בוץ' קסידי

רוברט לירוי פרקר (באנגלית: Robert Leroy Parker; 13 באפריל 1866 – 6 בנובמבר 1908 (משוער)), אשר נודע בכינויו בוץ' קסידי (Butch Cassidy) היה שודד אמריקאי מפורסם. פרקר, שהנהיג את כנופיית הקבוצה הפרועה (Wild Bunch Gang), עסק בעיקר בשוד רכבות ובנקים במערב ארצות הברית. מפחד החוק, נאלץ לעזוב לדרום אמריקה, שם מצא את מותו בשלהי שנת 1908.

משפחתו וילדותו 
קסידי נולד בעיירה במחוז לנקשייר שבאנגליה, וזמן קצר לאחר לידתו היגרה משפחתו לארצות הברית. הוריו התיישבו ביוטה, והצטרפו לכנסייה המורמונית. פרקר עזב את בית הוריו כנער, והסתובב ברחבי ארצות הברית כשהוא מחליף עבודות שונות. את כינויו, בוץ' קסידי, רכש בעקבות קשריו עם גנב בקר שכונה מייק קסידי ומעבודתו כקצב בויומינג למשך פרק זמן קצר.

קריירת הפשע 
פשעיו של קסידי החלו בפשיעה קטנה: ב-1880, כשנסע לעיירה סמוכה כדי לקנות ביגוד, מצא קסידי את החנות סגורה. קסידי פרץ לחנות, גנב זוג מכנסי ג'ינס והשאיר פתק בו הוא מתחייב לשלם בפעם הבאה שיגיע לחנות. אולם שנים ספורות אחר כך, ב-24 ביוני 1889 ביצע קסידי יחד עם מספר שותפים את מעשה השוד הראשון שלו: הכנופיה פרצה לבנק בעיירה טליורייד בקולורדו, ושדדה 21,000 דולר ולאחר מכן נמלטה לדרום-מזרח יוטה. קסידי רכש חווה במקום, אך שנים ספורות לאחר מכן נשלח לכלא באשמת גנבת בקר וגביית דמי חסות. לאחר מאסר של כ-18 חודשים שוחרר מהכלא, תוך הבטחה שלא ישוב לבצע פשיעה במדינת יוטה.

ב-1896 אסף קסידי סביבו קבוצת פושעים שביצעה סדרת מעשי שוד ברחבי מערב ארצות הברית, קבוצה זאת נקראה "הקבוצה הפרועה" (Wild Bunch ). ב-13 באוגוסט 1896 שדדו קאסידי והקבוצה הפרועה את הבנק במונפלייה, איידהו, ונמלטו עם כ-7,000 דולר.  בתחילת 1897 הסתתרו החבורה ב"בית השודדים" (Robbers Roost) - מקום מסתור לשודדים מכל רחבי יוטה שמיקומו נשמר בסוד מוחלט - וחיכו שם עד תחילת אפריל. לאחר מכן הם החליטו לצאת לשוד נוסף: ב-22 באפריל 1897 הם ארבו לקבוצה קטנה של גברים שנשאו את השכר של חברת הפחם Pleasant Valley בעיירת הכורים Castle Gate, וגנבו שק של מטבעות כסף. ב-2 ביוני 1899 הכנופיה המשיכה במעשי השוד כאשר שדדו רכבת נוסעים, שוד שזיכה אותם במוניטין רב והביא למצוד מאסיבי. אנשי חוק בולטים רבים השתתפו בציד, אך הם לא מצאו אותם. לקבוצה הפרועה הייתה טקטיקה שמנעה מחברי הכנופיה לסגיר זה את זה, אחרי כל שוד הכנופיה נמלטה לכיוונים שונים, ולאחר מכן התאחדה במיקום קבוע מראש. 

בשנת 1900, לאחר זמן מה שלא ביצע מעשי שוד, ביקש בוץ ממושל יוטה האבר וולס (Heber Wells) חנינה וניקוי מעונשיו אך ב-29 באוגוסט 1900, קאסידי, והחבורה הפרועה שדדו את רכבת מס' 3 של יוניון פסיפיק ליד טיפטון, וויומינג, הפרו את ההבטחה הקודמת של קאסידי למושל וויומינג וסיכלו כל סיכוי לחנינה.

בריחה לדרום אמריקה 
ב-1901 נמלט קסידי דרך ניו יורק לחווה שרכש בארגנטינה.

