טרכון

חבל הטרכון או טַרְכוֹנָה הוא כינוי לחבל ארץ היסטורי הנמצא בסמוך לחבל הבשן (ערבית: اللجاة א-לג'ה), צפונית מזרחית לחבל ההיסטורי דקפוליס ודרומית-מזרחית לאגן דמשק. היווה בעבר חלק מממלכתו של פיליפוס ומוזכר בברית החדשה כחבל הארץ של הטרכון. משמעות השם טרכון לפי היוונים היא אזור קשה ומסולע וכנראה מתייחס לשני אזורים געשיים, א-לג'אה וא-צפא. מקורות אחרים מיחסים את השם טרכון רק לא-לג'אה, הוא חבל ארגוב שמוזכר במקרא.

טרכון במקרא - חבל ארגוב

השם טרכון אינו נזכר במקרא. יש המזהים אותו עם חבל ארגב המוזכר פעמים ספורות במקרא ונמצא לפי ספרות המחקר באזור הבשן:

מאוחר יותר כבשו גשור וארם את חבל הארץ. במקרא מוזכרות בהקשר זה העיר קנת ובנותיה.

אזכור אפשרי נוסף לארגוב מופיע בספר מלכים ב' ט"ו, כאשר פקח בן רמליהו מתנקש בפקחיה בן מנחם:

השם ארגוב דומה למילה הערבית ערקוב, המתייחסת לאזור טרשי ומבותר, תיאור המאפיין את הטרכון עד ימינו.

טרכון בתקופת בית שני והתקופה הרומית

בברית החדשה מוזכר הטרכון פעם אחת:

בכתבי יוסף בן מתתיהו טרכון נזכרת בכמה מקומות.
בשנת 28 לפנה"ס "הוסיף הקיסר על מלכות הורדוס את חבל הארץ הנקרא טרכון", כדי שלא "תהפך הארץ עוד הפעם לקן השודדים הפושטים על דמשק".
הורדוס מיגר את מעשי השוד הנפוצים שם והתושבים, אשר "מנהגם לעשוק את שכניהם", נאלצו לעסוק בעבודת אדמה, שלא הביאה להם תועלת.
כחלק ממאבקו בפשיטות השוד היוצאות מטרכון, יִשֵב שם הורדוס חיל-מצב של 3,000 אדומים.
הוא לא הסתפק בזה והקים בגבול טרכון עם הבשן כפר גדול של יהודים בשם בתירה (אקבטנה).
לפני מותו, כתב הורדוס את צוואתו, בה חילק את ממלכתו בין בניו: "לפיליפוס בנו...את הגולן והטראכון והבשן ופאניאס להיות לו טטרארכיה".

לאחר מותו של פיליפוס בשנת 35 לספירה, סיפח טיבריוס את נסיכותו לנציבות סוריה.
בשנת 37, כאשר הפך גאיוס קליגולה לקיסר, מינה את אגריפס הראשון למלך על נסיכותו של פיליפוס.
בשנת 41, בעקבות תיווכו המוצלח של אגריפס בין קלאודיוס לסנאט, נתמנה אגריפס על ידי הקיסר החדש למלך יהודה, כשממלכתו כוללת גם את טרכון.

בשנת 53 מסר קלאודיוס לאגריפס השני את נסיכותו לשעבר של פיליפוס ובתוכה חבל טרכון.
בשנת 66 שלח אגריפס כח צבאי של 3,000 פרשים מחבל טרכון, חורן והבשן, כדי לדכא את המרד בירושלים, שהיה עדיין בתחילתו.
לאחר התבוסה שנחל צבאו של אגריפס מידי המורדים בירושלים, ניצל ורוס, המפקח מטעם אגריפס וברניקי, את ההתרופפות השלטונית וניסה להדיח את אגריפס ולתפוס את השלטון בעזרת תושבי טרכון, שייצאו איתו למלחמה על יהודי בתירה. אלה הספיקו לברוח לגמלא וְורוס פוטר.

חבל טרכון נשאר בשלטון יהודי עד מותו של המלך אגריפס השני, אז עבר לשלטונה הישיר של רומא.

הטרכון מוזכר בספרי דברים, כנקודת ציון בגבול תחום עולי בבל - "תחגרא וטרכונא דנימרא דבתחום בוצרא". וגם "מן קסרין וטרכונה דמתחם לבוצרה".

טרכון כיום

היום נמצא המרחב בתחומה של סוריה המודרנית. שטח הטרכון הוא כאלף קמ"ר בקירוב.

פארקיןסבור כי האזור שייך לערב ולא לארץ ישראל. הוא מצטט את יוסף בן מתתיהו, לפיו הטרכון יושב בידי עוץ, בן ארם.

האזור מאופיין במסלע בזלת קשה למעבר, ללא מקורות מים, ובשל כך ההתיישבות בו מעטה, ולאורך ההיסטוריה שימש המרחב מחסה לשודדים ולנמלטים שמצאו מקלט במערות הרבות שבמרחב. גם כיום, עיקר ההתיישבות היא לאורך גבולותיו החיצוניים של הטרכון ובמספר עמקים הנמצאים בדרום המרחב. הגאוגרף היווני סטראבון הגדיר שני אזורים בזלתיים נפרדים כחלק מהטרכון, אזור א-לג'אה ואזור א-צפא הנמצא ממזרח לחורן. עם זאת, אזור א-צפא המרוחק אינו נחשב כחלק מארץ ישראל, כיוון שמעולם לא התקיימו בו יישובי קבע, בניגוד לאזור א-לג'אה. צורת האזור דמוית משולש שקודקודו הצר בצפון. אורכו מצפון לדרום כ-35 ק"מ, ורוחבו המקסימלי, בחלקו הדרומי, גם הוא כ-35 ק"מ. המרחק מהטרכון לקצהו המזרחי של הגולן, הר פרס, הוא כ-35 ק"מ.

ב-2009 הוכרז א-לג'אה כשמורה ביוספרית על ידי אונסק"ו.

קישורים חיצוניים
 ארגוב - באנציקלופדיה המקראית

הערות שוליים

עבר הירדן המזרחי
סוריה: גאוגרפיה