מחנה יוסף

שכונת מחנה יוסף הייתה שכונה יהודית שקמה צפונית-מזרחית ליפו בשנת 1904 ע"ש יוסף בק מויאל. השכונה הוקמה בעיקר על ידי יוצאי תימן (רובם מהעיר עדן) ומספר יוצאי צפון אפריקה ואשכנזים, בעקבות הצפיפות שנגרמה ביפו בתקופת העלייה השנייה. 

הבתים הראשונים קמו בצידה הדרומי של השכונה, בסמוך למחנה יהודה. כיום נמצאים רחובות פינס, מחנה יוסף, יבנאל ודגניה באתר זה. תכנון הקרקע וחלוקתה למגרשים נעשה בידי יוסף אליהו שלוש, והשכונה החלה מתפתחת לכיוון צפון ובמקביל לשכונת מנשייה הערבית שממערב לה. הבתים בשכונה לא היו אחידים בסגנונם והושפעו מטעמי בעליהם ומיכולתם הכלכלית. היו בה בתים רחבי מידות ולצידם בתים רעועים שקירותיהם עשויים ממשטחי פח וללא חלונות. יהודי תימן הקימו את בתיהם כמנהגם סביב חצר גדולה. 

עד סוף שנות ה-20 הוקמו רוב בתיה של השכונה והיא השתרעה על פני שטח של 12.5 דונם. רחובותיה תוכננו לפי תוכנית שתי וערב, אך הם לא כוסו באספלט עד שנות ה-50. בין תושבי השכונה ותושבי מנשייה הערבים שררו יחסי גומלין, אך במלחמת העצמאות נצבה מחנה יוסף בקו האש של הצלפים הערבים, וחלק ניכר מתושביה עזב אותה לבלי שוב.
במשך השנים התמזגה השכונה עם מחנה יהודה השכנה, והן נקראו בשם שכונת שבזי, על שם הרחוב הראשי המשותף להן. 

תל אביב-יפו: שכונות
תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל