פרומתאוס (סרט)

פרומתאוס (באנגלית: Prometheus) הוא סרט מדע בדיוני משנת 2012 בבימויו של רידלי סקוט ובכתיבתם של התסריטאים ג'ון ספייץ ודיימון לינדלוף. בסרט מככבים: נומי ראפאס, מייקל פסבנדר, גאי פירס, אידריס אלבה ושרליז ת'רון. בסוף המאה ה-21, מפת כוכבים מתגלית בינות איוריהן של תרבויות האצטקים, המסופוטמים והמגדלנים. צוות ספינת החלל פרומתאוס נשלח למשימת מחקר לעקוב אחר המפה במטרה לגלות את מקור האנושות. כאשר הם חוקרים ציוויליזציה חייזרית מתקדמת, הם נתקלים באיום לעצם קיומה של האנושות.

הסרט תוכנן כסרט מקדים לסרט הנוסע השמיני משנת 1979, אף הוא בבימויו של סקוט. תסריטם של ספייץ ולינדלוף מביא עלילה נפרדת שמקדימה את עלילות הסרט הראשון בסרטי הנוסע השמיני ואינה בהכרח קשורה להם ישירות. לדברי סקוט, אף על פי שהסרט "מכיל קצוות DNA של הנוסע השמיני ומתרחש באותו יקום, הוא יחקור את המיתולוגיה והרעיונות שעומדים מאחוריו". צילומי הסרט החלו במרץ 2011 באתרי צילום כגון: קנדה, אנגליה, סקוטלנד, איסלנד וספרד והוא יצא לאקרנים ב-8 ביוני 2012.

עלילה
בעוד ספינת חלל עוזבת את מסלולו של כדור הארץ, חייזר דמוי אנוש נראה כאשר הוא שותה נוזל מבעבע ושחור ומתחיל להתפרק לגורמים עקב כך. שייריו של החייזר נופלים לתוך מפל המים, וה-DNA מעורר תגובה ביוגנטית, שלבסוף תיצור את בני האדם.

בשנת 2089, הארכאולוגים אליזבת' שו וצ'ארלי הולוויי מגלים מפת כוכבים בסקוטלנד, אשר מתאימה לממצאים ארכאולוגיים נוספים מתרבויות חוצניות אחרות שאינן קשורות אחת לשנייה. הם מפרשים זאת כהזמנה אישית מחלוצי האנושות בעצמם, חייזרים להם הם קוראים בשם "המהנדסים". פיטר ויילנד, יו"ר המזדקן של תאגיד ויילנד, מממן את בנייתה של ספינת המחקר "פרומתאוס", כדי שתעקוב אחר קואורדינטות מפת הכוכבים לכוכב המרוחק LV-223. צוות הספינה שוכב בתרדמת לכל אורכו של המסע, בעוד האנדרואיד דייוויד משגיח על תפקוד הספינה. הם מגיעים לכוכב הלכת בשנת 2093, ומקבלים פקודות למצוא את המהנדסים. המפקחת על המשימה, מרדית' ויקרס, שמגוריה בספינה מהווים "סירת הצלה" - יחידת מגורים עצמאית ונפרדת, מודיעה להם לא ליצור קשר ראשוני ללא אישורה.

הפרומתאוס נוחתת ליד מבנה מלאכותי וגדול, שאותו הצוות חוקר. בפנים הם מוצאים מספר רב של מוטות אבן, מונולית עצום ממדים בצורת ראש אנושי, וגופת חייזר גדול כרות ראש, אותו הם חושבים למהנדס. בנוסף, הם מוצאים גופות נוספות, ומסיקים מכך שהגזע החייזרי נכחד. דייוויד לוקח מוט אבן בחשאי, בעוד נוזל אורגני שחור מתחיל לנזול משאר המוטות. אותו נוזל מתחבר לצורות החיים הזוחלות על פני הקרקע. סערה מתקרבת מאלצת את חברי הצוות לחזור לספינה ביחד עם הראש הכרות, ומילבורן ופייפילד נותרים מאחור במבנה. בספינה, ה-DNA של המהנדס נמצא תואם לזה של בני האדם. לאחר בדיקה שעוררה את מערכת העצבים של הראש, הוא מתפוצץ. בינתיים, דייוויד חוקר את מוט האבן ומגלה כי הוא בעצם מתקן לאכסון מבחנות המכילות את הנוזל השחור. הוא מערבב את הנוזל יחד עם משקה ונותן אותו להולוויי, שאינו חושד בדבר. מעט לאחר מכן, הולוויי ושו מקיימים יחסי מין.

