רון דרמר

רון דרמר (באנגלית: Ron Dermer; נולד ב-16 באפריל 1971, כ"א בניסן ה'תשל"א) הוא פוליטיקאי ודיפלומט ישראלי יליד ארצות הברית, המכהן כשר לעניינים אסטרטגיים של מדינת ישראל. בין השנים 2013–2021 כיהן כשגריר ישראל בארצות הברית. שימש יועץ מדיני בכיר לראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.

ביוגרפיה 

דרמר נולד וגדל במיאמי ביץ', פלורידה, ארצות הברית. אמו, יפה לבית רוזנטל, נולדה בארץ ישראל המנדטורית, להורים שברחו מפולין וגרמניה לפני מלחמת העולם השנייה. משפחת האם היגרה לארצות הברית זמן קצר לאחר קום מדינת ישראל. אביו, ג'יי דרמר, היה עורך דין יליד ניו יורק וב-1967 נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לראשות עיריית מיאמי ביץ'. הוא כיהן בתפקיד זה שתי קדנציות ולימים כיהן באותו תפקיד גם אחיו של דרמר, דייוויד, במשך שלוש קדנציות, אף הוא מטעם המפלגה הדמוקרטית.

דרמר סיים בהצטיינות את לימודי התואר הראשון בכלכלה וניהול בבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה והשלים תואר ראשון נוסף בפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת אוקספורד, אנגליה. בתקופת לימודיו באוקספורד כיהן כנשיא "חברת לחיים" (L'Chaim Society), בראשות הרב שמואל בוטח, ארגון סטודנטים לקידום התרבות היהודית בקמפוס.

ב-1997 עלה דרמר לישראל ובשנת 1998 נישא לעדי בלומברג (1971–2000), בתו של דוד בלומברג יו"ר דירקטוריון בנק ירושלים דאז. עדי נפטרה כעבור כשנתיים. דרמר היה חבר בצוות ההיגוי שהקים את קרן עדי לזכרה. דרמר נישא בשנית בשנת 2002 לרודה פגאנו, עורכת דין בוגרת אוניברסיטת ייל ולהם חמישה ילדים.

במהלך מרבית שנותיו בישראל שיחק בליגת הפלאג פוטבול הישראלית (בתפקיד קוורטרבק). בשנת 2010 הצטרף להיכל התהילה של הפוטבול הישראלי. בתקופתו כשגריר ישראל בארצות הברית, ארגן דרמר שתי משלחות של חברי היכל התהילה של ליגת הפוטבול הלאומית האמריקנית (NFL) לישראל: אחת בשנת 2015, ואחת בשנת 2017.

עיתונאי וסופר 
דרמר החל לעבוד כבעל טור בג'רוזלם פוסט, בינואר 2001, לאחר שעורך העיתון שמע על ניסיונו בכתיבת נאומים עבור נתן שרנסקי ובנימין נתניהו. הטור השבועי של דרמר בעיתון נקרא "The Numbers Game", והתפרסם במשך כשלוש שנים.

בשנת 2004 כתב דרמר יחד עם נתן שרנסקי, במסגרת מכון אדלסון של מרכז שלם, את הספר "The Case for Democracy" (תורגם לעברית ויצא לאור ב-2005 בשם – "יתרון הדמוקרטיה"). הספר יצא לאור בהוצאת שלם והוא מתאר את המלחמה בין הישראלים לפלסטינים, כאחת החזיתות בלבד במלחמה כלל עולמית, בין החברות החופשיות, לבין הדיקטטורות, או "חברות הפחד", כפי שהן מכונות בו (שרנסקי סיפר שדרמר הוא זה שטבע לראשונה את המונח).

לפי הספר, הדמוקרטיה היא חיונית לרווחתה, התקדמותה ושגשוגה של האנושות. היא הכרחית לקיומם של יציבות, ביטחון חברתי וחירות האדם ברחבי העולם. החברות החופשיות נותנות לאדם חופש ליזום ולבטא את היצירתיות שלו, ובכך משיגות שגשוג כלכלי והתקדמות טכנולוגית. החירות מבטיחה שמירה על זכויות האדם, מניעת דיכוי ובקרה עצמית. לעומת זאת, בחברות הפחד, האזרחים מבצעים את מצוות השלטון בחוסר רצון, דבר הגורם להתפתחות אטית של הכלכלה, עוני ונחשלות טכנולוגית. משטר הפחד מפני השלטון מדכא יוזמה חופשית וביקורת על השלטון, ובכך נותן פתח למעשי עריצות ושחיתות שמרקיבים את החברה.

