רונית מטלון

רונית מָטָלוֹן (25 במאי 1959 – 28 בדצמבר 2017) הייתה סופרת, מחזאית ועיתונאית ישראלית. יצירתה עסקה בעיקר בשאלת הזהות של בני עדות המזרח בישראל, ובמעמד האישה בחברה המזרחית והישראלית בכללותה. הייתה פרופסורית והחל מ-2009 ראש התוכנית לכתיבה יוצרת בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה. ספריה תורגמו לשפות אחדות, וזכו להצלחה מחוץ לישראל. חברת סגל "הארץ" בשנות השמונים והתשעים.

קורות חייה
רונית מטלון נולדה ב-1959 בגני תקווה, למשפחה יוצאת מצרים. אביה, פליקס מטלון, שעלה ב-1949, היה פעיל חברתי למען זכויות בני עדות המזרח, צמצום הפערים החברתיים בתחום המפלגתי ובשטחי שכונות מצוקה, כגון שכונת התקווה, שבה מיקם את מרכז פעילותו. הוריה התגרשו בילדותה על רקע פעילותו הפוליטית של אביה. מטלון סיימה לימודי ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. לראשית פרסומה זכתה בתחילת שנות השמונים כאשר החלה לפרסם סיפורים קצרים ברבעון הספרות "סימן קריאה" שבעריכת מנחם פרי. במהלך שנות השמונים זכתה לחשיפה רחבה ולהערכה רבה על יצירתה, ובתחילת שנות התשעים פרסמה את ספרה הראשון, קובץ הסיפורים "זרים בבית". בשנת 1992 רומן בני הנעורים שכתבה, "סיפור שמתחיל בלוויה של נחש" עובד לסרט בבימויה של דינה צבי ריקליס ובכיכובו של משה איבגי.

בשנת 1995 פרסמה את הרומן הראשון שלה, "זה עם הפנים אלינו". העלילה נסובה סביב סיפורה של נערה ישראלית ממוצא מצרי, אסתר, הנשלחת בידי משפחתה ל"תיקון" אצל קרוביה המתגוררים בקמרון. הספר, אשר ארג בתוכו קונפליקטים רבים בכל הנוגע לשאלת הזהות המזרחית-עדתית והארצישראלית זכה להצלחה והערכה רבה, בישראל ומחוצה לה. בשנת 2010, כחלק מסדרת "עם הספר" המאגדת בתוכה יצירות מופת נבחרות בספרות הישראלית, זכה "זה עם הפנים אלינו" להוצאה מחודשת.

בשנת 2008 יצא ספרה הסמי-ביוגרפי, "קול צעדינו", המספר את קורותיה של משפחה נעדרת אב המתגוררת בצריף עמידר בשכונת עולי ארצות המזרח. הספר זכה לתשבחות רבות מטעם המבקרים והקוראים, הפך לאחד מרבי המכר הגדולים באותה שנה, וזכה בתואר "ספר העשור" בסקר שנערך בעיתון "ידיעות אחרונות". כמו כן היה מועמד לפרס ספיר אשר באותה שנה בוטל עקב בעיית ניגוד עניינים בחבר השופטים.

מטלון הייתה אחת הסופרות הפמיניסטיות המזרחיות החשובות בספרות העברית בדורה, ובמסות שפרסמה עסקה בדחף ליצור אלטרנטיבות לקטגוריות מהותניות של מזרח מול מערב. משקל רב מיצירתה נשען על יצירתה של ז'קלין כהנוב, סופרת יהודיה מצריה, אשר מרכז יצירתה הלא בדיונית עסק בשאלת הזהות הלבנטינית - יהדות המזרח אשר ינקה בדורה השפעות אינטלקטואליות מערביות. מטלון נחשבת לסופרת ש"חילצה" את כהנוב מתהומות הנשייה של התודעה הישראלית, שנים לאחר שאישיותה ויצירתה נשכחו. הדיאלוג הספרותי ביניהן בולט ברומן "זה עם הפנים אלינו" (1995) שבו ציטטה מטלון את המסות של כהנוב "אירופה מרחוק", ו"ילדות במצרים".

