בית הספר לריקודים סמי ובנו

בית הספר לריקודים סמי ובנו הוקם בישראל בשנת 1934 על ידי המורה לריקוד סמי פרי. זה היה בית הספר הפופולרי ביותר לריקודים סלוניים בישראל בין השנים 1934–1999.

היסטוריה 
בית הספר נפתח בתל אביב ברחוב החלוצים ולאחר זמן קצר עבר לאולם בקומה השנייה מעל גלידריית ויטמן ברחוב אלנבי. בשנת 1944 עבר בית הספר לרחוב שדרות קרן קיימת 26 בתל אביב (כיום שדרות בן-גוריון). כמו כן נפתח סניף בחיפה.

בשנת 1952 תרבות הריקודים פרחה בתל אביב. המוני עולים חדשים הצטרפו, בעיקר לשיעורים פרטיים וקבוצות קטנות. עם השנים, "סמי ובנו" היווה מוסד תל אביבי תרבותי מפורסם שעמד בניגוד לתרבות הקיבוצים של שנות השישים בישראל. הבוהמה התל אביבית (למשל השחקנים עודד תאומי, יוסף שילוח, שמוליק סגל, שלמה בר-שביט, מרים זוהר), פוליטיקאים ואנשי צבא נהגו לבקר בו על בסיס קבוע, ולכן היו לו התייחסויות שונות בסרטים ישראליים ("גבעת חלפון אינה עונה" של אסי דיין), בתוכניות טלוויזיה ("שמיניות באוויר", "מטרונום") ובעיתונות.

שמי פרי, בנו של סמי, החל במתן שיעורים לריקודי סטפס מגיל 13, ומשנת 1961 ניהל את בית הספר. הוא הקים את העמותה לקידום הריקודים הסלוניים בישראל בשנת 1965, והיה יושב הראש העמותה מתחילתה ועד שנת 1996, והכין את התחרות לריקודים סלוניים המקצועיים הראשונה בישראל בשנת 1995. התחרות התקיימה בבית דני בתל אביב בהצלחה מרובה ובהכרה של המוסדות הבינלאומיים באירופה.

בתי הספר פרסם שני ספרים ללימוד ריקודים: "למד לרקוד בביתך : רקודים חברתיים" ו"כל ריקודי הדיסקוטק והריקודים הישנים".

בשנת 1995, פסטיבל מחול כרמיאל היווה נקודת זינוק נוספת לפופולריות של הז'אנר בישראל, משום שקבוצת רקדנים ממועדון הריקודים הסלוניים המפורסם ROT WEIS מדיסלדורף שבגרמניה הופיעו בו והיוו השראה ל-30,000 צופים ישראליים. העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 הביאה עמה מורים לריקודים סלוניים מברית המועצות לשעבר אשר השתלבו בעמותה.

בית הספר נסגר בשנת 1999.

קישורים חיצוניים 
תמונות וקטעי וידאו היסטוריים בבלוג של שמי פרי, באתר (תפוז)
 בית ספר לריקודים סמי ובנו, בספרם של אמנון דנקנר ודוד טרטקובר, איפה היינו ומה עשינו, הוצאת כתר, עמ' 31
 סטודיו לריקוד, באתר "נוסטלגיה אונליין"

הערות שוליים

ישראל: מחול
שדרות בן-גוריון (תל אביב)