צלופיזיס

צלופיזיס (שם מדעי: Coelophysis; משמעות השם: "צורה חלולה") הוא סוג דינוזאור טורף מתת-סדרת התרופודים, שהיה מראשוני הדינוזאורים בעולם. הוא היה קיים מלפני 216 עד 196 מיליון שנה לפנה"ס, מסוף תור טריאס (התור הראשון בעידן המזוזואיקון, בו חיו הדינוזאורים) ועד לתקופת היורה התחתונה. רוב המאובנים של סוג זה נמצאו בניו מקסיקו, כאשר פרטים נוספים התגלו באריזונה, דרום אפריקה ובזימבבואה.

אנטומיה
מיני הצלופיזיס היו טורפים קטנים בעלי מבנה גוף קליל שהגיעו עד לאורך של שלושה מטרים ולגובה מטר בירכיים. היו להם ירכיים, רגליים קדמיות וכפות רגליים צרות. הרגליים הקדמיות היו קצרות במעט יותר מחצי אורך הרגליים האחוריות, והסתיימו בכף יד בעלת ארבע אצבעות עם טפרים. הצוואר והזנב שלהם היו ארוכים ודקים גם כן, כאשר עצמות הזנב היו בנויות כך שהם לא יכלו להזיז את כולו מעלה או מטה עד הסוף. למרות שמבנה העצמות של הידיים היה חלש יחסית, שחזור של שרירי הידיים הראה שהן היו גמישות ובעלות מרחב תנועה גדול. הראש של מיני הצלופיזיס היה דק וארוך יחסית לרוב התרופודים, עם עיניים גדולות שפונות קדימה. בכל לסת היו להם באזור ה-26 שיניים כאשר שיניהם אופייניות לצורה הנפוצה אצל תרופודים- דקות, מעוקלות לאחור ומשוננות בהרבה זיזים קטנים מאחור ומלפנים.

השוואה בין פרטים רבים של C. bauri ו-C. rhodesiensis הראתה כי קיימות שתי וריאציות עיקריות של מבני גוף: מבנה גוף "עדין" עם גולגולת וצוואר ארוכים יותר, ידיים קצרות יותר וזיזי סקרום (הזיזים שיוצאים מהחוליות הצמודות לסקרום) שמחוברים אחד לשני, ומבנה גוף "קשיח" בעל גולגולת וצוואר קצרים יותר, ידיים ארוכות יותר וזיזי סקרום נפרדים. העובדה ששוני זה קיים במגוון של גילאים וביחס של 50:50 במאובנים שנמצאו עד כה הובילה מדענים רבים לשער כי מדובר בדו-צורתיות זוויגית, כאשר הנקבה היא בעלת מבנה הגוף ה"עדין" תודות למבנה הסקרום של מבנה גוף זה שהיה מקל על הטלת ביצים. עם זאת, ייתכן שהשוני במבני הגוף פשוט נובע משוני כללי גדול בין פרטי צלופיזיס ללא קשר להיותם זכר או נקבה, כאשר ראיות לטענה זו באים בדמות פרטים צעירים שגדולים יותר מפרטים מבוגרים (מה שמעיד על כל כך שהתפתחות הגוף רנדומלית אצל כל פרט). הבדלים גדולים בין פרטים היו יכולים לתת לצלופיזיסים יתרון אבולוציוני על חיות אחרות תודות למגוון גנטי גדול יותר.