בתוך המבנה, תולעת שגדלה לממדים עצומים עקב מגע עם הנוזל השחור ונראית כיצור דמוי נחש תוקפת את מילבורן. פיירפילד חותך בבשרה כדי להסיר את היצור ממילבורן, אך הפצע מרסס חומר חומצתי שמאכל את הקסדה של פייפילד, מה שמותיר אותו חשוף לנוזל השחור, היצור מגדל ראש חדש במהירות רבה וחודר לחליפתו של מילבורן. הצוות חוזר למבנה ומוצא את גופתו של מילבורן. דייוויד מוצא חדר בקרה בו נמצאת גופת מהנדס השרויה בתרדמת, וכן מפת כוכבים שמאירה את מיקומו של כדור הארץ. כך מתגלה כי כוונת המהנדסים הייתה לשוב לכדור הארץ המאוכלס בבני אדם - אותם יצרו, ולשחרר עליהם את הנוזל השחור כדי לגרום להשמדתם ללא הרס הכוכב עצמו, ולהתחיל מחדש ביצירת גזע אחר. הנוזל השחור אותו שתה הולוויי מתחיל לתת את אותותיו ולהדביק את גופו. הוא ממהר חזרה לפרומתאוס, אך ויקרס מסרבת להכניס אותו חזרה לספינה. לבקשתו, היא שורפת אותו למוות עם להביור. מאוחר יותר, סריקה רפואית מגלה כי שו בהריון עם צאצא חייזרי. כך מתגלה כי זוהי הייתה תוכניתו של דייוויד שהיה מודע לקרבה בין הולוויי לשו, ליצור צאצא חייזרי ולהקפיא אותו בתוך שו. שו נמלטת מהצוות שמכין אותה להקפאה ומשתמשת בשולחן ניתוחים אוטומטי הממוקם במגוריה של ויקרס כדי להוציא מתוכה יצור דמוי דיונון בעל ראש מוארך. מתגלה כי ויילנד שכב בתרדמת על סיפון הפרומתאוס, והוא מסביר לשו כי הוא רוצה לבקש מהמהנדסים למנוע את מותו כתוצאה מזיקנה. כשוויילנד מתכנן לעזוב לעבר המבנה, ויקרס פונה אליו בשם "אבא".

פייפילד עובר מוטציה בעקבות חשיפתו לנוזל השחור. הוא זוכה לכוח כביר ומתקיף את אזור ההאנגר והורג כמה מחברי הצוות לפני שנהרג בדריסה. קפטן הספינה, יאנק, מסיק שהמבנה הוא חלק מבסיס צבאי של המהנדסים ולא כוכב הבית שלהם, ושהם איבדו שליטה על נשק ביולוגי מדבק - הנוזל השחור. כמו כן, הוא מוצא שהמבנה התת-קרקעי הוא למעשה ספינת חלל. ויילנד והצוות שלו חוזרים למבנה התת-קרקעי ומעירים את המהנדס. או אז, המהנדס עורף את ראשו של דייוויד והורג את ויילנד ואת צוותו. שו נמלטת מספינת החלל בדיוק כשהמהנדס מניע אותה. היא מזהירה את יאנק שהמהנדס מתכנן לשחרר את הנוזל השחור על פני כדור הארץ ומשכנעת אותו לעצור את הספינה. יאנק גורם להתנגשות בין הפרומתאוס לספינה, לא לפני שוויקרס נמלטת בחללית המילוט. ספינתו של המהנדס מתרסקת על פני הכוכב, והיא נופלת על ויקרס ומוחצת אותה. שו מגיעה לתאה של ויקרס ומגלה שהצאצא החייזרי עדיין חי והוא גדל לממדי ענק. ראשו של דייוויד עדיין מתפקד, והוא מזהיר את שו שהמהנדס שרד את ההתרסקות. המהנדס פורץ לתוך חללית המילוט ותוקף את שו, שמשחררת את הצאצא החייזרי עליו. הצאצא דמוי התמנון שולח את זרועותיו, לופת את פניו של המהנדס ומחדיר איבר הזרעה דרך גרונו. שו מוצאת את שרידיו של דייוויד, ובעזרתו היא מפעילה ספינת מהנדסים נוספת. היא מתכוונת להגיע למקום מושבם של המהנדסים ולהבין מדוע הם מבקשים להשמיד את האנושות.

