יצחק פרנקל פרנל

יצחק (אלכסנדר) פרֶנקל (פְרֵנֵל) (10 באוגוסט 1899, אודסה – 1981, תל אביב) היה צייר, פסל ומעצב תפאורה ישראלי ובין-לאומי. חתן פרס דיזנגוף לציור (1938, 1947–1948). יצחק פרנקל נחשב לאב האמנות המודרנית בישראל ואחד מחשובי האמנים היהודים של אסכולת פריז. ידוע בתור מי שהביא לארץ ישראל את השפעת אסכולת פריז, ולימד ציירים רבים שהפכו לימים גם הם למובילים בארץ בתחום האמנות.

פעל וישב בפריז, פורטוגל, דרום אפריקה, אודסה וישראל (ביחוד בצפת ובתל אביב).

תחילת דרכו, אודסה 1899-1919

יצחק פרנקל נולד בשנת 1899 בעיר אודסה שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה), השישי משבעת ילדיהם של יוסף-צבי ויוכבד בת רפאל כשר, נצר לרבי לוי יצחק מברדיצ'ב. כילד הועידו לו הוריו עתיד של מהנדס או לבלר, אך אהבתו לציור הכריעה. הוא למד בישיבה אצל הרב בודילקיס, שם הכיר את הצייר חיים גליקסברג. למד ב"חדר מתוקן" שנוהל על ידי הסופר מנדלי מוכר ספרים.

כילד התגורר במתחם שבה שכן בית הדפוס של ביאליק ורבניצקי, בעלי הוצאת "מוריה". ב-1916 התקבל לבית הספר לציור באודסה (שם למד עד 1918). ב-1919 למד אצל אלכסנדרה אקסטר, מורה קונסטרוקטיביסטית, קוביסטית ועתידנית וציירת רבת השפעה באקדמיה לאמנויות יפות באודסה, אחד מבתי הספר המובילים לאמנות ברוסיה הצארית. עם פרוץ המהפכה הרוסית, פרנקל וצעירים אחרים העוסקו בהכנת עיטורים וכרזות עבור אנשי המהפכה המקומיים תחת הנחיית של אלקסנדרה אקסטר. בתקופה זו גם ניסה להתקיים מביצוע עבודות גרפיות ומכירת איורים.

בתקופה זו נאמר שנאחז בדרכי הציור של סזאן. ב-1919 עלה לארץ ישראל באוניית הרוסלאן עם אחיו הגדול משה.

שנות ה-20 בין פריז לארץ ישראל 
בילדותו למד ב"חדר מתוקן". בין השנים 1916–1918 למד ציור בבית ספר בעיר הולדתו. בשנת 1919 עלה לארץ ישראל באוניה "רוסלאן". באוניית הרוסלאן חזרו לארץ שלחי היישוב החדש אשר נתקעו בגליציה בזמן מלחמת העולם הראשונה, מהם שמע לראשונה הצייר הצעיר על צפת. סיפוריהם על צפת ונופיה הלהיבו את הצייר, עד סוף חייו היוות צפת מוקד ומוזה לאמונותו.

עם הגיעו לארץ ישראל פתח סטודיו לציור בנגריה של גימנסיה הרצליה בתל אביב, ציונה תגר היית אחת מתלמידיו. לקראת חגיגות הפורים תר"פ התכוננו לפתוח תערוכת תמונות, אך בשל מאורעות תל חי, נדחה. בנוסף, היה שותף להקמת קואופרטיב "התומר" יחד עם קונסטנטינובסקי, הפסל הלפרין והגב' חד-גדיא (אשתו הראשונה של רפאל אבולעפיה). הקואפרטיב ביקש לקדם אמנות מודרניסטית בארץ-ישראל. האמנים הצעירים התקיימו ממכירת כדים מעוטרים אשר מכרו בשוק ביפו ואף מעבודות צביעה. האמנים שכרו בית מלאכה קטן בת"א בסמטת הבד (ברחוב הרצל/אילת). באפריל של 1920, יצחק פרנקל והזוג קונסטן הוזמנו להציג בתערוכת האמנות הראשונה בתל אביב שאורגנה על ידי יעקב פרמן שעלה גם הוא באוניית הרוסלן. הצעירים התקשו מאוד להתקיים כאמנים בעיירה הקטנה ובסוף 1920 עזבו את הארץ. 

