דלפים מוריירה

דלפים מוריירה דה קוסטה ריביירו (בפורטוגזית: Delfim Moreira da Costa Ribeiro; 7 בנובמבר 1868 - 1 ביולי 1920) היה עורך דין ופוליטיקאי ברזילאי, אשר כהן כנשיא ברזיל בין השנים 1918 ו-1919. מוריירה נבחר לסגנו של רודריגס אלווס אשר נבחר לכהונה שנייה כנשיא בשנת 1918 אך נפטר לפני שהחליף את קודמו בתפקיד, ונססלאו בראז. על כן מוריירה ירש אותו בתור נשיא אך מכיוון שלא נבחר ישירות הוא כיהן בתפקיד עד לבחירות חדשות שנקבעו בידי ממשלו להתקיים בשנה שלאחר מכן.

ביוגרפיה 
מוריירה נולד בעיר קריסטינה, מחוז מינאס ז'ראיס, האימפריה הברזילאית, בשנת 1868 למשפחת אוליגרכים מקומית. הוריו היו אנטוניו מוריירה דה קוסטה ומריה קנדידה ריביירו. הוא סיים את לימודי המשפטים שלו באוניברסיטת סאו פאולו בשנת 1890 והחל בקריירה פוליטית ברפובליקה הברזילאית הראשונה מטעם המפלגה הרפובליקנית של מינאס ז'ראיס. בין השנים 1894–1902 כיהן בתפקיד מזכיר המדינה. בין 1902 ל-1906 היה מזכיר הפנים של מדינת מינאס ז'ראיס ובהמשך כיהן בתור המזכיר הפדרלי במינאס ז'ראיס בין 1909–1911. בין השנים 1914 ו-1918 היה נשיא מדינת מינאס ז'ראיס (תפקיד שהומר מאוחר יותר למושל). בשנותיו בתפקיד ומאוחר יותר היה הפיתוח הכלכלי של מינאס ז'ראיס וברזיל כולה בראש סדר העדיפויות שהנהיג במסגרת מדיניותו.

למוריירה הייתה השפעה פוליטית נרחבת בתקופתו בתור נשיא מדינת מינאס ז'ראיס והיה בעל תפקיד מכריע ביחד עם הנשיא ונססלאו בראז (אשר היה חבר הקונגרס הלאומי של ברזיל מטעם המפלגה הרפובליקנית של מינאס ז'ראיס גם כן) בהכרזת מלחמה על הקיסרות הגרמנית בשנת 1917 שעירבה את ברזיל בתוך מלחמת העולם הראשונה בעיקר מתוך צרכים כלכליים. מוריירה נבחר לתפקיד סגן נשיא ברזיל בשנת 1918 והתמנה לנשיא ברזיל בעקבות מותו, טרם עלה לשלטון, של הנשיא הנבחר רודריגס אלווס אשר חלה במגפת השפעת הספרדית.

הממשל הברזילאי הונהג בידי בריתות פוליטיות בין מפלגות מינאס ז'ראיס וסאו פאולו אשר שלטו בייצור הקפה והחלב הלאומי ומכאן בכלכלה הלאומית (סאו פאולו הייתה מייצרת הקפה המרכזית ומינאס ז'ראיס מייצרת החלב המרכזית), מה שהוביל לכינוי הרפובליקה בשם "רפובליקת הקפה בחלב". באותה העת חוקת ברזיל איפשרה לסגן הנשיא לרשת את תפקיד הנשיא באופן קבוע רק לאחר שנתיים של הנשיא הנבחר בשלטון. לכן, מוריירה כיהן כנשיא רק עד הבחירות, שנקבעו להתקיים מספר חודשים לאחר שעלה לנשיאות. הוא העביר את התפקיד לנשיא הנבחר, אפיטסיו פסואה, ב-28 ביולי 1919, ואז חזר לתפקידו כסגן נשיא ברזיל.

בקדנציה הקצרה שלו כנשיא, התמודד מוריירה עם אי שקט חברתי, שכלל מספר שביתות כלליות. הוא הורה בצו נשיאותי על שליחת הכוחות המזוינים של ברזיל להפיל מרד עממי של חקלאים במדינת גויאס. במהלך שלטונו סבל מוריירה ממחלה אשר פגעה ביכולתו להתרכז ולהתמקד. רוב ההחלטות התקבלו למעשה על ידי השר אפרניו דה מלו פרנקו, השר לתנועה ותשתיות ציבוריות. ב-13 במאי 1919, לאחר מערכת בחירות מול המועמד האזרחי רוי ברבוסה, נבחר אפיטסיו פסואה לנשיא הרפובליקה החדש, ודלפים מוריירה העביר אותו לתפקיד הנשיא, בעוד הוא עצמו חזר לתפקיד סגן הנשיא.

מאוחר יותר, המחלה הכריחה אותו להשתקע בעיירה סנטה ריטה דו ספוקאי שבמינאס ז'ראיס בעודו בתפקיד רשמי, ושם הלך לעולמו ב-1 ביולי 1920, טרם השלים את הקדנציה שלו כסגן נשיא. ימיו הקצרים בתור נשיא השפיעו לרעה על יציבותה השלטונית של הרפובליקה ותהליכים חברתיים שהונהגו בהמשך בידי יורשו, אפיטסיו פסואה, היו בעלי חשיבות מרכזית בנפילתה הסופית של הממשלה הרפובליקנית לקראת מהפכת 1930 שהחלה את שלטונו הדיקטטורי של ז'טוליו ורגאס. העיר דלפים מוריירו בדרום מדינת מינאס ז'ראיס (לגבולה עם מדינת סאו פאולו) קרויה לזכרו של הנשיא לשעבר.

קישורים חיצוניים

 ביוגרפיה באתר www.historiabrasileira.com

הערות שוליים 

ברזיל: היסטוריה
נשיאי ברזיל
סגני נשיאי ברזיל
עורכי דין
ברזילאים ממוצא פורטוגזי
ילידי 1868
נפטרים ב-1920