קרלוס בילארדו

קרלוס סלבדור בילארדו (ספרדית: Carlos Salvador Bilardo; נולד ב-16 במרץ 1938 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא מאמן כדורגל ארגנטינאי. בילארדו, רופא במקצועו, שימש כמאמן ארגנטינה בין השנים 1983 עד 1990 וזכה עמה בגביע העולם בכדורגל בשנת 1986. כונה "הדוקטור" (בשל עיסוקו כרופא), "אל נריגון" (אף גדול) ו"אל גנאדור" (המנצח).

קריירה 
בילארדו שיחק כקשר אחורי וגדל בסן לורנסו בה שיחק בין השנים 1958 עד 1960. באותן שנים השתייך גם לנבחרות הצעירות של ארגנטינה והיה שותף לזכייה במשחקים הפאן-אמריקאיים ב-1959 ושותף גם במשחקי אולימפיאדת רומא (1960).

ב-1961 עבר בילארדו לשחק בקבוצת דפורטיבו אספניול מהליגה השנייה, ושיחק בשורותיה עד שנת 1965 בטרם עבר לשחק באסטודיאנטס לה פלאטה. במדי אסטודיאנטס הפך לשחקן מרכזי והיה שותף לזכייה באליפות אחת, 3 גביעי ליברטדורס ובגביע ביניבשתי אחד.

אחרי שסיים את לימודי הרפואה בשנת 1971, פרש בילארדו ממשחק יחד עם חברו ראול מאדרו המשמש כיום כרופא הנבחרת הארגנטינאית.

בילארדו התמנה למאמנה של אסטודיאנטס ב-1971ף ואימן אותה במשך 4 שנים. ב-1975 מונה כמאמנה של דפורטיבו קאלי הקולומביאנית ואימן אותה שנתיים. ב-1978 מונה כמאמנה של סן לורנסו אך פרש מתפקידו שנה לאחר מכן לטובת אימון נבחרת קולומביה. אחרי הכישלון להעפיל למונדיאל 1982, פוטר בילארדו מתפקידו וחזר לאמן את אסטודיאנטס. הוא הוביל את אסטודיאנטס לחצי גמר אליפות הנסיונל ב-1982 ולזכייה באליפות המטרופוליטנו באותה שנה.

ב-1983 מונה בילארדו כמאמנה של נבחרת ארגנטינה. במהלך כהונתו כמאמן, נהנה בילארדו משירותיו של דייגו מראדונה שהפך באותן שנים לשחקן הטוב ביותר בעולם. ארגנטינה תחת הדרכתו של בילארדו זכתה במונדיאל 1986 בפעם השנייה בתולדותיה. בשל הצלחת הנבחרת זכה בילארדו בתואר מאמן השנה בדרום אמריקה בשנים 1986 ו-1987. הוא הצליח להוביל את הנבחרת לגמר מונדיאל 1990 בו הפסידה למערב גרמניה אך ספג ביקורות קשות על סגנון המשחק ההגנתי והאלים של שחקניו. 

בתום המונדיאל, פרש בילארדו מתפקידו וחזר לאמן לעונה אחת ב-1992 את סביליה הספרדית, וב-1996 את בוקה ג'וניורס לתקופה קצרה. בשני המקרים זכה בילארדו לאמן את מראדונה. ב-1999 מונה כמאמנה של נבחרת לוב אך לא הצליח בה ואימן אותה רק שנה אחת. הוא חזר לאמן את אסטודיאנטס ב-2003 ואימן אותה עד פרישתו ב-2004.

הישגים
כשחקן
 סן לורנסו - אליפות ארגנטינה (1959)
 אסטודיאנטס לה פלאטה -  אליפות ארגנטינה (מטרופוליטנו 1967), סגנית אלופה (נסיונל 1967, נסיונל 1968), גביע ליברטדורס (1968, 1969, 1970), הגביע הביניבשתי (1968, הפסיד בגמר 1969, 1970)
 נבחרת ארגנטינה - מדליית זהב במשחקי פאן אמריקה 1959

כמאמן
 אסטודיאנטס לה פלאטה - אליפות ארגנטינה (מטרופוליטנו 1982), סגנית אלופה (נסיונל 1975), גמר גביע ליברטדורס (1971)
 דפורטיבו קאלי - סגנית אלופה (1977, 1978), גמר ליברטדורס (1978)
 נבחרת ארגנטינה - זכייה במונדיאל 1986, סגנות במונדיאל 1990

תארים אישיים
 מאמן השנה בדרום אמריקה - 2 (1986, 1987)

קישורים חיצוניים

 

בוגרי אוניברסיטת בואנוס איירס
רופאים ארגנטינאים
קשרי כדורגל ארגנטינאים
כדורגלנים ארגנטינאים
בואנוס איירס: כדורגלנים
כדורגלני סן לורנסו
כדורגלני דפורטיבו אספניול
כדורגלני אסטודיאנטס לה פלאטה
כדורגלנים באולימפיאדת רומא (1960)
מאמני כדורגל ארגנטינאים
מאמני נבחרת ארגנטינה בכדורגל
מאמני אסטודיאנטס לה פלאטה
מאמני דפורטיבו קאלי
מאמני סן לורנסו
מאמני נבחרת קולומביה בכדורגל
מאמני סביליה
מאמני בוקה ג'וניורס
ארגנטינאים שנולדו ב-1938