ב-1920 נסע לפריז וחי שם בין השנים 1920–1925.

הוא התחיל את דרכו לשם דרך מצרים יחד עם זוג האמנים יוסף ויהודית קונסטנט. הם הציגו תערוכה בקהיר ואלקסנדריה, ומשם המשיך פרנקל לבדו לפריז. שם למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (École des Beaux Arts, הבוז-אר) ובנוסף באקדמיה גראנד שומיאר  בה נפגש באמנים יהודים כגון חיים סוטין וקיקואין ועוד אשר הפכו יחדיו לאסכולת האקול דה פארי (École de Paris). הוא למד בסטודיו של הפסל אנטואן בורדל ואצל הצייר אנרי מאטיס. 

פרנקל אמור היה לקבל ממשפחת שושנה פרסיץ (מיסדי הוצאת הספרים 'מסדה') מלגת לימודים .אך גילה פרנקל כי היא נועדה רק ללימודים אצל פסל נחום אהרונסון. למרות זאת נרשם לאקדמיית הGrande Chaumière. חי תחילה בעוני רב, הוא גורש מחדרו ואף חי לתקופה ארוכה מתחת לגשרים וברחובות. פרנקל בתקופה זו נתפס על ידי המשטרה ולמזלו נשלח לקצין חובב אמנות, שבמקום לגרשו מצרפת מסר אותו לחסותו של סוחר יהודי. לאחר מכן סודר לפרנקל עבודת משמרת לילה בתחנת הרכבת, כל עוד יכל להמשיך בלימודיו בשעות היום. הוא חי כך בדוחק רב עד שקיבל מלגת/סטיפדנה לימודים בזכות מר וורמסר, אחד מעוזריו של הברון דה-רוטשילד.

ב-1923 הצטרף למועדון הציוני בפריז, שם פגש את אשתו הראשונה, יהודית.

בתקופה זו הציג מעבודותיו בסלון העצמאים ב-1924 ו-בסלון הסתיו. עבודתיו זכו לתשבחות והערכות בעיתונאות הצרפתית מפיהם של מבקרים בעלי שם כגון מוריס רינאל, פרנציס קרגו ולדמר ז"ורז ואחרים. עבודותיו שאבו מסגנונות הציור האוונגרדיים של התקופה, בעיקר הקוביזם והאמנות המופשטת, כדוגמת הציור חיבור ללא עצמים, אשר הציג ב-1926 לאחר שובו לארץ.. ציור חשוב אחר מתקופה זו הוא הציור עקידת יצחק שצויר בשנת 1924, מן הראשונים המתארים נושא זה באמנות הישראלית. הציור עוצב בהשראת מסורת ציורי העקידה ובהשפעת הפולקלור הצפתי, עליו נמנים אמנים כגון משה בן יצחק מזרחי.
לאחר שובו פתח פרנקל ב-1925 את "הסטודיה לציור שליד ועדת התרבות של הסתדרות העובדים", שפעל בתל אביב עד לשנת 1929. על התלמידים בסטודיו נמנו מרדכי לבנון, דוד הנדלר, אריה נבון, ג'ניה ברגר, שמשון הולצמן, סימה סלונים, יוסף קוסונוגי ואחרים. שם לראשונה יכלו תלמדיו לראשונה בארץ לראות רפקרודוקציות של האמנים הבולטים מתוך הזרמים השונים באותה עת בצרפת. יש האומרים כי בסטודיו של פרנקל לראשונה בארץ היית הדרכה יסודית אשר אפשרה להם להכיר את יסודות הציור המודרני. תלמידי בצלאל כגון משה קסטל, סטימצקי, פיין, ארוך, הפסל בן צבי ועוד היו יורדים לתל אביב לסטודיו של פרנקל ובכך ספגו גם הם את ההשפעה הצרפתית.

