וילפריד מלרס

וילפריד מלרס (באנגלית: Wilfrid Mellers; 26 באפריל 1914 - 17 במאי 2008) היה מוזיקולוג, מבקר מוזיקה ומלחין בריטי. נודע כמי שניתח לראשונה באופן רציני מוזיקת רוק כמוזיקה אמנותית מודרנית ובפרט את המוזיקה של הביטלס ושל בוב דילן. את לנון-מקרטני כינה "כותבי השירים הטובים ביותר מאז שוברט".

תולדות חייו
מלרס נולד בווריקשייר ולמד אנגלית ומוזיקה באוניברסיטת קיימברידג'. החל מ-1936 כתב ביקורות מוזיקה לרבעון Scrutiny אותו ערך ידידו פרנק ריימונד ליוויס. בין 1942 ל-1948 היה מלרס חבר בצוות העריכה של כתב העת.

ב-1964 היה מלרס הדיקן המייסד של המחלקה למוזיקה באוניברסיטת יורק. אף שפרש ב-1981 נותר פרופסור אמריטוס באוניברסיטה עד מותו. המחלקה החדשה איפשרה לו חופש פעולה ליצירת תוכנית לימודים וגישה מוזיקולוגית חדשה לחלוטין. בתוכניות הקורסים באוניברסיטה שילב לימוד וניתוח של מוזיקת רוק ופולק יחד עם מוזיקה קלאסית "רצינית". גישתו זו זכתה לכותרת "From Bach to the Beatles and Back" (מבאך לביטלס וחזרה) וספגה גינויים הן מצד הממסד הקלאסי השמרני והן מצד חובבי מוזיקת הרוק. מלרס ביקש להראות כיצד מבנים, הרמוניות, מסורת מלודית ותזמור של שירי הביטלס בפרט ושירי רוק ופופ בכלל מוצאים את מקומם כחלק מהמסורת של מוזיקה אירופאית תזמורתית וקאמרית וטען שלא ניתן "לבודד" את מוזיקת הרוק והפופ מהמסורת המוזיקלית הכללית. מתוך אותה גישה חקר את המוזיקה של פרנסואה קופרן והקשריה למסורת הצרפתית, של ראלף ווהן ויליאמס והקשריה למסורת האנגלית ושל בוב דילן והקשריה למסורת האמריקאית. מלרס שילב הוראה אקדמית והרצאות פומביות (למשל סדרת הרצאות פומביות אודות Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band סמוך ליציאת האלבום) יחד עם כתיבה אקדמית ופרסומים רבים.

עבודה חשובה נוספת שפרסם הייתה Caliban Reborn: Renewal in Twentieth-Century Music משנת 1968. כותרת הספר מרמזת על קאליבן דמות הפרא במחזה הסערה של ויליאם שייקספיר בהקשר של חשיפתה של המוזיקה היצרית במאה ה-20 את "החיה שבאדם". מלרס מנתח בספר את המוזיקה של הייטור וילה לובוס הברזילאי, של דריוס מיו הצרפתי ששהה וכתב אף הוא בברזיל, של הארי פארץ' (Harry Partch), איש קליפורניה, של קולון ננקרו (Conlon Nancarrow) ממקסיקו, של דיוק אלינגטון ושל ג'ורג' גרשווין (בעיקר פורגי ובס).

בשנת 1982 קיבל תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE).

באוקטובר 2004 התקיים ביורק פסטיבל מוזיקה מודרנית לכבוד יום הולדתו ה-90. 

מלרס היה נשוי שלוש פעמים ולו שתי בנות מנישואיו השניים ובת נוספת מחוץ לנישואין.

ספריו
 Music and Society: England and the European Tradition (1946)
 Studies in Contemporary Music (1947)
 Francois Couperin & the French Classical Tradition (1950)
 Music in the Making (1951)
 Romanticism and the 20th Century, from 1800 (1957)
 The Sonata Principle, from c. 1750 (1957)
 Man and His Music (1962; Vols. 3 & 4 by Mellers)
 Music in a New Found Land: Themes and Developments in the History of American Music (1964)
 Harmonious Meeting: A study of the relationship between English music, poetry and theatre, c.1600 (1965)
 Caliban Reborn: Renewal in Twentieth-Century Music (1968)
 Twilight of the Gods: the Beatles in Retrospect (1973)
 Bach and the Dance of God (1980)
 Beethoven and the Voice of God (1983)
 A Darker Shade of Pale: a Backdrop to Bob Dylan (1984)
 Angels of the Night: Popular Female Singers of Our Time (1986)
 Le Jardin Retrouve. The Music of Frederick Mompou 1893-1987 (1987)
 The Masks of Orpheus: Seven Stages in the Story of European Music (1987)
 Vaughan Williams and the Vision of Albion (1989)
 Percy Grainger (1992)
 Francis Poulenc (1993)
 Between Old Worlds and New (1997)
 Singing in the Wilderness: Music and Ecology in the Twentieth Century (2001)
 Celestial Music?: Some Masterpieces of European Religious Music (2002)

קישורים חיצוניים

 נקרולוג ב"טלגרף", 22 במאי 2008
 מחווה ליום הולדתו ה-90 ב"אינדפנדנט", 2 במאי 1994
 ערך על מלרס באנציקלופדיית בוב דילן

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מוזיקולוגים בריטים
מלחינים בריטים
מבקרי מוזיקה
מוזיקה של המאה ה-20
קצינים במסדר האימפריה הבריטית
רוק
בריטים שנולדו ב-1914
בריטים שנפטרו ב-2008