טיסה נעימה

טיסה נעימה (באנגלית: !Airplane, באוסטרליה, ניו זילנד ויפן הסרט הופץ תחת השם Flying High!), הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1980, אותו כתבו וביימו ג'ים אברהמס, דייוויד צוקר וג'רי צוקר (צוקר, אברהמס וצוקר), שהופץ על ידי אולפני סרטי פרמאונט. בסרט מככבים רוברט הייז וג'ולי הגרטי, וכן משתתפים בו לזלי נילסן, רוברט סטאק, לויד ברידג'ס, פיטר גרייבס, כרים עבדול-ג'באר ולורנה פטרסון. הסרט הוא פרודיה על ז'אנר סרטי האסונות, שהיה פופולרי במהלך שנות ה-70, ובעיקר על סרטם של אולפני סרטי פרמאונט משנת 1957 "שעת אפס!". ההומור בסרט מתאפיין באבסורד ובנגיעה בסוריאליזם.

הסרט זכה במספר פרסים, לרבות פרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר, וכן היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר מסוגת הקומדיה או הסרט המוזיקלי.

רקע
דייוויד צוקר, ג'רי צוקר (הידועים גם בשם "האחים צוקר") וג'ים אברהמס כתבו את התסריט של טיסה נעימה בעת שהופיעו במסגרת ה"קנטאקי פרייד ת'יאטר" (Kentucky Fried Theatre), תיאטרון קטן ומצליח שהקימו בשנת 1971. את הרעיון ליצור סרט פרודי על אסון מטוסים הגו לאחר שהקליטו בטעות את הסרט "שעת אפס!", כשהתכוונו להקליט פרסומות בטלוויזיה, להן יוכלו ללעוג במערכונים פרודיים.. אברהמס אף תיאר את הסרט "שעת אפס!" כ"גרסה הרצינית של טיסה נעימה". התסריט של טיסה נעימה היה התסריט הראשון שכתבו יחד השלושה. שמו המקורי של הסרט היה "The Late Show", ובגרסתו הראשונית של התסריט הוא כלל בעיקר פרודיות על פרסומות טלוויזיה. אולם לאחר הגהה שנערכה לתסריט הוחלט לקצר את ההתייחסות לפרסומות, ולבסוף - ההתייחסות אליהן הוסרה לגמרי. עם זאת, לאחר שסיימו את כתיבת התסריט - הם נתקלו בקשיים בניסיונם למכור אותו.

בהמשך פגשו השלושה את הבמאי ג'ון לנדיס, שהציע להם לכתוב סרט המבוסס על המערכונים המוצגים בתיאטרון שלהם. על בסיס המערכונים האלו הם יצרו את "סרט מטוגן", הפקה שיצאה לפועל בשלהי שנות ה-70. דייוויד צוקר אמר כי "הייתה זו הפעם הראשונה שהיינו אי פעם באתר צילומים של סרט. למדנו הרבה מכך. למדנו כי אם אתה באמת רוצה שסרט יופק לפי חזונך - אתה חייב לביים אותו. אם כך, בצילומי הסרט הבא שלנו, טיסה נעימה, התעקשנו להיות הבמאים".

תיאור העלילה
טד סטרייקר (רוברט הייז) היה טייס קרב, אך בהווה הוא סובל מפחד טיסה בעקבות הלם קרב ועובד כנהג מונית. כאשר איליין דיקינסון (ג'ולי האגרטי), בת-זוגו עוד מתקופת המלחמה, ודיילת אוויר בהווה, מחליטה לעזוב אותו, סטרייקר נאלץ להתגבר על הפחד שלו, עוזב את המונית שלו, ועולה על טיסתה של איליין, מלוס אנג'לס לשיקגו. במהלך הטיסה, איליין דוחה את ניסיונותיו להתפייס עימה.

