הגה מצויה

הָגָה מצויה (שם מדעי: Alhagi maurorum) היא עשב רב-שנתי קוצני מסוג הגה, בתת-משפחת הפרפרניים. העשב מגיע לגובה של 50–80 סנטימטר, מתייבש בסוף הקיץ ומתחדש באביב. לגבעול ענפים רבים וקוצניים. העלים פשוטים ותמימים, הפרחים בודדים וצבעם ארגמני והפרי דמוי מפרקת. טיפוס התפוצה של ההגה הוא מזרח ים-תיכוני והיא גדלה בישראל במלחות, באדמות כבדות ובצידי דרכים.

ההגה המצויה היא עשב שוטה, הצומח גם בשטחים מעובדים; קשה להיפטר ממנה מכיוון שגם אם משמידים את הנוף, השורשים מצמיחים נוף חדש בקיץ הבא.

שמה בערבית הוא 'חאג' ושמה הלטיני הגיע משם זה. כמו כן, בהמות אינן יכולות לאכול את ההגה המצויה בשל קוצניותה ורק גמלים אוכלים אותה. לכן היא נקראת בערבית: "שַׁ֫אוּכּ אל-גַ֫'מַל" – קוץ הגמל.

שימושים רפואיים על פי מקורות קדומים ועד ימינו
בימי הביניים השתמשו רופאים ערבים בתמצית העלים לריפוי מחלות עיניים, כאבי ראש, שיעול, כאבי בטן ועוד. נוזל סוכרי המופרש מהצמח שימש כסם משלשל ומכייח. ברפואה העממית בימינו משמשות טיפות השרף הנוזלי המופרשות מהצמח כסם משלשל. יהודי פרס נוהגים להכין מהפרש המתוק משקה לטיפול בהצטננות, חום גבוה, עצירות וכאבי בטן.

הגה מצויה במקורות היהודיים
מקובל שצמח זה מוזכר בספר ישעיהו כנעצוץ:
 בדברי פורענות על ממלכת ישראל ועל הארמים: .
 בנבואת נחמה: .

הצמח נזכר בתלמוד הבבלי בשמו הארמי הִגֵא או היגֵי:
 .
 .

גלריה

לקריאה נוספת
 זהר עמר, "הגים וחגים", סיני, קטז (תשנ"ה), עמ' רפד-רפח.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
צמחים שתוארו ב-1787
טקסונים שתוארו בידי פרידריך מדיקוס
ארץ ישראל: פרפרניים
פרפרניים
פרחים אדומים בארץ ישראל