.
לאחר מלחמת העצמאות החל בכתיבת מערכונים ללהקות הצבאיות (להקת הנח"ל, להקת פיקוד המרכז). ב-1953 הופיע לראשונה בתפקיד קטן במחזה "הדגן הוא ירוק" בתיאטרון האהל.
בהמשך כתב מחזות עבור הפקותיהן של להקת פיטר פריי, התיאטרון הקאמרי, החמאם, תיאטרון סמבטיון, תיאטרון גיורא גודיק, ואף כתב לשחקן היחיד שמעון ישראלי.
בנוסף לכתיבת מחזות כתב מספר ספרים, בהם "המלחמה הערבית-ישראלית" (1948).

נישא בשנת 1958 לקטי לבית רודר דוגמנית ונערת זוהר בת 19, ילידת טרנסילבניה. קטי יצאה לפריז בגיל 17 ועברה שם הכשרה מקצועית בבית האופנה "דיור". אמה החזיקה בתל אביב את בוטיק האופנה "גבי".
לבני הזוג נולדו שני בנים. לאחר הנישואים פתחה רעייתו בוטיק בתל אביב, שעם הזמן צבר חובות. רעייתו עזבה את הארץ ביוני 1963 לארצות הברית, בהריון עם בנה השני, שם הצטרפה לאמה. מאוחר יותר עברה ללונדון ובני הזוג התגרשו. שם נישאה מחדש ליצרן טקסטיל יהודי-בריטי. מטמור נותר בישראל והצליח לכסות את מרבית חובותיה של רעייתו.

בשנים 1967–1971 חי בלונדון, שם כתב ופרסם את הרומן "המכשיר" באנגלית (בארצות הברית הופיע בשם "מי? אני??").
המחזמר שכתב לחיי הסוסים שיוציאו את עם ישראל מהבוץ, על פי סיפור מימי ההעפלה מאת אהרן חטר-ישי הועלה בתיאטרון גיורא גודיק ב-1970.
מטמור יצא לגרמניה ב-1975, לרגל פרסום תרגום ספרו שם והמשיך ללונדון לפגוש את ילדיו. משם יצא לבקתת דייגים בפורטוגל, שהייתה שייכת לרעייתו לשעבר. גופתו נמצאה ליד האמבטיה, כשלושה ימים לאחר מותו. קרוב לוודאי שנפטר מהתקף לב. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בליסבון, כיוון שלא ניתן היה להעביר את גופתו לישראל.

כתביו
מחזות:
 מחזה רגיל – הועלה בתיאטרון הקאמרי, 1956. (הגרסה הראשונה של המחזה הייתה המערכון "דני קרש", שהוצג על ידי "להקת הכרמל" ב-1949)
נדפס בתוך: "אמנות הבמה", חוברת 4 (אוקטובר 1956), עמ׳ 58-34.
 דגניה: מחזה נסיוני, 'הספרייה הקטנה של חבר הקבוצות', 2 (תל אביב: דפוס ספר), תשי"א.
 תצפית מעל גבעה: מסכת ליום העצמאות העשירי (מיועדת לחגיגה אזורית), ירושלים: מינהל ההסברה, תשי"ח 1958.
 דור בא – הועלה בתיאטרון "זוטא", 1959.
 שורש כל רע, עם דן בן אמוץ וחיים חפר, לפי "לה מנדראגולה" למקיאוולי – הועלה במועדון החמאם, 1962.
 הפשע לא משתלם? – הועלה ב"בימת השניים", 1964.
 ככה זה לא יכול להימשך – בית הספר לאמנות הבמה של סמינר הקיבוצים תל אביב, 1970.
 לחיי הסוסים שיוציאו את עם ישראל מהבוץ, מחזמר, 1970.
 מי שנכנס לים יוצא רטוב – הועלה ב"התיאטרון הצעיר", 1971.
 שמח בנמל: מחזמר, עם שמעון ישראלי הועלה ב"אלהמברה", 1971.

מערכונים:
 "שייע גלזר עייף" (לתיאטרון סמבטיון)
 "משה רבנו" (לתיאטרון סמבטיון)
 "ד"ר דובדבני"
 "הספורט" (ללהקת הנח"ל)
 "האשמים", על פי סיפור של אהרן חוטר-ישי בספרו "רק אתמול" – הועלה על ידי להקת פיטר פריי ב-1960.
 "שלושה גיבורים" (תוכנית שנייה של להקת פיקוד המרכז)
 "בומבה של שחקן" (בתוכנית היחיד של שמעון ישראלי "סתם יום של חול")

רומן:
 The Instrument, London: Weidenfeld & Nicolson, 1969. (רומן; במהדורה האמריקאית נקרא: "Who? Me??", New York: Simon and Schuster, 1969 German translation: "Wer spielt denn schon Klavier am Strand?", Stuttgart: Stahlberg, 1969; French translation: Un piano sur une plage, Paris: Stock, 1969)

תרגום:
 אנטול פראנס, מעשה באדם שנשא אִלמת: מחתלה בשתי תמונות, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל – הוועד הפועל – מרכז לתרבות ולחינוך – אִגוד בימות החובבים, [תשי"-]. (מערכון) (La Comédie de celui qui épousa une femme muette)
 אישטוון אֶרקֶן , משפחת טוֹט, 1974. (Tóték)

קישורים חיצוניים 

 
 כתביו של יורם מטמור באתר WorldCat Identities
 תיק "מחזה רגיל" בגנזך ארכיון המדינה, המועצה לביקורת סרטים ומחזות
 
  (שיחה עם מטמור)

הערות שוליים

מחזאים ישראלים
סופרים ישראלים
ישראלים ילידי רומניה
עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
עולות לאחר מלחמת העולם השנייה
בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
ישראלים שנולדו ב-1925
ישראלים שנפטרו ב-1975