מטלון הייתה פעילה בארגונים שונים לשינוי חברתי, ובין היתר השתתפה במספר אירועים למען זכויות אדם שארגנה האגודה לזכויות האזרח. הייתה חברת הנהלת תנועת "בצלם", ובתחום הכתיבה הלא בדיונית חטיבה שלמה ממסותיה כוללת סקירה והתבוננות בוחנת על אפיוני חייהם של הפלסטינים שברצועת עזה. בינואר 2016 ספגה ביקורת רבה בישראל, לאחר שאמרה בריאיון לעיתון הצרפתי "לה מונד" כי "אנחנו חיים תחת משטר אפרטהייד".

יצירתה של רונית מטלון, "אח קטן", (סיפור מתוך הקובץ "זרים בבית") היא יצירת חובה לבחינת בגרות בספרות החל משנת תשע"ה.

בשנת 2019 מצא בן זוגה לשעבר גרסאות שונות לספר במעטפה בחדר עבודתה. אחת מן הגרסאות יצאה לאור ב-2020 בשם ״שלג״.

ב-2022, חמש שנים לאחר פטירתה, יצא לאור בהוצאת עם עובד הספר "אושר מאחורי העצים". הספר כולל סיפורים קצרים ונובלה של מטלון, המובאים בסדר כרונולוגי מ-1979 ועד 2012. בין הסיפורים מתפרסם לראשונה חיבור שכתבה מטלון בת ה־14, ונשמר על ידי מורתה בבית ספר הס בפתח תקווה. על כריכת הספר מופיעה התמונה  "אושר מאחורי העצים" מ-1985 של אמן דוד דוד גינתון.

באתר עם עובד, נכתב: "הגעגוע ליצירתה של רונית מטלון, תחושת דחיפות והכרת טובה עומדים ביסוד קיבוצו של אושר מאחורי העצים, אשר ניכרת בו חתימת היד המוּכרת של המחברת. "אושר מאחורי העצים" מאפשר לנו לעקוב מקרוב אחר חיפושיה ומעבריה הסגנוניים של סופרת גדולה, ששבה לפקוד את הנוף הגאוגרפי, החברתי והנפשי שהכירה מקרוב: נופם של מהגרים ממצרים שהתיישב בישראל, בקמרון או בפרוור פריזאי, גברים ונשים אבודים אשר שרויים בעל כורחם בתנועה חסרת מנוח."

חיים אישיים
מטלון הייתה גרושה פעמיים. בעלה השני היה הפסיכואנליטיקאי והפרופסור לפסיכולוגיה, עמנואל ברמן, ולזוג בת משותפת. משנת 2012 הייתה בת זוגו של אריאל הירשפלד. יש לה בן משותף עם המשורר עוזי בהר.

נפטרה ב-28 בדצמבר 2017, לאחר מאבק של חודשיים במחלת הסרטן, ונטמנה בבית הקברות קריית שאול.

יצירתה
 "זרים בבית" (1992) – קובץ סיפורים 
 "זה עם הפנים אלינו" (1995) – רומן 
 "שרה שרה" (2000) – רומן 
 "גלו את פניה" (2006) – נובלה 
 "קול צעדינו" (2008) – רומן 
 "השפעה בלתי הוגנת: רומן במכתבים" (2012) – ביחד עם אריאל הירשפלד 
 "והכלה סגרה את הדלת" (2016) – נובלה, הוצאת כתר 
 "שלג" (2020) - ספר 
 "אושר מאחורי העצים" (2022), עם עובד

ספר נוער 
 "סיפור שמתחיל בלוויה של נחש" (1989) – רומן לבני נוער, עובד לסרט קולנוע בשנת 1994

מחזה 
 "הנערות ההולכות בשנתן" (2015) – מחזה

עיון 
 "עד ארגיעה" (2018) - מסות על כתיבה ועל ספרות, הוצאת אפיק 
 "קרוא וכתוב" (2001) – קובץ מסות

הוקרה
 זוכת פרס ברנשטיין לשנת 2009.
 זוכת פרס ניומן לשנת 2010.
 בשנת 2010 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, על תרומתה לתחום במסגרת יצירתה הבדיונית והלא בדיונית.
 בינואר 2013 זכתה בצרפת בפרס אלברטו בנווניסט על ספרה "קול צעדינו".
 בשנת 2016 זכתה בפרס א.מ.ת לספרות ביחד עם א.ב. יהושע.
 כלת פרס ברנר לשנת 2017 על ספרה "והכלה סגרה את הדלת".

