דאגלס DC-9

דאגלס DC-9 (באנגלית: Douglas DC-9) הוא מטוס נוסעים סילוני צר־גוף לטיסות קצרות ובינוניות מתוצרת דאגלס איירקראפט קומפני. טיסת הבכורה של המטוס הייתה ב־25 בפברואר 1965 והוא יוצר עד שנת 1982.

בסה"כ נבנו 976 מטוסים מדגם זה. (משנת 1967 יוצרו המטוסים על ידי מקדונל דאגלס).

פיתוח 
פיתוח המטוס החל בסוף שנות החמישים, וייצורו החל באפריל 1963. המטוס התבסס בחלקו על המטוס הקודם של דאגלס ה־DC-8, והוא היה גדול במעט מהמטוס שבואינג הציגה באותה התקופה ה־727.

למיקום המנועים בזנב המטוס יתרונות רבים בהן: שיפור זרימת האוויר במהירויות נמוכות, למדפי המטוס מרווח פעולה, וצמצום נזקי גוף זר על ידי עובדי שדות התעופה.

המטוס טס לראשונה ב־25 בפברואר 1965, חברת דלתא איירליינס הייתה לקוח ההשקה של המטוס בארצות הברית, לקוח ההשקה האירופי הייתה סוויסאייר.

המטוס וסדרת המטוסים שהתבססו עליו (מקדונל דאגלס MD-80, MD-90, והבואינג 717), זכו להצלחה רבה והם מדורגים במקום השלישי במכירות אחרי איירבוס A320 ובואינג 737, עם כמעט 2500 יחידות מכל הסדרות.

על בסיס המטוס פיתחה יצרנית המטוסים הסינית Comac את מטוס ה־ARJ21 שלה.

גרסאות 
DC-9 סדרה 10 הגרסה הראשונה למטוס והקטן שבהם, הופעלו על ידי מנועי JT8D-5 תוצרת פראט אנד וויטני, לגרסה זו 7 תת־גרסאות, יוצרו 137 מטוסים מדגם זה.
DC-9 סדרה 20 יוצרו ע"פ מפרט של חברת התעופה SAS, יוצרו 10 מטוסים מדגם זה.
DC-9 סדרה 30 התחרה בעיקר בבואינג 737, והיה 60% מייצור המטוס, נכנס לשירות בפברואר 1967. במטוס שופרו יכולות ההמראה והנחיתה במסלולים קצרים, הוגדלה קיבולת המושבים ומשקל ההמראה המותר, הופעלו על ידי מנועי JT8D-7 תוצרת פראט אנד וויטני. לגרסה זו ארבעה תת־גרסאות: 31, 32, 33, ו־34. יוצרו 662 מטוסים מדגם זה.
DC-9 סדרה 40 הגדלה של "סדרה 20", יוצרו 71 מטוסים מדגם זה.
DC-9 סדרה 50 המטוס הגדול מבין כל הגרסאות, נכנס לשירות באוגוסט 1975, והוא כלל שיפורים רבים. יוצרו 96 מטוסים מדגם זה.
C-9 הגרסה הצבאית למטוס, בתצורתו הצבאית שימש כמטוס מטען ולהטסת אח"מים. למטוס ארבע תת־גרסאות, בסה"כ יוצרו 48 מטוסים מדגם זה.

מפעילים צבאיים 
 חיל האוויר של כווית
 חיל האוויר של ונצואלה
 חיל האוויר האמריקאי/חיל הנחתים האמריקאי/הצי האמריקאי/נאס"א