בצריף הסטודיו של תיאטרון "האהל" נפתחה ב-14 ביונואר 1926 תערוכה ראשונה של "אמנים מודרניים", התשובה התל אביבית לתערוכת "מגדל דוד" הירושלמית (אשר הושפעה מאסכולת "בצלאל". גם בחלק מתערוכות מגדל דוד, פרנקל הציג את יצירותיו.בין המציגים בתערוכת "אמנים מודרנים" היו פרנקל ותלמידיו, (שם הציג את "חיבור ללא עצמים" ואת "כינור"). ציוריו נחשבים לציורים המופשטים הראשונים אשר נראו בארץ עוררו סערה רבה בתקופה.

בתקופה זו היה בין מקימי קבוצות האמנים, "אגד" ו"מסד".

ציורו בתערוכת בית הספר לבנים בפסח 1927 נחשב לכזה שהכריע את המאבק בין אסכולת המודרניזם המושפעת על ידי École de Paris ואסכולת בצלאל השמרנית, לטובת האמנות המודרנית.פרנקל ארגן תערוכות לתלמידיו ולו אשר הוצגו ב-1926 ו-1927, בעקבות התערוכות ב-1928 הוצגו שני תמונות נוף של פרנקל באלבום צבעוני של כתב העת "מסחר ותעשייה" ב-1928. השתתף גם ב-1929 בתעורכה הכללית הראשונה שאורגנה על ידי איגוד האמנים העבריים ביריד המזרח.

בהשראת פרנקל, רבים מתלמידיו נערו לצרפת על מנת לחזק את יכולתם ולהעשיר את עצמם באמנויות המודרניות בפריז. עם שובם של אמנים אלו מחו"ל חלה התחזקות של אמנות המושפעת מפריז ובכך הוטמע עוד יותר הסגנונות המודרניים בארץ על חשבון הסגנונות אשר הקדימו את חזרת פרנקל לארץ ישראל.

בתקופה זו החלה היכרותו הראשונה עם העיר הרוחנית, צפת. כבר בשנים אלה החל לצייר את העיר ואת נופיה המרשימים. הצייר עתיד יהיה להשתקע בה.

שנות ה-30 
בין השנים 1929–1934 נסע לתקופה שנייה בפריז, שם החל ליצור בסגנון ריאליסטי. בנוסף המשיך להשתתף בתערוכות וסלונים רבים. בתקופה זו גם עבד על ציורי פרסקו.

תקופה זו היית גם קשה כלכלית עבור פרנקל, בשל המשבר שפקד את אירופה ואירופה. בנוסף עליית האנטישמיות באירופה אולי הביאה למפנה בסגנונו הציורי. שינוי נטייתיו האמנותיות היית כנראה חלק מהתהליך אשר התהווה בקהילת האמנים במונטפארנס (רובע בפריז) אשר חזרו לנושאים מסורתיים ביותר באמנות כמו דיוקנות, נוף, טבע דומם וערום וחפשו לשאוב השראה מהאמנים הגדולים של תקופות קודמות כמו רמברנט, שארדאן, גויה, סזאן, ולאסקז ועוד. השינויים בסגנונו הציורי של פרנקל השפיעו רבות על תלמידיו וכך המשיכו להשפיע על האמנות הישראלית למשך עשורים לאחר מכן למרות שבאירופה עם דעיכת פריז כלבה של האמנות הבין הלאומית (בשל הכיבוש הגרמני בשנות ה-40) לא ניכרת השפעה זו.

עם שובו לארץ ב-1934 ביקר בירושלים רבות והציג את יצירותיו שם פעמים רבות. הוא צייר בבדים גדולים את נופי ירושלים, את העיר העתיקה ואף את בית הכסנת של הרב יהודה החסיד (ציור זה נרכש על ידי מוזיאון פילדפליה לאחר מכן).

בתקופה זו השתקע בתל אביב שם מונה לאחראי האמנותי בעדליאדע של העיר. הוא פעל ועבד בתיאטרונים: בתיאטרון "האהל": "מסעות בנימין השלישי", "היער", "יושה עגל", "אחים אשכנזי", "הקמצן", "דישראלי", "הילד איננו", "שומרי החומות" ובתיאטרון "הבימה": "אנוסים","מירלה אפרת", "בנות הנפח", "האדם והשטן", "בערבות הנגב", "ראובני שר היהודים" - 1940- 1949 ועוד.