לאחר שמוגשת ארוחת הערב, רבים מהנוסעים במטוס מתחילים לחלות, ובארי רומאק (לזלי נילסן), אחד מנוסעי המטוס שמתגלה כרופא, מאבחן במהירות כי כל הנוסעים שאכלו דג לארוחת הערב סובלים מהרעלת מזון. הדיילות מגלות כי כל צוות תא הטייס, הכולל את הטייס קפטן קלארנס אובר (פיטר גרייבס) וטייס המשנה רוג'ר מורדוק (כרים עבדול-ג'באר), סובל מהרעלת מזון, ולא נותר אף איש צוות שיטיס את המטוס.

איליין יוצרת קשר עם מגדל הפיקוח שבשיקגו, לשם קבלת עזרה. סטיב מק'קרוסקי (לויד ברידג'ס), האחראי במגדל הפיקוח, מורה לה להפעיל את הטייס האוטומטי - בובה מתנפחת העונה לשם "אוטו", שיוכל להטיס את המטוס עד לשיקגו - אך לא יוכל להנחית את המטוס. ד"ר רומאק משכנע את סטרייקר להטיס את המטוס, על אף שהוא אינו משוכנע שסטרייקר מסוגל להתמודד עם הלחץ ועם חוסר הכרותו עם דגם המטוס.

מק'קרוסקי מגיע למסקנה כי הוא זקוק לעזרה, ומזעיק את רקס קריימר (רוברט סטאק). על סטרייקר וקריימר, ששירתו יחדיו בזמן המלחמה, להתגבר על המחלוקות האישיות שביניהם. ככל שהמטוס מתקרב לשיקגו, כך סטרייקר נעשה יותר ויותר לחוץ, אך לאחר שיחות עידוד מצד ד"ר רומאק הוא לוקח על עצמו את המשימה להנחית את המטוס. בעודו מקבל זרם בלתי פוסק של עצות מקריימר, שנמצא במגדל הפיקוח, סטרייקר מצליח להתגבר על הפחדים שלו ומנחית בשלום את המטוס, למעט פציעות קלות של חלק מן הנוסעים, ונזק קל לציוד הנחיתה. אומץ הלב שגילה סטרייקר מצית מחדש את אהבתה של איליין אליו, והשניים מתנשקים.

צוות השחקנים

הפקת הסרט
צילומי הסרט נמשכו 34 ימים, בעיקר במהלך אוגוסט 1979. במהלך הצילומים נעשה שימוש במטוס מדגם בואינג 707 של חברת TWA, אך המטוס הנראה ממריא על רקע הכתובית "The End" בסיום הסרט הוא לא בואינג 707, אלא בואינג 727. רעשו של מנוע המטוס הטס, שנשמע לאורכו של הסרט, נלקח מתוך פסקול הסרט "שעת אפס!".

ליהוק
רוברט סטאק, לזלי נילסן ולויד ברידג'ס לוהקו דווקא לנוכח התדמית הציבורית שהייתה להם לפני צאתו: הם נודעו כשחקנים המגלמים דמויות קשוחות, הרפתקניות ורציניות. הם לא השתתפו לפני כן בסרטי קומדיה, ודייוויד צוקר הסביר כי הוא ושאר הבמאים סברו "שהם הרבה יותר מצחיקים מכל שאר הקומיקאים שהיו פעילים באותה תקופה". ליהוקו של סטאק לסרט זה מהווה מחווה לדמות קודמת שגילם בסרט האסונות "The High and the Mighty" משנת 1954 - תפקיד של קפטן שעובר התמוטטות עצבים. באופן דומה, גם ברידג'ס גילם קודם לכן את דמות מנהל שדה התעופה בסדרת הטלוויזיה "נמל התעופה הבינלאומי סן פרנסיסקו" (San Francisco International Airport), ופיטר גרייבס השתתף קודם לכן בסרט טלוויזיה בשם "אסון בשמים" (SST: Death Flight), בו מתקשה מטוס לנחות בשל מצב חירום.

