המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים (2010)

משא ומתן ישיר בין ישראל לבין הפלסטינים התנהל בשנת 2010 כדי להגיע להסכמה על הסדר סופי ורשמי לסכסוך הישראלי-פלסטיני על ידי יישום פתרון מסוג שתי מדינות לשני עמים עבור העם היהודי והעם הפלסטיני בשטחים של ארץ ישראל אשר ממערב לנהר הירדן. השיחות נערכו בהשתתפות נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ויושב ראש הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס. זוהי הפעם הראשונה מאז כישלון שיחות אולמרט-אבו מאזן בה הידברו מדינת ישראל והפלסטינים במטרה להגיע לפתרון זה.

13 קבוצות מיליטנטיות פלסטיניות החלו סדרת מתקפות טרור נגד אזרחים ישראלים, אשר כללו סדרה של אירועי ירי על מכוניות ישראליות וירי רקטות על יישובים ישראליים, בניסיון לטרפד את השיחות. בסוף אותו חודש, הפלסטינים ביקשו להאריך את ההקפאה הבנייה הישראלית ביהודה ושומרון, אחרת יעזבו את המשא ומתן. ישראל קראה לפלסטינים להמשיך במשא ומתן, והציעה בהמשך אף לחדש את הקפאת הבנייה בתמורה לכך שהרשות הפלסטינית תכיר בישראל כמדינת הלאום של העם היהודי. הצעה זו נדחתה על ידי ההנהגה הפלסטינית ובכך נקטע המשא ומתן.

רקע 

לצד היותה בעלת ברית עיקרית של ישראל, ארצות הברית אימנה, ציידה, וממנה את כוחות הביטחון הפלסטינים, אשר משתפים פעולה עם צה"ל והשב"כ במטרה לסכל פעילות טרור איסלמיסטי, ובפרט את חמאס. נשיא ארצות הברית ברק אובמה, דחף את הקפאת הבנייה בהתנחלויות, פתיחת מעברי הגבול של עזה, וקיום משא ומתן על סיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני ולהקמת מדינה פלסטינית.

במרץ 2009 בקירה מזכירת המדינה האמריקאית הילרי קלינטון בישראל וטענה כי ההתנחלויות הישראליות והריסת בתי ערבים במזרח ירושלים מזיקים לתהליך השלום. קלינטון הביעה את תמיכתה בהקמת מדינה פלסטינית, בניגוד לעמדת שהחזיק בה אזראש הממשלה המיועד, בנימין נתניהו. עם הגעת השליח המיוחד למזרח התיכון,ג'ורג' מיטשל, נתניהו ציין כי התקדמות כלשהי לעבר משא ומתן עם הפלסטינים תהיה מותנית בכך שהפלסטינים יכירו במדינת ישראל כמדינה יהודית. ב-19 במאי נתניהו נפגש עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה בבית הלבן. אובמה ציין כי פתרון שתי המדינות עומד בראש סדר העדיפויות, אך נתניהו סירב לתמוך בהקמת מדינה פלסטינית.

ב-4 ביוני אובמה נשא נאום באוניברסיטת קהיר במצרים שנועד להציג את שינוי המדיניות של הממשל החדש כלפי העולם הערבי והמוסלמי. במהלך הנאום קרא אובמה להפסקת הבנייה בהתנחלויות הישראליות וקרא להשכנת שלום בין הישראלים לפלסטינים. בעקבות הנאום כינס נתניהו באופן מידי פגישה מיוחדת של הממשלה. עשרה ימים לאחר מכן נשא נתניהו את נאום בר-אילן, בו הביע הסכמה להקמת מדינה פלסטינית מפורזת ובהכרה של הפלסטינים בישראל כמדינת העם היהודי. נתניהו הדגיש בנאומו כי יהיה מוכן לקבל מדינה פלסטינית רק אם ירושלים תישאר בירתה המאוחדת של מדינת ישראל, אם לפלסטינים לא יהיה צבא, ואם הפלסטינים יוותרו על תביעותיהם לזכות השיבה של הפליטים הפלסטינים. כמו כן נתניהו הדגיש גם כן לישראל הזכות ל"צמיחה טבעית" בהתנחלויות היהודיות בגדה המערבית והסטטוס הסופי שלהם יקבע רק במהלך משא ומתן. באופן כללי, הנאום של נתניהו בבר-אילן היווה תפנית משמעותית לעמדות הניציות שהפגין לפני כן.

חידוש שיחות השלום 

ב-23 באוגוסט 2009 הודיע נתניהו כי המשא ומתן עם הפלסטינים מתוכנן לחול בספטמבר 2009. באותו היום, דובר הרשות הפלסטינית ציין כי לא יתקיים שום משא ומתן עם ישראל כל עוד לא הבנייה בהתנחלויות תימשך. בעידוד הממשל האמריקאי, אישר הקבינט המדיני ביטחוני את הצעת נתניהו להקפאת הבנייה בהתנחלויות ל-10 חודשים. פעולה זו ספגה ביקורת מהימין ומשמאל. ראשי הרשות הפלסטינית הודיעו בתגובה, שהחלטת הממשלה איננה ממלאת אחרי "מפת הדרכים" של הנשיא בוש, שמועצת הביטחון נסמכה עליה בהחלטותיה. במקביל, נתניהו קרא לפלסטינים להגיב למהלך ולהיכנס לשיחות. עם זאת, הפלסטינים דחו את הקריאה להיכנס לשיחות מיידית. באוגוסט 2010 ברק אובמה והילרי קלינטון הצהירו כי ניתן יהיה להקים מדינה פלסטינית בתוך שנה.

ב-2 בספטמבר 2010, השיקה ארצות הברית את המשא ומתן בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית בוושינגטון. ב-14 בספטמבר החל סבב השיחות השני של המשא ומתן בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית בשארם א-שייח' שבמצרים. במהלך תהליך זה, נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס ציין כי הפלסטינים וישראל הסכימו על עיקרון של חילופי שטחים תמורת שמירה על גושי ההתנחלויות, אך קיימת מחלוקת על היחס.

דרישה להכרה במדינת ישראל כמדינת העם היהודי 
ישראל דחתה כל הסכם אפשרי כל עוד הצד הפלסטיני מסרב להכיר בישראל בתור מדינה יהודית. באופן היסטורי סירבו הפלסטינים לתביעה זו. היא נתפסת כוויתור על זכות השיבה של הפליטים הפלסטינים לתחומי מדינת ישראל.

ב-21 ספטמבר 2010 התפוצצה ועידת המדינות התורמות והסתיימה ללא הצהרת סיכום. זאת בשל מחלוקת שהתפתחה בין סגן שר החוץ הישראלי דני אילון לראש הממשלה הפלסטיני סלאם פיאד, אשר סירב להזכיר את הרעיון "שתי מדינות לשני עמים", והסכים ל"שתי מדינות" בלבד. ב-13 באוקטובר 2010, הצהיר מזכ״ל הוועד הפועל באש״ף, יאסר עבד רבו, כי אש"ף תכיר בישראל כ"מדינה יהודית" תמורת ריבונות פלסטינית בגבולות 1967 הכוללת את מזרח ירושלים. הצהרותיו של עבד רבו זכו לגינויים בפוליטיקה הפנים-פלסטינית. תנועת הפת"ח קראה להתפטרותו המידית של עבד רבו. חבר הפת"ח נביל שעת' גינה את הצהרותיו וקבע כי אינן מייצגות את אש"ף, פת"ח או את אבו מאזן. הממשלה הפלסטינית בעזה קראה להתפטרות עבד רבו.

ב-11 באוקטובר 2010, הצהיר נתניהו כי יהיה מוכן לחדש את הקפאת הבניה אם הרשות הפלסטינית תכיר במדינת ישראל בתור המולדת של העם היהודי. הרשות הפלסטינית דחתה את הצעתו.

מתקפות טרור פלסטיניות 
חמאס וחזבאללה איימו לטרפד את שיחות השלום אם הצדדים יתקדמו לעבר הסכם. 13 קבוצות מיליטנטיות פלסטיניות, בהן הג'יהאד האסלאמי, ועדות ההתנגדות העממית ופלג של הפת"ח, איחדו כוחות בהובלת חמאס, ופתחו בסדרת מתקפות טרור נגד אזרחים ישראלים, במטרה לשבש את שיחות השלום. ההתקפות על האזרחים הישראלים גברו והחמירו במהלך השיחות הישירות, וכלל מספר אירועי ירי על מכוניות ישראליות כמו גם ירי רקטות ופצצות מרגמה, כולל ירי של פצצת זרחן, על יישובים ישראליים. ממשלת ישראל הצהירה כי שלום לא יתקיים כל עוד הנוכחות של חמאס חזבאללה מאיימת על ההתקדמות של הסדר השלום באזור. בסדרת פיגועי הטרור נהרגו ונפצעו שמונה ישראלים.