יצחק פרנקל כמו חלק גדול מהבוהמה התל אביבית הרבה לשבת עם חבריו האמנים בבתי קפה כפי שעשה בפריז. במקום Le Dome ו-La Ruche, פרנקל ישב בשלג הלבנון, בקפה כסית ואף קפה אררט. בעצם בשל מצבם הכלכלי של האמנים ואנשי הרוח, הם הרבו לשבת בבתי קפה. כך פרנקל היבא דמות חשובה בפסיפס הבוהמי של תל אביב הקטנה, יחד עם אלתרמן, שלונסקי, קסטל, לאה גולדברג ועוד דמויות מן התקופה.

פרנקל גם צייר רבים מן דמויות התקופה, ביניהם: י. ברטונוב, א. שלונסקי, ח. רובינה, י. קרני, מ. הלוי, מסקין ועוד.

פרנקל החל גם לכתוב ולהביע את דעתו בנושאי אמנות בכתב העת "גזית", (כתב עת הנחשב לאוונגדרי מאוד בתקופתו).

ב-1939 הציג בתערוכה העולמית של ניו יורק ציור פנורמי, "הארץ ויובליה" (13.5x3.5 מ').

שנות ה-40, תיעוד היסטורי 
ב-1941 עבר לשנה לקיבוץ ברנר עם אשתו השנייה מרים אינספלד ובנו אליעזר פרנקל.

עם השנים העביר את עיקר פעילותו בארץ לצפת. ב-1942 ארגן את התערוכה הראשונה של ציורים בצפת, (דמי הכניסה היו גרוש אחד בלבד). פרנקל היה ממייסדי קריית האמנים של צפת, למרות שלא ראה את עצמו כחלק מקהילת אמני הקריה ועל כך יצר ניכור בינו לשאר האמנים. הרבה לצייר ציורי נוף בפסטל בתקופה זו. 

בין פרנקל ואגודת הציירים התפתח סכסוך, בשל סירובם להציג את עבודתיו בפסטל, על כן עזב במחאה את האיגוד ב-1943.

ב-1944 ניתנה לו קומה שלמה במוזיאון ת"א להצגת עבודותיו. אך הניכור בין פרנקל לשאר הציירים התרחב ולבסוף קבוצת ציירים שכנעו את דר חיים גמזו, מבקר האמנות של עיתון הארץ לכתוב ביקורת נוקבת על פרנקל. אריסות הנכתב היית עד כדי כך קשה שהומצא המונח "לגמז" בעקבותיו. לאחר פרסום הכתבה, יצחק פרנקל נתן מכת אגרוף לגמזו, לאחר שהעניין הובא לבית המשפט שילם פרנקל קנס סמלי של לירה אחת לגמזו.

ב-1948הוזמן יצחק פרנקל לתעד אירועים היסטוריים של מלחמת השחרור והקמת מדינת ישראל. הוא הוזמן לתעדאת ישיבת המטכ"ל הראשונה בראשות דוד בן-גוריון. לאחר מלחמת השחרור הוזמן להכין תמונת ענק של הכנסת הראשונה.

הוא גם צייר דיוקנאות של 120 חברי הכנסת הראשונה ואת ישיבת הכנסת הראשונה (ביניהם של אורי צבי גרינברג שנשמרה). פרנקל גם צייר דיוקנים של ראש הממשלה ושר הביטחון הראשון, דוד בן-גוריון, ואף הכין פורטרטים של ראשי הצבא.

ב-1948 היה בין האמנים שייצגו את ישראל בביאנלה של ונציה. שם זכה לתשבחות והערכה בעיתונאות הבין-לאומית.

שנות ה-50 והלאה, לידה מחדש "פרנל" 
ב-1948 ו-1950 נבחר להציג את מדינת ישראל בביאנלה של ונציה..

