פחמה (עיירה)

פַ֫חְמֶה (בערבית: فحمة) היא עיירה פלסטינית במערב השומרון. היא ממוקמת בנפת ג'נין של הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון, 15 קילומטרים דרומית-מערבית לעיר ג'נין. על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, נכון לשנת 2006, התגוררו בעיירה 2,439 תושבים.

היסטוריה 
בכפר נתגלו חרסים מהתקופה הרומית הקדומה והמאוחרת, מהתקופה הביזנטית ומהתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל.

בשנת 1941 התגלתה אבן מגולפת עם תבליט של ארון קודש ליד מסגד, שידוע שהיה בעבר כנסייה צלבנית. בעקבות ממצא זה, הציעו החוקרים כי פחמה הייתה יישוב שומרוני בשלהי העת העתיקה, וכי הכנסייה והמסגד ניצבים במקומו של בית כנסת שומרוני קדום.

במקור צלבני משנת 1179 נזכרה פחמה יחד עם אג'ה ("קסאלה אג'ה") כאחד מהכפרים שהכנסותיהם ניתנו למנזר ציון בירושלים על ידי האפיפיור אלכסנדר השלישי.

התקופה הממלוכית 
בתקופה הממלוכית פחמה הייתה נקודה על הדרך שהובילה מדמשק לקהיר, במקטע שבין ג'נין לקאקון, ששימשה להבאת שלג מהירה. ניצבו בה גם משואות לאיתות והעברת ידיעות, ותחנה של דוורים רכובים.

התקופה העות'מאנית 
פחמה נזכרת ברישומי המס העות'מאניים של שנת 1596, שם היא מופיעה ככפר בנפה (נאחיה) של ג'בל שאמי במחוז (ליוה) של שכם, ונמנתה בה אוכלוסייה של 21 בתי אב ו-2 רווקים, כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו מס קבוע של 33.3% על תוצרת חקלאית, כגון חיטה, שעורה, גידולי קיץ, זיתים (בהם "750 עצי זית אסלאמיים" ו-1,500 עצי זית רומיים") כוורות ו/או עיזים, בנוסף להכנסות מזדמנות, מס הג'יזיה, וכן בית בד לשמן זית או דבש ענבים; סה"כ 6,000 אקצ'ה. בכפר נמצאו גם חרסים מראשית התקופה העות'מאנית.

בשנת 1694, עבד אל-ע'ני א-נאבולסי, הנוסע והחוקר המוסלמי-סופי, חלף ליד פחמה בעת עלייתו לרגל.

בשנת 1838, פחמה נזכרת במחוז א-שעראוויה א-שארקיה.

בשנת 1882, סוקרי מפת הקרן לחקר ארץ ישראל תיארו את פחמה ככפריר בוץ קטן, השוכן "על אוכף מתחת לגבעה (בטנן נורי). יש במקום באר וגן תאנים לכיוון צפון".

תקופת המנדט הבריטי 
במפקד האוכלוסין של שנת 1922, שנערך על ידי רשויות המנדט הבריטי, נמנתה בפחמה אוכלוסייה של 187 נפש, כולם מוסלמים. מספרם גדל במפקד 1931 ל-238; עדיין כולם מוסלמים, שהתגוררו ב-38 בתים.

בסקר הכפרים של 1945 נמנו בפחמה 350 מוסלמים, ושטח השיפוט של הכפר היה 4,498 דונם, לפי סקר קרקעות ואוכלוסייה רשמי. מתוכם, 210 דונם שימשו למטעים ולקרקעות להשקיה, 2,173 דונם לדגנים, ואילו 14 דונם היו שטח בנוי.

שלטון ירדני 
לאור הסכמי שביתת הנשק של 1949 שחתמו את מלחמת העצמאות, עברה פחמה לשלטון ירדן.

המפקד הירדני של 1961 מצא 541 תושבים בפחמה.

בשלטון ישראל 
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967, פחמה עברה לשליטת ישראל.

תחת הרשות הפלסטינית 
מאז חתימת הסכם אוסלו ב' ב-1995, פחמה היא חלק מהרשות הפלסטינית.

ארכאולוגיה 
אדם זרטל ביקר במקום במסגרת סקר הר מנשה, וכתב כי מצא חרסים מהתקופות הרומית הקדומה (10%) והמאוחרת (20%), מהתקופה הביזנטית (30%), מהתקופה המוסלמית המוקדמת (10%), מימי הביניים (10%), מהתקופה העות'מאנית (10%) ומהתקופה המודרנית (10%). בגרעין הקדום של הכפר ישנם שרידים של חומות, אבני בנייה וסימני חציבה, אך אלו כמעט נמחקו לחלוטין עקב בנייה מודרנית.

על האוכף ממערב לכפר יש מבנה בעל כיפה כפולה שנבנה על יסודות מימי הביניים, "קבר שייח' קסב". הקבר כנראה בנוי על יסודותיה של כנסייה צלבנית, שעומדת כנראה על חורבותיו של בית כנסת שומרוני עתיק. והוא כולל כמה אלמנטים (דלת אבן), שמקורם, על פי זאב ספראי ומיכאל אבי יונה, מבית כנסת שומרוני מהמאה ה-3 או ה-4. על דלת האבן התגלה תבליט של ארון קודש, שמחזק לפי אותם החוקרים את הסברה שזהו בית כנסת שומרוני. גרוסברג, מנגד, מציע שזהו ייצוג של חזית בית המקדש, ולכן לדעתו מדובר בבית כנסת יהודי.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

נפת ג'נין
הרשות הפלסטינית: יישובים
יישובים שומרוניים לשעבר