ג'ון מקוורטר

ג'ון המילטון מקוורטר החמישי (בשם מלא באנגלית: John Hamilton McWhorter; נולד ב-6 באוקטובר 1965) הוא איש האקדמיה האמריקאית ופרופסור לספרות אנגלית וספרות השוואתית באוניברסיטת קולומביה, שם הוא מלמד בלשנות, לימודי אמריקה, פילוסופיה ותולדות מוזיקה. 

מקוורטר הוא מחברם של מספר ספרים העוסקים בשפה וביחסי גזע וכתיבתו הופיעה במגזינים בולטים רבים. תחום מחקרו הראשי סובב סביב הנושא של היווצרות שפות קריאוליות וכיצד משתנים דקדוקי שפה כתוצאה מתופעות סוציו-היסטוריות.

קורות חייו

מקוורטר נולד וגדל בפילדלפיה. אביו, ג'ון המילטון מקוותרר הרביעי (1927–1996)  היה מנהל קולג ', ואמו שליסטור גורדון מק'הורטר (1937–2011) לימדה עבודה סוציאלית באוניברסיטת טמפל .   הוא למד בבית הספר Friends Select בפילדלפיה, התקבל למכללת רוק של סיימון, שם קיבל תואר. מאוחר יותר למד באוניברסיטת ראטגרס וקיבל תואר ראשון בצרפתית בשנת 1985. הוא קיבל תואר שני בלימודי אמריקה מאוניברסיטת ניו יורק ותואר דוקטור בבלשנות בשנת 1993 מאוניברסיטת סטנפורד.

קריירה

מאז 2008 הוא מלמד בלשנות ולימודי אמריקה באוניברסיטת קולומביה שם הוא משמש כפרופסור חבר במחלקה לאנגלית וספרות השוואתית. לאחר סיום לימודיו היה מקוורטר פרופסור חבר לבלשנות באוניברסיטת קורנל בין השנים 1993–1995 לפני שנכנס לתפקיד כפרופסור חבר לבלשנות באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי, בין השנים 1995 עד 2003. הוא עזב את התפקיד הזה כדי להיות עמית בכיר במכון מנהטן, צוות חשיבה שמרני. הוא שימש כעורך תורם "ברפובליקה החדשה" בין השנים 2001 ועד 2014. בין השנים 2"6 ועד" 66-20וא היה בעל טור בניו יורק סאן והוא כתב טורים בקביעות עבור "The Root", "The New York Daily News", "The Daily Beast", CNN ו- Time Ideas.

מקוורטר פרסם מספר ספרים על בלשנות ועל יחסי גזע, מהם הידועים יותר הם "כוחו של בבל: היסטוריה טבעית של השפה", "הלשון הממזרה והמפוארת שלנו: ההיסטוריה הלא-מסופרת של האנגלית", "עושים את עצמנו: הדעיכה של השפה והמוזיקה ולמה כדאי לך, כאילו, לדאוג" ואת "לאבד את המירוץ: חבלה עצמית באמריקה השחורה". הוא מופיע באופן קבוע ברדיו ובטלוויזיה בנושאים קשורים. הוא מתראיין לעיתים קרובות ברדיו הציבורי הלאומי והוא תורם תדיר ב- Bloggingheads.tv כולל עשר שנים של דיונים עם גלן לורי. הוא הופיע פעמיים בתוכנית של פן וטלר, פעם בפרק בנושא של ניבול פה בתפקידו כפרופסור לבלשנות, ושוב בפרק על פיצויי העבדות על פי דעותיו הפוליטיות בנוגע ליחסי גזע. הוא הרצה ב-TED ב-2013 וב-2016, הופיע "בדיווח קולבר" וב"זמן אמיתי עם ביל מאהר", והופיע בקביעות בתוכנית של MSNBC עם כריס הייז".

מקוורטר הוא מחבר הקורסים "סיפור שפת האדם"; "הבנת הבלשנות: מדע השפה"; "מיתוסים, שקרים וחצאי אמיתות על השימוש באנגלית"; "משפחות שפה של העולם"; ו"שפה מא' ועד ת'", בסדרת הקורסים הגדולים.

