ידידי השכחת

"יְדִידִי הֲשָׁכַחְתָּ" הוא פיוט אשר נכתב על ידי רבי יהודה הלוי. ככל הנראה, הפיוט נכתב במקורו כרשות לנשמת כל חי בחג הפסח. נהוגים לשורר פיוט זה בחלק מקהילות ישראל בעיקר בשביעי של פסח.

הפיוט חובר על ידי רבי יהודה הלוי בשנת ד'תתקכ"א (1161). הפיוט נדפס בסידורים ובקובצי תפילה של עדות רבות, ונחשב לאחד מהפיוטים והפזמונים המוכרים והמרכזיים במסורתם של קהילות ארם צובא, עיראק ומרוקו.

מבנה הפיוט
הפיוט כתוב במבנה השיר הקלאסי של שירת ימי הביניים של יהדות ספרד (השאול מן המבנה הקלאסי בשירה הערבית): שיר בחרוז מבריח בסופי הבתים, השקול במשקל היתדות והתנועות, ואשר כל בית בו מתחלק לשני חלקים שווים הקרויים דלת וסוגר. הפיוט "ידידי השכחת" שקול במשקל המכונה "הארוך": פעמיים יתד ותנועה יתד ושתי תנועות (פְּעוּלִים מְפֹעָלִים פְּעוּלִים מְפֹעָלִים) בדלת, וכן בסוגר.

זמני שירת הפיוט 
כאמור, ייעודו המקורי של הפיוט היה לתפילת שחרית של יום טוב של פסח, כרשות לאמירת נשמת כל חי. במאות השנים שחלפו מאז חיבורו, מקובל היה לומר אותו גם בזמנים אחרים, שלא כייעודו המקורי.

ב"מחזור חזונים" (המייצג כנראה את נוסח צפון אפריקה הקדמון) מופיע הפיוט כרשות לנשמת כאשר שושן פורים חל בשבת (פורים משולש).

נוהגים לפייטו בשביעי של פסח – היום אשר ים סוף נבקע ועם ישראל זימר את שירת הים (שהייתה אז שירת הגאולה הראשונה) – וכן בליל שבת (לפי מנהגי עדות המזרח) ואף בחתונות.

מקובל לבצע את שירת הפיוט כך שהפייטן שר והקהל, מנגד, עונה לו; סגנון הנקרא שירת מענה (רספונסוריום) המקובל מאז העת העתיקה בארצות אגן הים התיכון, ובקרב יהודים בפרט. אימוץ סגנון זה מבטא, כביכול, את כלל ישראל עונה לפייטן בעוצמה רבה, והפייטן שב ושואל ומזכיר "יְדִידִי הֲשָׁכַחְתָּ?!".

לקריאה נוספת
 פירושי פרנץ רוזנצווייג לתשעים וחמישה משירי רבי יהודה הלוי, תרגום: מיכאל שורץ, הוצאת מאגנס, 2011, הפרק "ידידי השכחת", עמ' 276–278.
 אפרים חזן, שירו לו זמרו לו, ירושלים תש"ם, עמ' 11–15.

קישורים חיצוניים 

 ידידי השכחת, באתר הזמנה לפיוט
 ידידי השכחת, מסורת מרוקו, מתוך שבת פיוט, באתר קהילות שרות
 חנה פתיה, ידידי השכחת - עיון בפיוט, באתר הפיוט והתפילה

הערות שוליים

שירי יהודה הלוי
רשויות לנשמת
פיוטים לפסח
זמירות ופיוטים לשבת
ליל שבת
שירי המאה ה-12
יצירות עם אקרוסטיכון