Eleanor Rigby

אלינור ריגבי (באנגלית: Eleanor Rigby) הוא שיר של הביטלס שהופץ באלבום "Revolver" (1966) ובסינגל יחד עם "Yellow Submarine". השיר נכתב בעיקר על ידי פול מקרטני, והקרדיט המשותף ניתן ללנון-מקרטני.

השיר המשיך את המעבר של הביטלס מלהקת רוק אנד רול ופופ ללהקה יותר ניסיונית שמבוססת בסטודיו. עם רביעיית מיתרים כפולה שכתב ג'ורג' מרטין ומילות השיר הכבדות על בדידות, שבר "אלינור ריגבי" מוסכמות מוזיקת פופ, הן במילים והן בלחן. מבקרים אמרו על השיר שהיכולת של הלהקה לשיר על "הדאגות המוזנחות וגורלם של הקשישים" בשיר הזה זו רק עוד דוגמה לכך ש"הביטלס יכלו להגיע לקהל רחב הרבה יותר מזה של רוק מסורתי".

השיר נכלל בסרטם של הביטלס "צוללת צהובה" משנת 1968. פסל אלינור ריגבי, הניצב ברחוב סטנלי שבליברפול, מנציח את השיר.

תוכן השיר
השיר דן בבדידותם של אנשים דרך סיפורן של שתי דמויות: הדמות הראשונה, אלינור ריגבי, מוצגת בבית הראשון של השיר כרווקה זקנה, שעיסוקה ניקיון בכנסייה. הדמות השנייה, האב מקנזי, מוצגת בבית השני ככומר הכותב מילים לדרשות שאיש לא ישמע. שתי הדמויות נפגשות בבית השלישי, כאשר אלינור ריגבי מתה והאב מקנזי קובר אותה. וכך כותב כריס גרגורי על השיר:

ההשראה לשיר 
כמו רבים משיריו של מקרטני, גם ב"אלינור ריגבי" המלודיה והשורה הראשונה נולדו בשעה שניגן לעצמו בפסנתר. אך שם האישה שעלה אז במוחו לא היה "אלינור ריגבי" אלא "מיס דייזי הוקינס" (Miss Daisy Hawkins). בשנת 1966 סיפר מקרטני איך התעורר בו הרעיון לשיר:

מקרטני סיפר שחשב על השם אלינור בהשראת השחקנית אלינור ברון, ששיחקה לצד חברי הלהקה בסרט !Help (בתפקיד ההודית אהמי). שם המשפחה ריגבי ניתן בהשראת חנות בבריסטול בשם 'ריגבי ואוונס בע"מ, מפיצי יין ואלכוהול' (Rigby & Evens Ltd, Wine & Spirit Shippers) שצדה את עינו כשביקר את חברתו דאז, ג'יין אשר. ב-1984 סיפר: "פשוט אהבתי את השם. חיפשתי שם שיישמע טבעי. אלינור ריגבי נשמע טבעי." עם זאת, היו שציינו כי בבית הקברות של כנסיית פיטר הקדוש (St Peters Church) בליברפול, שבה נפגשו לראשונה לנון ומקרטני, קיימת מצבה עם השם אלינור ריגבי. פול מקרטני הודה שייתכן כי הושפע מכך באופן לא מודע.

הקלטת השיר 
ל"אלינור ריגבי" אין ליווי מוזיקלי פופי שגרתי. חברי הביטלס לא ניגנו בו כלל; ג'ון לנון וג'ורג' הריסון תרמו הרמוניות קוליות. במקום גיטרות-בס-תופים השתמש מקרטני בשמיניית מיתרים של נגני אולפן – ארבעה כינורות, שני צ'לו ושתי ויולות – שניגנו עיבוד שכתב ג'ורג' מרטין. העיבוד הושפע מפסקול הסרט "פרנהייט 451" שהלחין ברנרד הרמן. העיבוד נכתב לרביעיית מיתרים כפולה, כלומר תפקידי הכלים מוכפלים לאורך רוב השיר. ייתכן שבחירתו של מקרטני במיתרים הושפעה מהעניין שגילה במלחין אנטוניו ויוואלדי. ג'ון לנון סיפר ב-1980 כי "אלינור ריגבי היה ה'ילד' של פול, ואני עזרתי בחינוך... ליווי הכינורות היה הרעיון של פול. ג'יין אשר הכירה לו את ויוואלדי, וזה היה טוב מאוד".

השמינייה הוקלטה ב-28 באפריל 1966, באולפן 2 של אבי רואד וההקלטות הושלמו באולפן 3 ב-29 באפריל וב-6 ביוני. טייק 15 נבחר למאסטר. במיקס הסטריאו המקורי קולו של פול נשמע בצד ימין בלבד במהלך הבתים, ושמיניית המיתרים בצד שמאל. באלבום Yellow Submarine Songtrack שיצא ב-1999 ובמיקסים באלבום LOVE קולו של מקרטני ממורכז, ושמיניית המיתרים נשמעת בסטריאו במטרה להעניק לשיר מיקס מודרני יותר.

מצעדים

לקריאה נוספת
Martina Elicker, Semiotics of popular music: the theme of loneliness in mainstream pop and rock songs, Gunter Narr Verlag, 1997, , pages 123-126
William J. Dowlding, Beatlesongs, Simon and Schuster, 1989, , Pages 133-136
Chris Gregory, Who Could Ask for More?: Reclaiming the Beatles, Lulu.com, 2008, , pages 125-127

קישורים חיצוניים

 פרק 27 במסע הקסם המסתורי (Icast)

הערות שוליים

שירי הביטלס
שירים באנגלית
שירים על בדידות
שירים על דמויות נשיות בדיוניות
שירים על מוות
שירים על עוני
שירי בארוק פופ
סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס