השעות

השעות (באנגלית: The Hours) הוא סרט דרמה עטור פרסים משנת 2002 בבימויו של סטיבן דלדרי. תסריטאי הסרט הוא דייוויד הר שהתבסס על ספרו זוכה פרס הפוליצר בעל אותו שם של מייקל קנינגהם. בסרט מככבות ניקול קידמן שזכתה על תפקידה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, מריל סטריפ, ג'וליאן מור ואד האריס. את המוזיקה המקורית, שהועמדה לפרס אוסקר ולפרס גלובוס הזהב, הלחין המלחין האמריקאי-יהודי, פיליפ גלאס.

העלילה מדלגת על פני שלוש תקופות ועוסקת בשלוש נשים שחייהן כרוכים זה בזה על ידי הרומן "מרת דאלוויי" מאת וירג'יניה וולף. ב-2001, קלריסה ווהן, לסבית מניו יורק (מריל סטריפ), מכינה מסיבה לכבוד חברהּ הסופר שזכה בפרס יוקרתי לספרות. בשנת 1951, לורה בראון (ג'וליאן מור), עקרת בית הרה מלוס אנג'לס, מכינה עם בנה עוגת יום הולדת לבעלה. ב-1923 באנגליה, וירג'יניה וולף (ניקול קידמן) נאבקת עם מחלת נפש בזמן כתיבת הרומן.

עלילה
למעט סצינות הפתיחה והסוף, אשר מתארות את התאבדותה בטביעה בנהר של וירג'יניה וולף, העלילה מתרחשת במהלך יום אחד בשלוש תקופות שונות. בשנת 1923 הסופרת הידועה וולף החלה לכתוב את הספר "מרת דאלוויי" בביתהּ בעיר ריצ'מונד שבפרברי לונדון. בשנת 1951 עקרת הבית, לורה בראון, מנסה למצוא מפלט מחייהּ העצובים על ידי קריאת אותו ספר. ובשנת 2001 קלריסה ווהן היא התגלמות הדמות הראשית של ספרהּ של וולף כשהיא מבלה יום שלם בהכנות למסיבה לכבוד בן זוגה לשעבר, ריצ'רד, משורר שזוכה לקבל פרס למפעל חיים בספרות בעודו חולה באיידס.

וירג'יניה שחוותה התמוטטות עצבים מרגישה לכודה ומאוימת בתוך ביתה. לאחר שאחותה ונסה ביקרה אותה היא מחליטה לברוח ללונדון ברכבת. כאשר בעלהּ ליאונרד מוצא אותה בתחנת הרכבת, הוא מביע את חששו שתתאבד. היא עונה שגם היא פוחדת ממחלת הנפש, אך היא מעדיפה למות ולא לחיות בפרבר.

בהריון עם ילדהּ השני לורה מבלה את ימיה בביתה עם בנהּ. היא התחתנה עם בעלה דן זמן קצר לאחר מלחמת העולם השנייה, אך היא מרגישה אומללה. היא ובנהּ ריצ'י מכינים עוגת יום הולדת לכבוד יום הולדתו של דן, אבל הניסיון הראשון נכשל. לאחר ביקור שכנתהּ קייטי, במהלכו הן מתנשקות, היא לוקחת את ריצ'י להישאר עם גברת בריץ בזמן שהיא כביכול הולכת לכמה סידורים לפני ארוחת הערב. אך במקום היא הולכת למלון יוקרתי שבו היא מתכוונת להתאבד. אך לבסוף היא מתחרטת והיא חוזרת לחגוג לבעלהּ יום הולדת.

קלריסה ווהן מארגנת מסיבה לכבוד ריצ'רד שזכה בפרס יוקרתי, אך לאחר ביקור בדירתו נראה שהוא בכלל לא מעוניין במסיבה. קלריסה נשברת אך מחליטה להמשיך בהכנות למסיבה. כאשר היא באה לקחת אותו לטקס הוא מתאבד לנגד עיניה. מתברר שריצ'רד הוא ריצ'י, בנה של לורה. קלריסה מזמינה את לורה הקשישה שמגיעה בטיסה מטורונטו, ומספרת כיצד יום בהיר אחד, 50 שנה קודם לכן, עזבה את בעלה ושני ילדיה הקטנים ועלתה על אוטובוס לקנדה.

צוות שחקנים
1923 
 ניקול קידמן - וירג'יניה וולף
 סטיבן דיליין - לאונרד וולף
 מירנדה ריצ'רדסון - ונסה בל
 לינדזי מרשל - לוטי הופ
 לינדה באסט - נלי בוקסאול

1951 
 ג'וליאן מור - לורה בראון
 ג'ון ס. ריילי - דן בראון
 ג'ק רובלו - ריצ'י בראון
 טוני קולט - קייטי
 מרגו מרטינדייל - גברת בריץ

2001 
 מריל סטריפ - קלריסה ווהן
 אד האריס - ריצ'רד בראון
 אליסון ג'ני - סאלי לסטר
 קלייר דיינס - ג'וליה ווהן
 ג'ף דניאלס - לואיס ווטרס

קישורים חיצוניים
 

 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סרטי דרמה בריטיים
סרטי דרמה אמריקאיים
סרטי 2002
סרטי סטיבן דלדרי
סרטים על סופרים
סרטים שעוסקים במגדר
סרטי להט"ב אמריקאיים
סרטי להט"ב בריטיים
סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
פמיניזם בקולנוע
זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט דרמה הטוב ביותר
יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
סרטים עם עלילה לא ליניארית
סרטים בריטיים המבוססים על סיפור אמיתי
וירג'יניה וולף