אחמד חילמי עבד אל-באקי

אחמד חִילמי עבד אל-באקי - באשא (בערבית: أحمد حلمي عبد الباقي - باشا; 1882–1963) היה בנקאי פלסטיני וראש ממשלת כל פלסטין משנת 1949 ועד פירוקה בשנת 1959.

ביוגרפיה
נולד בצידון, בן לאב שהיה קצין בצבא האימפריה העות'מאנית. גדל בשכם ולמד באיסטנבול. בשנת 1916 נלחם במלחמת העולם הראשונה בחזית סוריה.

עם הקמת ממשלת פייסל בסוריה בשנת 1918 היה מזכיר משרד הכספים, ובשנת 1919 היה שר האוצר עד נפילת מדינה זו ביולי 1920. לאחר מכן הוא התמנה לשר הכספים של עבר הירדן, תפקיד ממנו התפטר בדצמבר 1923 "מסיבות בריאותיות", בעקבות ביקורת שפורסמה עליו.

בשנת 1926 הגיע לירושלים, שם מונה על ידי המופתי אמין אל-חוסייני לממונה על הווקף. לאחר רעידת האדמה בארץ ישראל ביולי 1927 הוא נתמנה לוועדה לענייני אשראי לסיוע לנפגעי הרעש. 

בשנת 1930 ייסד עם חתנו עבד אל-חמיד שומאן את הבנק הערבי, וכיהן כמנהלו הראשון. בשנת 1933 הקים את הבנק החקלאי הערבי שנפתח בתחילת 1934. הבנק הערבי סייע בפיתוח כלכלי של ערביי ארץ ישראל על ידי השקעות בפיתוח מסחר ותעשייה. בהתאם שותף חילמי בישיבות שעסקו בפרוייקטים שונים כמו פיתוח אדמות החולה והקמת נמל בעזה. עד סוף שנות ה-30 היה חילמי מנהל הבנק הערבי. לאחר מכן הוא נפרד מהבנק הערבי ונהיה מנהל הבנק החקלאי הערבי שהתחרה בבנק הערבי. 

בשנות ה-30 היה חילמי פעיל בנסיונות למנוע מכירת קרקעות ליהודים. הוא הבטיח לכפריים סיוע כלכלי לנזקקים לכך, כדי שימנעו ממכירת אדמותיהם ליהודים. בין השאר הוא רכש מכספי הבנק אדמות עבור ערביי אום ח'אלד למניעת מכירת הקרקעות לקרן הקיימת. הוא היה פעיל בהקמת ועמד בראש "קופת האומה להצלת הקרקעות" על מנת למנוע מכירת אדמות ליהודים-ציונים. בשנת 1943 הוא היה מעורב ברכישת קרקעות בכפר ענאן כדי למנוע את מכירתם ליהודים ובחידוש פעילות קופת האומה.

החל משנת 1931 עמד חילמי בראש ועדה שארגנה תערוכות של תוצרת ערבית לעידוד קניית תוצרת ערבית והמנעות מרכישה מיהודים. עם הקמת חברה שארגנה את התערוכה הועמד חילמי בראשה. 

חילמי היה מזוהה עם מפלגת אל-איסתקלאל הפאן-ערבית.

עם הקמת הוועד הערבי העליון בשנת 1936, נמנה חילמי על חבריו, בתור מומחה לענייני כספים. בסוף ספטמבר 1937, בעקבות רצח לואיס אנדרוס, הוא נעצר על ידי שלטונות המנדט יחד עם חברים נוספים בוועד הערבי העליון, והוגלה לאיי סיישל. הוא שוחרר בדצמבר 1938 והתיישב בקהיר, בה השתתף בדיונים עם הבריטים לפרסום הספר הלבן. הוא הורשה לשוב לארץ ישראל בתחילת 1940. בסוף שנת 1943 הוא היה שותף בדיונים לחידוש הועד הערבי העליון.

לאחר שחזר כיהן כסגן נשיא הוועד הערבי העליון וכאחראי על גזרת ירושלים במלחמת העצמאות. לאחר קום מדינת ישראל נמלט לקהיר, שם נבחר על ידי מועצת הליגה הערבית לראש ממשלת כל פלסטין.
הוא כיהן בתפקיד זה בשנים 1948–1963.

מת בלבנון ביוני 1963, ונקבר במתחם הר הבית ב-30 ביוני 1963.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

פוליטיקאים פלסטינים
בנקאים ארץ-ישראלים
אישים הקבורים בהר הבית
ילידי 1883

נפטרים ב-1963