איוואן גשוב

איוואן אֶבְסְטְרָטִיֶיב גֶשוֹב (בבולגרית: Иван Евстратиев Гешов; 20 בפברואר 1849, פלובדיב, האימפריה העות'מאנית – 11 במרץ 1924, סופיה, ממלכת בולגריה) היה פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן במספר כהונות כשר, כיושב ראש האספה הלאומית של בולגריה וכן כראש ממשלת ממלכת בולגריה.

ראשית הקריירה
איוואן גשוב נולד בפלובדיב וב-1865 עקר עם משפחתו לעיר מנצ'סטר שבאנגליה, שם השלים את השכלתו התיכונית והאקדמית באוניברסיטת ויקטוריה. ב-1872 שב לבולגריה והצטרף למאבק נגד שלטון העות'מאנים ולמען עצמאות המדינה. הוא נעצר, נשפט ונדון למוות, אך עונשו הומתק והוא הוגלה לעיר חלב. לאחר תום המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) זכה לחנינה והותר לו לשוב לפלובדיב. הוא השתלב במנגנון הממשל העצמי בפלובדיב שהייתה בירת המחוז העות'מאני רומליה המזרחית. ב-1883 שב לסופיה ומונה ליושב ראש הבנק הלאומי הבולגרי. לאחר מלחמת בולגריה–סרביה (1885) צורף גשוב לצוות המשא ומתן הבולגרי שגיבש את תנאי הסכם בוקרשט (1886). בהמשך, כיהן כשר האוצר ושר המסחר והחקלאות בממשלותיהם פטקו קרבלוב ווסיל רדוסלאבוב.

כהונת ראש הממשלה ואחריתו
גשוב נמנה עם מייסדי מפלגת העם הבולגרית וכיהן כשר האוצר בממשלתו של קונסטנטין סטואילוב. לאחר הפילוג במפלגת העם עבר גשוב למפלגת העם הפרוגרסיבית וב-1911 מונה לראש ממשלת בולגריה. בתפקידו זה היה שותף לכינון הליגה הבלקנית שהובילה למלחמת הבלקן הראשונה ולהצלחות משמעותיות לצבא הבולגרי שבאו לידי ביטוי בהסכם לונדון (1913) אשר חתם את המלחמה. פרדיננד הראשון, מלך בולגריה לא היה מרוצה מסעיפים מסוימים בהסכם אותם כפו המעצמות על בולגריה ולא הייתה לו כוונה לכבדו. גשוב נאלץ להתפטר, תחתיו מונה סטויאן דאנב ועד מהרה פרצה מלחמת הבלקן השנייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה ומינויו של אלכסנדר סטמבוליסקי לראש הממשלה, גלה גשוב לצרפת מחשש שייעצר ויישפט בידי מנגנוני השלטון. הוא שב לבולגריה רק לאחר ההפיכה הצבאית במסגרתה הודח ונרצח סטאמבוליסקי. איוואן גשוב הלך לעולמו ב-1924 בסופיה והוא בן 75 שנים.

קישורים חיצוניים

 איוואן גשוב - תקציר ביוגרפי, באתר משרד האוצר הבולגרי

הערות שוליים

ראשי ממשלת בולגריה
שרי החוץ של בולגריה
יושבי ראש האספה הלאומית (בולגריה)
ילידי 1849

בולגרים שנפטרו ב-1924