מינים
הסוג צלופיזיס מכיל את המין המקורי שהתגלה, ועוד שני מינים פוטנציאליים שבמקור סווגו כשייכים לסוג משלהם:
Coelophysis bauri (משמעות השם: "הצורה החלולה של באור", ע"ש הפלאונטולוג גאורג באור)- המין המקורי שהתגלה, שאליו מיוחסים מרבית מאובני הצלופיזיס שנמצאו. המאובן הראשון התגלה ב-1881 בתצורת צ'ינלה שבניו מקסיקו, ותואר רשמית על ידי אדוארד דרינקר קופ ב-1887. קופ שייך את המין תחילה לסוג צלורוס, לאחר מכן לסוג Tanystrophaeus עד שב-1889 החליט ליצור עבור החיה את הסוג החדש "Coelophysis". ב-1947 התגלה מקבץ גדול מאוד של צלופיזיסים ממין זה באזור בניו מקסיקו בשם "חוות הרוחות", ותרם רבות להבנה על המין. מאובנים של המין נמצאו בתצורות שתוארכו בין 216 ל-201 מיליון שנה לפנה"ס, מה שהופך אותו למין הכי קדום. מחקר שהשווה בין גולגולות של C. bauri לגולגולות של זוחלים וציפורים בני ימינו הראה שמינים מהסוג היו ככל הנראה פעילי יום שסמכו על חוש הראייה שלהם על מנת לצוד, שכן ראייתם הייתה ברמה שמגיעים אליה עופות דורסים כגון עיטים ונצים.
Coelophysis rhodesiensis (משמעות השם: "הצורה החלולה מרודזיה", ע"ש האזור שבו הוא התגלה)- המין האפריקאי של הסוג, שנמצא בתצורת אליוט שבדרום אפריקה ובתצורת אבן החול המיוערת שבזימבבואה, בשכבות אבנים שתוארכו בין 199 ל-188 מיליון שנה לפנה"ס. המין תואר לראשונה ב-1969 תחת הסוג "Syntarsus", אך הוחלף ב-2001 למגפנוזאורוס (Megapnosaurus) לאחר שהתברר שישנה כבר חיפושית תחת השם "Syntarsus" שתוארה לפני הדינוזאור. מחקרים מודרניים מראים שהמין ככל הנראה שייך לסוג צלופיזיס. השוואות שנעשו בין טבעות העצם סביב העיניים של C. rhodesiensis לטבעות דומות סביב העיניים של זוחלים וציפורים בני ימינו מצביעות על כך שהוא היה פעיל לילה.
Coelophysis kayentakatae (משמעות השם: "הצורה החלולה של קיי מקיינטה", ע"ש כינוי החיבה לפלאונטולוגית קתלין סמית')- מין אמריקאי נוסף שהתגלה בתצורת קיינטה שבאריזונה וחי 196 מיליון שנה לפנה"ס. המין תואר לראשונה ב-1989 כשייך לסוג "Syntarsus" (המאמר שתיאר אותו לראשונה נתן לו את השם "Syntarsus kayentakatae") ויחד עם S. rhodesiensis קיבל את שם הסוג החדש "Megapnosaurus" ב-2001, ולאחרונה הועבר המין לסוג צלפיזיס. מין זה נבדל מהשניים הקודמים בכך שהיו לו שתי כרבולות קטנות שהשתרעו מחוטמו עד עיניו, בדומה מאוד לסוג דילופוזאורוס (אם כי הכרבולות של C. kayentakatae היו הרבה יותר קטנות). הכרבולות יכלו לשמש כאמצעי לחיזור (בדומה לכרבולת של תרנגול), לתרמורגולציה (העור סביב הכרבולות היה יכול להיות עם הרבה כלי דם בתוכו ובכך למקסם את איבוד החום של החיה על ידי הגדלת זרימת הדם אל שטח הגוף), אמצעי לזיהוי חיות נוספות מאותו המין או כהגנה על עיני החיה מענפים (בדומה לכרבולת של קזואר).

אורח חיים משוער

אופן ציד
גודלן הקטן של שיני הצלופיזיסים, מרחב התנועה הגדול של ידייהם והראיות שגופם בנוי למהירות מצביעים על כך שצלופיזיסים היו טורפים של חיות קטנות וזריזות כמו לטאות ודגים, כאשר הם השתמשו במהירותם וגמישותם על מנת לרדוף ולתפוס חיות כאלו. מחקר שנעשה על ידי הפלאונטולוג קנת' קרפנטר הצביע על כך שלידיי הצלופיזיסים היה תפקיד מפתח בתפיסת חיות אלו, שכן הן שימשו כמצבטות מהירות וגמישות שבאמצעותן הם תפסו והרגו את טרפם. הדרך היחידה שבה צלופיזיסים היו יכולים להכניע טרף גדול יותר (אם הם עשו זאת מלכתחילה) הייתה ציד בלהקות.

ראיות לקניבליזם
האפשרות שצלופיזיסים היו קניבלים הועלתה לראשונה כאשר באחד מהמאובנים של C. bauri שנמצאו בחוות הרוחות בניו מקסיקו נמצאו עצמות קטנות בין צלעותיו שדמו לפרטים צעירים של המין. תאוריה זו הייתה פופולרית בחוגי הפלאונטולוגיה עד שמחקר שפורסם ב-2002 הצביע על כך שעצמות אלו שייכות למעשה לדמויי-תנינאים שונים שביניהם פרטים מהסוג הספרוסוכוס, שמאובניו נמצאו באותה התצורה. למרות זאת, מחקר שפורסם ב-2009 תיאר פרט נוסף מחוות הרוחות שהתגלה עם קומפלקס של קיא מאובן ליד פיו שהכיל עצמות שנראו זהות לעצמות של C. bauri, מה שמצביע שהדינוזאור היה קניבל בכל זאת.

