לילך דקל-אבנרי

לילך דקל-אבנרי (נולדה ב־2 באוקטובר 1970) היא במאית תיאטרון, דרמטורגית ומתרגמת ישראלית.

ביוגרפיה
דקל-אבנרי נולדה ב-1970 למשפחה עם שורשים מזרח אירופיים, גדלה ברמת השרון ולמדה בתיכון אלון בעיר. בילדותה רקדה בלהקת בת דור, אך בגיל 16 עזבה את הלהקה כי רצתה ללמוד קולנוע.

בתום שירות צבאי כקצינה סיימה תואר ראשון בקולנוע ובאומנות, לאחר מכן התגוררה שנתיים בפריז, למדה צרפתית בסורבון, וכששבה לארץ סיימה תואר שני בהצטיינות בכתיבה, דרמטורגיה ובימוי באוניברסיטת תל אביב.

במהלך לימודיה יזמה וניהלה אמנותית את פסטיבל Smallבמה, תיאטרון הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב.

בשנים 2007–2012 הייתה במאית הבית, דרמטורגית ויועצת אמנותית בתיאטרון תמונע, ובמסגרת תפקידה יזמה את עונת "שייקספיר אנפלאגד" (2008), העונה הנורווגית (2009), פסטיבל ביופידבק (2009) והעונה הגרמנית שהופקה בשיתוף מכון גתה (2010).

הייתה חברה בוועדה האמנותית של פרויקט "נקודת פתיחה" של מפעל הפיס, והתנדבה כחברת ועדה בתיאטרון תמונע ובאמנות-לעם.

מאז 2016 היא מנהלת את הוועדה העברית של רשת "יורדרם", ומנהלת אמנותית את פסטיבל "מדרום" באופקים, שיתוף פעולה בין מכללת ספיר לעיריית אופקים, ובאותה שנה גם זכתה דקל-אבנרי בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה כיוצרת מצטיינת.

ב-2017 פיתחה עבודת פרפורמנס במסגרת רזדנסי בבית הנסן שהוצגה בתערוכה של משתתפי הרזדנסי ובפסטיבל מדרום 8, באופקים.

דקל-אבנרי העבירה סדנאות לסטודנטים למשחק ולבימוי במסגרות שונות, לימדה במכללת לוינסקי וספיר וניהלה אמנותית את פסטיבל מדרום לאמנות בינתחומית, באופקים. היום מלמדת בימוי בנקודת פריצה.

קריירה מקצועית

בימוי 
 טריסטן ואיזולדה בוורשה - במסגרת פסטיבל Small במה. הזירה הבין-תחומית. 2002.
 עובדיה בעל מום - על פי ש"י עגנון. הזירה הבין-תחומית, 2004.
 דג בבטן - על פי שלושה סיפורים מאת אפרת דנון. ההצגה זכתה בפרס קיפוד הזהב למבצעת. תמונע, 2006
 פדרה מאוהבת - עיבוד מודרני לסיפור המיתולוגי של פדרה והיפוליטוס מאת שרה קיין. זוכת פרס קיפוד הזהב לשחקנית הטובה ביותר. תמונע, 2007
 מקבת' - עיבוד מודרני למחזה מאת ויליאם שייקספיר בכיכובן של הרקדנית איריס ארז והמוזיקאית קרני פוסטל. תמונע, 2008
 מישהו בדרך הנה - מאת המחזאי הנורווגי יון פוסה ובתרגום דורון תבורי. תמונע, 2009
 אדם גייסט - מאת המחזאית הגרמניה דאה לוהר. זוכת פרס קיפוד הזהב לעיצוב חלל. תמונע, 2010.
 פרא או האיש עם העיניים העצובות - קריאת המחזה מאת הנדל קלאוס במסגרת פסטיבל העונה הגרמנית. תמונע, 2010.
 מגי מחפשת את בריק - אינטרפרטציה לחתולה על גג פח לוהט של טנסי ויליאמס בתרגומו של אהוד מנור. סטודיו ניסן נתיב, 2013.
 רוחות מורנוב - קומדיה שחורה על פי הסיפור הקצר פרי עטה של המחזאית הפולנייה סילביה חוטניק בעיבודה של דקל-אבנרי, ששילבה במחזה גם שתי סצינות מק. צטניק. ההצגה עלתה במקביל בתיאטרון דרמטיצ'ני בוורשה, ובאולם נחמני בתל אביב במסגרת שיתוף פעולה עם הקאמרי ואנסמבל עיתים.
 גן העדן האבוד - מופע שנכתב כתגובה לטרגדיה היוונית פרומתאוס הכבול מאת אייסכילוס, במסגרת בפסטיבל עכו, 2014. המופע זכה בפרסים להצגה הטובה ביותר, עיצוב הסאונד, עיצוב החלל ופרס שחקנית המשנה ללני שחף.
 אמסטרדם - בעקבות המחזה של מאיה ערד יסעור. אוניברסיטת דרום קליפורניה, 2019.
 חדר אמנים, חדר לדוגמה - פרויקט אינטרנטי במסגרת פסטיבל "הערה 13". 2020.
 דיור מוגן - פרויקט אינטרנטי שהופק במהלך תקופת הקורונה במסגרת פסטיבל ויראלי. 2020.
 She will find Solace - פרויקט פרפורמטיבי תלוי חלל שהוצג במוזיאון ווזנסנסקי במוסקבה במסגרת פסטיבל מסכת הזהב. 2020
 פרויקט אייכמן - טרמינל 1 - מופע פרפורמטיבי למצלמה בפסטיבל ישראל, זוכה פרס קיפוד הזהב ליצירה לדיגיטל, 2021

כתיבה 
 אדם בתוך עצמו - המחזה שפתח את פסטיבל הקריאות המבוימות. צוותא, 2002.
 תחת גגות שלהבת - פורסם באנתולוגיה "קולות חדשים בדרמה הישראלית" בעריכת שמעון לוי. 2006
 מחזאות גרמנית של המאה ה-21 - עורכת שותפה באנתולוגיה של הוצאת רסלינג בשיתוף מכון גתה.

