ראשי שנים ביהדות

ארבעה ראשי שנים מציינים בהלכה את תחילת השנה בתחומים שונים. הבנת ציר השנה התואם לכל תחום הכרחית לקיום מצוות מחזוריות-שנתיות, בעיקר מצוות התלויות בארץ ובכלל זה: שמיטה, יובל, ערלה, ביכורים, תרומה, מעשר ראשון, מעשר שני ומעשר עני.

תאריכי ראשי השנים נקבעו במשנה, בפתיחת מסכת ראש השנה:

אחד בניסן

ראש השנה למלכים ולרגלים. הולדתו של עם ישראל, כפי שמתואר בתורה:

בתוספתא הוזכרו עניינים נוספים שא' בניסן הוא ראש השנה שלהם:  בגרסת הברייתא המובאת ב מוזכר גם "לעיבורים".

באחד בניסן מתחיל מניין שנות מלכותם של מלכי ישראל:  עם קום מדינת ישראל, היו שטענו שגם את שנות המדינה יש למנות מאחד בניסן: 

ביום זה עורכים יהודי תוניסיה ולוב את טקס הבסיסה. הטקס כולל ברכות לשנה טובה ומעשה המזכיר את הקמת המשכן, שנעשתה בא' בניסן.

יום זה הוא ראש השנה היחיד בלוח השנה במגילות קומראן.

אחד באלול
בגמרא מובא דיון על קביעת ראש השנה למעשר בהמה בא' באלול או בא' בתשרי. הוויכוח מבוסס על קביעת חודשי הרבייה של הבהמות, על פי פסוק בתהלים ():

לעומת זאת, כבר במשנה מופיעה טענה על שלוש פעימות של ילודה בשנה:

אחד בתשרי

ראש השנה לשנים

לפי המסורת היהודית, באחד בתשרי נברא האדם הראשון ולכן יום זה מסמל את בריאת העולם ואת מלכותו של ה' על האנושות. הגמרא שואלת כיצד מניין השנים בא לידי ביטוי מעשי ועונה שבשטרות:

ראש שנות שמיטה ויובל

הרמב"ם פוסק שלעניין שביעית, התאריך הקובע לכל דבר ועניין הוא א' תשרי. פירות שחנטו לפני א' תשרי של השנה השביעית - הרי הם חולין, ואילו פירות שחנטו בין א' תשרי של השנה השביעית לבין כ"ט אלול של שנה זו קדושים בקדושת שביעית:

ראש שנות נטיעה וירקות

בהלכות ערלה, יש להפריד בין ראש השנה לעניין נטיעה, לבין ראש השנה לעניין פירות ערלה ונטע רבעי. היום הקובע למניין שנות האילן הוא ראש השנה, א' תשרי. לעניין הפירות, היום הקובע הוא ט"ו בשבט. לכן, פירות אילן שחנטו לפני ט"ו בשבט של השנה הרביעית, עדיין נחשבים לערלה, ואם הם חנטו בשנה החמישית לפני ט"ו בשבט, הם נחשבים לנטע רבעי. ההלכות מסוכמות בדברי הרמב"ם:

חמישה עשר בשבט

ראש השנה לאילן בהלכה הוא תחילת השנה לעניין מצוות התלויות בארץ החלות על פירות האילן. המשנה בראש השנה מביאה מחלוקת בין בית הלל לבין בית שמאי מהו זמנו של ראש השנה לאילן - באחד בשבט או בחמשה עשר בו. להלכה נפסק שראש השנה לאילן חל בחמישה עשר בשבט, כדעת בית הלל. לתאריך זה השלכות כמעט לכל המצוות התלויות בארץ ובכלל זה: ערלה, ביכורים, תרומה, מעשר ראשון, מעשר שני, מעשר עני, ולחלק מהדעות אף שביעית.

בעניין שביעית, בניגוד לרמב"ם פוסק רבנו חננאל בפירושו למסכת ראש השנה פוסק שהתאריך הקובע הוא ט"ו בשבט:

ראשי שנים נוספים
 רב סעדיה גאון בסידור שלו מחשיב את כ"ד בתשרי כ-'ראש השנה של פרשות' משום שבו מתחיל מחזור חדש של קריאת התורה בפרשת השבוע.
 בגניזת קהיר נמצאו חיבורים שמתחילים את השנים של המניין לחורבן הבית בתשעה באב, כך גם פירשו הקראים את .

ראו גם
 מסכת ראש השנה
 מניין השנים בלוח העברי
 ראש חודש
 תחילת שנה חדשה

לקריאה נוספת
 משנה, מסכת ראש השנה
פרופ' יהודה פליקס - חמישה עשר בשבט - הלכה ומציאות, תרביץ מו (תשל"ז), עמ' 181–211

קישורים חיצוניים 
 ארבעה ראשי שנים, מאת אילת-השחר הראובני, באתר דעת
 דף לימוד על ארבעה ראשי שנים, באתר דעת
 'ארבעה ראשי שנים' - מניין? , מאת ד"ר ישראל רוזנסון
 ארבעה שהם פחות מאחד, מאת הרב יעקב נגן, באתר אגדות חז"ל
הרב נעם חיים כהן, מהו ט"ו בשבט? המשמעות ההלכתית של ט"ו בשבט, אתר דעת

הערות שוליים

הלכה
אירועים בחודש ניסן
זמנים ביהדות
הלוח העברי