ישיבת לומז'ה

ישיבת לוֹמְזָ'ה (מבוטאת לוֹמְזֶ'ה) הייתה ישיבה שפעלה בעיר לומז'ה. הישיבה הוקמה בשנת 1883 על ידי רבי אליעזר שולביץ שהיה מתלמידי רבי ישראל מסלנט - ועל כן הייתה אחת מישיבות תנועת המוסר. כששכנה בעיר לומז'ה הישיבה מנתה בממוצע כחמש מאות תלמידים וכמה עשרות אברכים. סניף של הישיבה הוקם בפתח תקווה בשנות ה-20 של המאה ה-20. הישיבה בלומז'ה נסגרה בשואה וזו שבפתח תקווה הפכה לכולל אברכים.

היסטוריה 

בפולין שהייתה רובה ככולה חסידית, פעלו מעט ישיבות בהן למדו תלמוד בצורה אינטנסיבית, והישיבות שהיוו בתי-יוצר לתלמידי חכמים באותה התקופה פעלו בעיקר בליטא ובבלארוס. רבי אליעזר שולביץ החליט להקים ישיבה שתהווה מרכז למדני בפולין ובחר בעיר לומז'ה שהייתה ליטאית בחלקה. בתחילת דרכה עברה הישיבה ממבנה למבנה, אולם בשנת תרמ"ט (1889) הצליח רבי אליעזר שולביץ, באמצעות אדם עשיר ורבי זרח ראובן ברוורמן, לאסוף די כסף כדי לבנות קומפלקס שכלל בניין מרכזי וסביבו בניינים קטנים לאחסון התלמידים. באיסוף הכסף להקמת הישיבה וגם בהמשך לצורך האחזקה השוטפת, הסתייע רבי אליעזר שולביץ במשולחים שהסתובבו באירופה.

הישיבה נתקלה בהתנגדות מקומית משתי סיבות: הן כי הייתה ישיבה ליטאית באופייה בלב פולין החסידית, והן כי סחפה אחריה צעירים רבים - דבר שהוביל לירידת קרנן של הישיבות המקומיות הוותיקות. התנגדות זו לא הובילה לעצירת התפתחותה המהירה ודעכה עם הזמן, ולבסוף גם ראשי הישיבה המקומיים עודדו את תלמידיהם להמשיך בישיבת לומז'ה.

כבר עם הקמת הישיבה החליט רבי אליעזר שולביץ על מספר צעדים שיעזרו לבסס את מעמדה של הישיבה ולהביא אליה את טובי התלמידים. הוא הקים באזור 12 ישיבות קטנות, ראשי הישיבות הקטנות הללו המליצו בפני רבי אליעזר שולביץ על תלמידיהם הטובים, והוא מצידו גם ערך ביקורי פתע בהן. כל תלמיד שניגש לבחינת כניסה לישיבה היה צריך להביא עמו המלצות מרב העיר וממורהו, וכן את רשימת המסכתות שלמד. בעת המבחן היה צריך התלמיד לקרוא ולהסביר קטע אקראי מתוך אחת המסכתות שברשימה.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה הישיבה נדדה ונתפזרה בעיירות שונות במרחבי אוקראינה: חרקוב, פרילוקי, סמיאטיץ ולבסוף חזרה ללומז'ה. אך מאז הידרדר מצבה של הישיבה והיחס כלפיה וכלפי יהודים בכלל היה נגוע באנטישמיות. בעקבות כך, עלה רבי אליעזר שולביץ בשנת תרפ"ב (1922) לארץ ישראל, ובמקביל לפעילות הישיבה בעיר לומז'ה הקים בשנת תרפ"ו (1926) סניף בפתח תקווה. מעמד חנוכת בית המדרש של הישיבה נערך בכ"א בסיון תר"צ בנוכחות הראי"ה קוק והרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. באותה תקופה למדו בישיבה כ-60 בחורים.

