מושב הזקנים הכללי המאוחד

מושב הזקנים הכללי המאוחד (האשכנזי) הוא מוסד גריאטרי, שנוסד בירושלים בסוף המאה ה-19 עבור זקנים מהעדה האשכנזית.

רקע היסטורי
מושב הזקנים הכללי הוקם תחילה כבית תמחוי. המוסד הוקם ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים על ידי ד"ר שמואל ברוך סנדרס, רופא יהודי שמוצאו מאוסטרליה. הוא עלה בזקנותו לירושלים. בשנת 1880 הוציא ספר רפואי קטן בשם "רפאות תעלה" ובו רפואות לתחלואי הקיבה והכבד ומחלת המלריה. הוא ייסד "בית תבשיל" ['בית תה'] עבור עניי ירושלים בשני חדרים בעיר העתיקה ברחוב המוליך לכותל המערבי ("סוק אל דַלַלִין").היה זה מקום מפגש עבור תושבי העיר הזקנים והעניים שבו יכלו לשבת לשתות כוס תה חם ולעסוק בקריאה ולימוד. כעבור זמן צירף ד"ר סנדרס את ישראל דוב פרומקין והם ייסדו את חברת "עזרת נדחים". מהתחלה צנועה זו התפתח מושב הזקנים.

הקמת מושב הזקנים
בשנת תרל"ח (1878) נרכש עבור המוסד שנפח הפעילות ומספר הבאים בשעריו גדל, בית גדול בעיר העתיקה. בשנת תרמ"ג (1893) נוסד בבית סמוך אגף לנשים זקנות.

בשנת תרנ"ג (1893) נאספו תרומות ונורתה אבן הפינה לבנין גדול יותר שהיה אמור לאחד את פעילות כל אגפי המוסד ולהתאים אותו לצרכים לשמם נועד. הבניין הוקם על מגרש בסמוך לכניסה לעיר של ימינו. "יצחק אייזיק בן-טובים, על ידי השתדלותו, נקנתה הקרקע הראשונה והמגרשים מכספו של הגביר ר' משה אריה פרידלנד מסט. פטרבורג, שהוא היה בא-כוחו כאן". את הבניין תכנן האדריכל קונרד שיק ובשנת תרס"א (1901) הושלמה בנייתו. הבית נחנך בטקס גדול בל"ג בעומר תרס"א. הבניין החדש נחשב למפואר ביותר במונחים של בני ירושלים. 

בהמשך נבנו על המגרש בניינים שונים ונוספים ובהם בית כנסת ובית חולים.

על המבנה נקבע שעון שמש שנבנה על ידי רבי משה שפירא מי שבנה גם את שעון השמש בחצר בית הכנסת חורבת רבי יהודה החסיד ברובע היהודי בעיר העתיקה שני השעונים הללו נהרסו. דוד ילין מספר בכתביו

דוד ילין ממשיך ומספר

גד פרומקין מספר

בנייה מסביב למושב הזקנים
בעת הקמת בית האבות לא היה בסביבה יישוב יהודי והשכנים היחידים היו הכפרים הערביים הסמוכים, ליפתא ושייח' באדר. בשנת 1902 התחילו עבודות להקמת "בית מרפא לחולי רוח" עזרת נשים ממול מושב הזקנים, מצידה השני של דרך יפו. העבודות נסתיימו בשנת 1906 וגאלו את המוסד מבדידותו המוחלטת.

על סמיכות המוסדות והעובדה כי הם קיבלו את פני הבאים לעיר סיפר הסופר חיים באר:

בשנת 1902 הושלמה גם בנייתו של בית החולים שערי צדק במרחק לא גדול ממושב הזקנים ו"קירב" את השכונות היהודיות שנבנו לאורך רחוב יפו אל המוסד.
עם הקמת בית החולים שערי צדק זכה מושב הזקנים לשירותיו הרפואיים של ד"ר משה וולך מייסדו של שערי צדק.