לקריאה נוספת 
 רונית מטלון, ז'קלין כהנוב ופליקס מטלון: שתי פרספקטיבות, קולות מטרימים, מאמר שפורסם בספר מזרחים בישראל בהוצאת מכון ון ליר.
 שי רודין, פוליטיקלי לא קורקט: פוליטיקה של מין, מגדר ומדינה בסיפורת של סביון ליברכט, אורלי קסטל-בלום ורונית מטלון, דיסרטציה, אוניברסיטת חיפה, 2009. 
 רונית מטלון, שרה שרה, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 611–614, הוצאת כרמל, 2017. 
 הערך "רונית מטלון" בלקסיקון החיפאים: אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 234, 2018, חיפה. 
מורן בנית, מגדר ומעמד ביצירתה של רונית מטלון, עבודת דוקטורט, האוניברסיטה העברית בירושלים, 2019.

קישורים חיצוניים 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
זרים בבית: ראיון רדיו עם הסופרת רונית מטלון, הקלטת שמע מתוך אוסף אילנה צוקרמן באתר הספרייה הלאומית

 Christophe Ayad, Ronit Matalon, écrivaine israélienne : « Nous vivons sous un régime d’apartheid », Le Monde, 9.1.2016, 

מכּתביה:
 הבלוג של רונית מטלון באתר "בננות Blogs"
 ביקורות הספרות של מטלון באתר ynet
 פרק מתוך הרומן "קול צעדינו", "בננות Blogs" , 26 במרץ 2008
  - רונית מטלון מספרת כיצד היא מחליטה מתי לסיים את הסיפור
 
 
 
 

על כתביה:
 מכאן, גיליון י״ח, תשע״ח ספטמבר 2018 - גיליון המוקדש כולו למאמרים על יצירתה של רונית מטלון
 אריק גלסנר, ביקורת על "קול צעדינו", מעריב, 26 באפריל 2008
 מתי שמואלוף, הדיאלקטיקה בעיצוב דמות האב בשתי יצירות של רונית מטלון, הרצאה בכנס שיוחד ליצירתה באוניברסיטה העברית, 8 ביולי 2009
 דן לחמן, זה עם הפנים אלינו / רונית מטלון, באתר e-mago, 24 באוגוסט 2010
 יעל ישראל, על "קול צעדינו" של רונית מטלון, Time Out תל אביב
 
 
 
 
 
 שי רודין, איך מספרים את ההגירה מתוכה? מעגלי אחרוּת ברומן "זה עם הפנים אלינו" לרונית מטלון, פעמים 149, עמ' 9–46, תשע"ז
 
 
 
מורן בנית, "אני אגור עם מוריס ונעשה ביחד עיתון", הארץ, מוסף תרבות וספרות, 17 בפברואר 2020.
 
 מיכל בן-נפתלי, אנטומיה של נידוי: לבקר מחדש ב"גלו את פניה" של רונית מטלון, פנס מוסף לביקורת ספרות, אפריל 2022.

בעקבות מותה:
 
 
 מתי שמואלוף, לאיין את המאבק המזרחי מתוך המזרחיות עצמה: פרידה מרונית מטלון, שיחה מקומית, 28 בדצמבר 2017.

הערות שוליים 

סופרות ישראליות
סופרים ישראלים
מסאיות ישראליות
פעילות פמיניזם מזרחי
זוכות פרס א.מ.ת.
זוכי פרס א.מ.ת.
חבורת סימן קריאה
בוגרות תיכון ברנר
בוגרי תיכון ברנר
בוגרות אוניברסיטת תל אביב
בוגרי אוניברסיטת תל אביב
סגל אוניברסיטת חיפה: ספרות עברית והשוואתית
זוכות פרס ברנשטיין
זוכי פרס ברנשטיין
זוכי פרס ניומן
חיפה: אישים
מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
פמיניסטיות ישראליות
סגל הארץ
זוכות פרס ברנר
זוכי פרס ברנר
אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
נשים זוכות פרסים
נשים שהונצחו על בולי ישראל
ישראליות שנולדו ב-1959
ישראלים שנולדו ב-1959
ישראליות שנפטרו ב-2017
ישראלים שנפטרו ב-2017
ישראלים שנפטרו מסרטן
ישראליות שנפטרו מסרטן