גרשון דובינבוים

גרשון דובינבוים, שכונה דֶבַּמבַּם (1 באפריל 1927 – 26 באוקטובר 1948) היה מפקד פלוגה בגדודים השני והתשיעי של הפלמ"ח במלחמת העצמאות. הוא פיקד על יחידות הפלמ"ח בקרבות מכריעים ביד מרדכי, גברעם, ומבצע יואב, במהלכו נהרג בהתקפה על גשר דאהרייה.

ביוגרפיה
גרשון, בן לתנחום ומלה דובינבוים, נולד ב-1927 בברסט ליטובסק שבפולין, על הגבול עם ברית המועצות. בשנת 1935 עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה ברחובות.

בשנת 1940 הצטרף לגדנ"ע. בשנת 1943 התגייס לפלמ"ח ומונה למפקד כיתה בקיבוץ גבעת ברנר ואחר כך למפקד מחלקה. השתתף במבצעי העלאת מעפילים, בליל וינגייט, בליל הרכבות ובליל הגשרים בפיצוץ גשר אלנבי שם מילא תפקיד מכריע בפיצוץ הגשר יחד עם אריה עמית (טפר).

בדצמבר 1947 נמנה דבמבם על אנשי הגדוד השני של הפלמ"ח. עם פרוץ הקרבות על הדרכים במלחמת העצמאות פיקד דבמבם על התגבורת הראשונה שנשלחה לנגב - מחלקת פלמ"ח שנשלחה ליד מרדכי. הוא נתמנה למפקד המחלקה האחראית על יד מרדכי, ואחר כך למפקד הפלוגה האחראית על ניר עם, גברעם ויד מרדכי. בתפקידו זה הוא ארגן את שיירות המשוריינים שהעבירו אספקה ליישובי הנגב הנצורים ופיקד עליהן. באחת השיירות גם נפצע באורח קל. אנשי המיליציות הערביות בדרום הכריזו על פרס של 1000 לא"י למי שיתפוס אותו, ועל פי סיפור נפוץ כינוהו "השד האדום" על שם צבע שיערו. עם התקרבות החזית ליד מרדכי הועבר מטה הפלוגה מקיבוץ זה לקיבוץ גברעם.

בקרב יד מרדכי היה דבמבם מפקד כח המשוריינים שפרץ את המצור המצרי וחילץ את ילדי המשק מן הקיבוץ מעט לפני תחילת הקרב. הפינוי התבצע אחרי ויכוח עם מפקד חטיבת הנגב נחום שריג אשר התנגד לו. מספר ימים לאחר מכן, במהלך הקרב על הקיבוץ, חדרו אנשי חיות הנגב בפיקוד שמחה שילוני ודבמבם לקיבוץ וחילצו 30 פצועים מהמצור במשוריינים. במהלך שהותו הקצרה בקיבוץ עמד דבמבם על מצבם הנואש של המגינים, ואישר להם, בניגוד להוראות מפקדת החטיבה, לסגת מן המקום.

בזמן ההפוגה הראשונה פיקד דבמבם על אחד מכוחות הפלמ"ח שהתעמתו עם אנשי האצ"ל בתל אביב במהלך פרשת אלטלנה.

במהלך קרבות עשרת הימים ובעקבות אישור הנסיגה שנתן לחברי יד מרדכי, ניטל ממנו הפיקוד על פלוגתו, והוא "הוגלה" מהגדוד השני של הפלמ"ח לגדוד התשיעי - גדוד הפשיטה החדש שהוקם וצורף לחטיבת הנגב. דבמבם הועלה לדרגת סרן, ומונה למפקד פלוגה. בתפקידו החדש השתתף במבצע יואב לשחרור באר שבע, שם הוביל את שיירת הגדוד בפריצת המצור המצרי על יישובי דרום הנגב במקביל לכיבוש משלטי חוליקאת.

למחרת כיבוש באר שבע, ב-23 באוקטובר 1948 נשלח כוח משימה בפיקודו לפוצץ את הגשר על נחל חברון, דרומית ליישוב דאהרייה כדי לבלום התקפת נגד אפשרית של כוחות הצבא המצרי והלגיון הירדני שהיו באותה עת בהר חברון. במהלך הפעולה נפגע בבטנו מכדור חודר-שריון, הוא פונה למרפאה ברוחמה, ושם מת בתום יומיים. נקבר ברחובות.

דבמבם נודע כמפקד אבהי, נערץ וקר רוח ומותו היווה מכה קשה לפקודיו; אחד מהם, ראובן פריגוזין אף ביקש להיקבר לידו.

הנצחה

 מבצע שחרור משטרת עין חוצוב וסדום במסגרת מבצע לוט בנובמבר 1948 נקרא על שמו "מבצע דבמבם".
 כביש באר-שבע ערד נקרא על שמו.
 ביום הזיכרון לחללי צה"ל ב-2007 הונצח דבמבם בגשר לידו נפגע על נחל חברון צפונית ליישוב מיתר. הגשר נושא היום את שמו "גשר דבמבם".
 קבוץ יד מרדכי קרא לבתי הילדים שלו "בתי גרשון" על שם מבצע חילוץ הילדים שהוא הוביל והקים לו יד זיכרון למרגלות גבעת הפסל של מרדכי אנילביץ' ובה המשוריין המשוחזר ששימש אותו.
 על שמו נקרא רחוב דובנבוים בעיר רחובות בה גדל.
 בעיר העתיקה בבאר שבע אשר בשחרורה השתתף, קיים רחוב על שמו, "רחוב גרשון (דובנבוים)", אשר בו מציגים אמנים את יצירותיהם.
 המשורר אבא קובנר הקדיש לו את השיר "מות דבמבם" בספר שיריו "פרידה מהדרום",
 על שמו נקראת חורשה ליד צומת צאלים.

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים
 
 
 חוברת לרגל חנוכת יד הזיכרון לגרשון דובינבוים ביד מרדכי
 בר-כוכבא קוטיק, עלון היישוב מיתר, גיליון 34 עמוד 21.
 
 , 
 דף לזכרו באתר ההנצחה של קיבוץ יד מרדכי

הערות שוליים

ישראלים ילידי פולין
לוחמי הפלמ"ח
חללי המחתרות
חללי צה"ל במלחמת העצמאות
אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי ברחובות
אישים שעל שמם גשרים בישראל
ישראלים שנולדו ב-1927
ישראלים שנפטרו ב-1948