בתחילת שנות ה-50 שאף פרנקל לפתוח אקדימה לציור ובחר בצפת כמשכן בית הספר. פרנקל אשר היה ה"דיקן" לימד בביתו. הצייר האמין כי באותה העת לא היה בית ספר לאמנות רציני מספיק אשר עמד בסטדנדט האירופאי. הוא שאף לסייע לעבד וליצור אמנות ישראלית. לאחר מספר שנים הופסקה פעילות בית הספר.

ב-1954 יצא שוב לתקופה של 6 שנים בצרפת ושב לארץ ב-1960, בזמן זה קנה דירה והתגורר ברחוב מופטאר שבפאריז ולמד את אמנות הויטרז' ועבודה עם זכוכית. בתקופה הזו בצרפת התחיל לחתום את שמו כ"פרנל", דבר אשר הוביל לשמועות על התנצרותו, שמועה שגויה לחלוטין אך כזאת שהובילה לפגיעה בתדמיתו בישראל הצעירה.

ב-1979 הוצגה תערוכת יחיד של עבודותיו ב-Orangerie המפורסם בפריז לכבוד יום הולדתו ה-80. תערוכה זו נחנכה על ידי אלאן פויר (Alain Poher) נשיא הסנאט הצרפתי.

חייו 

בשנת 1922 נישא ליהודית, והיה אב לאליהו ונחום. משנת 1927 חי עם מרים אניספלד, וממנה היה אב לבן נוסף: אליעזר (נולד ב-1929). הוא נשא את מרים בשנת 1954, לאחר שיהודית הסכימה להתגרש ממנו. בראשית שנת 1959 נפטרה אשתו מרים. לאחר מותה נישא בשלישית, וכשהיה בן 69 נישא ברביעית, לאילנה (שהייתה אז בת 23).

ב-1948, 1950 נבחר להציג את מדינת ישראל בביאנלה של ונציה..

בנו אליעזר פרנקל היה אדריכל, צייר ומחנך.

בשנת 1973 נפתח בקריית האמנים צפת מוזיאון פרנקל פרנל, המציג את יצירותיו.

ב-1979 הוצגה תערוכת יחיד של עבודותיו ב-Orangerie המפורסם בפריז לכבוד יום הולדתו ה-80. תערוכה זו נחנכה על ידי אלאן פויר (Alain Poher) נשיא הסנאט הצרפתי.

יצחק פרנקל פרנל נפטר ב-1981 בתל אביב ונקבר בצפת.

אלמנתו אילנה ניהלה עד מותה בשנת 2008 את המוזיאון. המוזיאון פועל גם כיום.

פרסים 
פרסים אשר בהם זכה פרנקל
 מלגת לימודים ל-"בוז ארטס", פריז, צרפת, 1926-1929
 פרס דיזנגוף לאמנות, עיריית תל אביב, 1935;1938;1939;1940;1948 - 1934 פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב-יפו 1938 פרס דיזנגוף לציור ופיסול 1939 פרס דיזנגוף, לציור "יום חם, תל אביב" 1940 פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, עיריית תל אביב-יפו 1948 פרס דיזנגוף לציור ופיסול 1948 פרס דיזנגוף
 פרס האמנות של עיריית תל אביב, 1940
 פרס עבור ליטוגרפיה, בריסל, בלגיה, 1958
 פרס לציור עירום, צרפת, 1972
 הפרס הגדול, קאן, צרפת, 1973 1973 פרס בינ-לאומי, הריביירה הצרפתית 1973 פרס בינלאומי, דוביל, צרפת

