נבחרת צרפת בכדורגל נשים

נבחרת צרפת בכדורגל נשים מייצגת את צרפת בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית. כיום נחשבת הנבחרת לאחת מנבחרות הנשים הטובות בעולם, והישג השיא שלה הוא ההגעה למקום הרביעי במונדיאל 2011. 

למרות עליונותה כיום, בעבר נחשבה הנבחרת לבינונית וחסרת יכולת השפעה על הנבחרות הגדולות בעולם. הוכחה לכך היא הכישלון בהעפלה לשלושת גביעי העולם הראשונים ולשש אליפויות אירופה הראשונות. השינוי הגיע עם תחילת המאה החדשה, כשבתחילתה צרפת זכתה להעפיל בפעם הראשונה לגביע העולם. בנוסף, מאז שנת 2000, צרפת העפילה לרבע גמר אליפות אירופה בשניים משלושת הטורנירים האחרונים. בשנים 2012 ו-2014, זכתה צרפת בגביע קפריסין - אחד מטורנירי הנשים הנחשבים בעולם.

הקפטנית הנוכחית של הנבחרת היא הקשרית, סנדרין סובריינד. ב-29 באוקטובר 2009, ערכה סובריינד את הופעתה ה-143 בנבחרת, ובכך שברה את שיאו של ליליאן תוראם כשחקן הצרפתי בעל מספר ההופעות הרב ביותר בנבחרת הלאומית.

היסטוריה

השנים הראשונות
ב-1919, החליטה התאחדות כדורגל הנשים הצרפתית (ה-FSFSF) על ייסוד אליפות כדורגל בינלאומית ראשונה מסוגה. ב-29 באפריל 1920, הנבחרת הצרפתית בהנהגתה של אליס מיליאט נסעה לאנגליה, על מנת לקיים את משחק כדורגל הנשים הבינלאומי הראשון אי פעם. המשחק נערך בפרסטון אל מול קהל של 25,000 צופים, והפגיש את הצרפתיות עם קבוצת דיק, קר'ס ליידיס ששימשה כמעין "נבחרת אנגליה". צרפת ניצחה במשחק 0-2, וסיימה את הטורניר עם שני ניצחונות, תיקו אחד והפסד אחד. בשנה שאחריה, קיימה נבחרת צרפת מספר משחקים עם קבוצות אנגליות, כשהיריבה העיקרית הייתה דיק, קר'ס ליידיס. המשחקים נערכו בשתי המדינות, והיוו נקודת ציון חדשה ביחסי צרפת-אנגליה. 

למרות החרם שהטילה התאחדות הכדורגל האנגלית בדצמבר 1921 על משחקי הנשים, המשיכה הנבחרת הצרפתית לנסוע לאנגליה למשחקי ידידות עם הקבוצות המקומיות. ב-1932, משחקי הנשים בוטלו גם בצרפת, וליגת הכדורגל שהוקמה ב-1919 על ידי ה-FSFSF, פורקה. המשחק הבינלאומי האחרון שנערך באותה תקופה היה ב-3 באפריל 1932, בו סיימה הנבחרת הצרפתית בתיקו מול נבחרת .

לקראת סוף שנות ה-60, בעיקר בעיר ריימס, החלו מספר קבוצות מקומיות במאבק להחזרת כדורגל הנשים לתודעה הציבורית. ב-1970, החליטה התאחדות הכדורגל הצרפתית להחזיר את כדורגל הנשים למצב בו היה שרוי בשנות ה-20, ובאפריל 1971, ערכה צרפת את המשחק הבינלאומי הרשמי הראשון שלה. באותה שנה השתתפה צרפת בגביע העולם הלא-רשמי שנערך במקסיקו, והמשיכה לשחק בטורנירים הלא-רשמיים עד 1991 - השנה בה ייסדה פיפ"א את טורניר גביע העולם הרשמי הראשון.

