יצא ידי חובה

הניב החז"לי יצא ידי חובה מבטא מצב שבו האדם קיים את חובתו ההלכתית, לפחות ברמה מינימלית או רק בדיעבד כלומר רק לאחר מעשה ולא לכתחילה. להבדיל מאדם שלא יצא ידי חובתו כי לא קיים אותה במלואה, בין אם משום שקיים אותה באופן חלקי, ובין אם מכיוון שקיים אותה באופן שגוי ופסול.

שימושו 
ניב זה משמש, בין השאר, בכלל הידוע שטבע רבי יוסי:  (). במקרה זה, הניב בא לבטא מצב בו ברכה שנאמרה באופן שונה מהאופן בו תוקנה על ידי החכמים, אין לה כל ערך הלכתי כדי לפטור את המברך מברכת מצווה, ברכת הנהנין, או ברכה מסוג אחר.

לפעמים עשוי הביטוי "לא יצא ידי חובתו" לבטא מצב בו האדם קיים מצווה כל שהיא, אך לא קיים את חובתו ההלכתית במלואה. כך למשל קובע רבי שניאור זלמן מלאדי, בספרו שולחן ערוך הרב, כי מי שלומד תורה מבלי להוציא את המילים מפיו, לא יצא ידי חובת מצוות תלמוד תורה שעליה נאמר , ולמרות שהוא עצמו קובע שבאופן שלא יכול הלומד להוציא מפיו את מילות הלימוד, הוא פטור מכך והוא מקיים גם אז מצוות תלמוד תורה, כמו בשעת עיון בהלכה, באופן שהאדם יכול להוציא את המילים מפיו ואינו עושה כך – הוא לא קיים את חובתו ההלכתית במלואה.

קישורים חיצוניים

 הערך יצא ידי חובה, ב"מילון השפה העברית"

הערות שוליים

ניבים וביטויים חז"ליים
הלכה
כללי המצוות