מישל פיקולי

מישל פיקולי (בצרפתית: Michel Piccoli; 27 בדצמבר 1925 – 12 במאי 2020) היה שחקן תיאטרון וקולנוע צרפתי.

ביוגרפיה
פיקולי נולד בפריז כבן למשפחה מוזיקלית: אימו הייתה פסנתרנית, ואביו היה כנר. הוא נישא שלוש פעמים, בראשונה לאלינור הירט, כעבור אחת עשרה שנים לזמרת השאנסונים ז'ולייט גרקו, ולבסוף ללודיבין קלר. יש לו בת אחת מנישואיו לאשתו הראשונה, אן-קורדליה.

בשנת 1982 שיחק בתיאטרון בוף דה נור בהצגה "גן הדובדבנים" מאת צ'כוב בבימויו של פיטר ברוק.
בשנת 1991 זכה הסרט "היפהפה שעושה צרות" ("La Belle Noiseuse") שבו שיחק בתפקיד ראשי, בפרס הגדול של חבר השופטים בפסטיבל קאן. במאי הסרט ז'אק ריווט (Jacques Rivette) כתב תסריט על פי רומן, באותו כותר, מאת אונורה דה בלזק.

פיקולי היה פעיל פוליטית בשמאל, והיה מתנגד חריף לחזית הלאומית הצרפתית.

נפטר ב-12 במאי 2020.

פילמוגרפיה
 La mort en ce jardin, 1956.
 Le Doulos, 1962.
 הבוז, Le Mépris), 1963).
 Le journal d'une femme de chambre, 1964.
 La Chance et l'Amour, 1964.
 Compartiment tueurs, 1965.
 Dom Juan ou le Festin de Pierre, 1965, טלוויזיה.
 Paris brûle-t-il?, 1966.
 La Curée, 1966.
 La Guerre est Finie, 1966.
 יפהפיית היום, Belle de jour) ,1967).
 העלמות מרושפור, 1967.
 Danger: Diabolik, 1968.
 La Chamade, 1968.
 Dillinger è morto, 1969.
 La Voie Lactée, 1969.
 טופז, 1969, Topaz.
 Les Choses de la vie, 1970.
 Max et les ferrailleurs, 1971.
 סוד הקסם הבורגני, Le charme discret de la bourgeoisie, 1972.
 Themroc, 1973.
 הזלילה הגדולה, La Grande Bouffe, 1973.
 Le fantôme de la liberté, 1974.
 השלישייה הנצחית, Le Trio infernal, 1974.
 Vincent, Paul, François, et les Autres, 1974.
 Sept morts sur ordonnance, 1975.
 La Dernière femme, 1976.
 Mado, 1976.
 Des enfants gatés, 1977.
 Cet obscur objet du désir, 1977.
 אטלנטיק סיטי, 1980.
 Espion Lève-toi, 1981.
 La Fille prodigue, 1981.
 Une étrange affaire, 1981.
 עוברת אורח בסן סוסי, La Passante du Sans-Souci, 1982.
 Passion, 1982.
 Une chambre en ville, 1982.
 Viva la vie, 1984.
 Péril en la demeure, 1985.
 Partir, revenir, 1985.
 Mon beau-frère a tué ma soeur, 1986.
 Le Paltoquet, 1986.
 הפוריטנית, La Puritaine, 1986.
 Mala Sangre de Leos Carax, 1986.
 חגיגה במאי 1990.
 דוגמנית עירום, La Belle Noiseuse, 1991.
 שומר הזמן, Le Visionarium ,1992.
 Les Cent et une Nuits de Simon Cinéma, 1995.
 קסם במדבר, Passion in the Desert, 1997.
 התערבות אלוהית, 2002.
 יפהפייה לנצח, Belle Toujours, 2007.
 יש לנו אפיפיור, 2011
 עוד לא ראיתם כלום, 2012

קישורים חיצוניים

 השקפתה של דינה, מאת דינה לורדנובה

הערות שוליים

שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
שחקני תיאטרון צרפתים
צרפתים ממוצא איטלקי
צרפתים שנולדו ב-1925
צרפתים שנפטרו ב-2020