טום ג'ונס

סר תומאס ג'ונס וודוורד (באנגלית: Sir Thomas Jones Woodward; נולד ב-7 ביוני 1940) הוא זמר פופ ורית'ם אנד בלוז ולשי, שהתפרסם בזכות קולו המיוחד.

ביוגרפיה
ג'ונס נולד בוויילס, הממלכה המאוחדת לתומאס וודוורד ופרדה ג'ונס, והחל לשיר מגיל צעיר בכינוסים משפחתיים, חתונות ובמקהלת בית הספר. למשך תקופה של שנה היה מרותק למיטתו בשל מחלת השחפת, וכל שהיה מסוגל לעשות היה לצייר ולהאזין למוזיקה. כשהיה בגיל 16, התחתן ג'ונס עם לינדה טרנצ'רד במרץ 1957 ובאותה שנה נולד לו בן בשם מארק. ג'ונס עזב את לימודיו והחל לעבוד בעבודות מזדמנות.

שמו של ג'ונס התפרסם באמצע שנות השישים, הרבה בזכות השתתפותו בהופעה חיה שהדגישה את לבושו הראוותני בסגנון התקופה האדוארדית שהייתה פופולרית בזמנו, וג'ונס נמנה עם מעריציה. בשנת 1963 הוא נהיה לסולנה של להקת רוק מקומית, "טומי סקוט והסנאטורים". לאחר שהלהקה ניסתה להשיג מספר חוזי הקלטות ללא הועיל, הסינגל "It's Not Unusual" הפך ללהיט ובזכותו נמכרו שיריהם לחברות התקליטים "טאואר רקורדס" בארצות הברית ו"קולומביה רקורדס" בבריטניה. ההרכב המשיך בהופעותיו במועדונים בדרום ויילס. המנהל האישי גורדון מילס שם את עינו על ג'ונס, ולקח אותו תחת חסותו ללונדון. הוא שינה את שמו של הזמר הצעיר לטום ג'ונס, בהתבסס על סרט קולנוע מצליח שיצא באותה עת על פי ספרו של הנרי פילדינג, קורות טום ג'ונס.

בעיני חברות התקליטים השונות, סגנונו של ג'ונס היה לצורמני וגס מדי. אולם, חברת התקליטים "דקא רקורדס" נתנה לו הזדמנות, וג'ונס הקליט את הסינגל הראשון שלו בסוף שנת 1964, "Chills and Fever". הסינגל לא הצליח, אך בעקבותיו הגיע הסינגל "It's Not Unusual" בתחילת 1965, שנהפך ללהיט. רשת ה-BBC סרבה לשדר את הסינגל, אך חברת שידור פיראטית שידרה אותו. אופן הביצוע העוצמתי של ג'ונס, יחד עם הניהול האמנותי, גרמו לסינגל להגיע למקום הראשון בבריטניה ולעשרת הראשונים במצעד בארצות הברית. באותה שנה שר ג'ונס את שיר הנושא לסרט הקולנוע "כדור הרעם" של ג'יימס בונד וזכה בפרס גראמי ראשון. אולם, הפופולריות של ג'ונס החלה לדעוך, ומנהלו האישי גורדון מילס שינה את תדמיתו למכובד יותר ושלבוש באלגנטיות.

בהשראת שירי הקאנטרי של ג'רי לי לואיס, ג'ונס הוציא את הסינגל "Green, Green Grass of Home", והחל לשיר שירים שנועדו לקהל רחב יותר, בנוסף לשורת להיטים ואלבומים כ"What's New Pussycat", "Help Yourself" ו-"Delilah". האסטרטגיה נחלה הצלחה, ואלבומיו חזרו לצמרת המצעדים בבריטניה ובארצות הברית.

בשנת 1967 הופיע ג'ונס לראשונה במועדון הפלמינגו אשר בלאס וגאס ובהמשך מיעט בהקלטות לטובת הופעות במועדוני לילה יוקרתיים בעיר, שהפכו יותר ויותר מוקד למשיכה לנשים צעירות. ג'ונס נהפך לחברו הטוב של אלביס פרסלי, ושניהם נשארו חברים עד למותו של פרסלי בשנת 1977.

