זאב דובנוב

זאב וולף (ולדימיר) דוּבְּנוֹב (ברוסית: Вольф (Владимир) Маркович Дубнов; תרי"ח, 1858, – ת"ש, 1940), היה פעיל חברתי ומורה, שנמנה עם חברי ביל"ו שעלו לארץ ישראל בשלהי המאה ה-19. אחיו הצעיר היה ההיסטוריון הנודע שמעון דובנוב.

קורות חיים
נולד בעיר מסטיסלב שבפלך מוהילב של האימפריה הרוסית. קיבל חינוך מסורתי. בעקבות הפרעות בדרום רוסיה הצטרף לתנועת ביל"ו ועלה לארץ ישראל בתאריך ח' בתשרי תרמ"ג 1883.

אחרי העלייה לארץ עבד עם קבוצת חברי ביל"ו בבית ספר "מקוה ישראל". בעקבות קשיים רבים נענו הביל"ויים, ובהם דובנוב, להזמנתו של יחיאל מיכל פינס, שהפך לפטרונם ביישוב, לעלות לירושלים ללמוד מלאכות, כגון נגרות; הקבוצה נקראה "שיבת החרש והמסגר".
 
כמו רבים מחבריו, הוא חלה בקדחת (מלריה) ונאלץ לעזוב את ארץ ישראל ולחזור לרוסיה בשנת 1885.

כאשר היה בארץ ישראל וגם אחרי חזרתו לרוסיה התכתב עם אנשים שונים (בהם אחיו).  
באגרותיו ומאמריו פרש את חזונו המדיני, אשר ייצג את דעותיהם של רבים מחבריו. כך למשל, באיגרת שנשלחה אל אחיו, שמעון דובנוב:

הוא כתב כחמישים מכתבים מרוסיה לארץ ישראל; חלקם פורסמו בכתב העת "ווסחוד השבועי", תחת הכותרת "מיומנו של מהגר חוזר" בספטמבר 1882, וחלקם בירחון "מימים ראשונים" בעריכתו של אלתר דרויאנוב; חלקם מאוזכרים בהיסטוריוגרפיה הישראלית כמייצגים את חזונם של אנשי העלייה הראשונה וכציון דרך בתולדות הציונות והיישוב.

חיבר ספר קצר על יוספוס פלביוס בשפה הרוסית.

נפטר בברית המועצות, כנראה, ב-1940.

ספרו
 В. М. Дубнов, Иосиф Флавий, его жизнь, литературная и общественная деятельность, Одесса, 1896.

לקריאה נוספת
 אריה רפאלי (צנציפר), פעמי הגאולה: ספר הציונות הרוסית מראשית "חיבת ציון" עד מהפכת 1917, תל אביב: נ’ טברסקי, תשי"ב-1951, עמ' 51.
 זאב דובנוב, 'המטרה: להחזיר ליהודים את העצמאות', עת־מול: עיתון לתולדות ארץ ישראל ועם ישראל, ב' (3): 22–23, 1977.
 שולמית לסקוב, 'האחים דובנוב', עת־מול: עיתון לתולדות ארץ ישראל ועם ישראל, י"ז (2): 3–5, 1991.
 אניטה שפירא, צומת ביל"ו - שלושה ביל"ויים וארץ ישראל, ספרית אפקים, עם עובד, 2019.

קישורים חיצוניים

 
 , ,

הערות שוליים

יהודים רוסים
ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב
אנשי ביל"ו
יורדים מארץ ישראל
ארץ-ישראלים שנולדו ב-1858
ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1940