תערוכות 
תערוכות פרנקל
 יצחק פרנקל -  גלריה לאמנות כ"ץ, תל אביב 1946
 יצחק פרנקל -  גלריה לאמנות כ"ץ, תל אביב 1948
 יצחק פרנקל -  גלריה לאמנות כ"ץ, תל אביב 1953
 יצחק פרנקל - תערוכת יחיד בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב 1964
 תערוכת תלמידי הסטודיו לציור שעל יד ועדת התרבות בהנהלת יצחק פרנקל אולם ועדת התרבות של ההסתדרות העובדים, תל אביב 15 ינואר, 1927 - 15 פברואר, 1927
 תערוכת תלמידי הסטודיו לציור שעל יד ועדת התרבות בהנהלת יצחק פרנקל הגימנסיה העברית "הרצליה", תל אביב, 1 ספטמבר, 1927 - 30 ספטמבר, 1927
 יצחק פרנקל - רישומים מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 7 מאי, 1939 - 28 מאי, 1939
 יצחק פרנל פרנקל - שחקנים תלבושת ועיצוב במות ב"הבימה",תיאטרון ירושלים, ירושלים,15 נובמבר, 1994 - 13 דצמבר, 1994
 יצחק פרנקל פרנל 1899 - 1981, מוזיאון פרנל פרנקל, צפת, 1999
 תערוכת אמנים מודרניים (שלישית), צריף האהל, תל אביב
 תערוכת ציירי ישראל 2: תקופת "מגדל דוד", תערוכה נודדת, ישראל
 התערוכה הכללית של אמני ארץ ישראל, גלריה לאמנות בבית "הבימה", תל אביב, 1941
 התערוכה הכללית של אמני ארץ ישראל, גלריה לאמנות בבית "הבימה", תל אביב, 1943
 תערוכת אמני ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1951
 דיוקן עצמי באמנות הישראלית, מוזיאון חיפה לאמנות, 1973
 תערוכה קבוצתית, גלריה לים, תל אביב, 1974
 ציורי ארץ ישראל, שנות העשרים עד סוף שנות הארבעים מתוך אוסף גבעון, הגלריה לאמנות ע"ש אברהם ברון, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע, 1985
 עם בונה ארץ: היסטוריה ישראלית בראי האמנות, מוזיאון הרצליה, הרצליה, 1988
 ימי מגדל דוד, מלחמת התרבות הראשונה באמנות ישראל, מגדל דוד, המוזיאון לתולדות ירושלים, ירושלים, 1991
 התערוכה האמנותית הראשונה, גימנסיה "הרצליה", תל אביב, 1 אפריל, 1920 - 7 אפריל, 1920
 התערוכה האמנותית התמידית בארץ-ישראל, אולם "נווה שאנן", תל אביב, 1921
 התערוכה השנתית השישית של אגודת אמנים עברית, בית הספר "למל", ירושלים, 11 אפריל, 1926 - 27 אפריל, 1926
 תערוכת אמנים מודרניים, צריף האהל, תל אביב, 7 מאי, 1926 - 17 מאי, 1926
 התערוכה השנתית החמישית של אגודת אמנים עברית בקשר למפעל הסופר והאמן לטובת גאולת הארץ, מגדל דוד, ירושלים, 4 יולי, 1926 - 5 יולי, 1926
 תערוכת אמנים מודרניים (שנייה), צריף האהל, תל אביב, 1 מאי, 1927 - 31 מאי, 1927
 התערוכה השנתית השביעית של אגודת אמנים עברית, מגדל דוד, ירושלים, 4 פברואר, 1928 - 28 אפריל, 1928
 הפורטרט בארץ ישראל, בית הנכות הלאומי בצלאל, ירושלים, 13 פברואר, 1934 - 25 מרץ, 1934
 תמונת-הנוף בארץ-ישראל, בית הנכות הלאומי בצלאל, ירושלים, 27 מרץ, 1934 - 21 אפריל, 1934
 תערוכת אמני ארץ-ישראל, מוקדשת לזכרו של מאיר דיזנגוף ז"ל, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1936
 התערוכה הכללית של אמני ארץ ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1939
 התערוכה הכללית של אמני ארץ-ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1940
 התערוכה הכללית של אמני ארץ ישראל לזכר ב. שץ מיסד בצלאל, גלריה לאמנות בבית "הבימה", תל אביב, 4 מרץ, 1942 - 15 אפריל, 1942
 בית הנכות הלאומי בצלאל בירושלים - מבט לאחור, בית הנכות הלאומי בצלאל, ירושלים, 24 אוקטובר, 1964 - 30 נובמבר, 1964
 האקספרסיוניזם הישראלי בשנות השלושים וקשריו עם אסכולת פריז, מוזיאון ישראל, ירושלים, 5 אוקטובר, 1971 - 30 נובמבר, 1971
 ציירי ארץ ישראל 1945 - 1926, עבודות שמן, תערוכה שנייה לרגל שנת השלושים למדינת ישראל, גבעון גלריה לאמנות, תל אביב, 15 אפריל, 1978 - 12 מאי, 1978
 תל אביב, מטרופולין קטנה (ת"א בציור הארצישראלי - שתי תקופות), תערוכה לציון 70 שנה לעיר תל אביב, גבעון גלריה לאמנות, תל אביב, 1979
 תערוכות יום הזיכרון תשמ"ב, מוזיאון יד לבנים, פתח-תקוה, 1982
 שנות העשרים באמנות ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 24 מאי, 1982 - 3 נובמבר, 1982
 אוסף רוז'ה ואריה דוברון, מוזיאון יד לבנים, פתח-תקוה, 20 ספטמבר, 1983 - 29 אוקטובר, 1983
 ציוני-דרך באמנות ישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 8 דצמבר, 1985 - 3 מרץ, 1986
 רובינא - ציירי הארץ מציירים את חנה רובינא, מוזיאון בית ראובן, תל אביב, 29 דצמבר, 1987 - 5 נובמבר, 1988
 אמנות בהסתדרות: מבחר מאוסף הוועד הפועל, בית הוועד הפועל, תל אביב, 1989
 פני המשורר - חיים נחמן ביאליק, דיוקנאות, ציורים ורישומים, מוזיאון בית ראובן, תל אביב, 21 דצמבר, 1991 - 20 מרץ, 1992
 על שפת ים כנרת, בית גבריאל בכנרת על יד צמח, 28 אפריל, 1993 - 27 יולי, 1993
 חלונות: מתווים לשבעה נושאי חתך באמנות ישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 4 פברואר, 1996 - 6 מאי, 1996
 אמנות ישראל מאוספי המוזיאון, הביתן לאמנות ישראל ע"ש אילה זקס אברמוב, אולמות ד"ר יהודה והילדה מרצבכר, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2 יולי, 1996 - 31 דצמבר, 1996
 טובל במים, טובל באור: מאה שנות צבעי-מים בישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1 דצמבר, 1998 - 28 פברואר, 1999
 אספנות בראי האמן, המשכן לאמנות, בית מאירוב, חולון, 25 נובמבר, 2000 - 27 דצמבר, 2000
 תמונות מקומיות - אמנות ישראלית מן האוסף ועוד, מוזיאון ישראל, ירושלים, 13 יולי, 2001 - 13 אפריל, 2002
 תערוכה קבוצתית - פותחים שולחן, מוזיאון בר-דוד לאמנות ויודאיקה, קיבוץ ברעם, 2004
 אין עם חדש, אמנות ישראלית בנתיב האמנות היהודית: סקיצה היסטורית, זמן לאמנות - מרכז לאמנות ישראלית, תל אביב, 26 נובמבר, 2004 - 15 ינואר, 2005
 אורים - ייצוגי אור ביצירות אמנות בעקבות פרויקט קרן עדי, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2005
 אסכולת פריז בקריית האמנים צפת, שנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים, מוזיאון ראובן ועדית הכט, חיפה, 2013
 בעקבות אסכולת פריז: האמנות הארצישראלית בשנות ה־30 וה־40, מוזיאון מאנה-כץ, חיפה, 2013
 נפש עירומה: חיים סוטין והאמנות הישראלית, המשכן לאמנות ע"ש חיים אתר, קיבוץ עין חרוד, 11 ספטמבר, 2019 - 21 מרץ, 2020

