קונסטנטין סימונוב

קונסטנטין מיכאילוביץ' סימונוב (ברוסית: Константи́н Миха́йлович Си́монов; 28 בנובמבר 1915, פטרוגרד, האימפריה הרוסית – 28 באוגוסט 1979, מוסקבה, ברית המועצות), היה סופר, משורר, עיתונאי ומחזאי סובייטי ממוצא רוסי שעיקר כתיבתו נסבה סביב מלחמת העולם השנייה.

ילדותו
סימונוב נולד בפטרוגרד, אימו הייתה בת אצולה משושלת רוריק ואביו קצין בצבא הצאר שנמלט מרוסיה לפולין לאחר מהפכת אוקטובר ושם הלך לעולמו. אימו נישאה בשנית לקצין צבא שהוצב כמדריך בבית הספר הצבאי בעיר ריאזן. בהמשך עברה המשפחה לסראטוב, שם סיים קונסטנטין את השכלתו היסודית. בהמשך למד סימונוב בבית ספר מקצועי, הוסמך כחרט והחל לעבוד במפעל תעשייה בעירו. ב-1931 עברה משפחתו למוסקבה וקונסטנטין עבד במפעל תעשייה עד 1935, מועד בו החל לכתוב שירה אשר מקצתה התפרסמה בכתבי עת שונים. במהלך קרב חלקין גול הועסק סימונוב ככתב צבאי.

תקופת מלחמת העולם השנייה
ב-1940 כתב מחזה ראשון מפרי עטו שהוצג בתיאטרון בלנינגרד. ב-1942 מונה לקומיסר גדוד ובהמשך הועלה לדרגת לויטננט קולונל, תוך שהוא ממשיך בתפקידו ככתב צבאי. כתבותיו פורסמו בעיתון הכוכב האדום. הוא דיווח מבולגריה, רומניה, יוגוסלביה, פולין וגרמניה ונכח בקרב על ברלין. במהלך המלחמה כתב סימונוב שלושה מחזות, שני ספר שירה ונובלה בשם ימים ולילות שנסבה סביב קרב סטלינגרד. עם סיום המלחמה הועלה סימונוב לדרגת פולקובניק.

בארץ ישראל הוצג הוצג המחזה פרי עטו - "אנשי רוסיה" בשנת 1943 בהבימה בבימוי צבי פרידלנד, אולם הוא התפרסם בזכות שירו "את חכי לי" בתרגומו של אברהם שלונסקי ובלחנו של שלמה דרורי.

לאחר המלחמה 
עם תום המלחמה הועסק סימונוב במשך שלוש שנים בשירות החוץ הרוסי. בין 1958 ל-1968 התגורר בטשקנט וכיהן ככתב לענייני הרפובליקות המרכז אסייתיות של הפראבדה. ב-1952 פרסם את הרומן "אחים לנשק" שהיה הראשון מפרי עטו ועד ל-1970 כתב עוד 2 רומנים ומחזה ובמקביל כיהן כעורך במספר עיתוני תרבות. מ-1967 ועד מותו כיהן כמזכיר התאחדות הסופרים הסובייטית. סימונוב זכה שש פעמים בפרס ברית המועצות וב-1974 גם בפרס לנין. הוא היה חבר של הסובייט העליון בשנים 1946–1954 ופעיל במנגנון המפלגתי. לאור תפקידו הרם הוא הצליח להביא להוצאה לאור חוזרת של מספר יצירות ספרותיות שהיו אסורות בתקופת יוסיף סטלין. עם זאת הוא השתתף באופן פעיל במאבק נגד הקוסמופוליטיות, השתתף ברדיפות של אנה אחמטובה וחתם על מכתבי גנאי נגד אלכסנדר סולז'ניצין ואנדריי סחרוב.

קונסטנטין סימונוב הלך לעולמו במוסקבה ב-1979 והוא בן 64 שנים.

קישורים חיצוניים

 קונסטנטין סימונוב-ביוגרפיה, באתר simonov.co.uk 
 
 
 

משוררים רוסים
משוררים סובייטים
סופרים רוסים
סופרים סובייטים
זוכי פרס לנין
כתבים צבאיים סובייטים
גיבורי העמל הסוציאליסטי
מקבלי עיטור לנין
מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
מקבלי עיטור הדגל האדום
מקבלי עיטור אות הכבוד
רוסים שנולדו ב-1915
סובייטים שנולדו ב-1915
סובייטים שנפטרו ב-1979