סופר פופולרי, מקוורטר כתב לטיים, יומני וול סטריט,האטלנטי, השכלה גבוהה, הניו יורק טיימס, הוושינגטון פוסט, הרפובליקה החדשה, פוליטיקו, פורבס, השיקגו טריביון, החדשות יומיות של ניו יורק, הניו יורקר, בין היתר; הוא גם תורם עורך בהאטלנטי ומנחה פודקאסט באוניברסיטת סלייט בשם עמק הלקסיקון."

בלשנות

חלק גדול מהעבודה האקדמית של מקוורטר עוסק בשפות קריאוליות והקשר שלהם בשפות אחרות, לעיתים קרובות תוך התמקדות בסורינאם ושפה מקומית בשם סאראמאקן. עבודתו התרחבה עם השנים לחקירה כללית של השפעת רכישת שפה שנייה על שפות. לטענתו, שפות נוטות באופן טבעי למורכבות ואי סדירות, נטייה שמתהפכת רק על ידי מבוגרים שרוכשים את השפה ובכך מפשטים אותה, היווצרות קריאולית היא פשוט דוגמה קיצונית לזו האחרונה. כדוגמאות הוא מביא אנגלית, סינית מנדרינית, פרסית, דיאלקטים מודרניים של ערבית, סוואהילי ואינדונזית. הוא תיאר את רעיונותיו במתכונת אקדמית "בפשטות ומורכבות בלשון מופרעת ובלשנית", ובשביל הציבור הרחב, "במה היא שפה ו'הלשון' הממזרה והמפוארת שלנו". כמה בלשנים אחרים טוענים כי מושגי הפשטות והמורכבות שלו הם אימפרסיוניסטיים ומבוססים על השוואות עם שפות אירופאיות והם מצביעים על חריגים למתאם שהוא מציע.

מקוורטר הוא מבקר קולני של השערת ספיר-וורף . "במתיחת השפה" הוא מתווה את התנגדותו לתפיסה ש"ערוצי השפה חשבו".

הוא תמך בתיאוריה לפיה שפות שונות באי פלורס עברו טרנספורמציה בגלל נדידות אגרסיביות מהאי סולאווסי הסמוך, והוא הצטרף לחוקרים שטוענים כי האנגלית הושפעה מהשפות הקלטיות המדוברות על ידי האוכלוסייה הילידית ואז נתקלה על ידי הפולשים הגרמנים של בריטניה. הוא כתב גם קטעים שונים לתקשורת הטוענים כי קונסטרוקציות נפוצות, כמו השימושים המודרניים של "כמו" ו- "לגמרי", והגייה אחרת שאינה סטנדרטית צריכה להיחשב כביצועים אלטרנטיביים לאנגלית ולא פחותים.

בינואר 2017 היה מקוורטר אחד הדוברים בסדרות ההרצאות הפומביות בנושא שפה של האגודה הלשונית של אמריקה.

השקפות חברתיות ופוליטיות 
מקוורטר מאפיין את עצמו כ"דמוקרט ליברלי ממורמר". לתמיכה באפיון הנ"ל הוא מציין כי בעוד שהוא "לא מסכים עם רבים מעקרונות האורתודוקסיה לזכויות האזרח", הוא תמך בברק אובמה, מתנגד למלחמה בסמים, תומך בנישואי הומואים, מעולם לא הצביע בעד בוש וכתב רבות על אנגלית שחורה כדיבור קוהרנטי". מקוורטר מציין בנוסף כי מכון מנהטן השמרני, שעבורו עבד, "תמיד היה מכניס אורחים עבור דמוקרטים"  מקוורטר מתח ביקורת על אנשי חינוך שמאליים ופעילים במיוחד, כמו פאולו פרייר וג'ונתן קוזול .  הוא מאמין כי העדפה מתקנת צריכה להתבסס על מעמד ולא על גזע. התאורטיקן הפוליטי מארק סאטן מזהה את מקוורטר כהוגה מרכזי רדיקלי.

השקפות בנוגע לגזענות 
במאמר משנת 2001 טען מקוורטר כי עמדות שחורות, ולא גזענות לבנה, החזיקו אנשים שחורים מלהשתלב בחברה. לדבריו, "קורבנות, בדלנות ואנטי אינטלקטואליזם עומדים בבסיס תגובתה של הקהילה השחורה הכללית בכל הנושאים הקשורים לגזע", ו"הגיע הזמן שלבנים בעלי כוונה טובה יפסיקו לסלוח לגרוע ביותר שיש לטבע האדם להציע בכל פעם שאדם שחור מציע את זה."