התנהגות חברתית
העובדה שהרבה מאובנים של פרטים מאותו המין נמצאו באותה שכבת אבן בשני מינים של הסוג (C. bauri ו-C. rhodesiensis) הניעה מדענים מסוימים להניח שצלופיזיסים היו חיות שנעו בלהקות גדולות. לעומת זאת, מדענים אחרים טענו שניתן להסביר את המוות בבת אחת של כל כך הרבה פרטים על ידי התאספות חריגה של הרבה חיות סביב מאגר מים או סביב מקור אוכל גדול מספיק כאשר הם מתו בעקבות שיטפון פתאומי. ראיות לשיטפונות ענק בתצורות שבהן נמצאו "קברי ההמונים" הנ"ל תומכות בטענה זו יחד עם העובדה שמקבץ המאובנים של C. bauri מניו מקסיקו הכיל גם הרבה חיות אחרות כגון דמויי-תנינאים וזוחלים אחרים, שכנראה גם הם התאספו באותו מקום מאיזושהיא סיבה.

גדילה
לארי פ. ריינהרט מצא ב-2009 שישנן ארבעה נק' ייחודיות בחייו של צלופיזיס שבו מבנה גופו משתנה בהתאם לגילו: שנה, שנתיים, ארבע שנים ושבע שנים. צעירי הצלופיזיס גדלו מהר מאוד, במיוחד בשנה הראשונה לחייהם, וככל הנראה הגיעו לבגרות מינית בין גיל שנתיים לשלוש ולגודל מלא בגיל שמונה.

התנהגות הטלה
לאחר הסתכלות על ההבדלים והדמיון בין שלדי צלופיזיס לכמעט 60 מינים אחרים של זוחלים וציפורים, ריינהרט הסיק כי נקבות היו מסוגלות להטיל בין 24 ל-26 ביצים לאחר כל הזדווגות כאשר הקוטר הקצר יותר של כל אחת היה בין 31 ל-33.5 מ"מ.

בתרבות
הצלופיזיס ידוע ממספר ספרים, סרטים, סדרות ומשחקי מחשב בתרבות:
צלופיזיס נראה בסרט "פנטזיה", בקטע "פולחן האביב".
צלופיזיס נראה בסדרה "הדינוזאורים!" מ-1992 ובסדרה פלאווורלד.
הוא נראה בפרק הראשון בסדרה "הולכים עם דינוזאורים", שם הוא מוצג כטורף קטן ומהיר הניזון מדגים אך גם מיצורים חלשים ולא בוחל בקניבליות.
שני מינים של צלופיזיס הופיעו בתוכנית "כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה": C. bauri מופיע בתקופת הטריאס העליון ומוצג כחיה זריזה שטורפת חיות קטנות בעלת יתרונות אבולוציוניים רבים, ו-C. kayentakatae נראה גם בתקופת היורה התחתונה בתור "Syntarsus", כאשר להקה רודפת אחרי אנצ'יזאורוס אך מוברחת בידי דילופוזאורוס שהורג אותו במקומה.
הצלופיזיס נראה בתוכנית הנשיונל ג'יאוגרפיק "Bizarre Dinosaurs".
צלופיזיס חום נראה בקומדיית המצבים "דינוזאורים".
צלופיזיסים מופיעים במשחקי המחשב "Zoo Tycoon" ,"3D Dinosaur Adventure, Prehistoric Kingdom", ובכמה ממשחקי "פארק היורה", כולל ב"פארק היורה 3: בניית פארק" וJurassic World Evolution 2.

כמו כן, המין C. bauri הוא המאובן הלאומי של ניו מקסיקו, ובינואר 1998 נשלחה גולגולת של המין לחלל לזמן קצר על גבי מעבורת החלל "אנדוור" של נאס"א במשימתה ה-12.

קישורים חיצוניים

 
 

בעלי חיים שתוארו ב-1889
טקסונים שתוארו בידי אדוארד דרינקר קופ
צלופיזיים
דינוזאורים שחיו בטריאס עליון באמריקה הצפונית
דינוזאורים שחיו ביורה תחתון באמריקה הצפונית
מאובני טקסונים שתוארו ב-1889