דייוויד צוקר סבר כי סטאק הוא השחקן החשוב ביותר לליהוק, שכן הוא יהיה "הציר המרכזי" לעלילת הסרט. תחילה גילם סטאק את תפקידו באופן שונה מהאופן שבו ראו הבמאים את התפקיד בעיני רוחם. הם הראו לו קלטת של החקיין ג'ון ביינר (John Byner), מחקה את סטאק. בעקבות כך, סטאק גילם את תפקידו במהלך הסרט, כפי שתיארו זאת יוצריו, תוך שהוא מחקה את "ג'ון ביינר כשהוא מחקה אותו". תחילה רוברט סטאק לא היה מעוניין בתפקיד, אולם האחים צוקר שכנעו אותו להיענות להצעה לגלמו. לויד ברידג'ס לקח את התפקיד, על פי עצה שעצו לו ילדיו. סוכנו של גרייבס דחה את התסריט תחילה, מאחר שחשב כי מדובר ב"זבל חסר טעם". אברהמס, בתגובה, אמר: "אני לא מבין. מה כה חסר טעם, לדעתו, בפדופיליה?". רוברט הייז, שהיה שחקן לא מוכר יחסית, וג'ולי האגרטי, כוכבת סדרת הטלוויזיה "אנג'י", נבחרו לככב בשני התפקידים הראשיים.

שלושת הכותבים-במאים של הסרט, כמו גם בני המשפחה שלהם, מופיעים בסרט בהופעות קמאו. דייוויד וג'רי מופיעים כשני אנשי צוות קרקע, שבטעות מכוונים מטוס בואינג 747 אל תוך חלון הטרמינל. אברהמס הוא אחד מהקנאים הדתיים הרבים הפזורים לאורך הסרט. שרלוט צוקר (אמא של דייוויד ושל ג'רי) היא אישה המנסה להתאפר, למרות תזוזותיו החדות של המטוס. אחותם סוזן ברסלאו היא בודקת הכרטיסים השנייה בשדה התעופה. אמו של ג'ים אברהמס היא האישה שיושבת בתחילה לצדו של ד"ר רומאק.

הופעות קמאו נוספות הוכנסו לסרט לשם ההומור, בליהוק שחקנים מוכרים לתפקידים שאינם אופייניים להם:
 ברברה בילינגסלי, הידועה בעיקר בשל הופעתה כג'ון קליבר בסדרת הטלוויזיה "תשאירו את זה לביבר", מופיעה בסרט כאישה הדוברת עגה אפרו-אמריקאית.
 מורין מק'גברן מופיעה בתפקיד האחות אנג'לינה, פרודיה על דמות הנזירה בסרט "נמל תעופה 1975", בקריצה אל קריירת השירה שלה, כזמרת השרה את שירי הנושא זוכי פרס אוסקר של סרטי האסונות "הרפתקאות פוסידון" (1972) ו"המגדל הלוהט" (1974).
 ג'ימי ווקר מופיע כאיש שפותח את מכסה המנוע של המטוס ובודק שמן לפני ההמראה. בעבר גילם ווקר תפקיד משנה בסרט האסונות "קונקורד... נמל התעופה 79'".
 הווארד ג'רביס, מנהיג מרד נגד מס רכישה בקליפורניה, מגלם את הנוסע במונית של סטרייקר, שנשאר על המדרכה עם מונה, הפועל מזמן תחילתו של הסרט ועד לסצנת הסיום.
 אתל מרמן, בהופעתה הקולנועית האחרונה, משחקת חייל הלום קרב שמשוכנע שהוא אתל מרמן.
 הכדורסלן כרים עבדול-ג'באר, כוכב ליגת ה-NBA, משחק את טייס המשנה מרדוק, שמתגלה בהמשך כי הוא עבדול ג'באר האמיתי, שחי כביכול חיים כפולים סודיים. בפרשנות ה-DVD סיפרו האחים צוקר כי תפקיד זה נועד במקור לכוכב הבייסבול פיט רוז, שנאלץ לדחות את התפקיד בשל לוח הזמנים שלו ומחויבויות אחרות.

מוזיקה
בשנת 1980 הפיצה חברת התקליטים "ריג'נסי" את פסקול הסרט על גבי תקליט אריך-נגן. הפסקול כלל דיאלוגים ושירים מתוך הסרט, קטעי קריינות מאת שאדו סטיבנס, וכן קטע מוזיקלי אחד, בשם "Love Theme from Airplane", מאת אלמר ברנשטיין. במדינות שבהן הופץ הסרט תחת השם Flying High נערכו שינויים בפסקול, והוחלפו מספר שירים מהפסקול המקורי.