בסוף שנות השישים ג'ונס הנחה תוכנית בידור בשם "This Is Tom Jones", ששודרה ברשת ABC האמריקנית וברשת ITV הבריטית ונמשכה משנת 1969 ועד ל-1971. סינגלים רבים זכו להצלחה בבריטניה, ביניהם "Daughter of Darkness", "She's A Lady" ו-"The New Mexican Puppeteer".

בשנת 1974 ג'ונס עבר לארצות הברית, שם קנה אחוזה בבל-אייר, לוס אנג'לס. הקריירה המוזיקלית שלו דעכה במקצת במהלך שנות השבעים ושנות השמונים, על אף ש-16 סינגלים שלו טיפסו לצמרת מצעד שירי הקאנטרי בין השנים 1976–1985. ג'ונס המשיך בסיבוב ההופעות בהצלחה רבה.

ביולי 1986 מת מנהלו האישי גורדון מילס ממחלת הסרטן. בנו של ג'ונס, מארק, הפך למנהלו, וסגנונו המוזיקלי של ג'ונס שינה כיוון. באפריל 1987 הוציא ג'ונס את הסינגל "A Boy from Nowhere" (מהמחזמר "מטאדור"), שהחזיר אותו לתודעה הציבורית, ומספר חודשים אחר כך הוא ביצע קאבר לשירו של פרינס "Kiss" עם להקת הסינת'פופ ארט אוף נויז. בשנים אלו החל ג'ונס לשתף פעולה עם אמנים צעירים כטורי איימוס, הקרדיגנס, קריס מת'יוס, הפריטנדרס ולהקת סטריאופוניקס בין היתר. בשנת 1993 ג'ונס חתם חוזה הקלטות עם אינטרסקופ רקורדס, והוציא את האלבום "The Lead And How To Swing It", ובעקבות ביצועיו הווקאלים המרשימים בפסטיבל גלסטונברי החל לרכוש קהל מאזינים צעיר יותר. בשנת 1998 ג'ונס ביצע מחרוזת של שירים מהסרט "ללכת עד הסוף" יחד עם רובי ויליאמס בפרסי המוזיקה הבריטית.

בשנת 1999 הוציא ג'ונס את אלבומו "Reload", שכלל אוסף גרסאות כיסוי יחד עם אמנים מפורסמים אחרים. האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה (מכר מעל 4 מיליון עותקים) והגיע למקום הראשון ברשימת המצעדים בבריטניה. בתחילת שנת 2000 הוזמן ג'ונס על ידי הנשיא, ביל קלינטון, להופיע בחגיגות המילניום בוושינגטון, ובשנת 2001 יצא לסיבוב הופעות במזרח התיכון ובאירופה. בשנת 2003 הוענק לג'ונס פרס הוקרה מטעם פרסי המוזיקה הבריטית.

לרגל חגיגות הולדתו ה-65, ג'ונס חזר למולדתו ב-28 במאי 2005, לראשונה מאז 1964, והופיע בקונצרט ענק בפארק איניסאנגראד אשר בפונטיפריד, ויילס.

על תרומתו לתעשיית הבידור זכה ג'ונס לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. הוענק לו תואר מסדר האימפריה הבריטית בשנת 1999, כמו גם תואר אצילות על ידי המלכה אליזבת' בארמון בקינגהאם ב-29 במרץ 2006. ביולי 2007 הופיע ג'ונס יחד עם גיטריסט להקת ארוסמית' ג'ו פרי וזמרת מוזיקת הנשמה הבריטית ג'וס סטון באצטדיון ומבלי בקונצרט לזכרה של דיאנה.

