עליזה הרץ-זומר

עליזה (אליס) הֶרץ-זוֹמֶר (באנגלית: Alice Herz-Sommer; 26 בנובמבר 1903, פראג, ממלכת בוהמיה, אוסטריה-הונגריה (צ'כיה) – 23 בפברואר 2014, לונדון) הייתה פסנתרנית יהודייה ניצולת השואה. חייתה במולדתה בוהמיה (ולימים בצ'כוסלובקיה), מ-1949 בישראל ומ-1986 ועד מותה בלונדון.

קורות חיים 
עליזה הרץ נולדה ב-1903 יחד עם אחותה התאומה מריאנה לסופי ופרידריך הרץ, תעשיין, בעיר פראג, בירת ממלכת בוהמיה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בירת צ'כיה). במשפחה היהודית המתבוללת דוברת הגרמנית היו חמישה ילדים. מגיל צעיר החלה לנגן בפסנתר והייתה לפסנתרנית ידועה, שאף ניגנה כסולנית עם התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. הסופר פרנץ קפקא התארח בבית הוריה מדי פעם והיה חבר טוב של פליכס ולטש, שנישא מאוחר יותר לאחותה, אירמה.
נישאה ב-1931 למוזיקאי ליאופולד זומר, שהיה כנר מוכשר, אם כי לא עסק בנגינה כמקצוע. ב-1937 נולד בנם, שטֶפַן (לימים רפאל).

כאשר פלשה גרמניה לצ'כוסלובקיה במרץ 1939, עזבו רוב משפחתה וחבריה לארץ ישראל; עליזה וליאופולד שקלו לעלות לארץ ישראל, אך לא עשו זאת בגלל האחריות שהרגישה עליזה כלפי אמה החולה, בגלל הדאגה לעתידו של בנם ובגלל חוסר כסף. אחיותיה מריאנה, אירמה ומשפחותיהן הצליחו לצאת מפראג בליל כניסתו של היטלר.
ב-1942 נשלחה האם, בגיל 72, לטרזיינשטאט ואחר כך לטרבלינקה, שם נספתה. כעבור שנה, ב-1943, נשלחה עליזה עם בעלה ובנה לטרזיינשטאט.

כשגילו הגרמנים במחנה כי היא פסנתרנית ידועה, הטילו עליה לנגן בקונצרטים במחנה. זומר הסכימה כדי להגן על בנה שטפן, אך בעלה נשלח באוקטובר 1944 לאושוויץ ואחר כך לדכאו, שם מת. אחרי שחרור המחנה במאי 1945 חזרה זומר לפראג, ובמרץ 1949 עלתה לישראל והצטרפה למשפחתה בירושלים, שם הייתה למורה בקונסרבטוריון. אחותה התאומה, מריאנה, נישאה לאמיל אדלר.
בנה עברת את שמו לרפאל, היה לצ'לן מפורסם ועבר לגור בלונדון, וב-1986 הצטרפה אליו זומר. הבן רפאל נפטר ב-2001 במהלך סיור בישראל.

ב-2005 הופק סרט דוקומנטרי על חייה בשם "מגיהנום לגן עדן". ב-2011 יצא סרט על אודותיה בשם "Alice Dancing Under the Gallows". הייתה דוברת אספרנטו ופעילה בתנועה.

בשנותיה האחרונות חייתה זומר בלונדון, והוסיפה לנגן ולהיות פעילה. נחשבה לניצולת השואה המבוגרת ביותר, אך בהמשך התברר כי ישראל קרישטל, ניצול שואה והגבר המבוגר בעולם, נולד לפניה.

נפטרה ב-23 בפברואר 2014, בגיל 110. הותירה אחריה שני נכדים.

ב-2014 סרט דוקומנטרי קצר שנעשה על חייה "The Lady in Number 6: Music Save My Life" (2013), זכה לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הדוקמנטרי הקצר, שבוע בדיוק לאחר מותה.

ראו גם
 תזמורת הנשים באושוויץ

לקריאה נוספת
 Melissa Müller, Reinhard Piechocki, A Garden of Eden in Hell: The Life of Alice Herz-Sommer; translated by Giles MacDonogh, London: Pan Books, 2007. (התפרסם בהמשך בשם Alice's Piano)
 Caroline Stoessinger, A Century of Wisdom: Lessons from the Life of Alice Herz-Sommer, the World's Oldest Living Holocaust Survivor, New York: Spiegel & Grau, 2012.

קישורים חיצוניים

 
 תמר איש שלום, גילי ברוש, הפסנתרנית: בת 105 שרדה את השואה בזכות הפסנתר, באתר mako, 21 באפריל 2009 
 
 עדנה מור (זיצ'ק), עליזה הרץ-זומר, באתר בית טרזין, מרץ 2010 (הכותבת היא תלמידתה לשעבר)
 , ערוץ 2 (חברת החדשות – רשת), 7 באפריל 2013 
  
 
 
 Alan Rusbridger, 'Life is beautiful', The Guardian, 13 December 2006
 Holocaust survivor Alice Herz Sommer playing piano, The Guardian, 13 June 2010 
 "Alice Herz Sommer," Heart and soul, BBC World Service, 5 December 2011

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
אסירים בגטו טרזיינשטט
ניצולות השואה
מורות למוזיקה בישראל
מורים למוזיקה בישראל
פסנתרניות יהודיות
אספרנטיסטים
אספרנטיסטים ישראלים
עולות לאחר קום המדינה: 1948–1950
עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
יהודים שהגיעו לגיל 110
ישראליות שהגיעו לגיל מאה
פסנתרניות צ'כיות
אישים שהגיעו לגיל מאה
בריטיות שהגיעו לגיל מאה
אישים שהגיעו לגיל 110 בעת החדשה
ישראליות שנולדו ב-1903
ישראלים שנולדו ב-1903
ישראליות שנפטרו ב-2014
ישראלים שנפטרו ב-2014