גדעון אריאל

גדעון אריאל (נולד ב-27 באפריל 1939) הוא אתלט עבר ישראלי. אריאל ייצג את ישראל באולימפיאדת רומא (1960) ובאולימפיאדת טוקיו (1964) במקצועות הדיפת כדור ברזל (ברומא) וזריקת דיסקוס (בטוקיו). לאחר לימודיו ופרישתו מתחרויות, התמחה בביומכניקה ממוחשבת ונחשב כמפתח יישום תחום זה בספורט התחרותי וכמומחה בעל שם עולמי. הוא חי ופועל בארצות הברית מאז שנות ה-60.

קריירה ספורטיבית בישראל
אריאל נולד בתל אביב, ולדבריו עבר ילדות רצופת התעללויות. בגיל 9 התגרשו הוריו ובגיל 11 נשלח לכפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים. הוא שאף להצטיין בספורט אך מבנה גופו הכבד והגמלוני היה לו לרועץ. בעצת מורהו לחינוך גופני, דני דסה, הוא החל להתאמן בזריקת דיסקוס. בעקבות רצינותו והתמדתו החלו להגיע גם הישגים. בשנת 1957 זכה במקום הראשון בהדיפת כדור ברזל בתחרויות מכבי לנוער, עם מרחק של 12.97 מטר. באותה שנה, בתחרות לנוער במכביה החמישית, סיים במקום השני בזריקת דיסקוס ובמקום השלישי בהדיפת כדור ברזל. ב-1960 שבר אריאל את השיא הישראלי בזריקת דיסקוס במבחנים לקראת אולימפיאדת רומא, כשזרק את המכשיר למרחק 48.16 מטר ושבר את שיאו של אוריון גלין גלר, 48.03 מטר. 

בסוף שנות ה-50, עוד בטרם התגייס לצה"ל, התקבל אריאל ללימודי המחזור הראשון במכון וינגייט. ב-1960 התגייס לצה"ל ושרת כמדריך ספורט. ב-1964, בעת שהיה כבר סטודנט בארצות הברית, ייצג אריאל את ישראל באולימפיאדת טוקיו והשתתף בזריקת דיסקוס. בשני המשחקים האולימפיים בהם נטל חלק היה אריאל נושא הדגל של המשלחת הישראלית בטקס הפתיחה.

שיאים אישיים
 הדיפת כדור ברזל: 16.27 מטר (1966), שיא ישראל בעבר
 זריקת דיסקוס: 55.22 מטר (1964), שיא ישראל בעבר אשר החזיק מעמד במשך עשרות שנים

קריירה אקדמית בארצות הברית
ב-1963 נסע אריאל לארצות הברית והשלים תואר ראשון בחינוך גופני באוניברסיטת ויומינג. הוא המשיך בלימודיו והשלים תואר שני ותואר דוקטור (ב-1972) בביומכניקה, באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט. ב-1975 השלים תואר דוקטור נוסף במדעי המחשב.

עוד בהיותו ספורטאי פעיל בישראל העסיקו את אריאל שאלות שנגעו לאופטימיזציה של תנועה וכוח בזמן הביצוע הספורטיבי. לאחר שהתמחה בארצות הברית בביומכניקה, החל אריאל לנסות לפתור שאלות אלו באמצעות שימוש במחשב. ב-1968 היה אריאל הראשון שיישם חקר ביצועים בספורט באמצעות מחשב, כשניתח את קפיצת השיא של בוב בימון בתחרות בקפיצה למרחק באולימפיאדת מקסיקו (1968). הוא הקרין כל פריים של סרט הצילום של הקפיצה על מסך זכוכית ומדד בצורה ידנית מרחקים וזוויות. את המידע הזין למחשב מרכזי על ידי כרטיסים מנוקבים וביצע ניתוח ממוחשב של הנתונים.

בהמשך, עם התפתחות תחומי המחשוב והצילום, השתכללו ניתוחיו של אריאל ורבים מהספורטאים המובילים של ארצות הברית נעזרו בו. ב-1976, זורק הדיסקוס האמריקאי, מק וילקינס, שינה במקצת את סגנון הזריקה שלו לאחר ניתוח ממוחשב של תנועותיו על ידי אריאל ובזריקתו השנייה בסגנון המשופר שבר את השיא העולמי. וילקינס המשיך וזכה במדליית זהב אולימפית באותה שנה. על הספורטאים שנעזרו בניתוחיו של אריאל נמנים בין היתר: הטניסאי ג'ימי קונורס, האתלטים אל ארטר ואדווין מוזס וספורטאים בולטים בתחומי הבייסבול, כדורסל, גולף, סקי ואפילו פולו ופריסבי. בסיועו של אריאל שיפרה נבחרת הנשים לכדורעף של ארצות הברית את הישגיה באופן משמעותי. אריאל ניתח את תנועותיהן ועמדותיהן של שחקניות הנבחרות המובילות בעולם בתחילת שנות ה-80 ויחד עם מאמני נבחרת הנשים האמריקאית יישמו את הניתוח על השחקניות האמריקאיות. לפני טורניר הכדורעף במשחקי לוס אנג'לס ב-1984
דורגו האמריקאיות במקום ה-45 בעולם ובטורניר האולימפי הן נוצחו בגמר על ידי סין.

קישורים חיצוניים

 האתר הרשמי של אריאל דיינאמיקס
 אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics

הערות שוליים

בוגרי אוניברסיטת ויומינג
אלופי ישראל בהדיפת כדור ברזל
אלופי ישראל בזריקת דיסקוס
משתתפים ישראלים באולימפיאדת רומא (1960)
משתתפים ישראלים באולימפיאדת טוקיו (1964)
נושאי דגל ישראל באולימפיאדה
מהגרים מישראל לארצות הברית
בוגרי פנימיית הדסים
בוגרי אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט
אתלטים באולימפיאדת רומא (1960)
אתלטים באולימפיאדת טוקיו (1964)
ישראלים שנולדו ב-1939