מקוורטר הופיע ב-NPR באפריל 2015 ואמר כי השימוש במילה "בריון" הפכה לקוד עבור "אנשים שחורים הורסים דברים" כאשר משתמשים בה לבנים בהתייחס לפעילות פלילית. הוא הוסיף כי לא ניתן לפרש את השימוש של הנשיא אובמה וראש עיריית בולטימור לשעבר סטפני רולינגס-בלייק (שעליו התנצלה מאוחר יותר) באותה צורה, בהתחשב בכך שהשימוש בתוך הקהילה השחורה ב"בריון" עשוי לחבר באופן חיובי את ההערצה לכיוון העצמי השחור והישרדות. מקוורטר הבהיר את עמדותיו במאמר שפורסם ב"וושינגטון פוסט".

מקוורטר התווכח עם ההצעה שאנטי-גזענות הפכה בארצות הברית למזיקה כמו הגזענות עצמה. אך בעצמו תיאר את האנטי-גזענות כ"תנועה דתית "כבר בדצמבר 2018.

תיאוריות המיקרו אגרסיה - והעליונות הלבנה זכו לביקורת מצד מקוורטר , והוא טען לא פעם כי מכונות כשלעצמן אינן יכולות להיות גזעניות מכיוון שהן חסרות כוונה כמו לבני האדם. הוא טען עוד כי אם מהנדסי האדם מאחורי טכנולוגית מוצר מתכוון לזה להפלות אנשים שחורים, כל הטיה מכוונת צריכה להיראות כמו באג שצריך להיות קבוע ( "מכשול ההישג") ולא בעיה של גזענות .

ביבליוגרפיה 
 1997: "לקראת מודל חדש של יצירת קריאול" 
 1998: "מילה ברחוב: ניתוק המיתוס של אנגלית סטנדרטית "טהורה"" 
 2000: להפיץ "את המילה: שפה ודיאלקט באמריקה" 
 2000: ה"קריאולים הספרדיים האבודים: שחזור לידת שפות המטעים" 
 2000: "לאבד את המירוץ: חבלה עצמית באמריקה השחורה" 
 2001: "כוחה של בבל: ההיסטוריה הטבעית של השפה" 
 2003: "שחור באופן אותנטי: מאמרים לרוב השקט השקט" 
 2003: "עושים את עצמנו: השפלה של שפה ומוזיקה ומדוע עלינו, לאהוב, לדאוג" 
 2005: "הגדרת קריאולית" 
 2005: "הזכייה במירוץ: מעבר למשבר באמריקה השחורה" 
 2007: "הפרעה בשפה: סימנים לרכישה לא ילידית בדקדוקים של שפה רגילה" 
 2008: "הכל על הקצב: מדוע היפ הופ לא יכול להציל את אמריקה השחורה" 
 2008: "לשון הממזר המפוארת שלנו: ההיסטוריה הבלתי-מסופקת של האנגלית" 
 2011: "פשטות ומורכבות לשונית: מדוע שפות מתפשטות?"  ISBN   978-1-934-07837-2
 2011: "מהי שפה: (ומה היא לא ומה זה יכול להיות)" 
 2012: "דקדוק של קריאולית סראמאקאן" (כתב יחד עם ג'ף גוד) 
 2014: "מתיחת השפה: מדוע העולם נראה זהה בכל שפה שהיא" 
 2016: "מילים בתנועה: מדוע אנגלית לא יכולה - ולא יכולה - לשבת בשקט (כמו, מילולית)" 
 2017: "Talking Back, Talking Black: Truths on America's Lingua Franca" 
 2018: "הדיון הקריאולי" 
 2015–2019: עמודים באוקיינוס האטלנטי .

קליפים 
 דרך הדיבור של דונלד טראמפ היא 'באופן מוזר זאת של מתבגר" - MSNBC
 האם אלביש, קלינגון, דותראקי ונעבי שפות אמיתיות? - TED-Ed
 4 סיבות ללמוד שפה חדשה - TED
 מבט ביקורתי על פרויקט 1619 - מופע גלן

קישורים חיצוניים 

 הדף של מקוורטר במכון מנהטן
 הבלוג של מקוורטר  בניו ריפבליק

הערות שוליים

בוגרי אוניברסיטת ראטגרס
בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
סגל אוניברסיטת קולומביה
בלשנים ולשונאים אמריקאים
אמריקאים שנולדו ב-1965