התפרצות פריאטית

התפרצות פריאטית (באנגלית: phreatic eruption), מכונה גם פיצוץ פריאטי, התפרצות אולטרה-וולקנית או התפרצות קיטור, מתרחשת כאשר מאגמה מחממת מי תהום או מים עיליים. הטמפרטורה הקיצונית של המגמה (בין 500 ל 1,170 מעלות צלזיוס) גורם לאידוי כמעט מיידי של מים לאדים, וכתוצאה מכך נוצר פיצוץ של אדים, מים, אפר, סלע ופצצות געשיות. בהר סנט הלנס במדינת וושינגטון, מאות התפוצצויות קיטור קדמו להתפרצות הפליניאנית של הר הגעש בשנת 1980. אירוע גיאותרמי פחות אינטנסיבי עלול לגרום ל"הר געש בוצי".

התפרצויות פריאטיות כוללות בדרך כלל שברי סלעים ואדים, כאשר הימצאות לבה נוזלית היא יוצאת דופן. הטמפרטורה של השברים יכולה להיות קרה או לוהטת. אם מאגמה מותכת נמצאת אף היא, וולקנולוגים מסווגים את האירוע כהתפרצות פריאטו-מאגמטית. התפרצויות אלה יוצרות מדי פעם מכתשים רחבים הנקראים מארים. פיצוצים פריאטיים יכולים להיות מלווים בפליטת גז פחמן דו-חמצני או מימן גופרי בכמות גדולה. פחמן דו-חמצני בריכוז של 30% יכול לחנק ולמוות, ואילו מימן גופרי פועל כרעל רחב-ספקטרום. התפרצות פריאטית באי ג'אווה בשנת 1979 הרגה 140 בני אדם, שרובם מתו כתוצאה משאיפת גזים רעילים.

דוגמאות להתפרצויות פריאטיות 
 קרקאטואה - אינדונזיה, 1883.
 קילוואה - הוואי, ארצות הברית
 סירטסיי - איסלנד, 1963–65
 טאאל - פיליפינים, 1965,1977, 2020, 2021
 טרומאה - יפן, 1982
 הר אונטייק - יפן, 2014
 מאיון - פיליפינים, 2013
 האי וייט - ניו זילנד, 2019

גלריה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

וולקנולוגיה