לא בלי בתי (סרט)

"לא בלי בתי" (באנגלית: Not Without My Daughter) הוא סרט משנת 1991 המבוסס על סיפור חייה של בטי מחמודי כפי שמתואר בספרה בעל השם הזהה.

עלילה
בטי האמריקנית נשואה למודי, רופא אמריקני ממוצא איראני והם מגדלים ביחד ילדה בשם מהטוב, בעיר שיקגו. הם נראים כמשפחה מאושרת למדי. אולם, לאט לאט, היחסים בין ארצות הברית לבין איראן מתדרדרים ועוברי אורח, כמו גם עמיתים לעבודה, שוב ושוב משפילים את מודי בשל מוצאו. בסופו של דבר, מודי מפוטר מעבודתו, אך לא מגלה זאת לאשתו ולבתו.

מודי משכנע את אשתו ובתו לבוא לביקור באיראן, בבית הוריו. לאחר שהן מגיעות, מתברר להן כי מודי לא מתכוון לחזור לעולם לארצות הברית וכי הן לא יכולות לחזור גם כן, בלא רשותו. הן לא יכולות לעשות כמעט שום דבר בלא רשותו, כי חוקי המדינה האירנית הפכו לשוביניסטים. הן לא יכולות אפילו להשתמש בטלפון בלא רשותו.

בטי ובתה מחליטות להימלט מן המדינה הפונדמנטליסטית ומנסות להשיג ידידי אמת, שיעזרו להן בזה, אך הן מתקשות למצוא ידידים כאלו, גם משום שהן לא מכירות את השפה ולא יכולות לסמוך כמעט על אף אחד. בטי מוצאת אישה נוספת במצבה ומנסה לשתף איתה פעולה למציאת פתרון, אך אותה אישה נכנעת לחלוטין לבעלה האלים ומלשינה על בטי למודי וזה גם כן מפעיל אלימות כלפי בטי. בטי גם לא מצליחה להשיג התערבות בינלאומית, כי הדיפלומטים הזרים היחידים שנותרו באיראן, הם שווייצרים, ואלו אדישים לחלוטין לבעיותיה.

בינתיים, גם מודי מתאכזב מאיראן, שרואה בו אמריקני ושוללת ממנו את הזכות לעבוד. אבל הוא לא יכול לעזוב את איראן, כי אם הוא יחזור אל המערב, הוא יואשם בחטיפת אשתו ובתו, ולכן מודי פותח מרפאה לא חוקית ונאלץ להשתמש בבטי כמזכירתו. הדבר נותן לבטי הזדמנות להכיר הרבה איראנים, שלא בדיוק מצייתים לחוק ומגיעים למרפאה לא חוקית ונותן לה גם טלפון בידיים.

בסופו של דבר, בטי מצליחה לצור קשר עם ארגון שמבריח אנשים מאיראן לטורקיה, דרך כורדיסטן. הברחת בטי לבדה, היא קלה יחסית. אך בטי ואנשי הארגון ממתינים זמן רב לרגע הנכון להברחתה שלה ביחד עם בתה. מודי מתחיל לחשוד, שמשהו אינו כשורה ומציע לבטי, שהיא תטוס לבדה לחופשה בארצות הברית, כדי לבקר את הוריה, והיא כמעט מתפתה לעשות זאת, אך חבריה החדשים מגלים לה שהיא לא תורשה לעולם לחזור לאיראן ולא תזכה לעולם לראות עוד את בתה.

מסע ההברחה דרך כורדיסטן, מתברר גם הוא כקשה ומסוכן ובמהלכו בטי כמעט נאנסת, אך לבסוף נמלטת עם בתה מהטוב מאיראן לכיוון טורקיה.

צילום הסרט
מרבית צילומי הסרט נעשו בישראל, באתרים ביפו, תל אביב ועכו. עוד צילומים נעשו בארצות הברית ובטורקיה. בסרט ניתן לזהות מבנים מפורסמים בישראל כמו חאן אל-עומדאן בעכו המככב בתור בית הספר האיראני, העבודה על הסרט נעשתה באולפני ג.ג. ישראל בנווה אילן. כמו כן בעקבות כך שצילומי הסרט נעשו בישראל מרבית שחקני המשנה הם ישראליים.

ביקורות
"לא בלי בתי" ספג ביקורת על מצג שווא, כביכול, של המוסלמים האיראנים ושל התרבות האסלאמית האיראנית. בניו יורק טיימס בסקירה, מצוין כי הסרט "מנצל את הסטריאוטיפ הדמוני של איראן ... זהו כישלון אמנותי מוחלט, והסתמכות על הסטריאוטיפ התרבותי הוא הגורם העיקרי". סקירה של לוס אנג'לס טיימס תיארה את הסרט בתור "מאוזן ומעוות", אשר "אינו מבחין בין המדינה (איראן) לבין אנשים". בסקירה של מבקר הקולנוע רוג'ר איברט מצוין שהסרט עושה "טעויות מוסריות גזעניות, מדאיגות מאוד". בתגובה לסרט "לא בלי בתי", יצא סרט תיעודי, שכותרתו "בלי בתי", הסרט מורכב מראיונות עם מודי מחמודי באיראן על סיפורה של בטי.

פרסים
סאלי פילד הייתה מועמדת לפרס פטל הזהב עבור השחקנית הראשית הטובה ביותר, בעוד שילה רוזנטל זכתה בפרס האמן הצעיר עבור השחקנית הטובה ביותר.

שחקנים
סאלי פילד - בטי מחמודי
אלפרד מולינה - סייד בוזורוג "מודי" מחמודי
שילה רוזנטל - מהטוב, הבת של בטי ומחמודי
רושאן סת - חוסיין
שרה באדל - ניקול
מוני ריי - בוזורג
ז'ורז' קורפיס - מוחסן
יעקב בנאי - חכם דת
יוסף שילוח - מלשן בכורדיסטן
ששון גבאי - מוכר בשוק
בני ברוכים - שומר
גילי בן אוזיליו - פרסטה
פרזנה תאידי - ח'נון שהין
אהובה קרן - נסימי
אברהם מור - הורמוז
מיכה אוזין סליאן - זיא
יונתן צ'רצ'י - ממל

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

טהראן בקולנוע
סרטי 1991
סרטי מטרו גולדווין מאייר
סרטי סאלי פילד
סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
פמיניזם בקולנוע