הסלע הטארפיאני

הסלע הטארפיאני או סלע טארפיאן (בלטינית: Rupes Tarpeia) היה צוק סלע תלול בסמוך לפסגה הדרומית של גבעת הקפיטולין שברומא העתיקה. הצוק צפה לעבר הפורום הרומאי ושימש בתקופת הרפובליקה הרומית כאתר הוצאה להורג. כל המורשעים בפשעים חמורים, כגון רצח ובגידה הוצאו להורג בהטלה מהצוק.

היסטוריה
על פי המסורת הרומית, הסלע הטארפיאני נקרא על שם הבתולה הוסטאלית טארפיאה, בתו של מושל המצודה שבמרומי הגבעה הקפיטולינית, ספוריוס טארפיוס (Spurius Tarpeius), מצודה שנועדה להגן על רומא. כאשר תקף טיטוס טאטיוס את רומא לאחר חטיפת הנשים הסביניות בגדה טארפיאה ברומא, כשהכניסה את הסבינים אל תוך המצודה. טארפיאה "מכרה" את רומא בתמורה ל"מה שהם יישאו בזרועותיהם", בהאמינה שהסבינים יתנו לה צמידי זהב. במקום צמידי זהב, חבטו בה הסבינים במגיניהם ודחפו אותה אל מותה מהצוק.

בסביבות 500 לפנה"ס בנה לוקיוס טרקוויניוס סופרבוס את מקדש יופיטר במקום בו עמדו קודם המקדשים הסביניים; כמו כן הוא הפך את הצוק לאתר הוצאה להורג.

נוהג ההוצאה להורג
ההטלה מצוק הסלע הטארפיאני נחשבה לעונש חמור, ונועדה לפשעים הקשים ביותר. לענישה זו נלוותה סטיגמה שלילית מאוד שלא דבקה בהוצאה להורג רגילה, ורק במקרים מיוחדים נקטו בעונש זה.

אישים ידועים שהוצאו להורג
בין האישים שהוצאו להורג בהטלה מהסלע:
ספוריוס קסיוס וקלינוס, 485 לפנה"ס
מרקוס מנליאוס, 384 לפנה"ס
שמעון בר גיורא, 70

ראו גם 
 המדרגות הגמוניאניות

קישורים חיצוניים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
רומא העתיקה: טופוגרפיה
הרפובליקה הרומית