אירוויזיון 2013

תחרות הזמר אירוויזיון לשנת 2013 היא ההפקה ה-58 לתחרות השירים הבינלאומית השנתית של רשת השידור "אירוויזיון" מטעם איגוד השידור האירופי.

התחרות התקיימה בעיר מאלמה שבשוודיה, באצטדיון מאלמה ארנה, בתאריך 18 במאי 2013, עם שני חצאי-גמר ב-14 וב-16 במאי, לאחר ניצחון המדינה בתחרות אירוויזיון 2012 עם השיר "אופוריה"-Euphoria בביצוע לורין. מפקח התחרות מטעם איגוד השידור האירופי הוא יון אולה סאנד מנורווגיה. מפיקת התחרות היא רשת השידור "טלוויזיית שוודיה"-Sveriges Television-SVT. נותני החסות להפקה הם חברת התקשורת השוודית "טֶלְיַה-סוֹנֶרַה"-TeliaSonera וחברת הקוסמטיקה הגרמנית "שְׁוַוארְצְקוֹף"-Schwarzkopf. האחראית על נושא התחרות יחד עם אופי עיצוב הבמה והאולם, לצד סמלים וכרזות באירועי התחרות אשר התקיימו בעיר מאלמה, היא סוכנות המותגים "הֶאפִּי אֶף-אֶנְד-בִּי"-Happy F&B.

39 מדינות השתתפו בתחרות, כאשר אחת חזרה משנים קודמות, ארבע פרשו וסך הכל 10 מדינות שהשתתפו בעבר לא השתתפו בתחרות זו. ארמניה השתתפה לאחר שנעדרה מהתחרות הקודמת אשר התקיימה באזרבייג'ן העוינת לה. בוסניה והרצגובינה, סלובקיה ופורטוגל פרשו בשל קשיים כספיים וטורקיה פרשה בשל חוסר הסכמה לגבי חוקי התחרות. פולין גם לא הייתה בתחרות לאחר שהשתתפה באופן סדיר עד לפני שנתיים, בשל קשיים כספיים. בתחרות זו נעשו מספר שינויים לעומת תחרויות קודמות מבחינת גודל האולם ואזור התחרות יחד עם הגשתה והרכב שקלול ההצבעה.

המנצחת בתחרות זו היא דנמרק עם השיר "Only Teardrops" בביצוע אֶמִילִי דִי פוֹרֶסְט. תחרות זו היא הראשונה מאז תחרות הגמר לשנת 1985, ללא השתתפות של יוגוסלביה לשעבר והמדינות אשר התפרקו ממנה, ופרט ליוון, אף ללא השתתפות כלל מדינות אזור הבלקן של דרום מזרח אירופה אשר מדרום לנהר הדנובה. מנגד, פרט ללטביה, השתתפו בגמר כל מדינות ברית המועצות לשעבר, כל המדינות הנורדיות והבלטיות וכלל המתחרות מצפון אירופה.

נושא התחרות הוא ייחוד יחד עם איחוד המדינות המשתתפות תחת הכותרת "אנחנו אחד"-We are one, כאשר הוא מלווה בסמליל פרפר צבעוני המייצג את תופעת "אפקט הפרפר" כהמחשת רעיון יכולת השפעה הולכת וגדלה של כל תרבות ומדינה בתוך מכלול תרבויות ומדינות. מופע הפתיחה של הגמר אשר משמש כשיר הנושא של התחרות הוא "אנחנו כותבים את הסיפור"-We Write the Story אשר הופק על ידי ביורן אולבאוס ובני אנדרסון מלהקת אבבא לשעבר והתקליטן אביצ'י, ומופע הביניים הוא שירת המנחה על דברים המאפיינים את שוודיה בליווי רקדנים בסגנון מחזמר משעשע אשר בו לקחה חלק גם הזמרת קרולה כסימול נוסף של שוודיה, כאשר ייצגה את המדינה בשלוש תחרויות אירוויזיון קודמות כולל זכייה באחת. לאחר מופע זה, כהכנה לשלב ההצבעה, ביצעה שרה דון פיינר את השיר "המנצח לוקח הכל"-The Winner Takes It All של להקת אבבא. מופע הפתיחה של חצי הגמר הראשון הוא ביצוע של השיר הזוכה בשנה הקודמת עם הזמרת לורין ומקהלת ילדים תוך שימוש בשפת הסימנים לחרשים, ומופע הביניים "זוהר צפוני"-Northern light על ידי התקליטן "קליראפ"-Kleerup. מופע הביניים של חצי הגמר השני הוא "תזמורת ריקוד"-Dance Orchestra בביצוע רקדנים מהמצליחים בשוודיה בהפקת פרדריק ריידמן וג'ני ווידגרן והופעות של זמרי הפופ דרין ואגנס.

מתכונת

השתתפות
39 שירי המדינות השתתפו באמצעות קביעת 26 שירים בגמר. שישה מהם נקבעו היישר בגמר ו-20 נוספים עלו לגמר מתוך שאר 33 המשתתפים בשני אירועי חצי-גמר. 6 המשתתפות הישירות בגמר הן 5 מממנות התחרות העיקריות לצד הפקות נוספות של הרשת "אירוויזיון" - איטליה, בריטניה, גרמניה, ספרד וצרפת, וכן המארחת שבשנה זו היא שוודיה. 33 המשתתפות בחצאי הגמר חולקו ל-16 בחצי-גמר הראשון ו-17 בחצי-גמר השני, כאשר מכל אחד עלו 10 לגמר.

דנמרק ונורווגיה נקבעו מראש להשתתף כל אחת בחצי-גמר אחר, על מנת לאפשר יותר מקומות באולם לאנשים משתי אלו כשכנות לשוודיה בהערכה שקהל רב ירצה לבוא מהן לראות את נציגויותיהם לפחות בחצאי הגמר בתאריכים הנפרדים. בהגרלה יצאה דנמרק בראשון ונורווגיה בשני. בנוסף, ישראל נקבעה מראש בחצי-גמר השני עקב היערכות הראשון בחג שבועות, כפי שקרה בעבר.

הצבעה

בגמר הצביעו כל המדינות כולל אלו שלא עלו לגמר. בכל חצי-גמר הצביעו המדינות המתחרות בו ו-3 מ-6 המתחרות היישר בגמר. בהקשר זה, הרכבי המשתתפות בחצאי הגמר בוססו על פיצול מדינות הנחשבות כנוטות להצביע זו לזו, בכללן דנמרק ונורווגיה המצויות באותה קבוצת-פיצול אשר בשנה זו הופרדו מראש, כפי שנעשה מהתחרות לשנת 2008.

