יגאל סרנה

יגאל סַרְנָה (נולד ב-15 במאי 1952 בתל אביב) הוא סופר, עיתונאי ופובליציסט ישראלי. זוכה פרס סוקולוב לשנת 2011. זוכה פרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול לשנת 2015.

ביוגרפיה
סרנה נולד בתל אביב לזוג הורים יוצאי פולין. אביו היה מורה ואמו פקידה במלון. בוגר תיכון עירוני ה' בתל אביב. בשנים 1970–1973 שירת בגדוד 46 של חיל השריון. השתחרר כחודשיים לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, במהלכה גויס למילואים ושירת כמפקד טנק בגזרת רמת הגולן. לאחר שחרורו למד מדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1978 נמנה עם מייסדי שלום עכשיו.

קריירה
בשנת 1980 החל לכתוב במקומון "כל העיר", משם עבר בשנת 1983 לעיתון "חדשות" שהוקם באותם ימים.

בשנת 1984 הוא חשף את פרשת הנוסע הסמוי.

בשנת 1986 החל לעבוד ככתב ב"ידיעות אחרונות". עד יולי 2017 כתב יגאל סרנה בעיקר למוסף "שבעה ימים". עבודתו בעיתון הופסקה בעקבות הפסדו בתביעת הדיבה שהגישו בני הזוג נתניהו (ראו להלן).

כתיבתו של סרנה הייתה דוקומנטרית. הוא סיקר את היום-יום הישראלי מנקודת המבט של הפריפריה ושל אנשים הנמצאים בשוליים.

בשנת 2011 זכה בפרס סוקולוב לעיתונות כתובה. בנימוקי חבר השופטים נאמר:

בשנות ה-90 החל לכתוב ספרים. בשנת 2015 זכה בפרס היצירה לסופרים עבריים על-שם ראש הממשלה לוי אשכול.

תביעות דיבה
במרץ 2016 פרסם סרנה סטטוס בפייסבוק שבו טען כי שיירת ראש הממשלה נעצרה בכביש 1, וראש הממשלה בנימין נתניהו יצא ממכוניתו בהוראת אשתו שרה.
בתגובה הגישו בני הזוג נתניהו תביעת דיבה על סך 279 אלף ש"ח. ב-11 ביוני 2017 קבע בית המשפט שאמיתות הסיפור שהפיץ סרנה לא הוכחה ולכן מדובר בלשון הרע שפורסם במטרה לפגוע, וחייב את סרנה לשלם לבני הזוג נתניהו מאה אלף ש"ח כפיצויים, ועוד 15 אלף ש"ח הוצאות משפט. סרנה גייס בתוך 36 שעות את מלוא הסכום באמצעות קמפיין מימון המונים באינטרנט. בעקבות תוצאות המשפט פוטר סרנה מידיעות אחרונות. ב-11 באוגוסט 2017 פרסם סרנה את טורו האחרון ב"ידיעות אחרונות". בספטמבר 2017 הגיש סרנה ערעור על פסק הדין לבית המשפט המחוזי בתל אביב. בית המשפט דחה את ערעורו וחייב אותו בהוצאות משפט ושכר טרחת עורך דין בסך 20 אלף ש"ח. בקשת רשות ערעור שהגיש סרנה לבית המשפט העליון נדחתה.

ביולי 2018 חייב בית משפט השלום בירושלים את סרנה לפצות את קמב"ץ היישוב היהודי בחברון, אשי הורוביץ, ב-20 אלף ש"ח והוצאות משפט בסך 5,000 ש"ח, על כך שפרסם צילום של הורוביץ בסמוך לגופת מחבל שנורה בחברון, וכתב: "מישהו יודע מי החלאה החייכנית מימין, מין קוזאק פוגרומצ'יק יהודי שמתעד בחיוך גופת אדם שזה עתה נורה?" כשבהמשך השתמש במילים: "בין חלאה לנאצי". בפסק הדין נקבע גם שהיה על סרנה לציין שמדובר בגופה של מי שניסה זה עתה לרצוח יהודים. סרנה ערער על הפסיקה לבית משפט המחוזי, כשמנגד הורוביץ תבע להגדיל את סכום הפיצוי. בפברואר 2019 דחה בית המשפט המחוזי את שני הערעורים והותיר את הפיצוי המקורי. בפסק הדין ביקרו השופטים את סרנה על שהשתמש במילה "נאצי".

חיים אישיים
סרנה גרוש ואב לבן ובת. מתגורר בפורטוגל.

ספריו 
"יונה וולך", ביוגרפיה, 1993; הוצאה מחודשת ומעודכנת, 2009. הופק לסרט "יונה" (2014).
"צייד הזיכרון", רומן, 1997. הספר חושף סיפור רצח במשפחתה של הציירת יהודית לוין.
"מקום של אושר" (תעודה, 2000), אסופה ממאמריו
"מוזונגו", תעודה, הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד 2003. סיפורו של ניצול ישראלי מהתרסקות מטוס באפריקה.
"שיטפון", רומן, הוצאת הקיבוץ המאוחד 2005. הספר עוסק בצלם עיתונות שמסתובב בשטחים וחווה משבר בנישואיו
"עד מדינה", תעודה, חרגול הוצאה לאור 2007. סיכום של 25 שנות עבודתו העיתונאית בשטחים
"יד ענוגה", נובלה, הוצאת כתר, 2008. הספר עוסק באמו, שהייתה לה משפחה אחרת לפני שנישאה לאביו.
"סוכן מפוקפק", רומן היסטורי דוקומנטרי על סמי הוכברג, 2010.
 "2023" רומן דיסטופי, הוצאת קיפוד, 2014. הספר פורסם בעזרת מימון המונים.
 "פשוטעור", ידיעות ספרים, 2016.
 "השנה האחרונה", על מאי 1966 – מאי 1967, הוצאת ידיעות ספרים, 2017.
 "בית בפורטוגל", הוצאת פרדס, 2022

קישורים חיצוניים
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 סיני גז, השאלון עם יגאל סרנה, באתר "השאלון"
 יותם שווימר, הקומבינטור העברי הראשון, ynet, 25 בנובמבר 2010
 
 10 שאלות עם יגאל סרנה, ראיון באתר אפוק טיימס, 3 באפריל 2014

הערות שוליים

סופרים ישראלים
זוכי פרס סוקולוב
בוגרי בית הספר היסודי לדוגמה (תל אביב)
בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
סגל חדשות
סגל ידיעות אחרונות
חברי שלום עכשיו
ישראלים שנולדו ב-1952