ראשי הישיבה בפתח תקווה היו רבי יחיאל מרדכי גורדון עד שעזב לארצות הברית וחזר שנתיים לפני פטירתו. תשכ"ה (1965) - ורבי ראובן כץ, שכיהן כרב העיר, נתבקש על ידי הרב גורדון לקחת את המושכות בראשות הישיבה, בשנים אלו ישיבה פרחה ובסיועו של רבי ראובן הצליחו לעלות ארצה טרום מלחמת העולם השנייה, טובי הלמדנים שבישיבות באירופה, שלאחר מכן הפכו לראשי ישיבות ורבני ערים, כמו כן עמד הרב משה לייב עוזר, גם הוא חתן של הרב שולביץ, שנוסף על כהונתו כר"מ, שבה החל עוד בלומז'ה, עסק גם בניהול הישיבה בפועל עד פטירתו בז' באדר ב' תשכ"ה. הרב אלעזר מנחם שך שימש כר"מ בישיבה, עד שעבר ללמד בישיבת פוניבז'. לאחר פטירת רבי ראובן כץ מונה לכהן בראשות הישיבה בנו רבי אהרון כץ שכיהן לצידו של רבי יחיאל מרדכי גורדון שחזר ארצה, אולם הישיבה לא שרדה לאורך זמן ובמקום ישנם כוללי אברכים.

שיטת המוסר בישיבה 

כבר עם הקמת הישיבה הנהיג בה רבי אליעזר שולביץ גינונים אופייניים לישיבות תנועת המוסר. התלמידים השתדלו להקפיד על דיבור רציני, אי-הרמת קול, תפילת שמונה עשרה בשקט ובריכוז ופעולות נוספות שנועדו להפוך את הלימוד וסדר היום למשמעותיים יותר.

היו גם סדרי-מוסר בישיבה שנערכו בין מנחה לערבית ובחורף אחר ערבית, בהם למדו התלמידים מספרי המוסר השונים.
המשגיח (הרבנים אגולסקי, שוורץ או רוזנשטיין) לעיתים היה מכנס את התלמידים ומטיף להתנהגות מוסרית והקפדה במצוות, ולאחר מכן היו יושבים כל התלמידים בדממה ועורכים חשבון נפש. עם ריבוי עבירות המשמעת של התלמידים החליט רבי משה רוזנשטיין על מינוי "מפקחים". לתפקיד זה מונו התלמידים הטובים והקפדנים, והם רשמו את שמות התלמידים שנעדרו או שאיחרו. התלמידים שלא אהבו את המפקחים היו מגיעים לעיתים לחדרו בלילה ומתנקמים בו.

אנקדוטה המבהירה היטב את אורח החיים הקפדני שהנהיג בישיבה רבי משה רוזנשטיין מובאת במאמרו של יום-טוב לוינסקי. הוא מתאר את ביקורו של הלל צייטלין שהיה תלמיד חכם וחזותו הייתה רבנית-מסורתית. ביקורו השפיע על התלמידים והם רצו לקרוא את ספריו, אך הרב משה רוזנשטיין כינס את כולם והירצה בפניהם על הפסוק  שלעיתים לעיניים אדם נראה כצדיק אולם בתוכו הוא רשע.

עם כל זאת היה רבי משה רוזנשטיין נעים הליכות.

צוות הרבנים 

רבי אליעזר שולביץ היה הדמות המרכזית והמשפיעה בישיבה, אך היו לו שני חתנים ששימשו בתפקידי מפתח בישיבה: רבי יהושע זליג רוך ששימש כר"מ בכל הכיתות בישיבה והיהבעל כושר הסברה ייחודי, ורבי יחיאל מרדכי גורדון שאסף כספים לישיבה והיה דמות להערצה בקרב התלמידים. השפעתו הייתה רבה וישראל רבינוביץ, בוגר הישיבה ורב בה, מתאר אותו באופן הבא: 

דמות משמעותית נוספת היה רבי משה רוזנשטיין ששימש כמשגיח בישיבה. הוא היה איש תנועת המוסר ונהג מנהגים שלא היו מקובלים, כך מתאר אותו הרב ישראל רבינוביץ: 

עם כל זאת היה רבי משה רוזנשטיין דמות משפיעה על אופייה של הישיבה ושיחותיו על המוסר היו פופולריות. הוא גם הנהיג "ועד" של תלמידים שהתכנסו פעם בשבוע לשיחה עמו. בפגישה השבועית הוא גם היה קונס את התלמידים שלא הקפידו מספיק על ביצוע החובות המוטלות עליהם.