הציבור יכול היה לשלוח עד 20 מסרונים מכל קו ולאיזה מתחרה או מספר מתחרים שרוצים, פרט למספר המתחרה אשר חסום בתחומי המדינה אותה הוא מייצג, וחסימת קווי המספרים של חצי הגמר האחד, בתחומי המדינות המשתתפות ובעלות ההצבעה בחצי הגמר האחר. השנה התאפשרה לראשונה הצבעה גם באמצעות אפליקציית פלאפון. כך גם צוותי השיפוט דירגו את כל מתחרי הגמר וחצי הגמר בו השתתפה מדינתם, פרט למתחרה המדינה אותה מייצגים כגוף השופט. קווי ההצבעה בטלפון נפתחו לאחר הופעת השירים, במהלך רבע שעה אשר כללה תזכורת של קטעי השירים בלוויית מספר הצבעה לכל אחד ומופע אמנותי נוסף הנערך בגמר ובחצאי הגמר. צוותי השיפוט צפו והצביעו בחזרה גנרלית של הביצועים עם כל פרטי ההעמדה והתלבושות, אשר נערכה יום לפני כל אחד מהמשדרים הטלוויזיוניים.

ההצבעה בגמר ובחצאי הגמר נעשית באמצעות הענקת 1 עד 8, 10 ו-12 נקודות מכל מדינה ל-10 שירים, על בסיס שקלול שווה של קולות הציבור כחמישים אחוזים עם ועדת שופטים כחמישים אחוזים בכל מדינה, כפי שנעשה משנת 2010, כאשר בשנה זו לראשונה בוסס הניקוד המשוקלל בכל מדינה על דירוג מלא של השירים על ידי השופטים והציבור, לאפשור כלל השירים להיות בין עשרת המובילים לקבלת ניקוד. זאת לאחר שבשנים קודמות נעשה שקלול בין עשרת השירים האהובים בלבד בדיווח השופטים ובהצבעת הציבור, כך ששירים אשר היו עשויים להיות מדורגים גבוה לקרבת עשרת האהובים בהצבעת השופטים ואשר דורגו כך בהצבעת הציבור, או שיר אשר היה בין עשרת המובילים בהצבעה האחת ומחוץ להם באחרת, נותרו מראש מחוץ לשקלול או מחוץ להצבעה האחת כבעלי אפס נקודות בחישוב הממוצע.

מופע

לראשונה בתולדות התחרות בוצעו השירים בסדר שנקבע לפי הפקת המדינה המארחת ולא לפי הגרלה, במטרה לעצב את המופע בצורה מוזיקלית מגוונת אשר מבליטה כל מתחרה, במניעת רצף שירי פופ, בלדות וכדומה. אולם זאת עדיין במגבלה של מסגרת הגרלת המדינות תחילה לשני חצאי הגמר, ובין החלק הראשון והשני בכל חצי גמר, בהנחה כי שירים המופיעים בחלק השני זכורים יותר ועל כן בעלי יתרון לעומת אלו שבחלק הראשון. כך בשנה זו המסגרת הכללית של השירים היא סדר סגנוני מגוון במגבלת ההגרלה לסדר הופעות 1–13 או 14–26 בגמר, פרט לשוודיה כמארחת אשר הוגרלה היישר להופעה מספר 16, ובמגבלת ההגרלה לסדר הופעות 1–8 או סדר הופעות 9–16 בחצי-גמר הראשון ו-9–17 בחצי-גמר השני. משנה זו ואילך נותן איגוד השידור האירופי רשות לכל צוות הפקה של התחרות להחליט על סדר השירים, במסגרת מגבלות ההגרלות הנערכות תחילה.

התחרות נערכה בגישה "אישית" יותר, מחוברת יותר אל הצופה, לעומת שנים קודמות. זאת כאשר התקיימה בעיר ובאולם קטנים יותר מאלו של השנים הקודמות על מנת להקדיש את כל סביבת האזור לאירועי התחרות. האולם עצמו הכיל חלל במה קטן יותר וקהל אשר מוקם קרוב יותר למתחרים גם למען הבלטת ההופעות, לעומת אולמות תחרויות קודמות. הנחיית התחרות בוצעה על ידי אדם אחד - פייטרה מיידה, מנחת טלוויזיה וקומיקאית מפורסמת בשוודיה, אשר שילבה קטעים משעשעים במהלך המשדרים, כהבלטת נוכחות ואישיות המנחה לצופים בבית. זאת בניגוד למנחים אשר היו פחות מעורבים במהלך המשדרים ובניגוד להנחיית צמד או שלישייה, אשר נעשתה כמעט סדירה מאז התחרות לשנת 1988 ובאופן קבוע מאז שנת 1996. בנוסף היו לאורך משדרי הגמר וחצאי הגמר מערכונים של הזמרת והשחקנית שרה דון פיינר בדמות העונה לשם לינדה וודרף, נציגה של איגוד השידור האירופי אשר מתיירת ברחבי שוודיה, כאמצעי להצגת תרבות ונופי המדינה המארחת.

הנציגויות

נציגי בריטניה, גרמניה, הולנד ומקדוניה ידועים באופן בינלאומי, כאשר זמרות בריטניה, הולנד ומקדוניה נבחרו ישירות במדינותיהן, ללא התמודדות מול זמרים אחרים. נציגי שווייץ הם קבוצת זמרים מהסניף השווייצרי של ארגון צבא הישע אשר רצו להשתתף בתחרות תחת שם הארגון בגרמנית, "היילשארמי", והופיעו עם מדי הארגון בתחרות הלאומית, אך בדרישת ההגבלות המסחריות והפוליטיות הקיימות בחוקי התחרות לפי איגוד השידור האירופי, החליפו את השם ואת התלבושות לאירוויזיון. אחד מחברי ההרכב היה בן 95 בעת התחרות, והאדם המבוגר ביותר אשר הופיע באירוויזיון. השיר של סן-מרינו אשר גם נבחר באופן פרטי, יוצג על ידי אנשים מהצוות שהיה אחראי לנציגות המדינה בתחרות הקודמת לשנת 2012. לשירי סן מרינו וגאורגיה יוצרים בולטים בכתיבת שירים רבים לאירוויזיון בעבר.

