אלבר ונדאל

אלבר ונדאל או בשמו המלא לואי ז'ול אלבר, רוזן ונדאל (בצרפתית: Louis-Jules-Albert conte Vandal; 7 ביולי 1853, פריז – 30 באוגוסט 1910, פריז) היה היסטוריון צרפתי, חבר האקדמיה הצרפתית.
החשובים שבספריו הוקדשו לתקופתו של נפוליאון, מתוך גישה של הערצה למנהיג. כמו כן חקר את ההיסטוריה של הדיפלומטיה הצרפתית במאה ה17–20. יחד עם מורו ורבו, אלבר סורל, ייסד את האסכולה הצרפתית להיסטוריה דיפלומטית. גישתו הייתה סטאטוצנטריסטית, כלומר התמקד בעיקר ביחסים בין המדינות.

פרטים ביוגרפיים
בן של הרוזן אדואר ונדאל, שכיהן כמנהל הכללי של הדואר תחת השלטון השל נפוליאון השלישי, אלבר ונדאל היה דוקטור למשפטים. היה לתלמידו וידידו של אלבר סורל וירש ב-1906 את משרתו כפרופסור להיסטוריה דיפלומטית בבית הספר החופשי למדעים פוליטיים (École libre des sciences politiques). אחד מהנושאים החביבים עליו ושלהם הקדיש קורס מיוחד היה "השאלה המזרחית" שנגעה לגורל האימפריה העות'מאנית ושל עמיה.
השתתף בעבודות מועצת המדינה של צרפת. אחרי אישור החוק להפרדת הדת מהמדינה בשנת 1905 כתב לאפיפיור וביקש ממנו להסכים עם הקמת האגודות התרבותיות שקמו באותם הימים.
אינטלקטואל קתולי, קישר יחסי ידידות עם הסופר ומבקר הספרות הקתולי פרדינאן ברינטייר.
אלבר ונדאל נבחר לאקדמיה הצרפתית בשנת 1897 על הכיסא שהתפנה אחרי מותו של לאון סיי. היה אביר של מסדר לגיון הכבוד.

בשנת 1897 הירצה הרצאה פומבית שבה גינה את הטבח הגדול בארמנים באימפריה העות'מאנית תחת שלטונו של עבדול חמיד השני וקרא להפעלת לחצים מחודשים על טורקיה לשם יישום רפורמות באזורים המאוכלסים על ידי ארמנים ונוצרים אחרים ומניעת מעשי רצח המוניים נגדם.

בתחום הפוליטי היה בעל דעות שמרניות ופטריוטיות ("צרפת שוחרת שלום ושואפת לתהילה"). כמו אלבר סורל ורוב ההיסטוריונים באקדמיה הצרפתית נמנה עם המחנה נגד דרייפוס.
התנגד גם לרפורמה של האורתוגרפיה הצרפתית.
עם תלמידיו בבית הספר למדעים הפוליטיים נמנו גם הסופרים מרסל פרוסט ופול מוראן.

ספרים
 En karriole à travers la Suède et la Norvège, 1876 (בעגלת סוסים בשוודיה ונורווגיה), סיפור מסע
 Louis XV et Elizabeth de Russie (1882) (לואי החמישה עשר ויליזבטה של רוסיה). מחקר על יחסי צרפת ורוסיה במאה ה-18, לפי הארכיון של משרד החוץ הצרפתי
Ambassade française en Orient sous Louis XV: la mission du marquis de Villeneuve, 1728-1741, (שגרירות צרפתית במזרח תחת לואי החמשה עשר: שליחותו של המרקיז דה וילנב)
1885 - Pacha Bonneval (הפאשה בונוואל)
 Napoléon et Alexandre Ier. L'alliance russe sous le premier empire, 1891-1896
(נפוליאון ואלכנדר הראשון:הברית עם רוסיה תחת האימפריה הראשונה (שלושה כרכים, 1894-97), זכה בפרס גובר (Gobert) של האקדמיה הצרפתית
1900L'Odyssée d'un ambassadeur. Les voyages du marquis de Nointel (1670-1680) (המסעות של המרקיז דה נוטל: אודיסאה של שגריר)
1902 L'Avènement de Bonaparte I. La Genèse du Consulat. Brumaire. La Constitution de l'an VIII, (עלייתו של בונפרט. א. הקמת הקונסולאט. ברימר. החוקה של השנה השביעית.
L'Avènement de Bonaparte. II. La République consulaire, 1800, 1907. (עלייתו של בונפרטה. ב. הרפובליקה הקונסולרית)

לקריאה נוספת
Sidney Horowitz, Albert Vandal and Franco-Russian relations, 1740-1746 New York University, 1954 (אלבר ונדאל והיחסים הצרפתיים רוסיים בשנים 1740–1746)
 Hubert Cole, Jean Tulard, Albert Vandal, Jean Vanel Murat et la campagne de Russie, 1975 : (יוברט קול, ז'אן טילאר, אלבר ונדאל, ז'אן ואנל - מירא והמסע לרוסיה)

קישורים חיצוניים

 ביוגרפיה קצרה והרצאה שלו על הארמנים והרפורמה בטורקיה ב 2 בפברואר 1897 
 ביוגרפיה באנציקלופדיה הקאתולית, 1913
 אתר המכון לחקר התקופה הנפוליאונית - אקדמיה למדעים הומניים בפולטוסק - כולל קטע עם תיאור של אלבר ונדאל למפגש בטילסיט בין נפוליאון ובין אלכסנדר הראשון 
 נאום הקבלה של פול מוראן באקדמיה הצרפתית ב-1969 - בין שאר - מעלה באוב את דמותו של אלבר ונדאל

במקור ברשת
 נפוליאון ואלכסנדר הראשון -כרך א- מאת אלבר ונדאל - בפרויקט גוטנברג
 כרך ב
 כרך ג
 עלייתו של בונפרט - כרך א
 הפאשה בונוואל באתר Archives מאוסף אוניברסיטת קליפורניה 
 שגרירות צרפתית במזרח באתר Archives מאוסף New York Public Library

הערות שוליים

היסטוריונים צרפתים
חברי האקדמיה הצרפתית
מקבלי אות לגיון הכבוד
צרפתים שנולדו ב-1853
צרפתים שנפטרו ב-1910