סנטוריום

סָנָטוֹרְיוּם (סניטוֹריום, סניטַריוּם) הוא מוסד רפואי לאשפוז ממושך, לרוב עבור חולי שחפת. מוסדות כאלו היו נפוצים מסוף המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20.

אטימולוגיה
המונח הוותיק יותר, סניטַריוּם, נגזר מהמילה הלטינית "sanitas" - בריאות, ושימש לתיאור בתי הבראה ואתרי מרפא. כשהוקמו בתי ההבראה הראשונים לאשפוז חולי שחפת בסוף המאה ה-19 נקראו אף הם סניטַריוּם, אך בתחילת המאה ה-20 הומצא המושג סָנָטוֹרְיוּם, הנגזר מהשורש הלטיני "sano" - לרפא, כדי להבחינם מבתי ההבראה הוותיקים.

היסטוריה

הרציונל לקיומם של סנטוריה נגזר מכך שלפני היות הטיפול האנטיביוטי, משטר של מנוחה ותזונה טובה איפשר למערכת החיסון של החולה סיכויים משופרים להתמודד עם זיהום השחפת הריאתי.

סנטוריה לחולי שחפת נפוצו בכל רחבי אירופה החל מסוף המאה ה-19. הראשון ביניהם היה כנראה "קליניקת ברהמר לחולי ריאות" לטיפול בשחפת, שיסד הרמן ברהמר ב-1854 באתר המרחצאות Görbersdorf שבחבל שלזיה. החולים זכו לאוויר צח ותזונה מיטיבה.

בשווייץ היו סנטוריה רבים שכן היה מקובל לחשוב שאוויר הרים צח הוא הטיפול המיטבי למחלות ריאה. בפינלנד מוסדות דומים הוקמו באזורי יער מבודדים, המפורסם שבהם הוא סנטוריום פאימיו שנבנה ב-1930 ותוכנן על ידי האדריכל בעל השם העולמי אלבר אלטו. בפאימיו היו מרפסות גג, בהן שכבו החולים במשך כל היום על "כיסאות פאימיו", שאלטו עיצב עם משענת מעוקלת אשר לדבריו הקלה על נשימת החולה. בפורטוגל סנטוריום הליאנטיה שימש לטיפול בחולי שחפת העצמות בין 1930 ל-1960.

הסנטוריום הראשון בצפון אמריקה הוקם ב-1882 במדינת ניו יורק. כאשר הוקמה האגודה הלאומית למלחמה בשחפת בקנדה ב-1904 הוחלט להחליף את המונח הישן "סניטריום" שהיה מוכר מאתרי מרפא, בשם החדש "סנטוריום", שיוחד למוסדות מרפא לחולי שחפת.

בתחילת המאה ה-20 הפך הסנטוריום לתופעה נפוצה בארצות הברית. ב-1917 נוסד בווירג'יניה סנטוריום לאפרו-אמריקאיים. בקולורדו ספרינגס הוקמו מספר סנטוריה, בשל אווירה היבש. בפלורידה מצוי הסנטוריום העצמאי האחרון בארצות הברית, הפעיל עדיין בימינו.

לאחר 1943, השנה בה אלברט שץ, שהיה אז סטודנט לדוקטורט באוניברסיטת ראטגרס, גילה את הסטרפטומיצין - התרופה היעילה הראשונה לשחפת, סנטוריה החלו להיסגר או הועברו אל בתי חולים כלליים (למשל סנטוריום פאימיו, שהפך לבית חולים כללי בשנות ה-60).

משנות ה-60 השחפת כבר לא היוותה איום על בריאות הציבור ולפיכך התייתר הצורך בסנטוריה. רוב המבנים ששימשו לכך נהרסו, אך חלקם הוסבו למטרות רפואיות בנות-ימינו. כך למשל, סנטוריום טמברם בדרום הודו מטפל כיום בחולי איידס. בסנטוריום מיסיסיפי ממוקם כיום מרכז אזורי לטיפול בבעלי פיגור שכלי.

הקשרים תרבותיים
 רחל המשוררת חלתה בשחפת וגורשה בשל כך מקבוצת דגניה. את ימיה האחרונים העבירה בבית מרפא לחולי שחפת בגדרה.
 עלילת הר הקסמים, רומן מאת תומאס מאן שיצא לאור ב-1924, מתרחשת בסנטוריום. מאן הכיר את ההווי האופייני לסנטוריום כיוון שאשתו הייתה מאושפזת מספר חודשים בשנת 1912 בשל מחלת ריאות בסנטוריום בדבוס, שווייץ.
 ברומן "שלושה חברים" מאת אריך מריה רמרק הגיבורה, פאט, מאושפזת בסנטוריום ובסופו של דבר מתה שם ממחלתה.
 בסרט התיעודי הפולני מיר קומען אן, משנת 1935, מתועד הסנטוריום על שם מדם לילדים יהודים עניים שלקו בשחפת, אשר הונהגו בו שיטות חינוך ודרכי הבראה ברוח ערכי הסוציאליזם והבונד.
 להקת ההבי מטאל האמריקאית מטאליקה כללה את השיר "Welcome Home (Sanitarium)"  באלבומה Master of Puppets משנת 1986.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

היסטוריה של הרפואה
שחפת