שירי בולגריה, בלארוס ומקדוניה, הן בחירות חלופיות משירים אשר זכו תחילה בתחרויות ציבוריות לנציגויות בולגריה ובלארוס ובבחירה פרטית לנציגות מקדוניה. בבחירה הפרטית במקדוניה נבחרו הזמרים עם השיר "אימפריה", אשר תוכנו העוסק בשאיפת מקדוניה כמעצמה כמו גם חשיפתו בקליפ המראה בשטח המדינה פסל של אלכסנדר הגדול כשליט מעצמה קדומה המהווה מחלוקת-תרבות בין מקדוניה לבין יוון, הביא לביקורת ציבורית באתרי אינטרנט ובתקשורת ביוון כולל מפי נציג יוון בתחרות - אגאת'וֹנאס יַאקוֹבִידִ'יס ולהורדת הקליפ מערוצי אינטרנט תוך מספר שעות מהעלאתו. לאחר מכן הביא להחלטת רשת השידור המקדונית לשינוי תוכן השיר ולבסוף להחלפתו. זאת תוך הצהרת הרשת על אי מעורבותה בהפקת הקליפ השייך לחברה פרטית וכן חוסר מעורבותה לגבי העלאתו והסרתו באינטרנט, והחלטתה להחלפת השיר בהיותה גוף שידור ממלכתי המתחשב בהתנגדות ציבורית.
בתחרות הציבורית בבולגריה סיימו שני שירים בתוצאת שוויון, מתוך שלושה בביצוע אותו צמד, כאשר השיר "גורל" הוכרז המנצח לפי הצבעת הקהל, אולם נטען לאחר מכן כמפר זכויות כאשר עובד לתחרות מצורתו המקורית ללא ידיעת אחד מיוצריו. במקום החיוב לפי תקנון איגוד השידור האירופי להמשך עבודה על השיר והשגת הסכם כל יוצריו בזמן הקצר שנותר להגשת השיר לאיגוד, החליטה רשת השידור הבולגרית יחד עם תמיכת המבצעים, להחליפו בשיר השני בתוצאת התיקו אשר זכה בקולות השופטים ואשר היה מוכן להגשה. בתחרות הציבורית בבלארוס זכתה הזמרת עם השיר "קצב של אהבה" כאשר לאחר מכן נבחנו כמה שירים אחרים בביצועה לבחירה בשיר חדש, על בסיס תקנון רשת השידור הבלארוסית המאפשר למבצע הזוכה להחליף את שירו, אפשרות אשר נוצלה גם בנציגויות המדינה בשנים 2005 ו-2010.

סגנון
פיוז'ן: שירי יוון, מקדוניה ורומניה מכילים שילוב סוגות ומקצבים בתורת מוזיקת פיוז'ן הבולטת במעברים מהשמעת סגנון אחד לאחר במהלך השיר. בשיר של יוון מעבר חד מהבית הפותח את השיר עם נגינת מנדולינה ושירה רגועות ומתונות של מוזיקת רמבטיקו עממית-יוונית, להמשך שילוב המנדולינה בנגינת גיטרה חשמלית, חצוצרה ואקורדיון קופצנית עם שירה העוברת בין טון רגוע לצעקני יותר ותוכן מלל לרצון לחגוג ולהשתחרר המהווה רמיזה פוליטית כצורך לברוח מקשיי כלכלת יוון ואירופה, כביטוי מוזיקת סקא פאנק. בשיר של מקדוניה מעברים מפופ מתון וסגנון שירת בלדה מערבית על ידי הזמר האחד, לדאנס קצבי וסגנון שירה עממי צועני על ידי הזמרת האחרת, עד לשילוב מקביל של השניים בפזמון האחרון. בשיר של רומניה מעבר מדאנס קצבי לדאבסטפ ולפופ מתונים במהלך השיר. שירי בולגריה, קרואטיה וספרד כוללים גם הם שילוב בולט של כלים ומקצבים מודרניים ומערביים יחד עם כלים ומקצבים עתיקים ועממיים במקביל לאורך השיר. בשיר של אלבניה שילוב מקצב עממי קופצני במסגרת נגינה וכלים מודרניים מערביים של מוזיקת רוק, עם גיטרה חשמלית ככלי המוביל בביצוע ובליווי תופים וחצוצרות לביטוי שני הסגנונות יחד.

אמנים
בולטים: נציגת בריטניה היא בּוֹנִי טָיילֶר המוכרת ברחבי העולם עם מכירות של עשרות-מיליוני אלבומים, לרבות בשוקי המוזיקה המובילים בארצות הברית ובבריטניה, ומועמדות לשלושה פרסי גראמי בארצות הברית עם זכייה כזמרת הפופ הטובה ומועמדות לפרסי בריט בבריטניה לזמרת הבריטית הטובה, ועם להיטה המצליח ביותר "ליקוי מלא של הלב"-Total Eclipse of the Heart. נציגת גרמניה היא "קָסְקָדַה", אחת הלהקות המצליחות בכל הזמנים בתחום הדאנס בהיותה בין המובילות בהורדות שירי הסגנון באינטרנט וגם במכירות של עשרות-מיליוני אלבומים ברחבי העולם לרבות בארצות הברית ובבריטניה. נציגת הולנד היא אָנוּק, הנחשבת לזמרת המצליחה ביותר בשנה זו במדינה, עם מספר להיטים אשר הצליחו במצעדים ובמכירות ברחבי אירופה ובמקומות נוספים בעולם. אחת מנציגי מקדוניה היא אֶסְמַה רֶג'יפּוֹבַה המוכרת בכל אזור הבלקן של דרום-מזרח אירופה ובמקומות נוספים בעולם עם להיטים בסגנון עממי, ובשל פעילות הומניטרית ענפה במהלך חייה אשר עליה הייתה מועמדת לפרס נובל לשלום. מלחין השיר של ארמניה הוא טוֹנִי אַיוֹמִי הבריטי, מחברי להקת "בלאק סבאת'" אשר מכרה עשרות-מיליוני אלבומים ברחבי העולם ובין המייסדות והמשפיעות בפיתוח הסוגה המוזיקלית הבי מטאל.

חוזרים: נציגת סן-מרינו היא וַלֶנְטִינַה מוֹנֶטַה אשר ייצגה את המדינה גם בשנת 2012. נציגי בולגריה הם אֶליטְצַה טוֹדוֹרוֹבַה וסְטוֹיַאן יַאנְקוּלוֹב אשר ייצגו את המדינה גם בשנת 2007. סולן להקת "דוריאנס" בנציגות ארמניה הוא גוֹר סוּג'יאָן אשר היה זמר ליווי בנציגות המדינה בשנת 2010. אחד מנציגי אלבניה הוא בְּלֵדָר סֵייקוֹ אשר היה מלווה בגיטרה בנציגות המדינה בשנת 2011. נציגת מולדובה היא אַלוֹנַה מוּן אשר הייתה זמרת ליווי בנציגות המדינה בשנת 2012 לזמר פשה פארפני, אשר בשנה זו הלחין את שיר המדינה ומלווה את הזמרת על פסנתר. נֵבֶנַה בּוֹז'וֹביץ', אחת מבנות להקת "3 שלי" בנציגות סרביה, היא המבצע הראשון בתחרות אשר השתתף בתחרות הזמר אירוויזיון לילדים אשר בה ייצגה את המדינה בשנת 2007. מלחין השיר של סן-מרינו הוא ראלף זיגל הגרמני אשר יצר את מספר השירים הרב באירוויזיון ובתחרויות לאומיות לרבות השיר הזוכה של גרמניה בשנת 1982 והשיר של סן-מרינו בשנת 2012, וכותב השיר של גאורגיה הוא תומאס "ג:סון"-G:son השוודי אשר חיבר מספר שירים באירוויזיון ורבים אשר השתתפו בתחרויות לאומיות לשוודיה ולמדינות שונות לרבות "אופוריה"-Euphoria זוכה תחרות 2012.

