כשהארי פגש את סאלי...

כשהארי פגש את סאלי (באנגלית: ) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי, שיצא לאקרנים בשנת 1989. הוא עוסק ביחסיהם של הארי וסאלי לאורך שתים עשרה שנים - מפגישתם הראשונה, עד לשתי פגישות אקראיות שלהם בשנים שלאחר מכן, וכלה במערכת היחסים שהתפתחה ביניהם לאחר הפגישה השלישית.

עלילה
הארי (בילי קריסטל) וסאלי (מג ראיין) נפגשו לראשונה ב-1977, כששניהם סיימו את לימודיהם באוניברסיטת שיקגו, והזדקקו לשותף בנסיעה לניו יורק. במהלך הנסיעה הם פיתחו אנטגוניזם זה כלפי זו. הם נפגשו שנית באקראי חמש שנים לאחר מכן, בנמל תעופה ניו יורקי. לאחר עוד שש שנים, הם נפגשו שוב, בחנות ספרים, ומאז התפתח ביניהם קשר חברי הדוק.

היחסים ביניהם היו אפלטונים למשך זמן, אך בלילה אחד הארי וסאלי שכבו. הארי, ברגע של מבוכה בבוקר שלמחרת, החליט לחמוק במהירות, וסאלי זעמה. הוא ניסה לשקם את יחסיהם במשך זמן מה. במסיבת הסילבסטר, שניהם הרגישו בודדים ללא בני זוג, ואז מצאו את עצמם זה בזרועות זו, והחליטו להפוך לבני זוג. הסרט מסתיים בידיעה על כך שהארי וסאלי התחתנו.

הסרט זכור במיוחד בזכות סצנה במעדנייה של כץ בניו יורק, שבה בני הזוג מתווכחים האם גבר יכול להבחין כשאישה מזייפת אורגזמה. סאלי טוענת שלא, וכדי להוכיח זאת מציגה אורגזמה מזויפת (כשהיא לבושה) לעיניי הנוכחים במסעדה, ובסיום ממשיכה לאכול. סועדת מבוגרת בשולחן שלידם (אמו של הבמאי רוב ריינר) פונה למלצר ואומרת "אני אזמין מה שהיא הזמינה".

הכנסות
'כשהארי פגש את סאלי' הכניס כ-93 מיליון דולר בארצות הברית. הסרט ממוקם במקום ה-11 בטבלת הסרטים המכניסים ביותר של 1989, יותר מכל קומדיה רומנטית אחרת שיצאה באותה שנה. בשנות ה-80 יצאו רק שתי קומדיות רומנטיות מצליחות יותר: "מגלה את אמריקה" ו"ארתור".

סרט זה היה שיא כלכלי עבור הבמאי רוב ריינר, התסריטאית נורה אפרון והשחקן הראשי בילי קריסטל.

תגובות
הסרט הועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. כמו כן, הוא היה מועמד לחמישה פרסי גלובוס הזהב: לקומדיה/סרט מוזיקלי הטוב ביותר, לבימוי, לתסריט, ולשחקן ולשחקנית הראשית הטובים ביותר בקומדיה/סרט מוזיקלי (בילי קריסטל ומג ראיין, בהתאמה). באף אחת מהקטגוריות הוא לא זכה.

הסרט נכנס לרשימת עשר הקומדיות הרומנטיות הטובות ביותר של Entertainment Weekly ב-2002.

בדירוגי מכון הסרטים האמריקאי הוא במקום השישי ברשימת הקומדיות הרומנטיות (2008), במקום ה-23 ברשימת הקומדיות ובמקום ה-25 ברשימת ה"תשוקות" (סיפורי האהבה הגדולים ביותר). השיר "It Had to Be You" מתוכו הופיע במקום ה-60 ברשימת השירים הגדולים ושורת המחץ "אני אוכל את מה שהיא אוכלת" (I'll have what she's having) במקום ה-33 ברשימת הציטוטים.

קישורים חיצוניים

 

 ריכוז ביקורות על הסרט, באתר 'rotten tomatoes'

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סרטי קומדיה רומנטית אמריקאיים
סרטי 1989
סרטי קולומביה
ניו יורק בקולנוע