מטוס מנהלים

מטוס מנהלים, המכונה לעיתים מטוס פרטי, או מטוס עסקים (Bizjet), הוא מונח המתאר מטוס סילון קטן יותר בדרך כלל ממטוס נוסעים טיפוסי, המיועד לתעבורת קבוצות של אנשי עסקים, או אנשים עשירים באופן מופלג. ניתן להסב מטוסי מנהלים אף לשימושים אחרים, כגון פינוי אווירי, או שילוח חבילות מהיר, וחלק מן המטוסים בעלי מאפיינים אלה אף נמצאים בבעלותם או בשימושם של גופים ציבוריים, ממשלות, או צבאות.

מאפיינים
כמעט כל מטוסי המנהלים הנמצאים בייצור המוני, כגון מטוסים מתוצרת ג'נרל דיינמיקס, גולפסטרים, או בומברדייה, הם בעלי שניים או שלושה מנועי סילון, אף שבעבר היו נפוצים יותר מטוסי מנהלים בעלי ארבעה מנועים. שיפור איכותם ואמינותם של מנועי הסילון הפחיתה את השימוש בארבעה מנועים במטוסי מנהלים, ובעתיד מתוכננים מטוסי מנהלים קטנים וקלים בעלי מנוע סילון בודד.

כמעט בכל מטוסי המנהלים המנועים מותקנים בזנב המטוס, כיוון שהכנפיים נמוכות בדרך כלל מכדי לשאת את המנועים ללא סכנת מגע בקרקע. לעיתים, מטוסי נוסעים רגילים עוברים הסבה לשימוש כמטוסי מנהלים מפוארים. מטוסים אלה נמצאים בדרך כלל בשימושם של עשירים מופלגים וידוענים הנוסעים יחד עם פמליות גדולות, או בשימושן של קבוצות ספורט. מטוסים אלה מוגבלים לעיתים בשדות התעופה בהם הם יכולים לנחות עקב מגבלות רעש, או אורך מסלול.

נתח השוק המתפתח בתחום מטוסי מנהלים הוא מטוסים קטנים וזולים יותר. רבים ממטוסים אלה הם בקטגוריה של מטוסי סילון קלים, וחלקם משמשים כמוניות אוויריות. חברת ססנה פיתחה את מטוס המוסטנג, מטוס סילון בעל שישה מושבים (2 טייסים ו-4 נוסעים), הנמכר בארצות הברית בכ-2.5 מיליון דולר, מחיר זול עבור מטוס מנהלים. חברות אחרות ניסו לפתח מטוסי סילון למנהלים במחיר זול אף יותר.

בעולם טסים בתחילת המאה ה-21 כ-11,000 מטוסי מנהלים, רובם נמצאים בארצות הברית, או בבעלות חברות אמריקאיות. אירופה היא היבשת השנייה בעולם במספר מטוסי המנהלים שבה.

מאז 1996 נפוצה בעלות חלקית על מטוסי מנהלים ולפיה מספר חברות קונות חלק במטוס מנהלים, המקנה לחברה מספר קבוע של שעות טיסה בשנה. בשיטה זו יכולות מספר חברות לחלוק בעלויות הכבדות של אחזקת המטוס, שכר צוות האוויר ועוד, ומנגד, ליהנות מן הגמישות שמאפשרת בעלות במטוס מנהלים.

תולדות מטוסי המנהלים בישראל
עם הגברת הצורך במטוסי מנהלים וחדירתם לתודעה הניהולית, קיבלה התעשייה האווירית לישראל החלטה אסטרטגית להיכנס גם לשוק זה. לצורך כך נרכשו זכויות הייצור ממפעל אמריקאי שייצר מטוסי מנהלים קטנים בשם ג'ט קומנדר. זאת לאחר שיצרן המטוס, חברת Aero Commander, נרכש על ידי חברת רוקוול אינטרנשיונל, שלה היה כבר מטוס מנהלים דומה - ה-Rockwell Sabreliner ונאסר עליה לייצר את שני המטוסים במקביל בשל חוקים נגד מונופול. ברוקוול הוחלט למכור את הזכויות על הג'ט קומנדר והתעשייה האווירית רכשה אותן בשנת 1967. בינואר 1970 נערכה טיסת הבכורה של הג'ט קומנדר הראשון שייצרה התעשייה האווירית.