פרטים

גמר

חצי גמר ראשון
המשתתפות היישר בגמר שהצביעו בחצי זה: איטליה, בריטניה ושוודיה.

חצי גמר שני
המשתתפות היישר בגמר שהצביעו בחצי זה: גרמניה, ספרד וצרפת.

מגישי הניקוד 
 -ג'ון קנדי אוקונור
 -קטרינה בלוביטש
  - סקוט מילס
 -עופר נחשון
 -דריה דומרצ'בה
 -אלסו
 -רולף רוסלאו
 -לנה מאייר-לנדרוט
 -אווה נובודומסקי
 -סוניה ארג'ינט-יונסקו

הרקע לתחרות
איגוד השידור האירופי פרסם את רשימת המשתתפים הסופית לפני חג המולד ב-21 בדצמבר, שבועות לפני התכנון הראשוני, עקב התעניינות רבה לדבריו באמצעי התקשורת לגבי פרישות מהתחרות בקשיי תקציבים של מדינות. במסגרת זו הוסיף האיגוד כי הוא ממשיך לחשוב על פתרונות כפי שניסה בשנת 2010 לגבי מדינות שפרשו אז ובחלקן חזרו לאחר מכן וגם בשנה זו, ולגבי המדינה המנצחת שאמורה לארגן ולארח את התחרות הבאה, באמירה: "אנו תמיד חושבים על דרכים לצמצום הוצאות. איגוד השידור האירופי ער יותר מהרוב לעובדה שרשתות שידור ציבוריות באירופה מרגישות את הלחץ הכלכלי. יש לנו תוכניות למקרה שהמדינה המנצחת תמצא את עצמה בקשיים." בנוסף ציין כי ככל שיותר רשתות שידור משתתפות, כך הוצאות התחרות קטנות יותר לכל רשת.

צוות המפיקים של רשת SVT, ביניהם כריסטר ביורקמן נציג שוודיה בתחרות אירוויזיון 1992, בחר באולם קטן יחסית לשנים קודמות ובעיר מאלמה. בחירה זו שירתה שתי גישות: האחת כלכלית בצמצום הוצאות התחרות למדינה המארחת ושאר המשתתפות כהליך המעודד גם על ידי איגוד השידור האירופי בייחוד לאור בחינת סכומי עתק שהושקעו בתחרות אירוויזיון 2012 באזרבייג'ן, והשנייה אמנותית בהפיכת התחרות והמופע לאישית וייחודית יותר גם בבחינת חלל האולם וגם בהקדשת כל אזור אולם התחרות לאירוע. כך נדחו הצעות נוספות אשר עלו בערים סטוקהולם ו-גוטבורג, בייחוד ההצעה לאולם "Friends Arena" החדיש והענק בבירה הגדולה סטוקהולם אשר מארח בין השאר את גמר התחרות הלאומית לאירוויזיון ה-"מלודיפסטיבלן", ואשר בנייתו הסתיימה זמן קצר לאחר תחרות האירוויזיון הקודמת עם ניצחון שוודיה ותחילת היערכות המדינה לאירוח תחרות זו.

מספר מדינות החליטו על השתתפותן והחלו לתכנן את הליכי הבחירה שלהן לפני גמר תחרות האירוויזיון הקודמת ובחרו את שיריהן במהלך חודש דצמבר לשנת 2012, ואף זמרי הולנד ובלגיה נבחרו קודם לכן בחודשים אוקטובר ונובמבר. מנגד, מספר מדינות התקשו להשתתף בתחרות: כמה מדינות אישרו את השתתפותן רק בסוף שנת 2012, מדינות רבות החליטו על הליכי הבחירה שלהן רק בשנת 2013. עשר מדינות שהשתתפו בעבר לא משתתפות בתחרות זו בעיקר בגלל קשיי תקציב.

היערכות איגוד השידור האירופי
איגוד השידור פיצל את המדינות המשתתפות בשני חצאי הגמר על בסיס הענקות הנקודות הגבוהות ביותר בין מדינות שונות. זאת, לפי חישוב נתוני ההצבעה של תשע השנים האחרונות בתחרות, בין מדינות קרובות תרבותית, גאוגרפית או מדינית. ההגרלה כללה 30 מתוך 33 משתתפות חצאי הגמר, לאחר הגרלת דנמרק ונורווגיה קודם לכן לחצי-גמר הראשון והשני בהתאמה, קביעת ישראל בחצי-גמר השני עקב היערכות הראשון בחג שבועות, וקביעת "5 הגדולות" והמארחת היישר בגמר. מיון המדינות נעשה ל-5 קבוצות עם 6 מדינות בעלות נתוני הצבעה גבוהים יחסית זו לזו בכל אחת, אשר 3 מהן מוגרלות לחצי הגמר הראשון ו-3 לחצי הגמר השני לפיצול שווה בשווה. לכך מתלווה הגרלת כל מדינה לחלק הראשון או השני של חצי הגמר, בין סדר הופעות 1–8 או 17/16-9 בהתאמה, בתפיסה שיש יתרון להופעה מאוחרת יותר עם פתיחת קווי ההצבעה לציבור רק לאחר הופעות כל השירים. הגרלה נוספת למתכונת חצאי הגמר נערכה ל-6 המשתתפות הישירות בגמר, לקביעת הצבעת 3 מהן בחצי הגמר הראשון ו-3 בחצי הגמר השני. למתכונת תחרות הגמר תיערך גם הגרלה לקביעת כל מדינה בחלק הראשון או השני, בין סדר הופעות 1–13 או 14–26 בהתאמה. שוודיה היא המשתתפת היחידה אשר הוגרלה למספר מסוים - 16. כך צוות הפקת התחרות בשוודיה רשאי לסדר את השירים במגבלת חצאי הגמר ושני חלקיהם, חלקי הגמר, ופרט למספר ושיר מדינתו המארחת. להלן פרטי מתכונת חצאי הגמר - חלוקת המשתתפות לקבוצות, הגרלת פיצולן לחצאי הגמר והגרלת ההצבעה בחצאי הגמר של 6 המשתתפות הישירות בגמר:

איגוד השידור ערך שתי חזרות ראשונות של העמדת ההפקה והבימוי עם סידור צורות הצילום, התאורה ושאר העיצוב החזותי של השירים המתחרים במהלך השבוע הקודם למשדרי התחרות, כאשר בשנה זו קבע לבקשת המדינות המשתתפות כי המבצעים יערכו את החזרה הראשונה שלפני חצאי הגמר רק בנוכחות צוות ההפקה וללא כניסת עיתונאים וציבור, לריכוז ולהתרגלות קלים יותר של המופיעים לבמה. חזרה גנרלית, עם העמדה מלאה של תלבושות ואביזרים אשר בה השופטים מצביעים, נערכה בימים הסמוכים לפני שידור כל חצי-גמר והגמר.

היערכות המדינה המארחת

הייתה זו בקשת SVT למקם את דנמרק בחצי-גמר האחד ואת נורווגיה בחצי-גמר האחר, באישור איגוד השידור האירופי אשר ממילא ממקם את השתיים מדי שנה באותה קבוצה לשם הפרדה בין חצאי הגמר, על מנת לאפשר יותר מקומות באולם לאנשי שתי השכנות אשר ירצו לראות את נציגויותיהם, בייחוד בהיות הערים מאלמה וקופנהגן בירת דנמרק מקושרות בגשר תחבורתי בדרך הים.

חידוש ושינוי
הגישה האמנותית לבחירה באולם במאלמה כוללת מאפיינים חדשים ושונים לתחרות, מתוך חוסר שביעות רצון של אנשי הפקת SVT מסידורי המופע, החלל וההגשה בתחרויות העבר. אלו, לדעת אנשי SVT, פוגמים בהנאת הצופה ואף בזמרים חדשים המשתתפים בתחרות מתוך מטרה לקדם את הקריירה שלהם:

מוזיקה: SVT תקבע, לראשונה, את סדר הופעת המדינות כיד מכוונת בסידור שירי חצאי הגמר ולאחר מכן הגמר, בהתאם לסגנונות מוזיקה שונים בזה אחר זה. זאת למניעת רצף של בלדות איטיות, סגנונות עממיים או פופ קצבי למשל, להגברת הנאת הצופה מגיוון המופע כולו במקביל להבלטת ייחודיות כל ביצוע. מהלך זה נעשה בבקשת ובעידוד SVT לאישור איגוד השידור האירופי, גם לכל מארחת עתידית שתרצה בכך. זאת בטענה כי הגרלת סדר השירים בכל התחרויות שהתקיימו עד היום גורמת לרוב למופע עם שירים בסגנונות מוזיקה דומים המבוצעים בזה אחר זה כדבר אשר מטשטש את ייחודיות השירים וביצועיהם.

חלל: ההפקה יוצרת חלל מצומצם ומלא יותר בנוכחות המופיעים ובאביזרי הופעותיהם עד לירכתי הבמה יחד עם קירוב הזמרים אל קדמת הבמה, במקביל לחלק בקהל העומד צפוף וקרוב אל הבמה כנוכחות בולטת כשלעצמה סביב המופיעים יחד עם הדגשת צפייתו והתחברותו למופיעים. במסגרת זו גם השתמשו בדימוי גשר ארסונד המחבר בין דנמרק לשוודיה כאשר בתחילת המשדרים ירד מתקרת האולם מסלול דמוי גשר הנמשך מעל הקהל כאשר נמתח מפתח האולם עד לבמה, ואשר שימש למופע הפתיחה של הזמרת לורין בחצי הגמר הראשון ולצעדת הנציגים עם דגלים בתחילת מופע הגמר. סידור הבמה עם המופיעים והאולם עם הקהל, באורח זה, נועד להגביר בתורו לצופים בבית את התחושה האישית לגבי כל מתחרה. זאת בטענה כי בתחרויות השנים האחרונות ובייחוד בשנת 2009 ברוסיה, היה חלל ריק גדול בין הזמרים לבין ירכתי הבמה ובין הקהל לקדמת הבמה ושדבר זה יוצר ניכור בין הקהל לזמר וכן לצופים בבית. באותו הקשר "חללי" מנוכר לגבי הצופה בבית, טענה כי זוויות וצורות הצילום מרוחקות מדי מהזמר לעיתים רבות במהלך השיר.

הגשה: אדם אחד נבחר להגשת משדרי הגמר וחצאי הגמר להפגנת אישיותו במסגרת ההגשה וכן מעורבות במעברים שבין השירים ובדברים נוספים במהלך המשדרים, כפי שהמנחה אמרה וביצעה קטעים משעשעים במהלך המשדרים ובחצאי הגמר גם ראיינה בעצמה משתתפים אשר חיכו בחדר התוצאות-"גרין רום" כאשר לכך היה תמיד מנחה-מראיין נוסף. זאת בטענה כי הנחיית התחרות משנה את אופייה בצורה אשר גם מנכרת את הצופה כאשר היא עוברת מאדם אחד לאחר באמצעות הגשה של צמד או שלישייה, אשר נעשתה באופן כמעט קבוע מ-1988.

היערכות כלל המדינות
מדינות התקשו בעיקר עקב מצבן הכללי הקשה עם חישובים כלכליים של חוסר ממון לתשלום דמי ההשתתפות לאיגוד השידור האירופי ומסע המשלחת לתחרות, לעריכת תחרויות לאומיות ואף להקמת כוח אדם של ועדה לבחירה פרטית בנציגות ולסידור והתאמת לוח השידורים לאירוויזיון. מדינות אשר לא משתתפות כבר שנים והתייחסו גם לגבי השנה, ציינו גם המשך חוסר תקציב אך בעיקר גם חוסר עניין בממשלותיהן וברשתות השידור שלהן או בציבור כך שהתחרות לא תקבל אחוזי צפייה גבוהים המניבים לרשת השידור רווח מההשקעה. גורם נוסף בכמה מהמדינות שלא משתתפות הוא אי שביעות רצון מהתנהלות התחרות.