תערוכות בין-לאומיות
 1948: ארץ ישראל, אמנים פלסטינים, הביתן הישראלי, הביאנלה לאמנות, וונציה, איטליה, 1 מאי, 1948 - 30 ספטמבר, 1948
 1950: התצוגה הישראלית, הביתן הישראלי, הביאנלה לאמנות, וונציה, איטליה 8 יוני, 1950 - 15 אוקטובר, 1950
 1998: Cinquantenaire de l'Etat d'Israel, מרכז אמנויות, פריז, צרפת, 1 אפריל, 1998 - 3 מאי, 1998
 1924: Salon des Indépendants, פריז
 1924: Salon d'Automne, סלון הסתיו, פריז
 1924: Salon de l'Art Sacré, פריז
 1950-1964 גלריית רומן, פריז
 1954 יוהנסבורג - דרבן - קייפטאון
 1957: גלריית אוהאנה, לונדון
 1959 גלריית מקס בולג, ציריך
 1962: גלריה של דרפ ד'אור, קאן
 1965 - גלריית קונטיננטל, ניו יורק
 1967 - גלריה LIM, תל אביב 1969: גלריה סטנציאל, מינכן
 1970: גלריית WESTART, ניו יורק
 1972: הגלריה Artistique International, ניס
 1973: גלריית אקווה וולה, קראקס
 1973: גלריית IBAM, ריו דה ז'ניירו
 1974: גלרי דה סיין 38, פריז
 1974: גלרי קרסנטי, מונקו
 1974: גלריה ALTULIDADES, סאו פאולו
 1975: גלרי ונדום, פריז "הומאז' לשאגאל"
 1975: גלריית ז'אן אפסטגי, דוביל
 1975: מוזיאון לאמנות, לימה
 1976: Artistes Français
 1977: גלריית ישראל לינקה, אמסטרדם
 1977: גלריה Galjoen, Hertogenbosch
 1979: מוזיאון האורנז'רי, תערוכת יחיד, פריז, נחנך על ידי נשיא הסנאט הצרפתי

