שחין (מחלה)

שחין היא מחלת עור המוזכרת במקרא, בין היתר כמכה השישית בעשר מכות מצרים. היא איננה מתייחסת למחלת עור ספציפית, כי אם למגוון מחלות עור דלקתיות המאוגדות תחת צורות שונות של שחין, כדוגמת: גרב, חרס, ילפת, חיכוך, חפפית, חזזית ועוד, ולפי חז"ל קיימים 24 מיני שחין. יש להפריד בין שחין המוזכר בחז"ל מצד אחד, כמו במקרא, הוא שם כללי לנגעים בעור אך מצד שני גם כשם ספציצפי למחלת הנסן שבטעות מייחסים אותה לצרעת.

מקור המחלה
שחין היא מלשון שחן, פירושו בארמית - חם, והוא מתייחס לחימום ושרפה, מכאן גם המושג "שנה שחונה". 

מחלת השחין דומה לצרעת ולכוויה על העור, אלא שהמחלה אינה נגרמת על ידי מקור אש, אלא בדלקת או גורם אחר כדוגמת חבלה חיצונית, מחלת עור ומחלה כללית.
השחין מאופיין בנגעי בהרת על עור לא תקין ועובר שלושה שלבים:
 מורדין - השלב הטרי והחריף של המחלה
 צרבת השחין - שלב המגיע לאחר תחילת הריפוי עם הופעתו של גלד טרי
 צלקת - שלב הריפוי הסופי

נגעי שחין נחשבים למטמאים רק במידה ובנוסף לנגעים מצטרפים אחד משני הסימנים הבאים: 
 שתי שערות לבנות בתוך הנגע הראשי
 הגדלתו של שטח הנגע

קיימת אי הסכמה באשר לשיוך הספציפי של המחלה; המדע מתייחס אליה כאל מחלה נמקית קשה ונרחבת שעלולה להביא לכריתת איברים, אך קיימות השערות שונות לזיהויה. הזיהוי הרווח ביותר היא מחלת הגרב, שבדומה לתיאור השחין היא מחלת עור דלקתית, שמתאפיינת בבועות דלקתיות מפרישות וקשקשי גלדים. עם זאת, גם מחלות העגבת, הצרעת, אבעבועות שחורות והגחלת מזוהים עם המחלה.

אזכורים מן המקרא
מלבד מכת השחין, המחלה מופיע בתנ"ך מספר פעמים בהקשרים שונים. מן האזכורים ניתן להסיק על אופייה וסממניה של המחלה.
השימוש במחובר ב"שחין פרח אבעבעת" מצביע על שחין שבסמוך אליו צומחות בועות.
 
בספר ויקרא קיים תיאור למצב השחין. במידה ובגופו של חולה השחין ישנה בהרה לבנה אדמדמה וממנה יוצאת שערה - הוא מוגדר על ידי הכהן כטמא. 
 
השטן מכה את איוב בשחין רע - שחין קשה במיוחד בכל חלקי גופו. העונש נעשה כדי לאלץ אותו לקלל את אלוהים. כשהוא מתחיל להתגרד הוא מתיישב בעפר מכיוון שהישיבה בעפר מקילה את מצבו הפיזי.

טיפול
דרכי הטיפול בשחין מן המקורות הן: מריחת תאנים, משיחת שמן ותערובת זנגביל בעזרת נוצתו של אווז, חומץ יין, שמן זית, משחת זפת, ובגרד מטפלים בישיבה בעפר.

שחין מצרים
מתוך סוגי השחין ישנה התייחסות מובדלת ל"שחין מצרים", כאשר הוספת 'מצרים' מייחדת אותה ממחלות השחין האחרות ותוך כך מעלה אותה לרף גבוה במדרג החומרה שמייחסים למחלה. השימוש במונח "שחין מצרים" מהווה התכתבות עם מכות מצרים, ומטעין את המחלה עם זיהוי של השחין כעונש שניתן מן האל לאלו שעושים את הרע בעיניו. 

בנוסף לבולטות החיצונית של המחלה, שפצעיה לא רק כואבים, כי אם נראים לעין, היא מדבקת ובכך היא דנה את החולים בה לחיות בנפרד משאר החברה, כך עונשם הוא לא המחלה בלבד - נוספת אליו ההגליה (לרוב זמנית) מהחברה.

מוכה שחין ביהדות
לפי היהדות, מי ששחין מצוי בגופו חייב להתגרש מאשתו, וזהו למעשה אחד מארבעת המקרים שנאמר עליהם בתלמוד בצורה מפורשת כי כופים בהם גט. זאת בין אם חלה האדם במחלה בטרם הנישואים ובין אם לאחריהם, וגם אם האישה מסכימה להישאר בנישואים. זאת למעט מצב בו בני הזוג מסכימים שלא לקיים חיי אישות ביניהם.

ראו גם 
 צרעת
 עשר מכות מצרים

לקריאה נוספת 
 שטינברג א', אנציקלופדיה הלכתית רפואית, ה, ירושלים תשנ"ו:180-181; בר-אילן מ', "על המחלות הקדושות", קורות, תשס"א-תשס"ב; טו: כ-סב

הערות שוליים 

הפרעות חזזיות-קשקשיות
דלקות עור וגרב
זיהומים נגיפיים המאופיינים בנגעים בעור ובקרום הרירי