יהצה

יָהְצָה, או יַהַץ, הייתה עיר מקראית באזור השליטה של המואבים. לאחר כיבוש הארץ על ידי שבטי ישראל נכללה בנחלת שבט ראובן אך העיר נפלה בגורלם של שבט לוי ונמנית בין 48 ערי הלויים.

תולדותיה
שבטי ישראל כבשו אותה בתקופת ההתנחלות מידי האמורים, בראשם מלכם סיחון, כפי שסופר בספר במדבר:

בספר דברים מתוארת ההתמודדות עם תושבי עבר הירדן המזרחי, שנתפסו כבעלי עוצמה צבאית, כאירוע חשוב בתולדות ההתנחלות הישראלית; שכן, כדי לנצחם נזקק עם ישראל לברכה ולהתערבות של האל. הפסוקים, הנוגעים לפרשה בספר דברים, פותחים בציוויו של האל למשה, מספרים על המסר ששלח משה לסיחון מלך חשבון, שעיקרו בקשת רשות למעבר בשטח הנתון לריבונותו והצטיידות, תמורת תשלום מלא, בדרך אל ארץ ישראל שממערב לירדן; סירובו של סיחון, ועלילת המערכה שהתלקחה בין שבטי ישראל לבין התושבים ביהץ, וסיומה בחורבנה המלא של יהץ:

יהץ נכללה בנחלת שבט ראובן כפי שצוין בספר יהושע:

אחר כך, נעשתה יהץ עיר לויים, כפי המסופר בספר דברי הימים:

בספר שופטים הזכיר השופט יפתח את הניצחון על האמורי ביהץ בעניין מלך עמון:

יהץ הסמוכה למידבא הוזכרה בקינה שיוחסה לנביא ישעיהו, ממנה ניתן ללמוד כי חזרה לשליטת המואבים בתקופת המלוכה:

וכך גם משתמע מהנאמר בספר ירמיהו:

במאה ה-20 הוצע לזהות אותה בג'לול, ממזרח למידבא, אך הצעה זו לא התקבלה. וכן הוצע לזהותה בחרבת אֶל-מְדֱיִינֳה.

במצבת מישע מלך מואב מהמאה ה-9 לפנה"ס, נאמר שהעיר נכבשה על ידו והובאו אליה מבני מואב ליישבה.

זיהוי הישוב
יוחנן אהרוני זיהה בשנות ה-70 את יהץ עם האתר חירבת אל מודין את-תמד. חוקר המקרא האמריקאי אנדרו ג'ון דירמן קיבל זיהוי זה בשנות ה-80. האתר שוכן ממזרח לים המלח. זהו אתר מבודד הקרוי על שם וואדי את-תמד, שבסמוך לו הוא נמצא. האתר ממוקם צפונית-מזרחית לדיבון. החוקר האירופאי הראשון שביקר ותיעד את האתר הוא אלואיס מוסיל, שביקר באתר בתחילת המאה ה-20. נלסון גליק סקר את האתר ופרסם את ממצאיו בשנות ה-30. האתר נחפר לראשונה בשנת 1996. זהו אתר מלבני, שהוקם על משטח מלאכותי, שנבנה מקירות תמך ומולא בעפר. קירות התמך תחמו שטח של 140X80 מטר. האתר הוקף בסוללה שנחפרה בחלק הדרומי. הסוללה הוקמה על בסיס קיר אבן, ואליה הוצמדה חלקלקה. בחלק הצפון מזרחי נמצא השער, שכולל 6 תאים. זהו שער קטן יותר מהשערים שהתגלו בגזר וחצור. יכול להיות שבסמוך לשער ישנו מפעל מים. רוב המבנים שנחשפו באתר הם ציבוריים. ישנו מקדש ליד השער ובדרום מבני עמודים. הממצאים שנאספו אופייניים לסוף תקופת הברזל 2, אזורהמאה ה-6 לפנה"ס. ישראל פינקלשטיין גם סבור שמדובר ביהץ שלפי מצבת מישע נבנתה על ידי המלך עומרי. לדעתו הממצאים שנאספו בחפירות הם מהשלב האחרון של האתר, שהוא הכיבוש הבבלי במאה ה-6 לפנה"ס. מתיארוך פחמן-14 שנעשה לקורות עץ בשער, התקבל טווח השנים 810-755 לפנה"ס. באתר נתגלו גם שברי חרסים מתחילת הברזל 2. לכן לדעתו האתר הוקם על ידי המלך עומרי במאה ה-9 לפנה"ס. באתר לא זוהה הרס, ולכן פינקלשטיין סבור שמישע השתלט על האתר ללא שימוש בכוח.

ראו גם
 מואב

לקריאה נוספת
 הערך: יהץ, יהצה, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 341–342.
 יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974.
 עודד ליפשיץ וישראל פינקלשטיין, "בית עמרי במואב: יהץ ועטרות", ארץ ישראל - ספר אמנון בן תור, כרך ל, הוצאת החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2011, עמ' 290–299

קישורים חיצוניים
 יהודה אליצור, משא מואב וכתובת מישע, בתוך: מעיינות יום העצמאות, ז', המחלקה לתרבות תורנית בגולה, באתר דעת

הערות שוליים

כנען
נחלת שבט ראובן
יישובי המקרא
עבר הירדן המזרחי
מואב