ויקטור חרה

ויקטור חרה (בספרדית: Víctor Jara; 28 בספטמבר 1932 – 16 בספטמבר 1973) היה זמר, מלחין, במאי תיאטרון ופעיל פוליטי צ'ילאני שנרצח במהלך ההפיכה הצבאית בצ'ילה ב-1973. מותו האלים, שעמד בניגוד מוחלט לשיריו המטיפים לשלום ואחווה, הפכו אותו לאחר מותו לאחד מגיבורי המאבק העממי של תנועות השמאל ברחבי אמריקה הלטינית וכסמל למאבק לזכויות האדם ולצדק.

ביוגרפיה

ילדות ונעורים
נולד וגדל בלונקן, עיירה קטנה ליד סנטיאגו דה צ'ילה. הוריו היו פועלים חקלאים. אביו היה אלכוהוליסט והתעלל באשתו תכופות. אחרי שאביו עזב את המשפחה, דאגה אמו לבדה למשפחה. היא שרה וניגנה בגיטרה וממנה למד את שירי העם הצ'ילאניים. אחרי מות אמו, הפסיק את לימודי הנהלת החשבונות ולמד שנתיים תאולוגיה, אך חדל להאמין באל והפסיק את לימודיו. חזר ללונקן ותוך התעניינות בשירי העם מהמסורת העממית, התחיל להתעניין גם בתיאטרון והחל ללמוד משחק באוניברסיטת סנטיאגו. באותה עת, השתתף בהרבה הפקות (כמו קרמינה בוראנה) והכיר את ויולטה פרה, זמרת עם ותיקה ופעילה קומוניסטית.

פרסומו כבמאי וכזמר

בשנת 1966 יצא תקליטו הראשון של חרה שכלל מסרים פוליטיים ברורים. הוא המשיך לעבוד כבמאי תיאטרון, אך הקדיש יותר ויותר זמן לשירים ולפעילות פוליטית. ב-1970 הוא עזב את התיאטרון. שיריו של ויקטור חרה עוסקים באנשים ממעמד הפועלים והתמודדותם עם הבעיות הכלכליות היומיומיות. הוא נחשב לאחד מעמודי התווך של ה-“נואבה קנסיון”, הזמר הפופולרי החדש בדרום אמריקה. הוא גם היה חבר מוביל במחלקת האומנות של המפלגה הקומוניסטית בצ'ילה.

הפיכת 1973 ומותו
ב-1970 תמך חרה במועמדותו של סלבדור איינדה לנשיאות צ'ילה. במשך שלוש שנות שלטונו של איינדה זכה חרה להצלחה ולפרסום. ביומה השני של ההפיכה הצבאית של אוגוסטו פינושה, ב-12 בספטמבר 1973, נעצר ויקטור חרה, הובל לאצטדיון העירוני, יחד עם אלפים רבים אחרים, ועונה. אנשי פינושה שברו את ידיו, אך הוא המשיך לשיר את המנון האונידד פופולר Venceremos ("ננצח"). לאחר מכן הוא הוכה ונורה למוות. עותקי המאסטר של שיריו הושמדו אף הם.

מורשתו
ויקטור חרה הפך לאחד מהסמלים הבולטים של מאבקי השמאל בדרום אמריקה ובעולם כולו.

זמר הפולק האמריקאי פיל אוכס (Phil Ochs) ארגן בשנת 1974 מופע מחווה לזכר גיבורי המהפכה בצ'ילה, שבו השתתפו בין היתר פיט סיגר, בוב דילן וארלו גאת'רי.

ב-1985 המוזיקאי הסובייטי אלכסנדר גראדסקי יצר בהשראת האירועים הקשורים למותו של חרה את אופרת הרוק "האצטדיון" (Стадион).

בספטמבר 2003, לרגל 30 שנה להירצחו, הוחלף שמו של האצטדיון רשמית ל"אצטדיון ויקטור חרה".

בשנת 2019 הפיקה נטפליקס את הסרט טבח באצטדיון המתאר את רציחתו של ויקטור חרה וההתחקות אחרי האשמים.

עבודותיו כבמאי
בין המחזות המפורסמים אותם ביים חרה, בולטים:
 1960: מנדרגולה מאת מקיאוולי
 1963: מעגל הגיר הקווקזי מאת ברטולט ברכט
 1966: מארה סאד מאת פטר וייס
 1969: אנטיגונה מאת סופוקלס

בנוסף, כעשרה מחזות של מחזאים דרום-אמריקאים, ביניהם, אלחנדרו זיווקינג (Alejandro Sieveking).

דיסקוגרפיה

אלבומי סטודיו 
Víctor Jara [Canto a lo humano] 1966 
Canciones folklóricas de América 1967 
Víctor Jara [Odeon] 1967 
Pongo en tus manos abiertas 1969 
Canto libre (1970) 
El derecho de vivir en paz 1971 
La población 1972 
Canto por travesura 1973
Manifiesto 1974

אלבומים בהופעה חיה
 El Recital 1983 
 Víctor Jara en México, WEA International 1996 
 Habla y Canta en la Habana Cuba, WEA International 2001 
 En Vivo en el Aula Magna de la Universidad de Valparaíso, 2003

אלבומים שיצאו לאחר הרצחו
Te recuerdo Amanda, Fonomusic (1974) 
Presente, (1975) 
 Vientos del Pueblo, Monitor (1976)
Canto Libre, Monitor (1977) 
 An Unfinished Song, Redwood Records (1984)
Todo Víctor Jara, EMI (1992) 
20 Años Despues, Fonomusic (1992) 
Deja la Vida Volar (Lass das Leben fliegen) (1996) 
Víctor Jara presente, colección „Haciendo Historia“, Odeon (1997) 
Te Recuerdo, Víctor, Fonomusic (2000) 
Antología Musical, WEA Warner (2001) 2CDs 
1959–1969 – Víctor Jara, EMI Odeon (2001) 2CDs 
Latin Essential: Victor Jara, (WEA) 2CDs (2003) 
Collección Victor Jara – Warner Bros. (2004) (8-CD-Box) 
Victor Jara. Serie de Oro. Grandes Exitos, EMI (2005)

קישורים חיצוניים

 

 Victor Jara – The Martyred Musician of Nueva Canción Chilena 
 אתר המוקדש לאופרת הרוק הרוסית "האצטדיון"

הערות שוליים

אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
במאי תיאטרון צ'יליאנים
זמרים צ'יליאנים
מוזיקאים צ'יליאנים
משוררים צ'יליאנים
קומוניסטים צ'יליאנים
נואבה קנסיון
קורבנות רציחות פוליטיות באמריקה הדרומית
צ'יליאנים שנולדו ב-1932
צ'יליאנים שנפטרו ב-1973
בוגרי אוניברסיטת צ'ילה