קנת

קְנָת הייתה עיר באזור הבשן המזרחי בתקופת המקרא, המשנה והתלמוד.

בספר במדבר מסופר כי בתקופת ההתנחלות נכבשה על ידי בני שבט מנשה, ובראשם נֹבח, אשר קרא לה על שמו:

בספר דברי הימים מסופר כי היא הייתה בידי בני שבט יהודה, אולם אחר כך נכבשה על ידי הארמים במערכה צבאית:

בתקופת שיבת ציון הייתה קנת בגבולם המזרחי של השבים.

בתקופה ההלניסטית והרומית

בהתקופה ההלניסטית הייתה קנת, שנקראה קנתה או קנטה, אחת מערי הדקאפוליס
בתקופה הרומית התנהלה בקנת עיר גדולה.
יוסף בן-מתתיהו הזכיר את סביבות העיר כזירת קרבות בין כוחותיו של המלך הורדוס לבין הערבים.

במאה ה-20 הציעו חוקרים לזהות את קנת בכפר הדרוזי קַנַואת.

לקריאה נוספת
 הערך: קְנָת, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 790.
 הערך: קנת, אנציקלופדיה מקראית, כרך ז, 1976. עמ' 204–205.
 יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974.

קישורים חיצוניים 
 שלמה מונק,   פלשתינה, עמ' 96, באתר hebrewbooks

הערות שוליים

כנען
נחלת שבט מנשה
עבר הירדן המזרחי
אתרי המקרא