כל מדינה מיוצגת על ידי רשת שידור אחת, כאשר בכמה מדינות רשתות אזוריות וערוצים שונים האחראים באופנים שונים להשתתפות ולבחירת הנציגות. רשתות עם מספר ערוצים מעורבים בשנה זו כללו את צרפת ויוון. צרפת עם הרשת "France Televisions" הכוללת בתוכה את הערוץ "France 3" כאחראי לנציגות ושידור גמר האירוויזיון, ואת הערוץ "France Ô" האחראי לשידור חצאי הגמר, כאשר הוועדה אשר בחרה את הנציגות בשנה זו כללה אנשים משני הערוצים הללו. יוון עם הרשת "ERT" אשר שיתפה פעולה לראשונה בשנה זו עם גוף שידור נוסף, הערוץ הפרטי MAD TV כמממן ומארגן התחרות הלאומית, עקב קשייה הכלכליים של הרשת כתלויה בתקציב ממשלת יוון המצויה בקשיים גדולים. מדינות הפדרציה שווייץ ובלגיה גם כללו מספר ערוצים או תחלופה של ערוצים, כמדי שנה. שווייץ בעלת הרשת הלאומית "SRG SSR" הכוללת 4 רשתות אזוריות אשר 3 מתוכן, "SF" לדוברי גרמנית, "RTS" לצרפתית ו-"RSI" לאיטלקית, אשר בחרו כל אחת שירים לבחירה פרטית של הרשת הכללית או אשר משתתפים יחד בתחרות גמר ציבורית מאז השתתפותה באירוויזיון הראשון בשנת 1956. הרשת הרביעית שאינה משתתפת היא "RTR" לדוברי רומאנש. בלגיה לעומת זאת בעלת שתי רשתות שידור ראשיות, "RTBF" האחראית בתחרות לשנה זו כמייצגת "ולוניה" - החצי הדרומי שבו מדוברת בעיקר צרפתית, ו-"VRT" כמייצגת "פלנדריה" - החצי הצפוני שבו מדוברת בעיקר הולנדית-פלמית אשר הייתה אחראית לנציגות המדינה בתחרות אשתקד ותהיה אחראית בתחרות השנה הבאה, כאשר שתי הרשתות אחראיות לסירוגין מדי שנה מאז השתתפות המדינה באירוויזיון 1956.

קשיי השתתפות

יוון הושפעה בצורה הקשה ביותר במסגרת משבר החוב האירופי וכך גם במציאת תקציב ברשת וחיפוש אחר מממנים פרטיים מתעשיית המוזיקה. "ERT" כרשת השידור האחראית הבלעדית להשתתפות יוון בכל התחרויות הקודמות, ציינה גם את העלאת מחיר השתתפותה על ידי איגוד השידור האירופי מ-100,000 ל-120,000 יורו בנוסף לעלויות המשלחת ועריכת תחרות ציבורית ביוון. לבסוף נאלצה לפנות לערוץ הפרטי MAD TV למימון ההשתתפות, וכך לשתף פעולה עם גוף שידור אחר בפעם הראשונה בהשתתפות יוון בתחרות. קפריסין הייתה נתונה בקשיים כלכליים גדולים והתנתה את השתתפותה במימון פרטי של זמר. במנהלת הרשת הוחלט להשתתף לאחר דיון ארוך ובדעות חלוקות. כך גם במונטנגרו שבה בחרה הרשת באופן פרטי בצמד הזמרים המשלמים את הוצאות נסיעתם. ליטא הייתה על סף פרישה אך מצאה מימון פרטי ולבסוף אף ערכה 10 משדרים לאומיים לבחירת הנציגות, ומופע לגיוס כסף נוסף לצורכי הופעת הזמר ומימון המשלחת לאירוויזיון, כפי שנעשה לנציגי ליטא בשנים קודמות.

הרשת של בוסניה והרצגובינה ניסתה לסדר את התקציב שלה ואת מערך התוכניות שלה ותמשיך לנסות להיערך לחזרה לאירוויזיון לשנת 2014. גם הרשתות של פורטוגל ושל סלובקיה לא מצאו תקציב, עם ציון קשיים כלכליים באופן כללי בפורטוגל ורצון להשקיע את הכסף הקיים ותוכן השידורים בהפקות אחרות לאור חוסר הישגים גבוהים בתחרות. פורטוגל השתתפה באופן קבוע משנת 1964 ועד שנת 2012, למעט 3 תחרויות נוספות, וסלובקיה במהלך שנות התשעים ובתחרויות 2010–2012 כאשר בשלוש האחרונות כשלה לעבור את חצי הגמר. הרשת של פולין אשר השתתפה באופן סדיר בשנים 1994–2011, הייתה האחראית לאירוח ולשידור משחקי היורו בכדורגל והשקיעה בהם כסף רב, מה שמנע את השתתפותה גם בתחרות 2011 ועודנה הייתה בחובות. לעומת זאת, הרשת של טורקיה אשר השתתפה באופן סדיר משנת 1975, בחרה לפרוש בטענה כי התחרות אינה הוגנת מאז שניתן בשנת 2008 חצי ממשקל ההצבעה לשופטים על חשבון השפעת הציבור בלבד, בנוסף לכך ש-"5 הגדולות" משתתפות היישר בגמר.

אנדורה השתתפה בשנים 2004–2009 והחלטתה לא לחזור גם בשנה זו נבעה בעיקר מקשיי תקציב אך גם מכישלון לעלות לגמר התחרות מחצאי הגמר בכל שש הפעמים שהשתתפה. גם צ'כיה אשר השתתפה בשנים 2007–2009 כשלה לעבור את חצי-גמר התחרות בכל שלוש הפעמים, וטענה לחוסר עניין בציבור בצ'כיה ולהוצאת האירוויזיון מסדר העדיפויות של הפקותיה ומשדריה. מונקו השתתפה בכל התחרויות בשנים 1959–1979 ובשנים 2004–2006 כאשר כשלה גם היא לעבור את חצי-גמר האירוויזיון בשלוש הפעמים האחרונות, והתראיינה על בהודעת אי חזרתה לשנה זו אך לא ציינה סיבות. כאשר פרשה משנת 2007 טענה שהתחרות אינה הוגנת למדינות מערב אירופה ומדינות קטנות כמוה, בתקופה שההצבעה נקבעה על ידי הציבור בלבד. לוקסמבורג השתתפה בכל התחרויות בשנים 1956–1993, למעט שנת 1959, ומסרה כי אין לה כוח אדם וסדר עדיפויות כדי לחזור לתחרות גם בשנה זו, וממשלת לוקסמבורג מסרה שהשתתפות תלויה רק ברשת עם סידור התקציב וסדר העדיפויות שלה. הרשת הממלכתית של מרוקו השתתפה פעם אחת, בשנת 1980, כאשר ישראל לא השתתפה והגיעה למקום האחד לפני אחרון אשר הביא להודעת מלך מרוקו כי לא תחזור לתחרות בעתיד. הרשת המתחרה, 2M-TV, הביעה רצון להיכנס במקום, אך לא השלימה תהליך הצטרפות לאיגוד השידור האירופי, המהווה תנאי להשתתפות בתחרות.

