אסתטיקה קוגניטיבית

הגישה הקוגניטיבית, אסתטיקה קוגניטיבית או קוגניטיביזם אסתטי (באנגלית: Aesthetic cognitivism) היא תאוריה ומתודולוגיה בפילוסופיה של האמנות ובפסיכולוגיה של האמנות , הנשענת על תובנות ועקרונות של הפסיכולוגיה הקוגניטיבית. המתודולוגיה היא מטבעה רב-תחומית, בשל הסתמכותה על מחקרים במדעי הרוח, מדעי החברה והמדעים המדויקים, וכוללת מספר רב של גישות ושיטות ניתוח.

סקירה 

הגישה הקוגניטיביות מהווה תגובת נגד למרבית המתודולוגיות ששלטו במחקרי אמנות, במיוחד בתורת הספרות ובתאוריה הקולנועית, שלא הסתמכו על מחקר מדעי. במחצית השנייה של המאה ה-20 חקר האמנות הסתמך לרוב על גישות ממדעי הרוח והחברה, בהן הגישות הפסיכואנליזה, סמיוטיקה, סטרוקטורליזם, פוסט-סטרוקטורליזם ומרקסיזם.

הגישה הקוגניטיבית בקולנוע 
הגישה הקוגניטיבית בתאוריה הקולנועית (Cognitive Film theory) הוצגה לראשונה באמצע שנות ה-80 בסדרה של מאמרים וספרים בנושא. הכותבים החלו לנקוט בגישת מחקר שונה כלפי תאוריות קולנועיות ולימודי הקולנוע.

ב-1985 דייוויד בורדוול העלה את הפופולריות של הגישה עם ספריו Narration in the Fiction Film ועם The classic Hollywood cinema שנכתב יחד עם ג'נט סטייגר וקריסטין תומפסון. הספרים הללו השפיעו בצורה משמעותית על חקר הקולנוע ובעיקר על הפסיכולוגיה של הצופה, שהתבססה על פסיכולוגיה קוגניטיבית. במקביל, בזמן שבורדוול עסק בפיתוח מתודה חדשה בלימודי הקולנוע, הפילוסוף נואל קרול עסק בניסיון להפריך את התאוריות המקובלות. קרול יצא כנגד הגישה הפסיכוסמיוטית של סטפן הית' ומאוחר יותר ביקר את התאוריות של לאקאן, אלתוסר ובארת בספרו "מסטיפיקציית סרטים" (Mystifying Movies) משנת 1988. בורדוול וקרול ערכו יחד את האנתולוגיה "פוסט-תיאוריה: רקוסטרוקציה של לימודי קולנוע" (Post-Theory: Reconstructing Film Studies) ב-1996.

ראו גם
 תאוריה קולנועית
 תאוריה פנומנולוגית קולנועית

לקריאה נוספת
 Arnold, M. B. Emotion and personality. New York: Columbia University Press. 1960. 180-182.
 Caroll, Noël. "The Power of Movies". Daedalus, 114 (1985): 79-103.

קישורים חיצוניים 
 Aesthetics and Cognitive Science באתר האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד

הערות שוליים 

פסיכולוגיה קוגניטיבית
חוקרי קולנוע