בחללית המילוט, חייזר גדול ובוגר פורץ מתוך חזהו של המהנדס.

שחקנים ראשיים
נומי ראפאס - אליזבת' שו
ארכאולוגית. ראפאס קיבלה את התפקיד בעקבות גילום דיוקנה של ליסבת סלנדר בסרט נערה עם קעקוע דרקון. במהלך הפיתוח הוצעו לתפקיד גם אן האת'וויי, נטלי פורטמן, ג'מה ארטרטון, קארי מאליגן ואבי קורניש. ראפאס ביטלה את השוואת דמותה לזו של ריפלי, גיבורת הנוסע השמיני משנת 1979, וכן תיארה את דמותה כמאמינה באלוהים אך ככל שמתפתחת העלילה היא הופכת ללוחמת. דמותה של שו היא בריטית, ולכן ראפאס ילידת שוודיה נדרשה לעבוד עם מאמן דיאלקטים כדי להשיג את המבטא הנכון.
מייקל פסבנדר - דייוויד
אנדרואיד מתקדם שעוצב כדי לדמות לבני אדם אך מפתח אגו, חוסר ביטחון וקנאה משלו. הוא משמש כאיש התחזוקה של הספינה. התסריטאי דיימון לינדלוף מציין שהדמות מספקת פרספקטיבה שאינה אנושית לאירועי הסרט באומרו "כיצד נראה הסרט מנקודת מבטו של הרובוט? אם היית שואל אותו 'מה אתה חושב על כל זה? מה מתרחש? מה אתה חושב על כל בני האדם שמסביבך?', האם זה לא יהיה נחמד אם מצאנו דרך שהרובוט יוכל לענות לשאלות אלו?. פסבנדר ציין כי קיימות בדמות אותה הוא מגלם מוזרויות ונישות מעניינות. כדי לפתח את דמותו, פסבנדר נמנע מצפייה בגילומם של איאן הולם ולאנס הנריקסן כאנדרואידים בסרטים "הנוסע השמיני" ו"שובו של הנוסע השמיני", בהתאמה, וצפה במקום בסרטו של סקוט משנת 1982, "בלייד ראנר". בנוסף, הוא שאב השראה ממשחקם של דייוויד בואי בסרט "האיש שנפל מכוכב אחר" (1976), דירק בוגארד ב"המשרת" (1963), פיטר או'טול ב"לורנס איש ערב" (1962) וכן ההליכה המצחיקה ותנועותיו של הקופץ למים גרג לוגניס. שיערו הבלונדיני של דייוויד עוצב לפי תומאס אדוארד לורנס, השראתו של יוצרו פיטר ויילנד.
שרליז ת'רון - מרדית' ויקרס
עובדת מטעם תאגיד ויילנד שנשלחת לפקח על המשלחת. ת'רון מתארת את דמותה כאשת עסקים אשר לאט לאט משילה את עורה לאורך הסרט, ובמידת מה גם כאנטגוניסטית עם אג'נדה משלה. השחקניות מישל יאו ואנג'לינה ג'ולי נשקלו לתפקיד. ת'רון מצאה שתפקידה בחלקו הראשון של הסרט הוא מזערי ביותר, וסקוט הודיע לה שהוא רצה שדמותה תארוב ברקע של כל סצנה ותצפה בדמויות אחרות. ת'רון מציינת כי הדבר עוזר לדמותה מכיוון שתמיד חושדים בה.
אידריס אלבה - יאנֵק
קפטן ספינת החלל פרומתאוס. אלבה ביטל את נקודות הדמיון בין יאנק לבין קפטן דאלאס מ"הנוסע השמיני", בציינו כי ליאנק רקע צבאי. הוא מתאר את דמותו כ"מציאותית ופרגמטית ביותר. הוא חייב להיות מעורב, בסרט עם רעיונות גדולים חייבים דמות שכזו".
גאי פירס - פיטר ויילנד
מייסד תאגיד ויילנד. לינדלוף תיאר את ויילנד כבעל אגו ענק והסובל מתסביך אלוהות. פירס טען כי נוכחותו בסרט היא קצרה ביותר.
 לוגאן מרשל-גרין - צ'ארלי הולוויי
מדען ומושא אהבתה של שאו. מרשל-גרין לוהק לאחר שנצפה בהצגות "אוף-אוף-אוף ברודוויי", והוא מתאר את דמותו כמדען ספורטיבי שנוקט בפילוסופיית "לזנק לפני לראות". הוא מוסיף ואומר שהולוויי אינו רוצה לפגוש ביוצרו, אלא לעמוד לצידו ומוכן לעשות הכל כדי להגיע לכך.
שון האריס - פייפילד
גאולוג שדמותו הופכת לבלתי יציבה לאחר משימות רבות שעבר. הוא מתאר את דמותו כאחת שמזהה מתי קורה משהו ומתריעה בפני אחרים לפני שזה עומד לקרות.
רייף ספאל - מילבורן, בוטניקאי