רשת השידור הראשונה נוסדה בליכטנשטיין בשנת 2008 והחלה בשנת 2010 בהליכי הצטרפות לאיגוד השידור האירופי המהווה תנאי להשתתפות בתחרות וברצון להשתתף כבר בתחרויות 2011 ו-2012, אך עד שנת 2013 טרם קיבלה תקציב הצטרפות לאיגוד מממשלת המדינה וכן נמנעה ההצטרפות האפשרית לתחרות זו. כבר בשנת 1969 נכתב שיר שנטען כבדיחה לייצוג המדינה ובשנת 1976 נכתב שיר נוסף על מנת לייצגה, אך גם לא היה ניתן כי לא הייתה לה כלל רשת שידור.

הבחירות במדינות
התחרות הציבורית הגדולה ביותר הייתה של אזרבייג'ן במתכונת של 41 משדרים ו-70 זמרים על פני תשעה שבועות, כפי שעשתה בשנים קודמות.

פסטיבלים עצמאיים ווותיקים המשמשים לבחירת נציגות בשנה זו נערכו באיטליה ובאלבניה. איטליה שלחה את זוכה "פסטיבל השירים האיטלקי"-"סן רמו" הנערך מאז 1951, אשר היה ההשראה לתחרות האירוויזיון ואשר הזוכה בו או בין משתתפיו מייצגים את המדינה פעמים רבות כבר מהאירוויזיון הראשון בשנת 1956. אלבניה שלחה את זוכה "פסטיבלי אי קנגס" השנתי הנערך מאז 1962 ואשר הזוכה בו מייצג את המדינה מהשתתפותה הראשונה באירוויזיון 2004.

תחרויות וותיקות נוספות אשר בולטות בשנה זו הן של שוודיה, דנמרק וישראל. שוודיה ערכה את "פסטיבל השירים"-"מלודיפסטיבלן" הנהוג מהשתתפותה השנייה באירוויזיון לשנת 1959 כאשר השנה הגמר נערך באולם "פרינדס ארנה" בבירה סטוקהולם ואשר היה אפשרות לאירוח האירוויזיון, וחצאי הגמר במקומות שונים במדינה כאשר ביניהם "מאלמה ארנה" מארח תחרות אירוויזיון זו. דנמרק ערכה את תחרות "דאנסק מלודי גרנד פרי" מהשתתפותה הראשונה באירוויזיון 1957 וזו התוכנית הוותיקה בדנמרק - יותר ממהדורת החדשות הדנית, אשר בשנה זו נשברו בה שני שיאים: מספר הצעות השירים הגבוה שהגיע ועריכת התחרות הגדולה, אי פעם, באולם המכיל 15,000 צופים. ישראל ערכה את תחרות הקדם אירוויזיון הנהוגה מדי פעם משנת 1981, ואשר לרבות פסטיבל הזמר והפזמון עם נציגות בשנים 1978 ו-1979, ערכה לראשונה תחרות ציבורית לקראת האירוויזיון עם מתכונת של חצאי גמר במספר משדרים.

אמנים בולטים השתתפו והגישו הצעות בבחירות אשר נערכו בגרמניה, בשווייץ ובצרפת. גרמניה בלטה בתחרות הלאומית שלה בזכות ליהוק אמנים ידועים ובראשם "קסקדה" אשר זכתה בה. שווייץ כללה בתחרות המקדימה שבין הצעות "SF" את התמודדות ליס אסיה, נציגת המדינה בשלוש תחרויות האירוויזיון הראשונות וזוכת האירוויזיון הראשון. צרפת קיבלה הצעה עם שיר מהזמרת אן מארי דוד, נציגת המדינה בשנת 1979 והזוכה בייצוג לוקסמבורג בשנת 1973, אך לא התקבלה להיות בין 18 מועמדים סופיים לנציגות. הולנד בולטת בשנה זו בבחירה ישירה בזמרת הידועה אנוק עם שיר שלה, תוך וויתור על "פסטיבל השירים הלאומי" הנהוג מהשתתפותה באירוויזיון 1956 ואשר זוכה לצופים רבים במדינה, לעומת הבחירה בזמרות הידועות בוני טיילר ואסמה רג'יפובה מבריטניה וממקדוניה בהתאמה, ובחירות פרטיות במדינות נוספות, אשר גם בשנים קודמות לא הקפידו על תחרות ציבורית לעומת הולנד.

רוב המדינות ערכו תחרויות ציבוריות לאומיות עם שלבי חצאי גמר וגם רבעי גמר, אשר ברובן הגדול התקיימה הצבעה המשלבת ומסכמת באופן שווה את קולות הציבור כמשקל 50 אחוזים עם קולות שופטים במשקל 50 אחוזים - 50/50. בכמה מהמדינות הנורדיות והבלטיות ובהונגריה נערך סבב הצבעה נוסף בין כמה מהשירים המובילים לאחר סבב ההצבעה הראשון בתחרויות הגמר - "סופר-גמר". בעמודת תאריך סימון כוכבית-* לשנת 2012, המספר בצד ימין מתייחס לחודש ובצד שמאל ליום או למספר הימים.

התחרות והציבור

רשת SVT ומעצבי התחרות רצו להעצים את חוויית האירוע כמה שיותר לבאים. זו הייתה אחת הסיבות לבחירה במאלמה, כעיר קטנה יחסית, כאשר יכלו בקלות להקדיש את רחבי העיר לתחרות ולזמן ממושך, בקישוט הרחובות המרכזיים עם סמלי התחרות ובארגון מסיבות ופעילויות שונות במהלך השבועיים שמן החזרות הראשונות ועד לערב הגמר של התחרות. מנגד, לכניסה לאולם כקהל לתחרות התאפשר מספר כרטיסים מצומצם יותר ביחס לשנים קודמות עקב הבחירה באולם קטן, כאשר הכרטיסים לתחרות הגמר אזלו במהרה והיה גם קושי גדול ברכישת כרטיסים לחצאי הגמר. בנוסף בשנה זו נמנעה בחזרות הראשונות נוכחות ציבור ועיתונאים באולם, כדי לאפשר תנאי ריכוז והתרגלות טובים יותר לזמרים בחזרה הראשונה שלהם, והציבור היה יכול להיות נוכח רק מהחזרות השניות והלאה. אולם, נשמרו מקומות בעמידה קרוב לבמה לחברים במועדון החובבים הבינלאומי הרשמי של האירוויזיון "OGAE", כסיפוק מקומות נוספים למעריצי התחרות אשר תואם לרצון ההפקה לקרב את הקהל לבמה ולהדגיש את נוכחותו במופע לצופים בטלוויזיה.

