פנדמוניום

פנדמוניום (בלטינית: Pandæmonium) הוא השם שניתן על ידי המשורר האנגלי בן המאה ה-17 ג'ון מילטון למקום התכנסותם של מלאכי הגיהנום והשדים בספרו, גן העדן האבוד.

השם "פנדמוניום" מקורו מהמילים ביוונית "παν" (פאן), שמשמעותו "כל", ו-"δαιμόνιον" (דאימוניון), שהיא צורת הקטנה שמשמעותה "רוח קטנה" או "מלאך קטן", או כפי שנוצרים פירשו זאת, "שד (דמון) קטן". משמעות הצירוף, אם כך, היא "כל השדים", אך ניתן גם לפרש אותו: Παν-δαιμον-ειον (פאן-דמון-איון), "מקום-כל-השדים".

ג'ון מילטון המציא את השם עבור בירת הגיהנום, "בירתו הראשית של השטן ועוזריו", שנבנתה על ידי המלאכים הנופלים (מכונים גם נפילים) לפי עצתו של השד ממון.

מלאכי הגיהנום בנו את הפנדמוניום בתוך כשעה אך הוא עלה בגודלו על כל המבנים והארמונות מעשי ידי אדם. אף על פי כן הוא היה קטן מדי מכדי להכיל בתוכו את כל השדים העצומים בגודלם, שנאלצו להתכווץ על מנת שיוכלו לשהות בתוכו.

הפנדמוניום תוכנן על ידי הארכיטקט מולציבר (מקביל לוולקן הרומאי), שהיה מתכננם של הארמונות בגן העדן לפני נפילתו.

בספר גן העדן האבוד מתוארת התכנסותם של השדים במועצה העליונה של הפנדמוניום ובו מתנהלים ביניהם ויכוחים סוערים.

הביטוי פנדמוניום משמש (בהשאלה) לתיאור מקום הומה ורועש במיוחד עד כדי מצב של כאוס מוחלט.

בנוסף, הסופרת קסנדרה קלייר, קוראת "פנדמוניום" למועדון רועש והומה בסדרת בני הנפילים, שאחר כך התגלה שהיה מאוכלס בשדים מעטים. קסנדרה קלייר משתמשת בשם פנדמוניום  גם בסדרה "מכשירי התופת", למועדון אויב מסוכן המכיל בתוכו יצורים מיתולוגיים.

מיתולוגיה נוצרית
מקומות בדיוניים