תחיית הנבחרת
ב-1975, הוקמה מחדש ליגת הכדורגל לנשים, הפעם בתמיכה של ההתאחדות הצרפתית. סטאד ריימס נחשבה לקבוצה הטובה במדינה במהלך שנות ה-70 וה-80, ושחקניות הקבוצה היוו את הרוב בנבחרת צרפת. לגביע העולם הלא-רשמי שנערך ב-1978 בטאיוואן, הוזמנו לסגל הנבחרת כל שחקניות הקבוצה. בשנות ה-80, נכשלה הנבחרת בהעפלה לאליפויות אירופה שנערכו ב-1984 וב-1987, בעקבות הפסדים כבר בסיבוב הראשון. במוקדמות אליפות אירופה 1989, הצליחה הנבחרת לעבור את הסיבוב הראשון, אך הפסידה לנבחרת  ברבע הגמר ולא העפילה לטורניר הגמר שנערך במערב גרמניה. ב-1997, אחרי כמעט עשור של כישלונות וחוסר הגעה לטורניר גדול, החליט מאמן הנבחרת, איימה מיגנו להתפטר, ובמקומו מונתה שחקנית הנבחרת בעבר, אליזבט לוייזל.

בהנהגתה של לוייזל, ובעזרתו של מאמן נבחרת הגברים - איימה ז'אקה, עברה נבחרת הנשים למתקן האימונים קליירפונטיין, שם זכו השחקניות למתקני אימון ברמה הגבוהה ביותר. בעקבות המעבר לקליירפונטיין, עוד ועוד נשים החלו לשחק ולהתעניין בכדורגל, והתוצאות לא איחרו לבוא. ב-2003, העפילה הנבחרת בפעם הראשונה בתולדותיה לגביע העולם, אחרי ניצחון כפול על נבחרת  במשחקי המוקדמות. בגביע העולם עצמו, הודחה צרפת כבר בשלב הבתים, כשבמאזנה ניצחון אחד, תיקו אחד והפסד אחד. שנתיים לאחר מכן, העפילה הנבחרת לאליפות אירופה שנערכה באנגליה, אך גם שם הודחה בשלב הבתים. ב-2007, התפטרה לוייזל בעקבות חוסר העפלת הנבחרת לגביע העולם.

הנבחרת תחת ברונו ביני
את משרת מאמן הנבחרת תפס שחקן העבר, ברונו ביני. לפני שהחל לאמן את הנבחרת הבוגרת, אימן ביני את נבחרות הנשים של צרפת לגילאי 16, 18, 19 ו-20. שנתיים לאחר הגעתו, העפילה צרפת לאליפות אירופה, כשבשלב המוקדמות היא ספגה רק שני שערים. באליפות עצמה, שובצה צרפת ל"בית המוות" ביחד עם אלופת העולם, נבחרת  וביחד עם הסקנדינביות,  ו. למרות התחזיות המוקדמות, העפילה צרפת בפעם הראשונה בתולדותיה לרבע הגמר, שם הפסידה בדו-קרב פנדלים ל.

משימתו הבאה של ביני הייתה העפלה לגביע העולם 2011 שנערך בגרמניה. בבית המוקדמות הראשון כבשה הנבחרת 50 שערים ולא ספגה אפילו שער אחד. בפלייאוף ההעפלה, ניצחה צרפת 2-3 את , והעפילה לגביע העולם בפעם השנייה בתולדותיה. בטורניר עצמו, שובצה צרפת לבית עם גרמניה,  ו. היא ניצחה את שתי האחרונות, הפסידה לגרמניה, והעפילה לרבע הגמר מהמקום השני בבית. ברבע הגמר ניצחה צרפת את יריבתה הנצחית, אנגליה, אך נעצרה בחצי הגמר על ידי . שלוש משחקניות הנבחרת נבחרו לקבוצה המצטיינת של הטורניר: סוניה בומפסטור, לורה ג'ורג' ולואיזה נסיב. בעקבות תוצאותיה הגבוהות בגביע העולם, העפילה הנבחרת אוטומטית לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת לונדון 2012.

כל גביעי העולם
1991 - לא העפילה
1995 - לא העפילה
1999 - לא העפילה
2003 - שלב הבתים
2007 - לא העפילה
2011 - מקום רביעי
2015 - רבע גמר
2019 - רבע גמר
2023 - רבע גמר

כל אליפויות אירופה
1984 - לא העפילה
1987 - לא העפילה
1989 - לא העפילה
1991 - לא העפילה
1993 - לא העפילה
1995 - לא העפילה
1997 - שלב הבתים 
2001 - שלב הבתים
2005 - שלב הבתים
2009 - רבע גמר
2013 - רבע גמר
2017 - רבע גמר

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

צרפת: כדורגל
צרפת
נבחרות צרפת
צרפת: ספורט נשים