ב-28 באפריל 2009 הודיעה חברת התקליטים "לה-לה לנד" כי בכוונתה להפיץ את הפסקול המקורי, שיכלול את יצירתו המלאה של ברנשטיין.

ביקורות ותגובות

לפני צאתו לאקרנים, היו לבמאים חששות כבדים בנוגע לאופן שיתקבל הסרט, בעקבות תגובות בינוניות באחת מההקרנות הראשונות שלו. עם זאת, טיסה נעימה הפך להצלחה כלכלית, והכניס מעל 83 מיליון דולר בצפון אמריקה בלבד, בעוד שהופק בתקציב בן 3.5 מיליון דולר בלבד. בנוסף, הכניס הסרט כ-40 מיליון דולר מהשכרה בספריות וידאו, והוא ממוקם רביעי ברשימת הסרטים בעלי ההכנסות הגבוהות ביותר לשנת 1980.

טיסה נעימה זכה לאהדת המבקרים ברחבי העולם, ונחשב לאחד הסרטים הטובים ביותר שיצאו בשנת 1980. באתר Rotten Tomatoes, המרכז ביקורות קולנוע ומציג 51 ביקורות על הסרט, 98% מהביקורות אודותיו היו חיוביות. רוג'ר איברט, מבקר הקולנוע של שיקגו סאן טיימס, כתב: "טיסה נעימה הוא חובבני, שקוף, צפוי, נדוש, אך לעיתים קרובות מאוד מצחיק. והסיבה שהוא מצחיק, בדרך כלל, היא כי הוא חובבני, צפוי, נדוש וכו'". ג'נט מסלין, מבקרת הקולנוע בניו יורק טיימס, כתבה: "טיסה נעימה הוא יותר מהפתעה נעימה... כמרפא לכל הסרטים מנופחי החשיבות העצמית שנתקלנו בהם לאחרונה, זהו בדיוק המרשם שרשם הרופא".

הסרט דורג בדירוגים שונים:
 בשנת 1992 בחר בו המגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" כ"סרט המצחיק ביותר" ברשימת 100 הסרטים המצחיקים ביותר שמופצים בווידאו.
 בשנת 2000 הסרט דורג במקום העשירי ברשימת 100 הקומדיות האמריקאיות המצחיקות ביותר שערך מכון הסרטים האמריקאי.
 הסרט דורג במקום השישי ברשימת "100 הסרטים המצחיקים ביותר" שערך ערוץ הטלוויזיה בראבו.
 בשנת 2007 דורג הסרט, על פי סקר שנערך בידי ערוץ 4 הבריטי, במקום השני ברשימת "סרטי הקומדיה הגדולים ביותר בכל הזמנים" (במקום הראשון זכה הסרט "בריאן כוכב עליון" של מונטי פייתון).
 בשנת 2008 הסרט נבחר על ידי המגזין "אמפייר" כאחד מ-500 הסרטים הגדולים של כל הזמנים. כמו כן, הוא נכלל ברשימה דומה של הניו יורק טיימס - של אלף הסרטים הטובים ביותר שנעשו אי פעם.
 בשנת 2010 הסרט נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ספריית הקונגרס האמריקאית, לאחר שנקבע כי הסרט הוא "בעל חשיבות תרבותית, היסטורית או חשוב מבחינה אסתטית".
 כתב העת "מקסים" דירג את התרסקות המטוס בסרט במקום הרביעי ברשימת "התרסקויות מטוסים המבעיתות ביותר".
 הציטוט המפורסם שלהלן, מתוך הסרט, נבחר במקום ה-79 ברשימת 100 הציטוטים הקולנועיים הטובים ביותר שערך מכון הסרטים האמריקאי:

במקור הציטוט הוא:

תוך משחק מילים על המצלול הדומה של "Surely" (מן הסתם) ו-"Shirley" (שירלי). בתרגום לעברית שונה השם "שירלי" ל"מינה" (שם בעל מצלול הדומה לרישא של "מן הסתם") כדי לשמור על משחק המילים.