בשנת 2008 ג'ונס המשיך בסיבוב הופעות ובהקלטות, ובין היתר הופיע במקומות כמו מלון MGM גראנד בסטריפ לאס וגאס ובאטלנטיק סיטי ניו ג'רזי. כמו כן בשנה זו הוציא את אלבומו "24 Hours".

ב-2012 החל ג'ונס להשתתף בגרסה הבריטית של תוכנית הטלוויזיה "The Voice".

באוקטובר 2013 הגיע ג'ונס לשתי הופעות בישראל. ב-28 ביוני 2017 הופיע בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב.

חיים אישיים
ב-2 במרץ 1957 התחתן עם לינדה טרנצ'רד כשהיה בן 16 בלבד. בנם היחיד נולד באותה שנה. ב-2016 לינדה נפטרה. השניים היו נשואים עד יום מותה, על אף הרומנים הרבים אותם ניהל ג'ונס מחוץ לנישואין, מהן אף נולד לו בן ב-1987 בו הוא אינו מכיר. כיום הוא במערכת יחסים עם פריסילה פרסלי, אלמנתו של חברו המנוח אלביס פרסלי.

דיסקוגרפיה

אלבומי אולפן

 1965 Along Came Jones
 1966 A-Tom-ic Jones
 1966 From the Heart
 1967 Green, Green Grass of Home
 1968 Delilah
 1968 Help Yourself
 1968 Tom Jones Fever Zone
 1969 This Is Tom Jones
 1969 (Tom Jones Live in Las Vegas (at the Flamingo
 1970 Tom
 1970 I Who Have Nothing
 1971 She's A Lady
 1972 Close Up
 1974 Somethin' Bout You Baby I Like
 1975 Memories Don't Leave Like People Do
 1977 Say You'll Stay Until Tomorrow
 1981 'Darlin
 1983 Don't Let Our Dreams Die Young
 1984 Love is on the Radio
 1988 Move Closer
 1991 Carrying A Torch
 1994 The Lead And How To Swing It
 1999 Reload
 2002 Mr. Jones
 2005 Tom Jones and Jools Holland
 2008 24 Hours
 2010 Praise & blame
 2012 Spirit In The Room

אלבומי אוסף
 2003 The Definitive Tom Jones
 2003 Reload: Greatest Hits
 2006 Tom Jones Greatest Hits

וידאוגרפיה
 1987 Tom Jones Born To Be Me
 1989 Tom Jones Live at this Moment
 1992 This is Tom Jones (תוכניות משנים 1969–1971)
 1993 This is Tom Jones Too (תוכניות משנים 1969–1971)
 1996 ...Tom Jones One Night Only
 1999 An Audience with Tom Jones
 1999 Tom Jones London Bridge Special (תוכניות משנת 1974)
 1999 Tom Jones Classic Country (תוכניות משנים 1980–1981)
 2000 Tom Jones 35 Classic Ballads (תוכניות משנים 1980–1981)
 2000 Tom Jones - The Ultimate Collection (תוכניות משנים 1980–1981)
 2002 Tom Jones - Sincerely Yours (תוכניות משנים 1980–1981)
 2002 Tom Jones Live At Cardiff Castle
 2002 Tom Jones - Duets By Invitation Only (תוכניות משנים 1980–1981)
 2004 Tom Jones - Classic R & B and Funk (תוכניות משנים 1980–1981)
 2005 John Farnham & Tom Jones Together in Concert
 2006 Tom Jones Sounds In Motion LEGENDS IN CONCERT
 2007 This is Tom Jones מארז DVD הכולל תוכניות ברשת ABC
 2007 Tom Jones Christmas (תוכניות משנים 1969–1971)

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אמני קולומביה רקורדס
מוזיקאים ולשים
ולשים ממוצא אנגלי
זמרים בריטים
זמרי פופ בריטים
זוכי פרס גראמי
זוכי פרס המוזיקה הבריטית
אבירים בריטים
קצינים במסדר האימפריה הבריטית
אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
אמני אינטרסקופ רקורדס
שופטי The Voice
זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV: אישים
בריטים שנולדו ב-1940