מאסטה

מאסטה   (באיטלקית:  Maestà) מושג באמנות המתאר תמונה של המדונה עם ישו התינוק כשהיא ישובה בכס מלכות מוקפת במלאכים ובקדושים.

ציורי מאסטה הפכו לנפוצים בסוף המאה ה-12 ובתחילת המאה ה-13, בעיקר בטוסקנה שבאיטליה.  נראה שהתופעה קשורה בהתעצמות פולחן מרים במאה ה-13.

המילה מאסטה באיטלקית פרושה 'מַלְכוּת' או 'תפארת'. השתמשו במושג לראשונה ב-1311 עם חנוכתה של המאסטה של דוצ'ו, שהתיאור הזה אכן התאים לה מאוד. זאת למרות שמאסטות של צ'ימבואה צוירו כבר כ-30 שנה קודם לכן.

המאסטות, בחלקן, נעשו על קירות בטכניקת הפרסקו ובחלקן בטמפרה על לוח עץ.  ממדיהם היו, בדרך כלל,  גדולים מאוד. ממדי הגדולה שבהן, זו של סימונה מרטיני, היו  970X763 ס"מ.

מאסטות עיקריות
מאסטה של צ'ימבואה, פרסקו. הבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי, הכנסייה התחתונה. 
מאסטה של השילוש הקדוש (Santa Trinita Maestà), צ'ימבואה,  צבע על לוח עץ (תארוך משוער 1280). בגלריית אופיצי שבפירנצה. 
 מאסטה של השילוש הקדוש (Santa Trinita Maestà), צ'ימבואה,  צבע על לוח עץ (תארוך משוער 1280). במוזיאון הלובר 
 מאסטה של צ'ימבואה, טמפרה ועלי זהב על לוח עץ. (תארוך משוער: 1280 – 1290). בכנסיית סנטה מריה די סרבי בבולוניה.

 המאסטה של דוצ'ו,  ציור בטמפרה ועלי זהב על לוח עץ. (1308 – 1311). צוירה במקור עבור קתדרלת סיינה.
 מאסטת "כל הקדושים" (Maestà di Ognissanti) של ג'וטו טמפרה ועלי זהב על לוח עץ. (תארוך משוער 1310). בגלריית אופיצי שבפירנצה.
 מאסטה של סימונה מרטיני, פרסקו.  (1315). בית העירייה (palazzo pubblico), סיינה.
 מאסטה של ליפו ממי ואביו ממו די פיליפוצ'ו, פרסקו. (1317). בית העירייה של סן ג'ימיניאנו.  
 

 מאסטה של אמברוג'ו לורנצטי, טמפרה ועלי זהב על לוח עץ.  (תארוך משוער 1335). במוזיאון di arte sacra בעיירה מסה מריטימה (Massa Marittima ) שבנפת גרוסטו, טוסקנה.
 מאסטה של אמברוג'ו לורנצטי, פרסקו.  (תארוך משוער 1337). בכנסיית אוגסטינוס (chiesa di Sant'Agostino), סיינה.
 מאסטה של מזאצ'ו, טמפרה על לוח עץ.  (1426). בגלריה הלאומית, לונדון.
 מאסטה של פרה אנג'ליקו, טמפרה על לוח עץ. (תארוך משוער 1430). המוזיאון הלאומי של סן-מרקו (Museo nazionale di San Marco), פירנצה.

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אמנות ימי הביניים
ציור
מילים וביטויים באיטלקית