קריאה נוספת
 בנימין תמוז (עורך), יונה פישר, אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1963, 1966.
 אמנון ברזל, Frenel, הוצאת מסדה, 1974 (בשפה האנגלית).
 בנימין תמוז (עורך), דורית לויטה, גדעון עפרת, סיפורה של אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1980.
 מארק שפס (אוצר), גילה בלס, יגאל צלמונה ואחרים, שנות העשרים באמנות ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1982.
 דוד גלעדי, מסילות באמנות - 82 ציירים ישראלים, יהושע אורנשטיין, הוצאת יבנה, 1989.
 מאירה פרי-להמן, טובל במים, טובל באור - מאה שנות צבעי-מים בישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1998.
 בתיה דונר (אוצרת), גילה בלס ואחרים, מאוסף פרמן למוזיאון תל אביב, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2002.
 גליה בר אור, אמנות ישראלית מאוסף גבי ועמי בראון, המשכן לאמנות עין חרוד, 2009.
 אליק מישורי, מ"אפקים חדשים" ל"רוח אחרת" אמנות ישראלית 1988-1948, למדא הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2019.

ראו גם
 אסכולת פריז
 חיים סוטין
 גלריית בית קסטל
 צפת
 קריית האמנים בצפת
 רולי שפר
 מארק שאגאל
 מישל קיקואן
 ז'ול פסקין
 משה קסטל
 שמשון הולצמן
 מרדכי לבנון
 הסטודיה לציור שליד ועדת התרבות של הסתדרות העובדים
 אליעזר פרנקל

קישורים חיצוניים

 אתר מוזיאון פרנקל פרנל 
 
 
 אליעזר פרנקל, אבא (חוברת המוקדשת לאביו, יצחק פרנקל)

הערות שוליים

ציירים ישראלים
ציירים ביישוב
ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
ישראלים ילידי אוקראינה
אנשי העלייה השלישית
עולי האונייה רוסלאן
זוכי פרס דיזנגוף
יהודים הקבורים בבית הקברות בצפת
ציירים יהודים צרפתים
צפת: אמנים
תל אביב-יפו: אישים
ציירים יהודים אוקראינים
פסלים ביישוב
פסלים ישראלים
פסלים יהודים צרפתים
מאיירי הגדה של פסח
מעצבי במה ישראלים
ישראלים שנולדו ב-1899
ישראלים שנפטרו ב-1981
צפת: אישים
קוביזם
פוטוריזם
אקספרסיוניזם