הארדי גארדי

הארדי גארדי (באנגלית: Hurdy gurdy) הוא כלי מיתר המפיק את צליליו על ידי גלגל מצופה שרף המסתובב ומתחכך במיתרים. הגלגל משמש בדומה ל"קשת" המנגנת בכינור, ותווים בודדים המנוגנים בכלי נשמעים דומים לנגינת כינור. המלודיות מנוגנות בכלי על ידי מערכת קלידים עשויים עץ, הנלחצים כנגד המיתרים וגורמים לשינוי הצליל. כמו יתר כלי המיתר ההארדי גארדי מצויד בתיבת תהודה המגבירה את צלילי רעידת המיתר.

משערים כי ההארדי גארדי התפתח מכלי קשת באירופה המערבית או במזרח התיכון זמן מה לפני המאה ה-11 לספירה. גרסה מוקדמת של ההארדי גארדי היא האורגניסטרום, שהתפתח בצפון ספרד, ונוגן על ידי שני נגנים - האחד סובב את גלגל הכלי, והאחר ניגן על קלידיו, שהופעלו במשיכה כלפי מעלה ולכן אפשרו רק נגינה איטית יחסית.

לאורגניסטרום היה מיתר מלודיה אחד ושני מיתרי ליווי. גרסה מאוחרת יותר של האורגניסטרום אפשרה נגינה של נגן אחד, והייתה נפוצה בספרד ובצרפת, אולם בשל גודלה היא הוחלפה עד מהרה ב"סימפוניה" - למעשה גרסת הארדי גארדי נישאת בעלת 3 מיתרים. בערך בעת המצאת הסימפוניה, פותחה גם מערכת קלידים חדשה, הנלחצת מלמטה למעלה שהחליפה את מקלדת המשיכה ואפשרה נגינה מהירה יותר על הכלי. למלודיה בימי הביניים היו גרסאות בעלות קלידי משיכה וגרסאות עם מערכת הקלידים החדשה.

במהלך הרנסאנס המאוחר התפתחו שתי צורות הארדי גארדי - האחת בעלת מבנה של גיטרה, ואילו השנייה בעלת מבנה של לאוטה שהייתה נפוצה יותר בצרפת. ההארדי גארדי היה פופולרי בתקופת הרנסאנס לצד חמת החלילים. ברנסאנס הופיע בכלי גם "גשר הבאזז" (מכונה לעיתים "כלב") - פיסת עץ א-סימטרית, הממוקמת מתחת למיתר ליווי, שמאפשרת באופן סיבוב מסוים הפקת צליל זמזום.

בתקופת הרוקוקו חל שינוי בטעם המוזיקלי הפופולרי, שינוי שדרש פוליפוניות גבוהה יותר מזו שיכול היה ההארדי גארדי להציע. בשל כך  נדחק הכלי ממעמדו. ואולם הרוקוקו הצרפתי במאה ה-18 השיב את הכלי לתודעת המעמד העליון. בתקופה זו הלחינו כותבים מפורסמים יצירות לכלי כגון: ניקולא שדוויל.

ההארדי גארדי נדד גם מזרחה, וגרסאות שלו, הקרויות בשמות שונים, נוצרו בארצות הסלאביות, בהונגריה ובארצות הדוברות גרמנית.

לקריאה נוספת
 נייקלהרפה

קישורים חיצוניים

 הסבר על הכלי על ידי אנה מרפי מלהקת Eluveitie
 

כלי קשת
כלי מיתר
כלים אותנטיים
כלי נגינה עתיקים