תאונות עיקריות 
בסך הכל המטוס היה מעורב ב-117 תאונות ותקריות מתוכן 101 בהם המטוס הושמד, עם סך של 2,135 הרוגים.
ב־1 באוקטובר 1966 התרסקה טיסה 956 של וסט קוסט איירליינס באורגון, 13 הנוסעים ו־5 אנשי הצוות נהרגו.
ב־9 במרץ 1967 התנגשה באוויר סמוך לאורבנה (אוהיו) טיסה 533 של TWA במטוס פרטי קטן, בתאונה נהרגו 26 איש.
ב־16 במרץ 1969 התרסקה טיסה 742 של חברת התעופה הונצואלית Viasa במאראקאיבו (ונצואלה), בהתרסקות נהרגו 84 איש שהיו במטוס ו־71 על הקרקע.
ב־9 בספטמבר 1969 התנגשו בשמי העיר פיירלנד (אינדיאנה) מטוס פייפר ומטוס DC-9 בשירות חברת התעופה האמריקאית אלגני איירליינס, בתאונה נהרגו 83 איש.
ב־15 בפברואר 1970 התרסקה לאחר ההמראה מסנטו דומינגו טיסה של חברת התעופה הדומיניקנית Dominicana de Aviación, כל 102 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
ב־2 במאי 1970 התרסקה טיסה 980 של ALM בים הקריבי סמוך לאי סנט קרואה, 23 נהרגו ו־40 ניצלו.
ב־14 בנובמבר 1970 התרסקה בווירג'יניה המערבית טיסה 932 של סאות'רן איירוויס, 70 הנוסעים ו־5 אנשי הצוות נהרגו.
ב־26 בינואר 1972 התפוצצה פצצה שהוטמנה במטוס החברה היוגוסלבית JAT איירווייז, הפצצה הוטמנה על ידי חברי הארגון הבדלני הקרואטי אוסטאשה, 27 נהרגו ודיילת אחת ניצלה ונכנסה לספר השיאים של גינס בתואר האדם שנפל מהגובה הרב ביותר ללא מצנח ושרד.
ב־31 ביולי 1973 התרסקה טיסה 723 של דלתא איירליינס במהלך הנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי לוגן לתוך שובר גלים, 83 הנוסעים ו־6 אנשי הצוות נהרגו.
ב־11 בספטמבר 1974 התרסקה טיסה 212 של Eastern Air Lines במהלך ההמראה משארלוט, 72 נהרגו ו־10 ניצלו.
ב־10 בספטמבר 1976 התנגש מטוס DC-9 של אדריה איירווייז במטוס מדגם הוקר סידלי טריידנט של חברת בריטיש איירווייז מעל זגרב (יוגוסלביה). התאונה שגבתה את חייהם של 176 איש, נחשבה לאסון התעופה האווירי הכבד ביותר עד אותה עת, ונבעה מטעות של פקח טיסה על הקרקע.
ב־4 באפריל 1977 התרסקה טיסה 242 של סט'ורן איירוויז בג'ורג'יה 72 נהרגו (9 על הקרקע) ו־22 ניצלו.
ב־26 ביוני 1978 התרסקה במהלך ההמראה בטורונטו טיסה 189 של אייר קנדה, 2 נוסעים נהרגו ו־105 ניצלו.
ב־14 בספטמבר 1979 התרסקה טיסה 12 של חברת התעופה האיטלקית אירו טראספורטי איטליני (Aero Trasporti Italiani) סמוך לנמל התעופה של קליארי (סרדיניה), כל 27 הנוסעים ו־4 אנשי הצוות נהרגו.
ב־27 ביוני 1980 התפוצצה פצצה אשר הוטמנה בטיסה 870 של Aerolinee Itavia לים הטירני, 77 הנוסעים ו־4 אנשי הצוות נהרגו.
ב־2 ביוני 1983 פרצה דלקה על סיפון טיסה 797 של אייר קנדה בקנטקי, 23 נהרגו ו־23 ניצלו.
ב־31 באוגוסט 1986 התנגשה טיסה 498 של אארומקסיקו במטוס פייפר בקריטוס (קליפורניה), 67 הנוסעים ואנשי הצוות במטוסים ו־15 על הקרקע נהרגו.
ב־3 בדצמבר 1990 התנגש על מסלול ההסעה בדטרויט DC-9 של נורת'ווסט איירליינס במטוס בואינג 727, תשעה בני אדם נהרגו.
ב־2 ביולי 1994 התרסקה טיסה 1016 של יו אס איירווייז בשארלוט, 37 נהרגו ו־20 ניצלו.
ב־11 במאי 1996 עלתה באש והתרסקה מעל לאוורגליידס (פלורידה) טיסה 592 של וליוג'ט, 105 הנוסעים ו־5 אנשי הצוות נהרגו.
ב־10 באוקטובר 1997 התרסקה טיסה 2553 של אאוסטרל ליניאס אאריאס במיסיונס (ארגנטינה), 69 הנוסעים ו־5 אנשי הצוות נהרגו.
ב־2 בפברואר 1998 התרסקה טיסה 387 של חברת התעופה הפיליפינית סבו פסיפיק (Cebu Pacific) להר סמוך למינדנאו, 99 הנוסעים ו־5 אנשי הצוות נהרגו.
ב־9 בנובמבר 1999 התרסקה טיסה 725 של חברת התעופה המקסיקנית TAESA לאחר ההמראה מנמל התעופה של Uruapan, 18 נהרגו.
ב־15 באפריל 2008 התרסקה טיסה של Hewa Bora Airways לתוך שכונת מגורים בעיר גומא (קונגו), לפחות 44 נהרגו.

קישורים חיצוניים 

 דאגלס DC-9 באתר בואינג
 תמונות המטוס באתר Airliners.net
 תמונות המטוס באתר "JetPhotos"

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מטוסי נוסעים אמריקאיים
מקדונל דאגלס
DC9