המטוס זכה למתיחת פנים, לרבות: הארכת הגוף, החלפת המנועים ומערכות הבקרה והאלקטרוניקה. בנוסף, שונה שמו ובמתכונתו החדשה הוחלף לווסטווינד. בשנים הבאות שוכלל אב הטיפוס למספר גרסאות מנהלים, כמו גם דגמי אמבולנס אווירי, מטוס בקרה ימית ועוד, ולו תתי דגם 1121–1124 בהתאם לתצורה. עם תחילת שנות ה-80 פותח דגם משופר של המטוס ה"אסטרה". ב-29 בספטמבר 1984 שבר מטוס האסטרה את שיא המהירות בטיסה מחוף לחוף בארצות הברית למטוס מנהלים, כאשר טס מיו יורק ללוס אנג'לס ב-4 שעות ו-24 דקות. בדצמבר 1998 קיבל מטוס המנהלים החדש של התעשייה האווירית, ה"גלאקסי", את אישור רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית.

בשנת 2001, רכשה חברת גאלפסטרים איירוספייס את פעילות מטוסי המנהלים של התעשייה האווירית, שהמשיכה לפעול בתחום כקבלן משנה ראשי של גאלפסטרים.

ב-18 בינואר 2005 נערך בתעשייה האווירית טקס הגלילה של ה"גאלפסטרים G150", דגם משופר של ה"אסטרה". בינואר 2012, קיבל ה"גאלפסטרים G280", דגם משופר של ה"גלאקסי", את אישור רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית.

בשנת 2016, דווח כי 34 חברות ובעלי הון מחזיקים במטוסי מנהלים בישראל.

סוגי מטוסי מנהלים

מטוסי סילון כבדים
אלה הם המטוסים היוקרתיים ביותר בין מטוסי המנהלים, הם נועדו לנשיאת פמליות גדולות למרחקים ארוכים. בין המטוסים בקטגוריה נמצאים:
 איירבוס
 איירבוס A318 Elite
 איירבוס A319CJ
 איירבוס A380 Flying Palace
 בואינג
 Boeing Business Jet
 אמבראר
 אמבראר Lineage 1000

מטוסי סילון גדולים
 בומברדייה
 Bombardier Global 5000
 Bombardier Global Express
 Bombardier Challenger 850
 דאסו
 Dassault Falcon 7X
 גאלפסטרים איירוספייס
 Gulfstream G500
 Gulfstream G550
 Gulfstream G650

מטוסי סילון בינוניים סופר
אלה הם מטוסי מנהלים יוקרתיים בעלי תא נוסעים רחב, המסוגלים לטוס בגובה רב ובמהירות גבוהה, ובעלי טווח ארוך ביותר. לצד האיבזור היוקרתי והנוחות שמטוסים מאפשרים, טווח טיסתם מאפשר חצית האוקיינוס האטלנטי ללא חניות ביניים. בין המטוסים בקטגוריה זו נמצאים:
 בומברדייה
 Bombardier Challenger 300
 Bombardier Challenger 605
 דאסו
 Dassault Falcon 900DX
 Dassault Falcon 900EX
 Dassault Falcon 2000DX
 Dassault Falcon 2000EX
 אמבראר
 Legacy 600
 גאלפסטרים איירוספייס
 Gulfstream G350
 Gulfstream G450
 הוקר ביצ'קראפט
 Hawker 4000

מטוסי סילון בינוניים
מטוסים אלה מתאימים לטיסות ארוכות, החוצות יבשות, ולמספר נוסעים גדול יחסית. בין המטוסים בקטגוריה זו נמצאים:
 בומברדייה
 Learjet 60 XR
 Learjet 85
 ססנה
 Citation Columbus
 Citation X
 Citation XLS
 Citation Sovereign
 דאסו
 Falcon 50EX
 אמבראר
 Legacy 450
 Legacy 500
 גאלפסטרים איירוספייס
 גאלפסטרים G150, פיתוח המבוסס על האסטרה SPX של התעשייה האווירית
 גאלפסטרים G280, המבוסס על הגלקסי של התעשייה האווירית
 הוקר ביצ'קראפט
 Hawker 750
 Hawker 850XP
 Hawker 900XP

מטוסי סילון קלים
מטוסים אלה מהווים את עיקר תעשיית מטוסי המנהלים מאז שנות ה-60. מטוסי הסילון הקלים משלבים יכולת נחיתה בשדות תעופה קטנים עם מהירות טיסה גבוהה, ובכך הופכים לכלי תחבורה יעיל לאיש עסקים.

מטוסי סילון קלים מאד
מטוסים אלה מכונים לעיתים בשם "מיקרו-ג'טס". משקל המראה מרבי של מטוסים אלה נמוך מ-4,500 ק"ג (10,000 פאונד).

קישורים חיצוניים

הערות שוליים