ב-1905 זוג שודדים דוברי אנגלית שדדו בנק בריו גז'גוס, כ-700 ק"מ דרומית מחוותו של קסידי. השודדים נמלטו עם סכום המוערך בכ-100,000 דולר כיום. ההערכה היא כי זוג השודדים הוא קסידי ושותפו לפשע בעבר הארי לונגבאו. לאחר שהוצא צו מעצר נגד קסידי, לונגבאו וחברתו השלושה ברחו לבארילוצ'ה, ומשם באמצעות ספינה חצו את אגם נאוול ואפי לצ'ילה. ב-19 בדצמבר באותה שנה קסידי, לונגבאו ושותף נוסף שדדו מבנק בארגנטינה 12,000 פסו. מרדף אחריהם הסתיים בכישלון, כשהשודדים נעלמים ברחבי הפמפס.

מותו 
ב-3 בנובמבר 1908, שליח שנשא את השכר עבור מכרה הכסף Aramayo Franke ו-Cia Silver סמוך לעיירת הכורים הקטנה סן ויסנטה בדרום בוליביה, דיווח שהותקף על ידי שני שודדים אמריקאים רעולי פנים, שלדעתו היו קאסידי ולונגאבו. עדים דיווחו שראו אותם שלושה ימים לאחר מכן בסן ויסנטה, שם הם התארחו בפנסיון קטן בבעלות הכורה בוניפאציו קאסולה. קאסולה חשד בשניים ומייד הודיע ​​לקצין טלגרף סמוך, שהודיע ​​לגדוד פרשים שהיה מוצב בקרבת מקום. היחידה שלחה שלושה חיילים בפיקודו של סרן חוסטו קונצ'ה, והם הודיעו על כך לרשויות המקומיות. בערב ה-6 בנובמבר, החיילים, מפקד המשטרה, ראש העיר המקומי וכמה מפקידיו הקיפו כולם את בית הלינה בכוונה לעצור את קאסידי ושותפו. כשהם התקרבו לבית, השודדים פתחו באש, ופתחו בקרב יריות שנמשך מספר שעות בשעות הערב והלילה. בסביבות השעה 2:00 לפנות בוקר, במהלך הפוגה בלחימה, ראה ראה ראש העיר שנורו שתי יריות רצופות בתוך הבית. הרשויות נכנסו לבית למחרת בבוקר, שם מצאו שתי גופות עם פציעות כדורים רבות בזרועות וברגליים. לאיש המשוער כשודד הארי לונגאבו נראה פציעת כדור במצח, ולאדם שנחשב לקאסידי היה חור כדור ברקה. דו"ח המשטרה המקומית העלה השערה כי לפי עמדות הגופות, קאסידי ככל הנראה ירה בלונגאבו הפצוע באורח כדי להרוג אותו לבקשתו ואז התאבד בכדור האחרון שלו. משטרת טופיזה זיהתה את השודדים כאנשים ששדדו את תעבורת השכר של ארמאיו, אך הרשויות בבוליביה לא ידעו את שמם האמיתי, וגם לא יכלו לזהות אותם באופן חיובי. ביום הבא נקברו שתי הגופות בבית הקברות הקטן בסן ויסנטה, ליד קברו של כורה גרמני בשם גוסטב זימר. האנתרופולוג המשפטי האמריקאי קלייד סנואו וחוקריו ניסו למצוא את הקברים ב-1991, אך הם לא מצאו שרידים עם DNA התואם לקאסידי ולונגאבו. בשנת 2017, הושק חיפוש חדש אחר קברו של קאסידי, וכך גם במכרה מחוץ לגודספרינגס, נבאדה. בחפירה נמצאו שרידי אדם, אך הם לא תאמו את ה-DNA של השודדים סופק.