איגוד השידור האירופי פרסם את התפלגות תוצאות הצבעת הציבור והצבעת השופטים, אשר שוקללו יחד באופן שווה בהצבעה בתחרות, כאשר בשנה פורסמו לראשונה נתוני דירוג המקום הממוצע לכל שיר על ידי הציבור ועל ידי השופטים, ולא נתונים של סכום נקודות כמו בשנים קודמות, כהתפלגות של שיטת ההצבעה החדשה המשקללת דירוג של כל השירים על ידי הציבור והשופטים, פרט למדינתם.

לקראת התחרות, נערכו "מסיבות אירוויזיון" גדולות בהן הופיעו רבים מנציגי המדינות לתחרות זו ואחרים, מתחרויות אירוויזיון קודמות. מסיבות כאלה נערכו באמסטרדם, בלונדון ובאתונה. באמסטרדם נערך המופע הגדול "Eurovision in Concert", אשר מתקיים משנת 2009 וב-2013 הופיעו בו 25 מתוך 39 נציגי תחרות זו.

היחס לשירים שנבחרו 
מטבלאות יחסי-סיכוי של סוכנויות הימורים שונות וגם בקרב רישומי הימורים של הציבור אשר סוכמו בחודשים מרץ ואפריל, מוקמה דנמרק במקום הראשון ולאחריה קיבלו יחסי סיכוי גבוהים והימורים רבים גם נורווגיה, אוקראינה, הולנד, רוסיה ושוודיה ומנגד דורגו בתחתית מקדוניה, לטביה וליטא.

OGAE, מועדון חובבי האירוויזיון, ערך כמדי שנה הצבעה בכל הסניפים המקומיים במדינות המשתתפות ובאזורים נוספים בעולם, וגם אצלו קיבלה דנמרק את הניקוד הסופי הגבוה ביותר, כאשר סן-מרינו ונורווגיה הגיעו למקומות השני והשלישי בהתאמה.

ארגון "פרסי מרסל בזנסון", על שם מייסד תחרות האירוויזיון, מעניק מאז 2002 שלושה תארים לשלוש משלחות אירוויזיון, ללא קשר למיקומם הסופי בתחרות. ב-2013 אלה היו הזוכים בהם:
 "פרס התקשורת" לשיר הטוב ביותר מטעם העיתונאים ואנשי הטלוויזיה המסקרים את התחרות, הוענק לשיר של גאורגיה
 "הפרס האמנותי" לביצוע הטוב ביותר, מטעם פרשני רשתות השידור המשתתפות, הוענק להופעה של אזרבייג'ן
 "פרס הלחן" מטעם יוצרי השירים המתחרים, הוענק ליוצרי השיר של שוודיה - בהם גם מבצע השיר.

טענות לרמייה לאחר בחירת השיר של דנמרק בתחרות נטען שמדובר בהעתקת שיר של להקה הולנדית. מנגד נטען כי מדובר בסך הכל בדמיון בין מספר צלילים של נגינת החליל בפתיח של שני השירים. לגבי שירה של גרמניה נטען עוד חודשים לפני התחרות כהעתקה של זוכה התחרות הקודמת בייצוג שוודיה - "Euphroia", ובוצעה בדיקה של דפוסי הלחן בשני השירים על ידי ועדת הרשת הגרמנית NDR, ופסלה את הטענה. נטען כי נקנו קולות, כי הוצע כסף לתושבי מדינות אחרות, לשליחת מסרונים לאזרבייג'ן, עם פרסום וידאו בתוכנית חדשות המתעד שיחה כלשהי בטענה לעסקה שכזו. בנוסף, נטען מצד רוסיה כי לא ייתכן שאזרבייג'ן לא העניקה לה נקודות בשקלול ההצבעה הסופית, מאחר שנודע כי משקל קולות הציבור באזרבייג'ן העניק לרוסיה 10 נקודות. איגוד השידור האירופי דחה את הטענות בפרסום התייחסות מרוכזת למרבית הפרשיות, כאשר הצהיר על שיתוף פעולתו כבר במשך תשע שנים עם חברת הטכנולוגיה "Digame" כמדויקת ומהימנה בחישוב ובשקלול ההצבעות עם יכולת זיהוי וסינון הצבעות מרובות מקו תקשורת מסוים.

תוצאות הצבעת ודירוג הציבור לעומת דירוג השופטים בנתוני המקום הממוצע לכל שיר:

שידור התחרות 
כל רשתות השידור המשתתפות שידרו את התחרות בטלוויזיה, וכמה אף העבירו את השידור בתחנות רדיו במדינותיהן, כאשר כמעט בכל הרשתות ליוו פרשנים את משדרי הגמר וחצאי הגמר בשפת מדינותיהן. בסך הכל צפו בתחרות 170 מיליון איש לערך, על בסיס נתוני צפייה של 36 מרשתות המדינות אשר התחרו.
 טורקיה, אשר פרשה בטענה כי מתכונת ההשתתפות וההצבעה בתחרות אינם הוגנים, אך מסרה כי תשדר אותה, לא שידרה את התחרות לבסוף. נטען כי החלטה זו נבעה גם מנשיקה בפה בין שתי בנות בסוף הופעת השיר אשר ייצג את פינלנד.
 קזחסטן, הנמצאת על גבול אירופה ואסיה בקצה האזור האירופאי לפי הגדרות ה-ITU, שידרה את התחרות עקב רצונה להצטרף כחברה מלאה באיגוד ולהצטרף גם לתחרות.
 סין שידרה את התחרות מתוך מטרה לבחון את היחס אליה בקרב צופי הטלוויזיה בסין, ולאחר שגם בשנה הקודמת החלה במדינות דרום-מזרח אסיה ואוקיאניה תחרות בינלאומית במתכונת דומה לזו של תחרות האירוויזיון.
 אוסטרליה שלחה כתבים לסיקור תקשורתי נרחב של תחרות זו ומסיבות גדולות המוקדשות לתחרות נערכו באוסטרליה, כפי שנעשה במדינת היבשת בשנים האחרונות לקראת כל תחרות אירוויזיון.
 התחרות הועברה בשידור חי באתר הרשמי של האירוויזיון באינטרנט, Eurovision.TV, אשר נגיש לצפייה מכל מקום בעולם.

קישורים חיצוניים
 

 Eurovision.TV – אתר התחרות הרשמי

ביאורים

הערות שוליים

2013
2013
2013 במוזיקה
מאלמה
אירועי מוזיקה בשוודיה
שוודיה: תרבות
2013 בשוודיה