פרשת קרח

פרשת קֹרַח היא הפרשה החמישית בספר במדבר. לפי החלוקה לפרקים, היא פותחת ב ומסתיימת בסופו של .

את עיקר הפרשה תופס תיאור מחלוקת קורח ועדתו ותוצאותיה. קורח, דתן ואבירם יוצאים כנגד הנהגת משה ואהרון, בתום המחלוקת משפחות ראשי המחלוקת נבלעים באופן ניסי באדמה והשותפים למחלוקת מתים. בסוף הפרשה אלוהים מראה לעם שאהרון הוא הנבחר בעיניו לשמש ככוהן. לאחר שמעמדו של אהרון הובהר הוא מוזהר לשמור על העם מפני חילול הקודש ונכתבים דיני מתנות כהונה.

הפרשה עומדת בין פרשת שלח לך, המתארת אירועים מהשנה השנייה ליציאת מצרים, לבין פרשת חקת, המתארת ברובה אירועים משנת הארבעים. שנת התרחשות האירועים בפרשה זו אינה מצוינת בפסוקים.

נושאים בפרשה

מחלוקת קורח ועדתו 

קורח בן יצהר בן קהת בן לוי, עם דתן ואבירם בני שבט ראובן, אוספים מאתיים וחמישים מנהיגים מבני ישראל כדי לקרוא תיגר על מנהיגותם של משה רבנו ואהרן הכהן. הם מתעמתים עם משה ואהרון ואומרים: .

הפרשנים מונים מספר סיבות נוספות לפרוץ המרד:
 לנשיא למשפחות הקהתי מונה אליצפן בן עוזיאל. עוזיאל הוא הצעיר מבני קהת ואילו יצהר אבי קרח היה הבן השני של קהת. הבכור במשפחה היה עמרם - בניו משה ואהרן, לכן על פי הסדר המתבקש היה קרח אמור לקבל את משרת הנשיא.
 קרח טוען כלפי משה כי בדה מליבו חלק מהמצוות, ובהקשר זה מחלוקת שנוצרה על מצוות ציצית שהיא המצווה המוזכרת לפני פרשת קרח.

משה מורה למורדים לקחת מחתות ולהקטיר בהן קטורת. ה' יראה מי מתוך כל האנשים הללו ישרת בקודש. ה' נראה אל כל העדה ומבקש להשמיד את העם כולו; אך משה ואהרן מתחננים לפניו: "האיש אחד יחטא, ועל כל העדה תקצוף?". בסופו של דבר פותחת האדמה את פיה ובולעת את קרח ומשפחתו ואת דתן ואבירם. שאר מקטירי הקטורת נשרפים באש שיצאה מאת ה'. משה מצווה את אלעזר בן אהרן לקחת את מחתותיהם ולעשות מהן ציפוי למזבח.

מחלוקתו של קרח במשה הפכה ביהדות לסמל של מחלוקת שלא לשם שמים אלא לצרכים אנוכיים. במסכת אבות כתוב: .

בית לוי ובית אהרון 
העם ממשיכים להתלונן למשה ולאהרן וקובעים: "אתם המיתם את עם ה'". בתגובה לכך פורצת מגפה בעם, ואהרן עוצר אותה על ידי הקטרת קטורת הסמים. כדי לחזק עוד יותר את בחירתו של אהרן מצווה ה' לקחת שנים עשר מטות, מטה לכל נשיא מנשיאי השבטים, ולשים אותם באוהל מועד. למחרת נתגלה כי מטה אהרון הוא היחיד שהעלה פרחים ושקדים. ה' מצווה לשמור על המטה ליד ארון הברית לעדות ומפרט את תפקידיהם של בני שבט לוי בפני אהרון:

בהמשך הפרשה מובאים ציוויים הלכתיים, שרובם קשורים לעניין הכהונה: ציווי על שמירת המקדש על ידי הלוויים ופירוט של מתנות הכהונה והלווייה, ובהן תרומה, ביכורים, חרמות, קורבן בכור ותרומת מעשר.

תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת קרח יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים:
שנת השג - כ"ג בסיוון
שנת החא - כ"ה בסיוון
שנת זחג, שנת זשג ושנת בחג - ל' בסיוון
שנת השא ושנת זחא - ב' בתמוז
שנת הכז - ג' בתמוז
שנת בשז ושנת גכז - בארץ ישראל כ"ו בסיוון, בחוץ לארץ ג' בתמוז
שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה - בארץ ישראל כ"ח בסיוון, בחוץ לארץ ה' בתמוז

הפטרה 
ההפטרה היא בספר שמואל א', מ עד . לקראת מותו מוכיח שמואל הנביא את העם ומצהיר:  קריאה זו מזכירה את קריאתו של משה בעיצומה של מחלוקת קרח: . (אגב, לפי ספר דברי הימים, אפשר ששמואל הנביא הוא צאצא של קרח.)

בנוסח רומניא הפטירו  עד .

בשנים מסוג בחג, זחג וזשג פרשת קרח נקראת בראש חודש תמוז היוצא בשבת וביום ראשון ועל כן נהוג לקרוא את הפטרת "השמים כסאי" במקום ההפטרה הרגילה של פרשת קרח (ובנוסח רומניא הפטירו כבכל שבת ראש חדש ב עד ).

ראו גם 
 קורח
 מתנות כהונה

קישורים חיצוניים 

קרח