פיגועי הירי
 31 באוגוסט 2010: חמושים פלסטינים ירו למוות בארבעה אזרחים ישראלים, תושבי בית חגי, ברכבם. חמאס נטל אחריות לירי והכריז כי הוא חלק מסדרת פיגועים מתוכננת.
 1 בספטמבר 2010: חמושים פלסטינים ירו בשני ישראלים ברכבם סמוך לרימונים, אחד מהם נפצע אנושות. חמאס נטל אחריות לירי, וציין כי הפיגוע היה מסר לאלו אשר התחייבו בפני "האויב הציוני" שלא יהיו יותר מתקפות טרור.
 26 בספטמבר 2010: חמושים פלסטינים ירו לעבר אישה בהיריון ובעלה ברכבם סמוך לטנא עומרים, ופצעו את שניהם. החמושים ירו גם לעבר מכונית אחרת, שהתחמקה ללא פגע. הפת"ח והג'יהאד האסלאמי נטלו אחריות לפיגוע.

חידוש הבנייה בהתנחלויות 

לקראת סיום עשרת חודשי הקפאת הבנייה בהתנחלויות, דרש אבו מאזן להאריכה, אחרת ינטוש את המשא ומתן. ב-25 בספטמבר הוא הצהיר בעצרת הכללית של האו"ם כי ההתנחלויות הישראליות בגדה המערבית הן סוגיה מרכזית. וקבע כי "על ישראל לבחור בין שלום לבין המשך ההתנחלויות". במקביל, ארצות הברית החלה ללחוץ על ישראל להאריך את ההקפאה של הבנייה בהתנחלויות. למחרת פגו עשרת החודשים, כאשר ישראל דחתה את הדרישות הבינלאומיות להאריכה. החלטה זו גררה ביקורת מצד ארצות הברית, מדינות אירופה והאו"ם. חידוש הבנייה בהתנחלויות גרמה להפסקת שיחות השלום. ב-4 באוקטובר 2010, נתניהו ציין כי ישראל פועלת מול ארצות הברית כדי לחדש את השיחות, אך הן לא חודשו.

ב-8 באוקטובר 2010 הצהירו נציגי הליגה הערבית כי הם תומכים בהחלטת יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס להפסיק את שיחות השלום עם ישראל בשל הפסקת הקפאת הבנייה בהתנחלויות. הם הציבו לארצות הברית אולטימטום בן חודש, בו עליה ללחוץ על ישראל לעצור את הבנייה ולחזור למשא ומתן.

תגובות

תגובות בינלאומיות 
  איראן - ב-3 בספטמבר נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד קרא לפלסטינים להמשיך את המאבק המזוין בישראל והביע ביקורת על מנהיגי המדינות המוסלמיות אשר אינם תומכים במאבק של הפלסטינים בישראל.
  לבנון - ב-26 בספטמבר נשיא לבנון מישל סולימאן, הזהיר בנאומו בעצרת הכללית של האו"ם, כי לבנון לא תקבל כל הסכם ישראלי-פלסטיני שנוגד את האינטרסים שלה. הוא דרש כי כל הסכם עתידי יכלול את הפליטים הפלסטינים שבמדינות ערב.
  מצרים - ב-1 באוקטובר, שר החוץ המצרי אחמד אבו אל-רייט מתח ביקורת על ההתעקשות הפלסטינית להארכת הקפאת הבנייה בהתנחלויות, וציין כי הסוגיה החשובה ביותר היא הסדרי הגבול.

תגובות מקומיות 
 ב-28 בספטמבר, שר החוץ הישראלי אביגדור ליברמן, הציג בפני העצרת הכללית של האו"ם תוכנית שלום לפיה חלקים מסוימים משטחה של ישראל המאוכלסים בערבים יועברו לידי המדינה הפלסטינית לכשתוקם, בתמורה לסיפוח של ההתנחלויות הישראליות בגדה המערבית או חילופי אוכלוסייה.

ראו גם
 המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים (2013)

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

תהליך השלום הישראלי-פלסטיני
2010 בישראל
יחסי הרשות הפלסטינית–ישראל