הספר מסרב להגביל את הדמוקרטיה רק למערב וטוען שהיא חייבת להיות מנת חלקן של כל אומות העולם. לטענתו, יציבות בעולם תתאפשר רק כאשר כל אומות העולם יחיו במדינות חופשיות ולא בדיקטטורות עריצות. לכן, יש לנקוט בקו תקיף נגד מדינות טוטליטריות, במטרה להפיל את העריצים ולהקים משטרים דמוקרטיים המחויבים לחירות ולשמירה על זכויות האדם.

אחת הטענות הבסיסיות, בספר הנה, שעד שלא תושג דמוקרטיה מלאה ברשות הפלסטינית, יהיה זה בלתי אפשרי להגיע עמה להסכם שלום. כביטוי לכך, נטען שיש לסלק את כל ביטויי ההסתה מספרי הלימוד, למגר את כל מעשי הטרור, להקים תשתיות ראויות ולערוך בחירות מסודרות. לקראת סופו, ממליץ הספר למערב לתמוך במורדים ערבים, אם יקומו בכל אחת ממדינות ערב, במלחמתם נגד שליטיהם הרודנים.

הספר זכה לתגובות נלהבות מבכירים בממשל האמריקאי ובראשם נשיא ארצות הברית דאז ג'ורג' ווקר בוש. אחת מעמדותיו, כי על הרשות הפלסטינית להפוך לדמוקרטיה קודם למשא ומתן, אומצה על ידי מזכירת המדינה האמריקאית קונדוליזה רייס כעמדתו הרשמית של הממשל. ג'ורג' בוש הזמין את שרנסקי ודרמר לפגישה בבית הלבן, במהלכה בוש הצהיר, כי תכניו מייצגים במדויק את תפישת עולמו בנושא מדיניות חוץ. בוש אף המליץ בריאיון ל-CNN לכל אמריקאי לקרוא את הספר:

קריירה מדינית 

ב-1993, עם סיום לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה, עבד במשך שנה עבור פרנק לונץ בטרם המשיך ללימודים לתואר נוסף באוקספורד, במהלכם הציע לונץ לדרמר לעבוד עבור נתן שרנסקי בקמפיין הבחירות שלו במהלך שנת 1995. שרנסקי התמודד בבחירות 1996 לכנסת בראשות מפלגת "ישראל בעליה". דרמר החל את הקריירה שלו בישראל כיועצו האסטרטגי של שרנסקי. הוא המשיך כיועצו של שרנסקי גם לאחר הבחירות, בתקופה שבה כיהן האחרון כשר התמ"ת ובעקבות זאת החליט לעלות לישראל.

דרמר ליווה את שרנסקי גם כשהאחרון היה לשר הפנים בממשלת אהוד ברק, בעקבות בחירות 1999 ופרש יחד עמו ביולי 2000. בערך באותו זמן הוא גם הכיר את בנימין נתניהו, והפך ליועצו ואחד מכותבי נאומיו.

ב-2003 דרמר שימש כיועצו האסטרטגי של נתניהו, בעת שזה כיהן כשר האוצר בממשלת אריאל שרון, ובשנת 2004 מינה אותו נתניהו לתפקיד הציר הכלכלי של ישראל בוושינגטון, והוא כיהן בתפקיד זה עד אמצע שנת 2008. כשנכנס לתפקיד ב-2005, נאלץ לוותר על אזרחותו הכפולה האמריקאית-ישראלית, לטובת הישראלית בלבד.

בתקופתו בוושינגטון הוא עסק רבות בעידודן של קרנות הפנסיה האמריקאיות הגדולות, להימנע מהשקעת כספי ציבור בחברות הסוחרות עם איראן. במקביל נסע למדינות שונות ברחבי ארצות הברית ונפגש עם מחוקקים מקומיים כדי לשכנע אותם להימנע מהשקעות של המדינות באיראן. הוא גם חיפש דרכים לשלב ארגונים פרו ישראליים בפעילות הזו. פרויקט נוסף שלו באותה תקופה היה קידום האינטרסים של ישראל בתחום הפטנטים, במיוחד בנושא התרופות ובמיוחד בעזרה לחברת טבע. לתעשיית התרופות בארצות הברית יש לובי חזק מאוד אשר לחץ על הממשל האמריקאי באותה תקופה להטיל מגבלות על חברת טבע. מאמציהם כוונו לשימוש בחוקי הסחר כדי לדחות ככל האפשר את השלב שבו טבע מתחילה למכור תרופות גנריות בשוק האמריקאי. הקהילה היהודית הייתה מעורבת במאבק הזה לצידה של טבע. דרמר היה באותה תקופה אחד הפעילים העיקריים בהקשר זה. בנוסף, שימש בתפקיד מרכזי במאמצים להגיע למזכר הבנות חדש בין ארצות הברית לישראל בכל הנוגע לסיוע הביטחוני.

