אווז אפור

אווז אפור (שם מדעי: Anser anser) הוא מין אווז ממנו בוית אַוַּז הַבַּיִת.

רבייה
גודל התטולה נע בין חמש לשמונה ביצים בקן גדול בין צמחייה צפה או צמחיית קנים (קנה מצוי, סוף וכדומה). תקופת הדגירה היא כ-28 ימים. בניגוד לרוב עופות המים, נשאר הזכר עם משפחתו. למעשה, לאווזים תא משפחתי מלוכד יותר בהשוואה לברווזים מצויים (Anatinae). שני ההורים מגנים על צאצאיהם האפרוחים מפני התקפות של ציפורים אחרות או יונקים טורפים. המשפחה ממשיכה להישאר ביחד לאורך כל השנה. אוכלוסיות נודדות ירכיבו להקות גדולות ממספר משפחות. כאשר מראים האפרוחים של השנה הקודמת מוכנות להקים טריטוריה משלהם, הם מגורשים מהלהקה\להק בידי אביהם או בידי אווזים בוגרים אחרים.

תזונה
אווזים אפורים הם עופות מרעה אשר ניזונים בעיקר מעשב, אך ילקטו גם דגנים, שורשים ועלווה. מקוריהם קטנים יחסית, על כן יעדיפו שדות מרעה ואחו שבקר וצאן משחרים בהם. אווזים מזהים את העשבים והדגנים המזינים יותר באחו, אך מאחר שלעשבים ערכים תזונתיים פחותים יחסית על האווזים לרעות זמן ממושך מהיום. בעתות סכנה, האווזים הכבדים ממילא נדרשים להמריא במהירות ועל כן מערכת העיכול צריכה להיות ריקה. מערכת העיכול של האווזים מאפשרת ספיחת חומרים תזונתיים במהירות והיפטרות מהירה מהפסולת.

שימוש בידי האדם

האווז בוית לפני כ-5,000 שנים במספר אזורים במקביל - הן בסין והן במצרים. לאורך ההיסטוריה נהגו לגדל אווזי בית לצורכי ביצים ובשר למאכל, וכן על מנת להפיק עור ונוצות לשימושים שונים. נוצות אווז ארוכות שימשו בעבר לכתיבה.

כיום מגדלים אווזים בלולים תעשייתיים בלהקות גדולות, בעיקר בתעשיית הבשר והנוצות.

כבד האווז נחשב למעדן ומחירו גבוה. במספר מקומות בעולם קיימת תעשייה של פיטום אווזים לצורך הגדלת הכבד באופן מלאכותי. הפיטום נעשה באמצעות צינור האכלה מסיבי המוכנס ידנית דרך הוושט, דרכו נדחס המזון ישירות לקיבה באמצעות לחץ אוויר גבוה.
פעולת הפיטום כרוכה בנזקים משמעותיים לבריאותם ולרווחתם של העופות המפוטמים, ובלחץ ארגוני זכויות בעלי חיים נאסרה במדינות רבות, לרבות ישראל.

נוצות ומוך אווזים (פלומה הנמרטת מאזור החזה של האווז) הם מילוי נפוץ למצעים ולשמיכות פוך. מילוי שתכולת המוך בו גבוהה נחשב לאיכותי יותר. מריטת הנוצות נעשית באווזים בעודם חיים, מספר פעמים במהלך חייהם. פעולה זו כרוכה בכאב ובעקה לאווזים, וסופגת גם היא ביקורת מצד פעילי זכויות בעלי חיים.

לקריאה נוספת
 מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ ישראל, כרך שני, עורך - עזריה אלון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1995

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
ארץ ישראל: אווזאים
אווזים
בעלי חיים שתוארו ב-1758