השפעות ואזכורים
הקריירה של לזלי נילסן זכתה לקידום משמעותי בעקבות צאת הסרט לאקרנים. הסרט אף סימן שינוי בסגנונו הקולנועי, ובהמשך זוהה עם הסגנון הקומי Deadpan, בעיקר בשלושת סרטי "האקדח מת מצחוק", המבוססים על סדרת משטרה בת שישה פרקים בשם "!Police Squad". בעקבות הסרט טיסה נעימה הוא אף לוהק לסרטו של מל ברוקס "דרקולה: מת ואוהב את זה". ברוקס תכנן להפיק את הסרט זה זמן רב, אך דחה זאת שוב ושוב, משום שלדבריו: "פשוט לא הצלחתי למצוא את דרקולה הנכון". ברוקס אמר כי לא ראה את טיסה נעימה, אלא רק שנים לאחר השקתו. כאשר לבסוף צפה בסרט, הוא הגיע למסקנה כי נילסן יהיה השחקן הנכון לתפקיד זה. שחקנים נוספים שהופיעו בסרט, בתפקידים משניים, המשיכו אף הם בקריירות המשחק שלהם, וכיכבו בתפקידים שבהם הם ידועים יותר. כך למשל גרגורי איצין, שנראה בסרט כאחד מהקנאים הדתיים, גילם את דמותו של צ'ארלס לוגאן, נשיא ארצות הברית בסדרת הטלוויזיה "24".

פיטר פארלי (במאי קולנוע, שביים בין היתר את "משתגעים על מרי") אמר על הסרט: "הייתי ברוד איילנד בפעם הראשונה שבה ראיתי את טיסה נעימה. חוויית הצפייה בסרט בפעם הראשונה דמתה לצפייה בקונצרט רוק מעולה, כמו לראות את לד זפלין או את טוקינג הדס. לא הבנו אז כי מה שראינו היה סוג מאוד מסוים של קומדיה, שהיום אנו מזהים כסגנון קומי מבית מדרשתם של צוקר-אברהמס-צוקר"". פארלי, יחד עם שותפו לכתיבה בנט ילין, שלח תסריט לסרט קומי אל דייוויד צוקר, שבתמורה העניק להם את העבודה הראשונה שלהם ככותבים בהוליווד. פארלי אמר: "אם צוקר לא היה קיים, לא היו "האחים פארלי"".

הסרט טיסה נעימה מהווה מקור להשראות, מחוות והעתקות גם ליצירות ישראליות. לדוגמה:

מועמדויות וזכיות בפרסים

טיסה נעימה 2

בשנת 1982 יצא לאקרנים סרט המשך לטיסה נעימה בשם "טיסה נעימה 2" (באנגלית: "Airplane II: The Sequel"). סרט ההמשך נכתב ובוים על ידי קן פינקלמן, ומככבים בו רוברט הייז, ג'ולי האגרטי, לויד ברידג'ס, צ'אד אוורט, ויליאם שטנר, ריפ טורן וסוני בונו. עלילת הסרט מתארת סדרה של תקלות במעבורת חלל עתידנית, הטסה מכדור הארץ אל מושבה שעל הירח. פעם נוספת טד סטרייקר (רוברט הייז) עולה על טיסה, בה עובדת זוגתו לשעבר איליין דיקינסון (ג'ולי האגרטי), והשניים משתפים פעולה על מנת להציל את המעבורת על כל נוסעיה.

ראו גם
 סרט מטוגן
 מחלק משטרה
 סודי ביותר!
 חטיפה נעימה
 האקדח מת מצחוק: מתוך תיקי מחלק משטרה!
 האקדח מת מצחוק ½2: ריחו של הפחד
 האקדח מת מצחוק ⅓33: העלבון האחרון

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

סרטי 1980
סרטי קומדיה אמריקאיים
סרטי פרודיה אמריקאיים
סרטים בשימור ספריית הקונגרס
סרטי פרמאונט
סרטי תעופה אמריקאיים
סרטים שמתרחשים במטוס