רבנים נוספים שלימדו בישיבה היו: הרב אברהם אליהו קפלן, הרב שלמה נתן קוטלר, הרב משה גרשון מובשוביץ מסידרא ודוברובנה (אביו של ר' דניאל מובשוביץ), הרב דוד טביל דיינובסקי, הרב אברהם פקר והרב פסח איסר גלצינסקי, כל אלו היו מראשוני הר"מים בישיבה. בהמשך כיהנו בישיבה גם רבי שבתי וורניקובסקי ששימש כר"מ (היה בוגר הישיבה בעצמו) רבי ישראל ליב אגולסקי ששימש כמשגיח יחד עם בנו רבי משה שווארץ, וכשאגולסקי נפטר החליף אותו רבי יצחק פיינטוק. בשלב כלשהו עבר הרב פיינטוק לישיבת מיר והחליף אותו הרב ישראל רבינוביץ. גם הרב אלעזר מנחם מן שך כיהן כר"מ בישיבה בין השנים 1944–1947.

הווי 

בישיבה פעל גמ"ח שדאג לתלמידים נזקקים ולאינטרסים המשותפים של התלמידים. הגמ"ח הלווה כסף לתלמידים נזקקים בערבות של תלמידים אמידים יותר. פעילות נוספת של הגמ"ח הייתה קניית גוש-קרח שיקרר בקיץ את חבית המים לשתייה שעמדה בפתח בית המדרש. הכסף הגיע בחלקו מהנהלת הישיבה אולם בעיקר מתושבי העיר לומז'ה.

חדר מילי דעלמא היה חדר שנועד לרצות את דרישת הממשל הפולני ללמוד לימודים כלליים בישיבה. בעקבות דרישת הממשל נסע רבי אליעזר שולביץ לחפץ חיים וזה יעץ לו שלא לסגור את הישיבה והשתמש בפסוק  כלומר, למרות שמדובר בהפרת דבר מן התורה בכל זאת מדובר במצב חירום בו ההפסד יהיה רב על הרווח ומותר לעבור על דברי התורה. רבי אליעזר שולביץ שיחד את המורה המקומי וזה מצידו לא הלשין. כשבא המפקח המחוזי היו לוקחים קבוצת תלמידים דוברי רוסית ומביימים שיעור בשפה הרוסית.

מלבד סדר יום שגרתי בישיבה, בלילות אורגנה תורנות של תלמידים על מנת שלא יישאר בית המדרש ריק ולו לזמן קצר. התורנות הייתה בשתי משמרות. משמרת ראשונה מהשעה 23:00 עד 3:00 והשנייה מהשעה 3:00 עד 6:00.

בוגרים ידועים 
בלומז'ה:
 שרגא אברמסון - חוקר תלמוד וספרות, חתן פרס ישראל
 יחיאל אליאש - מייסד בני עקיבא
 יום-טוב לוינסקי - חוקר פולקלור יהודי
 יעקב ברנדנבורג - פסל
הרב אהרן כהן
הרב יעקב ניימן

בפתח תקווה:
 הרב שמואל רוזובסקי מראשי ישיבת פוניבז'
 הרב רפאל בנימין לוין - דיין ומנהל רוחני של ישיבת בית אריה
 הרב משה שמואל שפירא ראש ישיבת באר יעקב וחבר מועצת גדולי התורה
 הרב חיים שאול קרליץ רבה של שארית ישראל
 הרב זלמן רוטברג ראש ישיבת בית מאיר
 הרב מאיר צבי ברגמן, חבר מועצת גדולי התורה
 הרב שמחה קפלן אב"ד צפת
 הרב חיים קניבסקי
 הרב אלתר אלעזר מנחם בידרמן אדמו"ר מלעלוב
 הרב אליהו מישקובסקי
 הרב ראובן יוסף גרשנוביץ
 הרב משה סולובייצ'יק
 הרב גרשון אדלשטיין ראש ישיבת פוניבז'
 הרב יששכר מאיר ראש ישיבת הנגב
הרב יעקב אדלשטיין
 חיים קורפו - פעיל באצ"ל, חבר הכנסת ושר
 שמואל קרויזר - חוקר, סופר ומהדיר ספרות תלמודית
 הרב צבי שרגא גרוסברד

לקריאה נוספת 

 יום-טוב לוינסקי, "על הישיבה הגדולה בלומז'ה לפני יובל שנים", עמנואל אטקס ושלמה טיקוצ'ינסקי (עורכים) ישיבות ליטא - פרקי זכרונות, ירושלים, מרכז זלמן שזר ומרכז דינור, 2004

קישורים חיצוניים 

 
 הרב ישראל רבינוביץ, "ישיבת לומז'ה", אתר "דעת"

הערות שוליים 

ישיבות באירופה
לומז'ה
לומז'ה
פתח תקווה: ישיבות
אתרי מורשת במחוז מרכז
יהדות פולין