אובלנה דרומית

אובלנה דרומית (שם מדעי: Eubalaena australis), לווייתן מזיפות, אחד מארבעה מינים במשפחת הבלניים.

קשה להבחין בין האובלנה הדרומית לבין קרובותיה האובלנה הצפון-אטלנטית והאובלנה הצפון-פסיפית, ואכן - אין ביניהן הבדלים חיצוניים פרט להבדלים קטנים בגולגולת. כיום נפוצות כ-10,000 אובלנות דרומיות בדרומו של חצי הכדור הדרומי.

מבנה 
כמו יתר חברי משפחתה, ניתן להבחין בין האובלנה לבין לווייתנים אחרים לפי גידולי הטפילים שעל ראשה, בהיעדר סנפיר גב, ובפה מעוקל שתחילתו מתחת לעין. עורה אפור כהה או שחור, עם כתמים לבנים על הבטן.

אורכה המרבי של נקבה בוגרת הוא כ-15 עד 18 מטרים, ומשקלה - כ-47 טונות, אך הגדולים ביותר הגיעו למשקל של מעל 80 טון ואף 90 טון. הזכרים קטנים במעט מהנקבות. אשכי הזכרים הם מהגדולים שבעולם החי, כשמשקלם מגיע לכ-500 קילוגרמים. עובדה זו מצביעה על תחרות זרע משמעותית בתהליך הברירה הזוויגית. שכבת השומן העבה של האובלנות אינה מאפשרת להן לחצות את המים החמים באזור קו המשווה לכיוון חצי הכדור הצפוני, מה שמשמש כחסם גאוגרפי המפריד בינן לבין מיני האובלנה האחרים.

אובלנה דרומית יכולה לחיות מעל 100 שנה.

התנהגות ורבייה 
האובלנות הדרומיות נודדות לדרום תחום תפוצתן במהלך חודשי הקיץ, ולצפונו במהלך חודשי החורף והאביב. זאת, בהתאם לריכוזי אוכלוסיות הפלנקטון. מהירות הנדידה של אם וגור היא כשלושה קילומטרים בשעה. עם זאת, האובלנה מסוגלת לשחות במהירות של 15 קילומטרים בשעה ויותר, אולם רק למרחקים קצרים.

האובלנות ניזונות בעיקר מפלנקטון, על-פי רוב על ידי שחייה דרך ריכוזי פלנקטון גבוהים בפה בפתוח, תוך שהמזיפות שלהן מסננות את המזון מן המים. הקולות שמפיקות האובלנות הם לרוב קצרים ונמוכי תדר. לעיתים הן מוציאות את פלג גופן העליון מן המים ומטיחות אותו בחוזקה בפני המים ('Breaching'), או מחזיקות אותו מחוץ למים ופורשות את סנפיריהן משך עד כשתי דקות.

האובלנות הדרומיות הן פוליגמיות, כאשר כל נקבה עשויה להזדווג עם עד שבעה זכרים. נוהגי החיזור הם עדינים וחינניים יחסית, ונמשכים לרוב כשעה עד שעתיים. באופן חריג בקרב היונקים, נראה כי אין איבה בין זכרים המזדווגים עם אותה נקבה.

האובלנה מגיעה לבגרות מינית בגיל 10 שנים לערך. משך ההיריון הוא כשנה, וההנקה - כארבעה עד שישה חודשים. הגורים, שנולדים במשקל טון עד טון ומחצית ובאורך של חמישה עד שישה מטרים, גדלים בתחילת חייהם בקצב של כשלושה סנטימטרים ביום. ההזדווגות וההמלטה מתקיימים לרוב בחודשים יוני עד נובמבר.

תפוצה וציד 
כיום מוערכת אוכלוסיית האובלנה הדרומית בכ-10,000 פרטים. מאז שהציד פסק, נראה כי האוכלוסייה גדלה בכ-7 אחוזים מדי שנה. הערבוב בין תת-האוכלוסיות קטן יחסית.

במחצית המאה ה-18, מצב האוכלוסיות של האובלנה הצפון אטלנטית היה חמור מאוד, עד כי לא הייתה לה כל תוחלת מסחרית. כך, עד תום המאה עברו ציידי הלווייתנים לתור אחר לווייתנים בדרום האוקיינוס האטלנטי. ברבות השנים, וביתר שאת עם הופעת טכניקות ציד מודרניות, הידרדרו האוכלוסיות משמעותית. בתוך כך, למעלה מ-70,000 אובלנות דרומיות ניצודו.

בהתאם, ב-1937 נאסר הציד. האיסור היה מוצלח יחסית, אף שציד בלתי חוקי המשיך במידה מסוימת במשך מספר עשורים. מצב האוכלוסייה השתפר בהדרגה, עד שבתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 נצפו מחדש אובלנות דרומיות בחופיהן של אוסטרליה וניו זילנד.

מיון 
האובלנה הדרומית סווגה לראשונה על ידי קאמי דמולן ב-1822, אולם סיווגה השתנה כמה פעמים בחלוף השנים. כיום האובלנה שייכת למשפחת הבלניים, שבה שני סוגים: באחד נמצאים שלושה מיני אובלנה, ובאחר - בלנה גרינלנדית.

בעשורים האחרונים עלתה השאלה האם שלושת מיני האובלנה הם אכן מינים נפרדים, או שמא מדובר פשוט באוכלוסיות נפרדות של אותו המין. לפי המחקר, נראה כי תחילה האוכלוסיות נפרדו אלו מאלו בשל התחברותן של דרום אמריקה וצפונה, ורק מאוחר יותר הן נחלקו לאוכלוסיות צפוניות ודרומיות בשל החום באזור קו המשווה. בנוסף, נערכו מחקרים על כיני הלווייתנים שעל האוכלוסיות השונות, במטרה לגלות את עומק ההפרדה בין האוכלוסיות. ההיגיון שבבסיס המחקר הזה הוא שהכינים חיות הרבה פחות זמן מהלווייתנים שעליהם הן שוכנות, ולכן האבולוציה שלהן מהירה יותר. מתוך עיון בגנום של הכינים נמצא כי אוכלוסיות הלווייתנים נפרדו אלו מאלו לפני כחמישה עד שישה מיליוני שנים, וכי תפוצת המינים הייתה דומה עד תחילת הציד במאה ה-11.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
דרומית
לווייתני האוקיינוס הדרומי
בעלי חיים שתוארו ב-1822