אינדרי

אינדרי (שם מדעי: Indri indri), הקרוי גם באבאקוטו, הוא מין יחיד בסוגו. האינדרי הוא אחד מהגדולים ממיני הלמורים החיים כיום. זהו שוכן עצים פעיל-יום המקורב לסיפאקות. כמו כל הלמורים הוא אנדמי למדגסקר ונמצא בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות נרחב באי.

תיאור
יחד עם סיפאקה מעוטרת, האינדרי הוא הלמור הגדול ביותר שעדיין קיים. אורך ראשו וגופו יחד הוא בין 72-64 ס"מ ויכול להגיע לגובה של 120 ס"מ עם רגליים זקופות לגמרי.

האינדרי נע בין העצים בקפיצות וטיפוס כשגופו אנכי לקרקע. יש לו רגליים ארוכות ושריריות, שבהן הוא משתמש כדי לדחוף את גופו מגזע לגזע. עיניו הגדולות והירקרקות ופניו השחורות הממוסגרות על ידי אוזניו העגולות והפרוותיות נותנות לו הופעה של דוב צעצוע. פרוותו הרכה כמשי ברובה שחורה עם חלקות לבנות בגפיים, בצוואר, בכתר ובגב התחתון. אוכלוסיות שונות מראות וריאציות שונות בצבע, עם כמה אוכלוסיות צפוניות שרוב הפרטים או כולם שחורים. הפנים עירומות עם עור שחור חיוור, ולפעמים מעוטר בפרווה לבנה. שלא כמו כל למור אחר, יש לו רק זנב מנוון.

תפוצה
משכנו של למור זה הוא ביערות השפלה והיערות ההרריים בחוף, מ-Réserve Spéciale d’Anjanaharibe-Sud בצפון, לנהר מנגורו בדרום. הם נעדרים מחצי-האי מסואלה והפארק הלאומי מרוג'ג'י, למרות שאינדרי חיים ביערות הסמוכים, פחות מ-40 ק"מ משם.

התייחסות ילידי המקום
ילידי מדגסקר מתייחסים אל האינדרי בכבוד. והם חוששים להרוג אותו, ואם נמצא אינדרי מת הם קוברים אותו בכבוד. החזקתו אינדרי בשבי נחשבת לחטא גדול.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
אינדריים
יונקים יחידים בסוגם
בעלי חיים שתוארו ב-1788
יונקים ביערות הגשם של מדגסקר