קורנונסקי

מוריס אדמונד סאיאן (בצרפתית: Maurice Edmond Sailland)
(12 באוקטובר 1872, אנז'ה, צרפת – 22 ביולי 1956, פריז), ידוע יותר בשם העט שלו קורנונסקי (בצרפתית: Curnonsky, שם החיבה: קור, בצרפתית: 'Cur), וכונה 'נסיך הגסטרונומים', היה הסופר המפורסם ביותר של גסטרונומיה בצרפת במאה העשרים. הוא כתב בעצמו או היה סופר צללים של למעלה מ-65 ספרים ומספר רב של מאמרי טורים בעיתונים. הוא נחשב לעיתים קרובות כממציא תיירות המכוניות כפי שקיבלה פופולריות מידי מישלן, אם כי הוא עצמו לא נהג.

שמו

השם "קורנונסקי" (Curnonsky) בא מהלטינית cur + non (למה לא?), פלוס הסיומת הרוסית sky, שהייתה פופולרית כמו כל דבר רוסי אחר ב-1895, כשהיא נטבעה. הוא אמר פעם שהכינוי היה: "טוניקת נסוס (במיתולוגיה היוונית: החולצה המורעלת שהרגה את הרקולס) שלי, איני רוסי, לא פולני, גם לא יהודי, לא אוקראיני, אלא רק צרפתי ממוצע ואיש יין".

הוא כונה תכופות "הנסיך הנבחר של הגסטרונומיה" (Prince-élu de la Gastronomie) או של הגסטרונומים, והוא אכן נבחר לכך במשאל של 3,000 שפים שנערך בידי היומון הצרפתי Paris-Soir ב-1927. היה זה בתקופה שסדרה של 'נסיכים', בכללם המחזאי אנדרה דה לורד, נסיך האימה.

פילוסופיה
פתגם מפורסם של קורנונסקי היה: "La cuisine, c'est quand les choses ont le goût de ce qu'elles sont." (בתרגום לעברית: "בישול טוב הוא כשחשים את טעמם האמיתי של המוצרים.")

הוא ביכר אוכל פשוט על פני מורכב, גס על פני מעודן, ולעיתים חזר על הביטוי: "Et surtout, faites simple!" (בתרגום לעברית: "ומעל הכול, תשמרו על פשטות!"). היה זה בוודאי הודות לאסקופייה.

תולדות חייו

קורנונסקי היה סופר הצללים של ווילי, בעלה של קולט.

Arbellot, הביוגרף שלו, מספר שהוא טבע את המונח Bibendum עבור איש המישלן ב-1907, וכתב את הטור השביעי של מישלן "Les Lundis de Michelin" ביומון הפריזאי Le Journal החל מ-25 בנובמבר 1907. במקור הוא חתם "מישלן" אבל החל מ-2 במרץ 1908 הוא חתם בשם "ביבנדום". מישלן השתמשו במונח "Nunc est bibendum" ("Cheers" בתרגום ללטינית) על פוסטר ב-1898, ובו הראו את איש המישלן בולע כוס מלאה במסמרים, אולם לא ברור מתי השתמשו במילה ביבנדום לדמות הזו.

ב-1921 הוא התחיל את פרסום La France Gastronomique ביחד עם מרסל רוף.

הוא נבחר לאביר לגיון הכבוד ב-1929 וקודם לקצין ב-1938.

ב-1930 ייסד, יחד עם Romain Coolus את האקדמיה להומור.

ב-1930 הוא היה מייסד שותף של האקדמיה לגסטרונומיה (Académie des Gastronomes), שהוקמה לפי מודל של האקדמיה הצרפתית וכיהן כנשיאה הראשון, עד 1949. ב-1947 הוא השיק את כתב העת Cuisine et Vins de France,
ביחד עם מאדלן דקור. ב-1950 הוא היה מייסד-שותף של מסדר אבירי הגריל.

על מנת לחלוק כבוד ליום הולדתו השמונים, שמונים מסעדנים רשמו על השולחן האהוב עליו:

Cette place est celle

de Maurice Edmond Sailland-Curnonsky

Prince élu des gastronomes

Défenseur et illustrateur de la Cuisine française

Hôte d'honneur de cette maison

הדבר הוביל לאגדה ששמונים מסעדות שמרו לו שולחן מדי ערב למקרה שיופיע, אם כי הוא הגיע רק לעיתים רחוקות.

קורנונסקי נהרג כשהוא נפל מחלון דירתו. הוא שקד על שמירתה של דיאטה באותה עת, לכן משערים שהתעלף.

ביבליוגרפיה
 ספריו של קורנונסקי
with Marcel Rouff, La France Gastronomique: Guides des merveilles culinaires et des bonnes auberges françaises Paris, 1921-28, in 13 volumes.
with Austin de Croze, Le Trésor gastronomique de la France, 1933.
Cuisine et Vins de France. Paris, 1953. A collection of recipes collected by Curnonsky from restaurants. New edition, with preface and updates by Robert Courtine, Paris: Larousse, 1974 .
Souvenirs Littéraires et Gastronomiques, Paris: Albin Michel, 1958.
Curnonsky: Prince des Gastronomes, Simon Arbellot, Paris: Les Productions de Paris, 1965. Biography.
Curnonsky et ses amis, Association des amis de Curnonsky, Paris: Librairie Edgar Soete, 1979. A collection of reminiscences.
 Curnonsky – à la carte... Munich: Edition Curnonska, 2007
 Curnonsky – en route... Munich: Edition Curnonska, 2007
 Curnonsky – souvenirs gastronomiques... Munich: Edition Curnonska, 2007

ב-2003 היסטוריון האמנות האמנות הגרמני Inge Huber גילה חמישה ספרים עם מכתבים של קורנונסקי, וכתב ביוגרפיה בשם "Curnonsky. Oder das Geheimnis des Maurice-Edmond Sailland" 2010, Rolf Heyne Editor

קישורים חיצוניים

 ביבליוגרפיה של ספרי אוכל צרפתים, בכללם רבים של קורנונסקי

הערות שוליים

מבקרי מסעדות
מחברי ספרי בישול
עיתונאים צרפתים
צרפתים שנולדו ב-1872
צרפתים שנפטרו ב-1956