הנרי נוריס

סר הנרי ג'ורג' נוריס (באנגלית: Henry George Norris; 23 ביולי 1865 – 30 ביולי 1934) היה איש עסקים אנגלי, פוליטיקאי ופעיל בתחום הכדורגל שהתפרסם בעיקר כיושב-ראש מועדוני הכדורגל פולהאם וארסנל. שיא פרסומו של נוריס הוא ככל הנראה בעקבות מעורבותו לכאורה בפרשת קידום ארסנל לליגה הראשונה ב-1919, למרות המיקום החמישי בליגה השנייה בעונה שלפני כן.

קריירה עסקית ופוליטית
נוריס נולד בקנינגטון למשפחה מהמעמד הבינוני, ואת תחילת חינוכו קיבל בבתי ספר פרטיים. הוא עזב את לימודיו בגיל 14 על מנת להצטרף למשרד עורכי דין. לאחר שנה במשרד זה הוא עזב על מנת לפתח קריירה בתחום במסחר ופיתוח רכוש. הוא צבר את הונו באמצעות בניית בתים בדרום ובמערב לונדון, ובעיקר באזור פולהאם. הוא התנדב לצבא הבריטי במשך שנה אחת. הוא כיהן בתפקיד ראש העיר של הרובע המטרופוליטני פולהאם בין 1909 ל-1919, חבר מועצת מחוז לונדון בין 1916 ל-1919, וכחבר שמרני בבית הנבחרים הבריטי מטעם מזרח פולהאם בין 1918 ל-1922. נוריס פרש מהפרלמנט לאחר שנקלע לסכסוך עם מפלגתו בסוגיית הפרוטקציוניזם.

נוריס היה קצין גיוס עבור הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא שירת בארטילריית המתנדבים השלישית של מידלסקס, ובשנת 1917 זכה לתואר אביר ולדרגת קולונל כהוקרה על שירותיו למדינתו. נוריס היה גם חבר בולט באגודת הבונים החופשיים בה הגיע לדרגה בכירה, ולפילנתרופ ידוע הקשור אל הכנסייה האנגליקנית; נוריס היה חבר טוב של רנדול תומאס שכיהן באותה תקופה בתפקיד הארכיבישוף מקנטרברי.

כדורגל
נוריס היה חובב כדורגל נלהב, ובהתחלה התמנה לדירקטור בפולהאם. בתקופת כהונתו המועדון זכה להעפיל מהליגה הדרומית החובבנית אל הפוטבול ליג. בזמן שכיהן כיושב ראש פולהאם היה לו תפקיד עקיף בהקמת צ'לסי. נוריס דחה את הצעתו של איש העסקים גאס מירס להעביר את פולהאם לסטמפורד ברידג', כך שמירס נאלץ להקים בעצמו מועדון כדורגל חדש.

ב-1910 הפך נוריס לבעל השליטה המרכזי במועדון וולוויץ' ארסנל הקורס (לאחר שהמועדון נכנס מרצון להליך פירוק) במקביל לתפקידו בהנהלת פולהאם. כעבור כשלוש שנים הוא התמנה ליושב-ראש ארסנל. נוריס ניסה לשפר את המצב הרעוע של ארסנל באמצעות מיזוג עם פולהאם, אך המהלך נתקל בהתנגדות נחרצת של הנהלת הפוטבול ליג. בעקבות כך הוא החל לפעול כדי להעביר את ארסנל לאצטדיון חדש; בסופו של דבר הוא בחר באזור הייבורי שבצפון לונדון וניצל את קשריו על מנת לרכוש את הקרקע. אצטדיון ארסנל נפתח ב-1913, ושנה אחת לאחר מכן הושמטה המילה "וולוויץ'" משם המועדון.

חלקו העיקרי של נוריס בהיסטוריה של ארסנל היה תפקידו בהעלאת המועדון אל הליגה הראשונה ב-1919, למרות שסיים רק במקום החמישי בעונה הרשמית הקודמת. מהלך זה היה על חשבונם של מועדונים אחרים, כולל המועדון טוטנהאם הוטספר שהיה היריב הגדול ביותר של ארסנל. באותה תקופה נטען כי נוריס שיחד או השפיע בצורה לא חוקית על הצבעתם של חברי הפוטבול ליג, ובעיקר על זו של ג'ון מק'קנה שהיה יושב-ראש הליגה והבעלים על ליברפול; מקנה נאם בוועידה השנתית של הליגה, ותמך בצירוף ארסנל בזכות הוותק הגדול יותר בליגה הראשונה. ההאשמות הללו מעולם לא הוכחו באופן רשמי, אך תומכי התאוריה גורסים כי פעילויות אחרות מהוות הוכחות נסיבתיות לאשמת נוריס.

נוריס ביצע פעולה אחת נוספת שהשפיעה רבות על ההיסטוריה של ארסנל. ב-1925 הוא פיטר את המאמן לזלי נייטון, ובמקומו הביא כמחליף את הרברט צ'פמן מהאדרספילד טאון. לאחר שנוריס עזב את ארסנל צ'פמן הצליח למלא את משאלתו, והפך את ארסנל למועדון הטוב ביותר בכדורגל האנגלי בשנות ה-30, אם כי זמן מה לאחר שעזב את ארסנל נוריס טען כי הוא מתחרט על כך שפיטר את נייטון.

נוריס לא זכה לכהן בתפקיד פעיל בארסנל במהלך התקופה המוצלחת של המועדון. ב-1927 התפרסה כתבה בדיילי מייל שבה נכתב כי ב-1925 העביר נוריס תשלום לא חוקי לצ'ארלי באקן מסנדרלנד על מנת לשכנע אותו להצטרף לארסנל; טענה זו התפרסמה בתקופה שבה הייתה הגבלה על משכורות השחקנים וכל הכנסה נוספת הייתה אסורה, אם כי מספר מועדונים הצליחו לעקוף את האיסור בדרכים שונות. בעקבות הכתבה החלה חקירה של התאחדות הכדורגל האנגלית שבה נקבע כי נוריס ניצל גם את חשבון ההוצאות של ארסנל לצרכיו האישיים כששילם עבור נהג אישי, והכניס לכיסו הפרטי 125 לירות שטרלינג שהתקבלו עבור מכירת האוטובוס של המועדון. נוריס הגיש תביעת לשון הרע נגד הדיילי מייל וההתאחדות. בפברואר 1929 הוכרעה התביעה לרעת נוריס, ובעקבות כך התאחדות הכדורגל השעתה אותו לצמיתות.

לאחר השעייתו הוא לא חזר לחיים הציבוריים. נוריס מת בביתו ב-1934 כתוצאה מהתקף לב חמור.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1918–1922)
ארסנל
בריטים חברי הבונים החופשיים
בריטים שנולדו ב-1865
בריטים שנפטרו ב-1934