בשנת 1921 הונחה אבן הפינה להקמת שכונת רוממה בשכנות לא קרובה לבית האבות. כוונת המתכננים הייתה לבנות ברוממה 24 בתים, אך עיכובים בבנייה (כנראה בשל קשיים כספיים) הביאו לכך שעד יוני 1923 נבנו תשעה בתים בלבד. במפה בריטית משנת 1924 בקנה מידה של 1:2,000 מסומנים בשכונה רק 11 בתים. עם הזמן, החלו בתי השכונה "לחבוק" את מושב הזקנים.
תנופת הבנייה לא פסחה על הכפרים הערביים, הכפר ליפתא הלך והתפשט במעלה ההר, ותושביו הקימו את "ליפתא עילית" בצמוד לשכונת רוממה. מדרום הלך וגדל הכפר שייח' באדר, ותושבים אמידים יוצאי הכפר החלו בונים בתים פרטיים לאורך רחוב יפו חלקם בצמוד למושב הזקנים.
בנייה זו גרמה לכך שבאזור התגוררו זה בצד זה יהודים וערבים במשך כל תקופת המנדט.

המהפך המשמעותי חל באזור עם פרוץ מלחמת העצמאות, תקיפות הגדנ"ע על שייח' באדר הביאו לנטישה המונית של הכפרים הערביים בסביבה, תחילה ננטש שייח באדר ולאחריו ליפתא, עד כי האזור הפך ליהודי בלבד. וזאת כחלק מתהליך ההפרדה הכללי שהתחולל בעיר כולה.

מנהלי וגבאי המוסד
בתקופה הראשונה, לאורך השנים הראשונות, שימשו ד"ר שמואל ברוך סנדרס, יחיאל מיכל פינס, יצחק אייזיק בן טובים, הרב אברהם אלקנה זקס וישראל דב פרומקין כמנהלי וגבאי המוסד. מזכיר וסופר המוסד היה אליהו האניג, ובמשך תקופה מילא את מקומו של פרומקין בניהול המוסד. בשנות ה-20 כיהנו כמנהלי וגבאי המוסד עקיבא עליאש (אביהם של המשפטן מרדכי עליאש והבנקאי אלכסנדר עליאש), שלמה ינובסקי ושלמה ראט.

העתקת בית האבות
בשנת 1966 עברה תחנת האוטובוסים המרכזית של ירושלים ממשכנה ברחוב יפו, סמוך ל"בניין העמודים", למבנה חדש שהוקם בשטח בו שכן מושב הזקנים. בכך תמה תקופה זו בתולדות המוסד שעבר למשכנו הנוכחי בשכונת קטמון ליד מנזר סן סימון בירושלים. ושמו שונה ל"נווה הורים", במשכנו החדש של המוסד שוכנים, על פי אתר האינטרנט של בית האבות, כ־300 דיירים מקשישי ירושלים והסביבה.

האתר מציין
כי התקציב השנתי השוטף מגיע ל כ-30 מיליון שקלים. כ-90% מכוסה על ידי הגורמים
המאשפזים, בעיקר משרד הבריאות, משרד העבודה והרווחה הרשויות המקומיות וקופת החולים. הגרעון השנתי המגיע ל 10% מהתקציב וממומן מתרומות ועזבונות מהארץ ומחו"ל.

בניין המושב זקנים בעיר העתיקה שימש כפנימיה של ישיבת הכותל, עד להשלמת מבנה הישיבה החדש בסוף שנות השמונים.

ראו גם
 התחנה המרכזית של ירושלים
 רוממה

לקריאה נוספת
 יהושע בן-אריה, עיר בראי תקופה, א-ב, יד בן צבי, ירושלים תשל"ז-תשל"ט.

קישורים חיצוניים
 אתר האינטרנט של בית האבות
 בית מושב זקנים, מאת אליהו האניג, היברובוקס
 יהושע בן אריה, ירושלים החדשה בראשיתה

הערות שוליים

ירושלים: מבנים
ישראל: דיור מוגן
רחוב יפו: מבנים