דוד מוכתר-סמוראי

דוד מוכתר-סמוראי (בלועזית: David Mouchtar-Samorai; נולד ב-1942) הוא במאי ושחקן תיאטרון ואופרה ישראלי-גרמני.

ביוגרפיה
דוד מוכתר-סמוראי נולד בבגדאד, שבעיראק. עלה לישראל ב-1951. למד בחוג הבימה לנוער, בו הורו צבי פרידלנד ושלמה ברטונוב. למד משחק ב"אקטור סטודיו", בתיאטרון רויאל קורט, לונדון. בשנות השישים שיחק בתיאטרון הבימה בהצגות "ילדי הצל" מאת בן-ציון תומר, "כל אדם והאמת שלו" מאת לואיג'י פיראנדלו, "המלך נוטה למות" מאת אז'ן יונסקו, "מסע לנינוה" מאת יהודה עמיחי, "בלוז למיסטר צ'ארלי" מאת ג'יימס בולדווין ו"השקיעה" מאת איסאק באבל. ב-1967 שיחק בהצגה "עצור ! עד כאן !" בבימויו של יוסף כרמון, שהציגה בצוותא.

ב-1969 שיחק בהצגה "תיאטרון האכזריות" מאת אנטונן ארטו, בבימויו של מיכאל אלמז בתיאטרון המרתף, ביחד עם שפרה מילשטיין. מוכתר גילם את דמותו של אנטונן ארטו, אבי "תיאטרון האכזריות".

ב-1969 שיחק בהצגה "הזקן" בבימויו של מיכאל אלמז בתיאטרון המרתף, ביחד עם מירי פביאן. הצגה קומית-מינית מאת המשורר הביטניקי מייכל מאקליור. ההצגה מספרת על בילי הנער וג'ין הארלו. הציגה בתל אביב, לונדון וארצות הברית, בה נאסרה בתחילה בידי הצנזורה.

בראשית שנות השבעים של המאה העשרים, שב לאנגליה ולמד בימוי במשך שנתיים בתיאטרון סיטיזן, גלאזגו. ב-1972 שיחק בהצגת היחיד "דרייפוס על אי השדים" המבוססת על חייו של אלפרד דרייפוס. אלמז כתב את ההצגה על פי חומרים תיעודיים וגם ביים אותה. המחזה מתאר את דרייפוס היושב באי השדים, מנותק מהעולם ומשחזר את פרשת דרייפוס, בלי שהוא יודע על ההד שהפרשה חוללה בצרפת. העיתון "סקוטסמן" זיכהו בפרס על ההצגה, שהציגה בפסטיבל אדינבורו. ההצגה הציגה בישראל והייתה בסיבוב הופעות באירופה ובאמריקה.
הוא השתתף בתסכיתי רדיו.

החל לביים בראשית שנות השבעים. הצגותיו הראשונות הוצגו בתיאטרון סיטיזן, בתיאטרון טרוורס, אדינבורו ובאוניברסיטת תל אביב, בה ביים את ההצגה "צ'ה גווארה". באנגליה ביים שני מחזות מאת מיכאל אלמז, אחד מהם "האנרכיסט", קומדיה פוליטית שהועלתה בפסטיבל אדינבורו ועוסקת במיכאיל באקונין.
ביים בתיאטראות יאנג ויק ובוש בלונדון. בד בבד לעבודתו באנגליה ביים בתיאטרון הקאמרי ב-1976 את "מושל יריחו" מאת יוסף מונדי, "דון קרלוס" מאת פרידריך שילר ו"הפותחן" מאת המחזאי הצרפתי ויקטור לנו. באותה שנה ביים גם את המחזה "תוכנית כבקשתך" פרי עטו של המחזאי הגרמני בן המאה ה-20 פרנץ קסאוור קרץ. זוהי הצגת יחיד ללא מילים בכיכובה של נאוה שאן בתיאטרון באר שבע. המחזה עוסק בערב אחד בחייה של גברת ראש, אישה ערירית, כשהיא ספונה בביתה.

ביים את ההצגה "שטאלרהוף", שיצאה לסיבוב הופעות באירופה. לאחר שההצגה הועלתה בגרמניה,  בסביבות 1975, הוזמן מוכתר-סמוראי לעבוד כבמאי-אורח בגרמניה. היה במאי בית בתיאטרון העירוני של היידלברג ואחר-כך במאי בית ב"שאושפילהאוס" של פרנקפורט, ב"שאושפילהאוס" של המבורג, בדיסלדורף ובבון.

החל משנות התשעים מוכתר-סמוראי עבד כבמאי עצמאי. בין המקומות בהם ביים: ה"שאושפילהאוס" של בזל, ה"שאושפילהאוס" של ציריך, תיאטרון יוזפשטאט בווינה ובתי אופרה שונים בגרמניה. תשע מההצגות שביים צולמו לטלוויזיה הגרמנית. זכה בפרס התיאטרון של בווריה עבור בימוי האופרה מקבת' מאת ג'וזפה ורדי. שהוצגה בברמן. במשאל מבקרים שערך כתב העת לאופרה "אופרה וולט", בחר ב"מקבת'" וב"בילי באד" שביים, כאופרות המעניינות ביותר לשנת 1997.

אחר-כך ביים את החטיפה מן ההרמון של מוצרט בשטאטאופרה בברלין, את "ורתר" של ז'יל מאסנה באופרה של מנהיים, את "דון קרלו" של ורדי בבון ומחזה מאת גראבה "מהתלה – סאטירה, אירוניה ומשמעות עמוקה" בבון. ביים האופרה "פיטר גריימס" מאת בנג'מין בריטן באופרה של פרנקפורט.

נשוי לשחקנית פיונה מור. לשניים שני ילדים.

בימוי בתיאטרון הישראלי

משחק בתיאטרון הישראלי

קישורים חיצוניים
 שמעון לב-ארי, דוד מוכתר-סמוראי, במדריך מאה שנה לתיאטרון העברי
 עמוד השחקן של דוד מוכתר-סמוראי, באתר תיאטרון הבימה
  (על המחזה "תוכנית כבקשתך", בבימויו של מוכתר)
  (על ההצגה "מושל יריחו", בבימויו של מוכתר)
 עדית זרטל, אחרי בכורה – קונצרט ללא-תוים, בעיתון דבר, 8 באוקטובר 1976
 
  (על ההצגה "הפותחן", בבימויו של אלמז)
  (על ההצגה "תיאטרון האכזריות", בה שיחק מוכתר)
  (על ההצגה "תיאטרון האכזריות", בה שיחק מוכתר)
  (על ההצגה "דרייפוס על אי השדים", בה שיחק מוכתר)
  (על ההצגה "דרייפוס על אי השדים", בה שיחק מוכתר)
 (על המערכון "הזקן", בו שיחק מוכתר)

במאי תיאטרון ישראלים
שחקני תיאטרון ישראלים
ישראלים שהיגרו לגרמניה
ישראלים ילידי עיראק
ישראלים שנולדו ב-1942