תרגום 
 מטוהרים - מחזה מאת שרה קיין
 ארורים - מחזה מאת שרה קיין
 אחרי הסוף - מחזה מאת דניס קליי
 אלוהים הוא DJ - מאת פאלק ריכטר. תרגום משותף עם מתיאס נאומן עבור מכון גתה.
 S-27 - מאת שרה גרוחאלה

פאתוס-מאתוס 
ב-2014 הקימה דקל-אבנרי את קבוצת התיאטרון והפרפורמנס פאתוס-מאתוס, אותה היא מנהלת אמנותית.

ב-2015 השיקה קבוצת פאתוס-מאתוס את פרויקט "בחדרי חדרים" - סדרה של מפגשים תלויי חלל, בחללים אלטרנטיביים בתל אביב ובפורמט אינטימי, בעקבות נשים במקרא ללא שם. הפרויקט זכה לתמיכה של 929 וקרן רבינוביץ. 

בעקבות הפרויקט עלה ב-2016 מופע של כ-4 שעות באלמא בזכרון יעקב, ובאותה השנה הופיעו חברי הקבוצה עם המשחק הפרפורמטיבי "אמת או חובה בחדרי חדרים", בגלריה משונע, בתיאטרון תמונע, ובבית הגפן בחיפה.

ב-2018 יזמה דקל-אבנרי בשיתוף חברי הקבוצה רועי פביאן ונדב משעלי, את פרויקט "מניפסטאובייקט" פרויקט פלייסמייקינג, בשיתוף ובתמיכת עיריית אופקים וארגון הפדרציות היהודיות בצפון אמריקה.

במסגרת פסטיבל עכו 2021 עלה המופע בימי כתר שיצרה דקל אבנרי בהשתתפות חברות הקבוצה ומתאר הוויה אנושית־נשית בתקופת הקורונה. המופע זכה בצל"ש על יצירה הפורצת את גבולות המדיום.

קריירה בינלאומית 
בשנת 2010 השתתפה דקל-אבנרי עם ההצגה "אדם גייסט" בפסטיבל בתיאטרון דרמטיצ'ני בוורשה, תחת ניהולו האמנותי של פאבל מיצ'קביץ, וב-2012 הזמין אותה מיצ'קביץ לביים בתיאטרון.

בשנת 2013 נבחרה על ידי האגף לקשרי תרבות ומדע במשרד החוץ, מינהל התרבות של משרד התרבות והמכון למחזאות ישראלית לנהל אמנותית את אירועי "ישרא-דרמה" - פרויקט לחשיפת תיאטרון ישראלי למנהלי תיאטראות ומחזאים ברחבי העולם.

ב-2014 כיהנה כנשיאת חבר השופטים בפסטיבל הבינלאומי בבלגרד 48Bitef.

כמו כן השתתפה בפסטיבלי תיאטרון באירופה, ביניהם פסטיבל "מפגש תיאטרון" בברלין, "תיאטרון העולם" במנהיים, פסטיבל של האקדמיה לאמנויות בברלין, ופסטיבל PUF בפולה שבקרואטיה.

המופע "פרויקט אייכמן" שיצרה עבור פסטיבל ישראל השתתף בשנים 2021–2022 בפסטיבל Dramatiker בגראץ, בפסטיבל Femart בקוסובו, בפסטיבל Segal בניו יורק ובפסטיבל Chutzpah בוונקובר.

חיים אישיים 
אימה של דקל-אבנרי היא צופיה דקל, אוצרת אומנות ובעברה יוזמת מוסף גלריה של עיתון הארץ. אחותה היא האמנית שחף דקל, יוצרת סדרת הרשת "י (ו)צרים".

נשואה לאיציק אבנרי וב-2005 נולד בנם היחיד.

קישורים חיצוניים 

 לילך דקל-אבנרי באתר "הבמה

הערות שוליים

במאיות תיאטרון ישראליות
מתרגמות ישראליות
מתרגמות מאנגלית לעברית
מתרגמות מגרמנית לעברית
מתרגמים מגרמנית לעברית
זוכי פרס רוזנבלום
זוכות פרס רוזנבלום
בוגרות תיכון אלון (רמת השרון)
בוגרות אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
במאי תיאטרון ישראלים
מתרגמים ישראלים
מתרגמים מאנגלית לעברית
בוגרי תיכון אלון (רמת השרון)
בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
מחזאיות ישראליות
מחזאים ישראלים
מחזאים כותבי עברית
מחזאיות כותבות עברית
ישראליות שנולדו ב-1970
ישראלים שנולדו ב-1970