יצורים חייזריים
"המהנדסים"
גזע עילאי בעל ידע רב בהנדסה גנטית, הארצת כוכבים ומסע בחלל. המהנדסים יצרו את בני האדם ואת הנוזל השחור כדי להשמידם.
 נוזל השחור
חומר אורגני המסוגל להתחבר ל DNA של יצורים חיים ולשנות אותם. היצורים הנדבקים בנוזל השחור זוכים לכוח כביר ומפגינים אגרסיביות רבה.
לופת הראשים
יצור הגדל ברחם ומתפתח בתוך 12 שעות ליצור חי בעל יכולת לגדול לממדים אדירים. מטרתו של היצור הזה הוא להחדיר צורת חיים טפילה למעי של פונדקאי, שם יגדל ויבקע מתוך החזה של הפונדקאי זינומורף.
זוחלים
כאשר המשלחת המדעית נכנסת לאגף האחסון של המיכלים, בעפר מתגלה צורת חיים דמוי תולעת.
דיקון
כאשר לופת הראשים מעביר עובר לתוך חזהו של הפונדקאי, נוצר בתוכו יצור אגרסיבי אשר דומה לזה שבסרטים הקודמים אך לא במפורש, ומתקיימים מספר הבדלים כמו צורת פריצתו מהחזה כאשר הוא מגיע לבגרות. כמו כן, בשונה מהיצור "הרגיל" מ"הנוסע השמיני", ב"פרומתאוס" ליצור יש לסת שונה אך מבנה גוף דומה, ובקצה השני ראשו יש מעין חרטום אשר עוזר לו לקרוע את חזהו של הפונדקאי בטרם יצא מהגוף.

הפקה

פיתוח וכתיבה

מאז תחילת שנות ה-2000 עלתה המחשבה ליצור חלק חמישי בסדרת סרטי "הנוסע השמיני". ג'יימס קמרון עבד במקור על סיפור לסרט, וזהו סיפור מקורם של היצורים החוצנים. אולם, קמרון נטש את הפרויקט לאחר שגילה שאולפני פוקס המאה ה-20 החלו בפיתוחו של הנוסע השמיני נגד הטורף - סרט שחשב כי יחסל את תקפותו של הזיכיון. עד לזמן זה, רידלי סקוט וסיגורני ויבר הביעו התעניינות לחזור לסדרת הסרטים ושניהם תמכו בחקירתם של המקורות. סקוט הוסיף וציין כי דרך פעולה ההגיונית ביותר תהיה לחקור את מקורו של טייס החלל (Space Jockey), ישות חוצנית שהוצגה למספר שניות בסרט "הנוסע השמיני" הראשון של סקוט, וכן של החייזרים עצמם, אם סדרת הסרטים תמשיך. עד לשנת 2008, סקוט היה מקושר לפרויקט וויבר ציינה כי הוא נלהב לגבי זה.

במאי 2009, אולפני פוקס תיארו בתחילה את הסרט כאתחול מחודש לזיכיון הנוסע השמיני ולאחר מכן כסרט מקדים לסרט הראשון. על כן, סקוט תיארך את שנת העלילה בשנת 2085, כשלושים שנים לפני מאורעות "הנוסע השמיני". דמותה של ויבר - ריפלי - לא תיקח חלק, וגם לא החייזר ה"מקורי". הסרט יחקור את טבעה ואת מקורה של ציוויליזציית הגזע החייזרי של טייס החלל, ואת תפקידן האנתרופולוגי הבדיוני של הישויות החייזריות במקורה של האנושות שבכדור הארץ. רעיונות מסוג אלה הושפעו מכתביו של אריך פון דניקן אודות אסטרונאוטים מימי קדם. סקוט אמר להוליווד ריפורטר:

הסרט המקדים של סקוט עבר מספר שכתובים, והוא כולל דמות ראשית נשית וכן יתמקד בתהליכי הארצה ובתעשיות ויילנד הבדיוניים לפני מיזוגן עם תאגיד יוטאני. סקוט המשיך וציין כי מערכת הכוכבים זטה 2 רטיקולי תשמש כרקע לסרט המקדים. הוא אף ציין כי התסריט עוסק בצורך לפרק ולחבר מחדש מצב צבירה כדי לנוע במהירות הגבוהה ממהירות האור, ולפי דבריו "ככל שהנושא קרוב לאמת, כך הוא קרוב יותר לאפשרות הטכנולוגית ובכך הופך למעניין יותר". הוא מרחיב ואומר כי "הסרט הולך להיות קשה וזדוני. מדובר בצד האפל של הירח. אנו מדברים כאן על אלים ומהנדסים. מהנדסי חלל. והאם החייזרים עוצבו כאמצעי מלחמה ביולוגים? או שמא ביולוגיה שתפקידה לפלוש ולנקות כוכב שלם על תושביו?". נוסף על כך, "הצוות מוצא התיישבות שאינה כפי שהם מצפים לראות. היא ציוויליזציה, אך מה שנמצא בתוכה אינו מתנהג בצורה תרבותית כלל".

במקור, סקוט בחר בבמאי הפרסומות לשעבר קרל אריק ריינץ' לביים את הסרט, אך האולפנים היו מעוניינים להמשיך רק אם סקוט יביים את הפרויקט. עד ליוני 2009, סקוט היה מחויב למלאכת הבימוי, והתסריטאי ג'ון ספייץ נשכר לעבד את התסריט לאחר שהביא מרעיונותיו להקדמה ישירה ל"נוסע השמיני". עד לספטמבר 2010, לינדלוף נשכר לשפר את תסריטו של ספייץ ועבד במשותף עם סקוט לפיתוחה של יצירה מקורית יותר. סקוט ביקש בתחילה תקציב של כ-250 מיליון דולר וכן סיווג צפייה למבוגרים, אך תסריטו של לינדלוף הוזיל את העלויות בכמאה מיליון דולר ואולפני ההסרטה בחרו בסיווג צפייה לקהל צופים רחב יותר.

בפברואר 2011, סקוט אמר שהסרט אינו מהווה הקדמה ל"נוסע השמיני" אך גם אישר בדצמבר של אותה שנה כי טייס החלל ישמש כמרכיב עלילתי חשוב. מיכאל פסבנדר הוסיף וציין כי הסרט יכיל אלמנטים של "הנוסע השמיני" ובהחלט קיים עורק מחבר ביניהם. ביוני 2011, לינדלוף היה שותף לאמונתו של סקוט כי דמותו של החייזר דוללה בהרבה מאז הפצעתו לראשונה בשנת 1979, והוא לא היה מעוניין שהסרט יתרכז בחובקי הפנים ובפורצי החזה. לינדלוף מוסיף ואומר שפריקוול אמיתי קודם לאירועים שבסרט הראשון, אך הוא משהו אחר לגמרי וכולל דמויות שונות ותמה שונה לגמרי אף על פי שהוא מתרחש באותו עולם. בפברואר 2012, לינדלוף תיאר את הסרט כשילוב בין "הנוסע השמיני" לבין בלייד ראנר בכך שרעיון פילוסופי הולך לצידה של פעולה.

עיצוב

מעצב התפאורות ארתור מקס עומד בראש המחלקה האמנותית באולפני פיינווד ומאחורי העיצובים של "הנוסע השמיני", אותם שינה כדי שיתאימו ל"פרומתאוס". סצנה ובה מופיעה הולוגרמה תלת-ממדית של מפת כוכבים הושפעה מציורו של ג'וזף רייט משנת 1766, "פילוסוף מרצה באוררי". בציור זה, מדען מציג פלנטריום מכני לאור נרות. בזמן ששוחח עם ספייץ על נחיצותה של מפת הכוכבים ככלי עלילתי, סקוט הזכיר את הציור כדרך המחשה למפה, אם כי לא היה מודע לשמו של הציור בתחילה ותיאר אותו כ"עיגולים בתוך עיגולים לאור נרות".

