בשדמות בית לחם

בשדמות בית לחם הוא שירו של המשורר והאמן אבא קונסטנטין שפירא אשר התחבר במאה ה-19. השיר מבטא געגועים לארץ ישראל בתקופת המקרא ואת הרצון הציבורי הכלל ישראלי, לחזור ולעלות אל הארץ. בשיר מתוארת דמותה הנאה של רחל אמנו- למרות ששמה אינו מוזכר בשיר במפורש - אשר לפי האמור בספר בראשית נטמנה לאחר פטירתה ב"דרך אפרתה": "וַתָּמָת רָחֵל וַתִּקָּבֵר בְּדֶרֶךְ אֶפְרָתָה הִוא בֵּית לָחֶם. וַיַּצֵּב יַעֲקֹב מַצֵּבָה עַל-קְבֻרָתָהּ הִוא מַצֶּבֶת קְבֻרַת-רָחֵל עַד-הַיּוֹם". מילות השיר מתארות את תחייתה כביכול מקברה, שעל פי מסורות נמצא באתר קבר רחל ליד בית לחם המקראית, ואת צעידתה-מסעה העל-זמני מזרחה, אל נהר הירדן. הדמעות נגרות מעיניה של רחל, בשירו של שפירא, כתוצאה מבִכְיה המתמשך על בניה החסרים והנעדרים, המתואר בספר ירמיהו: "כֹּה אָמַר ה' קוֹל בְּרָמָה נִשְׁמָע נְהִי בְּכִי תַמְרוּרִים רָחֵל מְבַכָּה עַל בָּנֶיהָ מֵאֲנָה לְהִנָּחֵם עַל בָּנֶיהָ כִּי אֵינֶנּוּ". אולם בשונה מ"קול ברמה" בפסוק התנ"כי, בשירו של שפירא שוררת "דומיה", "אֵין בְּכִי וַאֲנָחוֹת, אַךְ דְּמָעוֹת נִגָּרוּ", והן גולשות מעיניה של רחל אל הנהר וכביכול נמזגות בו. משלהי המאה ה-19 השיר התפרסם ונעשה אהוד. הוא שויך ליצירה העברית הציונית, ובמיוחד לאחר שהולחן על ידי חנינא קרצ'בסקי. וצורף למסכתות ההקראה והשירה במוסדות החינוך העבריים ביישוב החדש בארץ ישראל. במשך המאה ה-20 וה-21, זכה השיר לביצועים רבים בלחן זה.

השיר מושר בהגייה אשכנזית - מלעילית.

מילות השיר שהולחנו

קישורים חיצוניים

 נגה אשד עם קהל שרים את בשדמות בית לחם, באירוע זמרשת 7, באתר יוטיוב

הערות שוליים

שירים בעברית
שירי המאה ה-19
עלייה
ציונות בתרבות
שירים המבוססים על התנ"ך
שירים שהולחנו על ידי חנינא קרצ'בסקי
פרשת וישלח