כלכלת האיחוד האירופי

כלכלת האיחוד האירופי בחישוב של כלל מדינות האיחוד, היא למעשה הכלכלה הגדולה בעולם (תמ"ג כולל של 17.2 טריליון דולר בשנת 2012). בין מדינות האיחוד מתקיים שיתוף פעולה הדוק, הכולל תנועה חופשית של הון, סחורות ואנשים; נורמות וסטנדרטים אחידים; מימון פרויקטים משותפים; ובמרבית מדינות האיחוד גם איחוד מוניטרי הכולל מטבע משותף – האירו.

עם זאת, ישנם הבדלים משמעותיים בין המדינות המרכיבות את האיחוד. מרבית המדינות החדשות שהצטרפו לאיחוד החל מעשור הראשון של המאה ה-21, ובדגש על מדינות מזרח היבשת סובלות מסטנדרטים כלכליים ירודים משמעותית מחמש עשרה מדינות האיחוד האירופי הוותיקות. לעומת זאת, בסוף העשור הזה נרשמה צמיחה גבוהה יותר דווקא במדינות החדשות.

תקציב

תקציב האיחוד האירופי נועד לממן פעילויות ופרויקטים בתחומי מדיניות עליהם המדינות החברות מסכימות כי יש לפעול ברמת האיחוד האירופי. התקציב נועד להביא לצמיחה יציבה של כלכלת אירופה על ידי הגברת התחרות, הענקת תמריצים וסבסודים וקביעת סדרי עדיפויות כלל אירופיים. גודלו של התקציב לשנת 2011, היה 141 מיליארד אירו - אחוז מהתמ"ג של האיחוד.

מטבע

האירו הוא המטבע האחיד של עשרים מתוך עשרים ושבע המדינות החברות באיחוד האירופי. מדינות אלו שייכות לגוש האירו (Eurozone), שהוא איגוד כלכלי ומוניטרי של המדינות בהן האירו מהווה את ההילך החוקי. הבנק המרכזי האירופי הוא הסמכות המוניטרית העליונה של גוש האירו, ובראשו עומד הבנקאי האיטלקי מריו דראגי.

בגוש האירו היו חברות ב-2023 המדינות: אוסטריה, בלגיה, קפריסין, אסטוניה, פינלנד, צרפת, גרמניה, יוון, אירלנד, איטליה, לוקסמבורג, מלטה, הולנד, פורטוגל, סלובניה, סלובקיה, ספרד, לטביה, ליטא וקרואטיה.

מתוך שבע המדינות הנוספות החברות באיחוד האירופי, שש מחויבות על פי אמנת מאסטריכט להצטרף לגוש האירו, כאשר יעמדו בדרישות הכניסה. דנמרק אינה מחויבת להצטרף על אף חברותה באיחוד. שוודיה מחויבת להצטרף לגוש האירו לאחר שתעמוד בכל הקריטריונים להצטרפות, אך לטענתה הצטרפות למנגנון שער החליפין האירופי (ERM-II) היא וולונטרית, והיא בוחרת לא לעשות זאת. חברות במנגנון במשך שנתיים היא תנאי להצטרפות לגוש האירו, כך ששוודיה נמנעת במכוון מלעמוד בקריטריונים. ארבע מדינות זעירות – אנדורה, מונקו, סן מרינו וקריית הוותיקן הגיעו להסכם עם האיחוד האירופי המאפשר להן להשתמש באירו כמטבע הרשמי במדינה. הסכם זה אינו מקנה להן את הזכות להיות חלק מגוש האירו ואין להן ייצוג בהנהלת הבנק המרכזי האירופי.

בעוד המדיניות המוניטרית נקבעת על ידי הבנק המרכזי האירופי (ECB), למדינות החברות בגוש האירו אין ממשלה מאוחדת, משרד אוצר מאוחד או מדיניות פיסקלית מחייבת אולם משבר החוב האירופי הביא לפעולה מתואמת של המדינות העיקריות החברות בגוש האירו ויצירת מנגנון היציבות הפיננסית האירופית.

נתונים כלכליים

מגזרים כלכליים

תעשייה

חקלאות

תיירות

אנרגיה

מסחר

האיחוד האירופי הוא היצואן הגדול ביותר בעולם והחל משנת 2008 הוא גם היבואן הגדול ביותר בעולם של סחורות ושירותים.

שותפות הסחר הגדולות ביותר של האיחוד האירופי, הן: ארצות הברית (497,658 מיליון דולר), סין (433,789 מיליון דולר), רוסיה (336,474 מיליון דולר), שווייץ (237,885 מיליון דולר), נורווגיה (150,258 מיליון דולר), טורקיה (122,961 מיליון דולר), יפן (119,303 מיליון דולר) וברזיל (76,685 מיליון דולר).

מיסוי 
מדינות האיחוד האירופי רשאיות להגדיר לעצמן מדיניות מס ערך מוסף שתואם את התקנות האירופיות, ועשוי להשתנות ממדינה למדינה. בלוקסמבורג המס עומד על 17% ואילו בהונגריה על 27%. סך מס הערך המוסף שאותו גובות חברות האיחוד הוא חלק מהחישוב המשמש לקביעת תקציב האיחוד. המדיניות מבוססת על תשלום המס הערך המוסף על פי מדינת היעד בה נרכש המוצר.

בדצמבר 2022 אימץ האיחוד האירופי החלטה של OECD לפיה תאגידים בינלאומיים עם מחזור של מעל 750 מיליון אירו ידרשו לשלם מס שלא יפחת מ-15% במטרה למנוע ממשלות להוריד מיסים לחברות גדולות.

ראו גם
 הבנק המרכזי האירופי
 משבר החוב האירופי

קישורים חיצוניים

 הנציבות האירופית - עניינים כלכליים ופיננסיים
 יורוסטאט – הסברים סטטיסטיים – כל המאמרים על כלכלה ופיננסים

הערות שוליים

האיחוד האירופי