סקוט קיבל השראה לעצב את חליפות החלל של האסטרונאוטים כדי שיכללו קסדות זכוכית מעוגלות, וזאת לאחר שקרא סיפור ביוגרפיה על סטיב ג'ובס, ממקימי חברת אפל. ג'ובס תיאר את בנייתם של משרדים מזכוכית גורילה, שמשמשת בעיקר לעיצוב מכשירים סלולריים. סקוט ציין, כי "אם אני נמצא בשנת 2083 ואני עורך מסע לחלל, למה שאעצב קסדה שתכיל שטחים מתים? מה שאני מעוניין בו זו ראייה מלאה של 360 מעלות. זכוכית בזמן זה תהיה קלה כנוצה ולא תהיה פגיעה לכדורים". מעצב הנוסע השמיני הנס רודי גייגר הובא לפרויקט כדי לעצב את ציורי הקיר אשר מופיעים בכמה מהממצאים בכוכב הלכת החייזרי.

צילום
עבודת הצילום החלה באולפני שפרטון באנגליה ב-21 במרץ 2011 למשך 82 ימים, עם תקציב הנאמד ב-120 עד 130 מיליון דולר. סקוט השתמש בשמונה בימות סאונד לצורך הצילום, כולל בימת 007 ע"ש אלברט א. ברוקולי, המפיק הנודע של סרטי ג'יימס בונד. מרחב הסטודיו היה מצומצם מאוד, לכן צוות ההפקה אולץ לבנות חמש בימות נוספות לצורך 16 תפאורות, בכך הם מרחיבים את בימת 007 במעל ל-30 אחוזים.

צילום חיצוני של העולם החוצני התבצע באיסלנד למשך שבועיים. הצילומים החלו ב-11 ביולי 2011 בבסיסו של הר הגעש הפעיל הקלה שבדרום איסלנד. צילום נוסף התרחש במפלי דטיפוס, אחד ממפלי המים החזקים ביותר באירופה. תהליך הצילומים באיסלנד כלל צוות נרחב של 160 אנשי צוות מקומיים בנוסף ל-200 אנשי צוות שאינם מקומיים. סקוט ציין כי צילומים אלו ארכו כחמש עשרה דקות בסרט עצמו, וכי הם מייצגים את תחילתו של הזמן. מרוקו נבחרה בתחילה לשמש כאתר הצילומים המקורי לסצנות הללו, אולם גל המחאות בארצות ערב אילץ את צוות ההפקה לשנות את תוכניתו. מדבר מוהאבי אף הוא נשקל לשמש כאתר לצילומים, אך סקוט הסביר כי איסלנד נבחרה משום שהמקום כמעט פרהיסטורי בהתהוותו.

בספטמבר 2011, הצילומים עברו למתקן ההסרטה סיודאד דה לה לוז שבאליקנטה, ספרד, שם נמשכו כשלושה חודשים. כמו כן, צילומים התקיימו בוואדי ראם שבירדן.

הכנסות וביקורות
נכון לתחילת 2014, סכום הכנסותיו הכולל של הסרט נאמד בכ-403,354,469 מיליון דולר, עם כ-126,477,084 מיליון דולר ברחבי ארצות הברית, וכ-276,877,385 ברחבי העולם. באתר הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט זכה לציון של 73% בהתבסס על 269 ביקורות (197 מהן "טריות", בעוד 72 מהן "רקובות"), תוך ציון כי "הסרט אמנם אינו עונה על השאלות הגדולות שבו, אך קיים בו עושר ויזואלי וביצועים משכנעים, בעיקר זה של מיכאל פסבנדר כאנדרואיד בררן".

סרט המשך
לאחר הצלחתו של הסרט הודיע הזכיין, פוקס המאה ה-20, על הפקת סרט המשך, "הנוסע השמיני: קובננט", שיצא לאקרנים ב-19 במאי 2017.

לקריאה נוספת
 צחי כהן, לְמה דומה קולנוע? קריאות תרבותיות בקולנוע בן־זמננו, הוצאת כרמל, 2021, הפרק "הוליווד תוהה על מקורותיה ורידלי סקוט תוהה על התהייה", עמ' 72–78.

קישורים חיצוניים

 

 
 
 
 
 ‫

הערות שוליים

סרטי 2012
סרטי אימה מ-2012
סרטי פעולה אמריקאיים
סרטי פוקס המאה ה-20
הנוסע השמיני
סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
סרטי אימה אמריקאיים
סרטי פריקוול
סרטי תלת-ממד