שעונית כחולה

שעונית כחולה (שם מדעי: Passiflora caerulea), אשר ידועה גם בכינויה שעונית מצויה, היא צמח מטפס מקומי לדרומה של ברזיל וארגנטינה.

חביבה על גננים בזכות פרחיה המורכבים והריחניים, בעלי המראה המעט פלסטי.

תיאור 
זהו צמח מטפס אשר מסוגל להגיע לגובה של 15–20 מטר היכן שיש עצים זמינים לתמיכה. העלים מנוגדים ומאוצבעים בעלי חמש אונות בדומה ליד פרושה (לעיתים שלוש או שבע אונות), 10-18 ס"מ אורך ורוחב. בבסיס כל עלה ישנה קנוקנה נכרכת באורך של 5–10 ס"מ אשר מתפתלת סביב צמחייה תומכת כדי להחזיק את הצמח.

הפרח מורכב, בקוטר של כ- 10 ס"מ, עם עלי גביע וכותרת זהים במראה, לבנים משהו, מוקפים בזירי עטרה כחולים או סגולים, בחמישה אבקנים ירוקים-צהובים, ושלוש צלקות סגולות. לרוב ריחני. הפרי הוא ענבה אובלית כתומה-צהובה באורך 6 ס"מ על 4 ס"מ רוחב המכילה מספר זרעים. הפרי נאכל והזרעים מופצים על ידי יונקים וציפורים. באקלים טרופי הפריחה תארך במשך כל השנה.

זנים 

מין זה השתתף במספר גדול של הכלאות. ישנם מספר גדול של זנים, ביניהם:
 'Chinensis' - זירי עטרה בכחול בהיר.
 'Constance Elliott' - טופח על ידי נסיך אקסטר, בריטניה. בעל פרחים לבנים וריחניים. אינו פורח באותה התדירות של זנים אחרים.
 'Grandiflora' - פרחים גדולים המגיעים לקוטר של 20 ס"מ.
 'Hartwiesiana' - פרחים לבנים.
 'Regnellii' - זירי עטרה ארוכים במיוחד.

טיפוח ושימושים 
את השעונית הכחולה מגדלים ברחבי העולם. הפרי אכיל אך עם זאת תפל כאשר נאכל טרי. הוא יכול לשמש כתחליף לפטל שחור. יותר נחשק הוא הפרי של השעונית הנאכלת בעלת הטעם המתוק-חמצמץ. תה ניתן לחליטה מהפרחים ונאמר שהוא משחרר ממתחים וחרדות. למרות זאת, גליקוזידים ציאנדיים (אשר מתפרקים לציאניד) נמצאו בעלים, אך ניתן לפרק אותם על ידי הרתחה.

גלריה

קישורים חיצוניים
מידע על גידול שעונית כחולה באתר פלנטיטה

צמחים שתוארו ב-1753
טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
שעונית
פירות טרופיים