בעת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, ב-2009 שימש דרמר כיועץ לקמפיין של נתניהו ולאחר היבחרו מונה ליועץ מדיני בכיר במשרד ראש הממשלה.

באוקטובר 2013 החל לכהן כשגריר ישראל בארצות הברית. בין השנים 2013–2021 שימש כשגריר ישראל בארה״ב. שימש בתפקיד בשליחות ממשלת ישראל וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, אשר דרמר נחשב מקורב אליו מאוד, ופעל לקידום הסכמי שלום ונורמליזציה בין ישראל לשכנותיה במזרח התיכון יחד עם צוות הבית הלבן בתקופת נשיאותו של דונלד טראמפ. בינואר 2021 חדל לשמש כשגריר והוחלף על ידי מינוי זמני של גלעד ארדן ובהמשך מינוי קבע של מיכאל הרצוג.

דרמר נחשב כמי שמקורב מאוד לנתניהו, שציין כי הוא רואה את דרמר כאחד האנשים המתאימים להחליפו כראש הממשלה בעתיד, יחד עם ראש המוסד יוסי כהן.

בשנת 2020, היווה דרמר ציר משמעותי בהבשלת הסכמי אברהם, אשר נרמלו את היחסים בין ישראל לאיחוד האמירויות הערביות ובחריין. בעקבות ההסכמים, נחתמו שני הסכמים נוספים לנרמול היחסים, הפעם בין ישראל למרוקו וסודאן, אשר נחתמו מאוחר יותר באותה שנה.

מנכ"ל חברת הפארמה פייזר, אלברט בורלא, הביע את הערכתו לדרמר בתור אחד האנשים שסייעו למדינת ישראל להשיג מיליוני חיסונים נגד הקורונה. יונתן פולארד, המרגל הישראלי שישב בכלא האמריקני במשך עשרות שנים, התייחס לדרמר בתור אחד האנשים שהביאו לשחרורו מהכלא.

על תרומתו לקידום השלום אשר בא לידי ביטוי בחתימה על הסכמי אברהם, הוגש למועמדות על פרס נובל לשלום, יחד עם בכירים אחרים ממדינות ערב וארצות הברית.

ביולי 2021 הצטרף למכון היהודי לביטחון לאומי באמריקה (JINSA) כעמית מחקר בכיר במרכז 'ג'ונדומר להגנה ולאסטרטגיה'. בחודש מרץ 2022, החל לארח פודקאסט יחד עם נשיא המכון מייקל מקובסקי.

כשר לעניינים אסטרטגיים 
בדצמבר 2022, לאחר הבחירות לכנסת העשרים וחמש, מונה בידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לשר לעניינים אסטרטגיים בממשלת ישראל השלושים ושבע. על אף שטרם הוגדרו תחומי האחריות של המשרד לנושאים אסטרטגיים, שהוקם מחדש בשביל דרמר, עיקר עיסוקיו הוא "בנושאים אסטרטגיים הכוללים את המאבק בתוכנית הגרעין האיראנית, חיזוק הסכמי אברהם, הרחבת מעגל השלום עם מדינות ערב וחיזוק הברית עם ארצות הברית".  דרמר הוא חבר הקבינט המדיני-ביטחוני. 

בתחילת כהונתו, דרמר נפגש כמה פעמים עם בכירים בממשל האמריקני ודן עימם בנושאים ביטחוניים ובהרחבת הסכמי אברהם. כתוצאה מהמחאה נגד הממשלה ובעיקר נגד הרפורמה המשפטית, נתניהו הסמיך את דרמר לכתוב הצעת פשרה למתווה חקיקה שיוסכם על הקואליציה והאופוזיציה.
ב-27 במרץ, לאחר הפגנות ענק, השהה נתניהו את החקיקה והחל דיאלוג והידברות בין מפלגות הקואליציה לאופוזיציה בדבר מתווה פשרה מסוכם. דרמר נעשה לאישיות מרכזית במשא ומתן.

קישורים חיצוניים 

 
 ריאיון עם דרמר

הערות שוליים 

שגרירי ישראל בארצות הברית
עובדי משרד ראש הממשלה
פעילים פוליטיים ישראלים
בעלי טור יהודים אמריקאים
נאו-קונסרבטיבים
כותבי נאומים ישראלים
עולים בשנות ה-1990
פעילי הליכוד
בעלי טור ישראלים
סגל הג'רוזלם פוסט
שחקני פוטבול: קוורטרבקים
בוגרי בית הספר וורטון
בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
ישראלים ילידי ארצות הברית
שרים שכיהנו בעת שלא היו חברי כנסת
שרי ממשלת ישראל השלושים ושבע
חברי הקבינט המדיני-ביטחוני
ישראלים שנולדו ב-1971