גדליה משה גולדמן

רבי גדליה משה גולדמן (כ"ו באייר תרמ"ז, 21 במאי 1887 - כ"ד בחשוון תש"י, 16 בנובמבר 1949) היה האדמו"ר החמישי מזוויהל.

תולדותיו

היה בנו של רבי שלמה גולדמן וחתנו של רבי דוד שלמה מקוברין. משנת תרפ"ו החל לשמש כרב בעיר זווהיל שבאוקראינה, לאחר שאביו עלה לארץ ישראל. על אף שהיה מחמיר בפסקיו על עצמו השתדל להקל לאחרים. נרדף על ידי השלטון הסובייטי ונשפט לשבע שנות עבודת פרך בסיביר. מסופר כי הטיח בפני שופטיו כי "אין אדם נוקף אצבעו מלמטה אלא אם כן מכריזין עליו מלמעלה".. בתום שבע שנות הגלות קיבל משרת רבנות בעיירה סמוכה למוסקבה.

בשנת תרצ"ז (1937) הצליח להימלט מרוסיה, עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. היה מקורב לרב הרצוג התפרנס בצמצום. בשנת תש"ה (1945), לאחר פטירת אביו, החל לכהן כאדמו"ר.

נקבר בבית העלמין גבעת רם (שֵיִיחְ' בָּאדֵר). קברו משמש מקום עלייה לרגל למבקשי ישועה.

צאצאיו
בנו רבי מרדכי, ממשיך דרכו באדמו"רות
בנו נח, נשאר בברית המועצות
בתו שרה, אשת הרב משה אהרן כ"ץ, ראש ישיבת ראדזין בירושלים. אחד מבניהם הוא הרב שלמה כץ.
חתנו הרב שלמה פרישטיק.
בתו אדל (הדסה), אשת שמואל סתיו. אחד מבניהם הוא הרב דוד סתיו.
בתו אשת הרב מרקוביץ

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אדמו"רי זוויהל
ירושלים: אדמו"רים
אנשי העלייה החמישית
אישים הקבורים בבית הקברות שייח' באדר
ילידי 1887
ישראלים שנפטרו ב-1949