שמועות על הישרדות 
הספר Annals of the Former World של ג'ון מקפי חוזר על סיפור שסיפר ד"ר פרנסיס סמית' לגאולוג דייוויד לאב בשנות ה-30. סמית' הצהיר שהוא ראה את קאסידי, שסיפר לו שפניו שונו על ידי מנתח בפריז, והוא הראה לסמית' פצע כדור ישן שסמית' זיהה כעבודה שעשה בעצמו כדי להטעות את המשטרה. אישה בשם ג'וזי באסט טענה ב-1960 שקאסידי בא לבקר אותה בשנות ה-20 "לאחר שחזר מדרום אמריקה", ושהוא "מת בג'וני, נבאדה לפני כ-15 שנה." אחד מהתושבים בעיר הולדתו של קאסידי, Circleville, יוטה, טען בראיון כי בוץ' קאסידי עבד בנבאדה עד מותו. ההיסטוריון המערבי צ'ארלס קלי ציין בספרו The Outlaw Trail: A History of Butch Cassidy and His Wild Bunch  שזה נראה מוזר ביותר שקאסידי מעולם לא חזר לסירקלוויל, יוטה, לבקר את אביו אם היה עדיין בחיים. לדברי אחיינו הגדול, ביל בטנסון, הוא אכן חזר ליוטה כדי לבקר את משפחתו בסירקלוויל פעמים רבות. ברוס צ'טווין, מספר כך בספרו "הלכתי לראות את אחותו, גברת לולו פרקר בטנסון, אישה ישרה ונמרצת בשנות התשעים לחייה... אין לה ספקות, אחיה חזר ואכל עוגת אוכמניות עם המשפחה בסירקלוויל ב-1925. היא מאמינה שהוא מת מדלקת ריאות בוושינגטון בסוף שנות ה-30". 
פרק של סדרת הטלוויזיה In Search of בחן את הטענות והראיות האפשריות לחזרתו של קאסידי לאמריקה במהלך שנות ה-20 בסדרת ראיונות עם תושבי באגס, וויומינג, יעד פופולרי עבור הקבוצה הפראית במהלך הפעילות שלהם. התושבים טענו שקאסידי ביקר במשך מספר ימים בשנת 1924, כשהוא נוהג בפורד דגם T. אחותו לולו בטנסון הצהירה כי הוא חזר לבית המשפחה בסירקלוויל בתקופה זו, אסף את אחיו מארק בפורד, ואז נסע לבית אביהם שם גם התגוררה. היא הצהירה שקאסידי היה מלא חרטות, במיוחד על שאכזב את אמו. היא ציטטה אותו מקונן, "כל מה שעשיתי זה להרוס את חיי". בטנסון טוענת שקאסידי מת ב-1937 וכי המשפחה הסכימה לא לחשוף את מקום מנוחתו האחרון, שכן "הם (התקשורת והמשטרה) רדפו אחריו כל חייו, ועכשיו הוא הולך לנוח בשלום. " סיפור זה מסופר גם על ידי W. C. Jameson בספרו Butch Cassidy: Beyond the Grave

בפרק בסדרה Mission Declassified, העיתונאי החוקר כריסטוף פוצל נפגש עם החוקרת המקומית מרילין גרייס בבקתת העץ של קאסידי בחווה של פרקר בסירקלוויל כדי לדבר על הקבורה לכאורה של קאסידי שם ב-20 ביולי 1937. גרייס מסבירה שקאסידי נקבר בסתר בבקתת טום, בקתת עץ של רועי צאן לשעבר הממוקמת באזור מרוחק של הנכס, מקום קמפינג מועדף על אחיו ועליו. גרייס אומרת שעדת ראייה, השכנה די קרוסבי, ראתה את הקבורה מתרחשת בבקתה. מוקדם יותר, שוחח פוצל עם אלטה אורטון, שכנה נוספת של פרקר, שתיארה את המשפחה כמי שהייתה לבושה בלבוש דמוי הלוויה באותו יום. גרייס ממשיכה ומספרת שכלבי גופות הובאו לבקתה בניסיון לאתר שרידים והובילו לאינדיקציה חיובית. הצד התחתון של התא נחפר מאוחר יותר והתגלו שתי עצמות, שזוהו כעצם עמוד שדרה אנושית ועצם בוהן. פוצל הנחה את המדענית לזיהוי פלילי סוזנה ריאן ב-Pure Gold Forensics ברדלנדס, קליפורניה לערוך בדיקת DNA על העצמות. ראיין אישר שהם בני אדם, אבל חסר מספיק DNA לפרופיל מלא.יש השערות שמשפחת פרקר חפרה מאז את שרידיו של קאסידי בבקתה והעבירה אותם לאתר קבורה אחר, כשהיא משאירה את עצמות עמוד השדרה והבוהן מאחור.

השפעה תרבותית 
בהשראת דמויותיהם של קסידי ושל שותפו הארי לונגבאו (Harry Alonzo Longabaugh, שכינויו היה "Sundance Kid") הופק ב-1969 סרט הקולנוע קיד וקסידי בבימויו של ג'ורג' רוי היל. דמותו של קסידי גולמה בסרט על ידי השחקן פול ניומן.

כמו כן גם צמד נבלים מהסדרה האנימה פוקימון נקראים קאסידי ובוץ', על שמו.

בתוכנית הטלוויזיה הבריטית "טופ גיר" נוסעים מגישי התוכנית אל חוותו של קסידי כחלק ממסעם בפטגוניה.

קישורים חיצוניים

 בוץ קסידי, באתר ויקפדיה האנגלית (באנגלית)
 
 

פשע בארצות הברית
פושעים פליליים אמריקאים
שודדים
אמריקאים שנולדו ב-1866
אמריקאים שנפטרו ב-1908