טענו חיטין והודה לו בשעורין

טענו חיטים והודה לו בשעורים הוא ביטוי בשפה העברית, שמשמעותו המושאלת היא "השיב תשובה לא לעניין", "ענה שלא ממין הטענה". 

מקורו של ביטוי זה הוא מדברי התלמוד במסכת שבועות בסוגיה העוסקת בדיני מודה במקצת במסגרתה נדון האם גם כאשר אדם נתבע שחייב חיטים והוא מודה שחייב שעורים, נחשב הדבר כהודאה במקצת.

רקע
המקרה של טענו חיטים והודה לו בשעורים מובא הן לגבי שאלת חיוב שבועה מדין מודה במקצת, והן לעניין חיוב ממון מדין הודאת בעל דין.

חיוב שבועה- מדין תורה, מי שנתבע על ידי חברו, על חוב ממוני, שכביכול הוא חייב לו, והנתבע כופר בכל החוב, אם אין לו לתובע כל הוכחה לקיומו של החוב, הנתבע פטור, מדין 'חזקה שאין אדם מעיז פניו, כנגד בעל חובו'. לעומת זאת, מודה במקצת, הוא אדם הנתבע על ידי חברו, בנוגע לחוב ממוני שלטענת התובע הוא חייב לו, והוא טוען שאינו חייב את מלוא סכום החוב, אך מודה שחייב חלק מן הסכום, במקרה זו חייב שבועה מהתורה שאכן אינו חייב יותר ממה שהודה.

המשנה במסכת שבועות, דנה במקרה שאדם תובע את חברו כי הוא חייב לו חפץ מסוים, וחברו מודה שאכן חייב לו, אך חפץ אחר ממה שנתבע, וכך לשון המשנה: . 

במשנה נחלקו תנאים האם מקרה זה נכנס תחת ההגדרה של 'מודה במקצת' ומתחייב שבועה או לא. לדעת חכמים, וכך נפסק להלכה, הנתבע נחשב כ'כופר הכל' פטור מן השבועה.

חיוב ממון- על אף שהודה הנתבע שחייב שעורים, והודאת בעל דין מחייבת ממון, הגמרא אומרת שהנתבע פטור מלשלם גם על השעורים. נחלקו ראשונים בטעם הדבר: לדעת רש"י הטעם הוא, שמאחר והתובע תבע רק חיטים ולא שעורים, הדבר מוכיח שהוא מחל לנתבע עליהם. כעין זה כתב ההרמב"ם, הרא"ש סבר שבכך שהתובע לא תבע 'שעורים' משמש הדבר כהודאת בעל דין נגדית, שאין הנתבע חייב לו שעורים.

טעם נוסף כתב הראב"ד שבמקרה שאדם הודה מעצמו על דבר שלא נתבע, לא נאמר הכלל 'הודאת בעל דין', ואנו מפרשים את הודאתו כאמירה שנאמרה שלא ברצינות ('משטה הייתי בך').

שימוש כביטוי
חכמי היהדות שלאחר התלמוד, השתמשו בביטוי ההלכתי "טענו בחיטין", בהשאלה, על מנת להביע פליאה, או אף לעג, על תשובה שאינה עונה לשאלה שנשאלה.

רבי יוסף קארו בספרו "מגיד מישרים", תמה על תשובת כָּלֵב למרגלים וכך הוא כותב: . כלומר: המרגלים הרי טענו בדבר גבורתם של תושבי הארץ, וקשה מדוע משיב כלב על טוּבָה של הארץ, הרי זאת תשובה שלא ממין הטענה, וכאן משתמש בהשאלה בביטוי "טענו חיטים והודה לו בשעורים".

ביידיש, מתוך הומור, הביאו את הביטוי לידי קיצוניות נוספת:  כלומר באטריות. 

פרפרזה נפוצה על ביטוי זה להמחיש את חוסר הקשר בין הנושא לנשוא, גורסת כך: .

הערות שוליים

ניבים וביטויים חז"ליים
משפט עברי: דיני טענות