הנרייט מארי, נסיכת צרפת

הנרייט מארי, נסיכת צרפת (בצרפתית: Henriette Marie de France, 25 בנובמבר 1609 – 10 בספטמבר 1669) הייתה בתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת ואשתו של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה. היא הייתה אמם של שני מלכים אנגליים, צ'ארלס השני וג'יימס השני, וסבתם של שלושה: ויליאם השלישי, רעייתו מרי השנייה, ואחותה אן.

שנותיה הראשונות 
הנסיכה הנרייט-מארי היית בת הזקונים של אנרי הרביעי, מלך צרפת ואשתו מארי דה מדיצ'י ואחותו של המלך לעתיד לואי השלושה עשר. אביה נרצח בהיותה בת שנה בלבד והיא גודלה על ידי אמה יחד עם אחיה גאסטון, עד שאמה גורשה מפריז בשנת 1617. כשהייתה בת 14 בלבד קיבלה הנרייט הצעת נישואים מנסיך ויילס, לעתיד המלך צ'ארלס הראשון, הצעה לה הסכים אחיה המלך.

נישואים 
צ'ארלס והנרייט נישאו בקנטרברי ב-13 ביוני 1625, כחודש וחצי לאחר מותו של המלך ג'יימס הראשון ועלייתו של צ'ארלס לשלטון. הנרייט מארי, שחונכה בצרפת כקתולית, לא יכלה להיות מוכתרת רשמית כמלכת אנגליה משום שטקס ההכתרה היה אנגליקני.

נישואי הזוג המלכותי לא היו מאושרים בתחילתם. המלך גירש כמעט את כל משרתיה הצרפתיים של המלכה, אותם הביאה עימה מצרפת, וכמעט כל מפגש בין בני הזוג היה נגמר בריב ובצעקות. המלכה הנרייט שנאה את דוכס בקינגהאם, חביבו של המלך שנהג לסכסך בין השניים ולהלבות את אי שביעות רצונו של המלך מרעייתו, אולם לאחר מותו של הדוכס בשנת 1628 היחסים בין בני הזוג התחממו מאוד ונוצר ביניהם קשר הדוק שנשאר במהלך כל נישואיהם, אולם סירובה של המלכה לוותר על דתה הקתולית גרמו לניכור בינה לבין העם הבריטי.

ילדים 
לזוג נולדו שבעה ילדים:

 צ'ארלס ג'יימס, דוכס קורנוול (1629–1629) – נפטר לאחר לידתו.
 צ'ארלס השני (1630–1685) – ירש את אביו כמלך אנגליה. נישא לקתרינה, נסיכת פורטוגל ומת בגיל 54 ללא יורש.
 מרי (1631–1660) – נישאה לסטאדהאודר (ראש הרפובליקה ההולנדית) וילם השני, נסיך אורנז'. בנה היחיד, ויליאם, ירש את דודו ג'יימס כמלך אנגליה.
 ג'יימס (1633–1701) – ירש את אחיו צ'ארלס כמלך אנגליה. נישא בתחילה לאן הייד ולאחר מכן למרי, נסיכת מודנה. מנישואיו הראשונים נולדו המלכות מרי השנייה ואן.
 אליזבת (1635–1650) – מתה בגיל 15 מדלקת ריאות באי וייט, שם הוחזקה כבת ערובה כדי למנוע מאחיה, צ'ארלס, לתפוס את הכתר האנגלי.
 אן (1637–1640) – מתה ממחלה בגיל 3.
 הנרי (1640–1660) – מת בגיל 20 מאבעבועות שחורות.
 הנרייטה אן (1644–1670) – נישאה לפיליפ הראשון, דוכס אורליאן.

מלחמת האזרחים 

במהלך עשר השנים הראשונות של המלכה הנרייט באנגליה היא התרחקה מהפוליטיקה והשקיעה את זמנה בעיקר עם משפחתה ובשעשועי החצר. אולם בשנת 1637 היא פתחה ביחסים דיפלומטים עם הכס הקדוש, שלחה שגריר מטעמה לרומא והפעילה בבריטניה סוכן מטעם האפיפיור שהתחיל להמיר את דתם של רבים מבני האצולה הבריטית לקתוליות.

מעשיה של המלכה הדאיגו את העם האנגלי שהתנגד לאפיפיור. לאור התסיסה בסקוטלנד ותחילת מלחמת הבישופים היא החלה במאמצים לגייס כסף לעזור לבעלה ולצבאו, אולם נסיונותיה לגייס כסף מהאפיפיור אורבנוס השמיני ומהצרפתים הקתולים הרגיזו רבים באנגליה וחיבלו במאמציו של צ'ארלס להרגיע את הרוחות.

באוגוסט 1642, עם פרוץ מלחמת האזרחים המלכה הנרייט שהתה בהולנד, שם גייסה כספים שנועדו לעזור לתומכי המלוכה. היא חזרה לאנגליה בתחילת 1643 עם נשק וחיילים והצטרפה לכוחות המלוכנים בצפון המדינה. לאחר מספר חודשים ביורק היא הצטרפה לבעלה באוקספורד, אולם ביולי 1644, כאשר מעמדו של המלך כמעט והתרסק, המלכה הנרייט ברחה למשפחתה בצרפת יחד עם בניה. המלך צ'ארלס הוצא להורג בשנת 1649.

גלותה ושנותיה המאוחרות 
המלכה הנרייט התיישבה בחצר המלוכה של אחיינה, המלך לואי הארבעה עשר. בתה הפעוטה של המלכה, הנסיכה הנרייטה אן, שנולדה רק חודש לפני שנמלטה, נשארה באנגליה יחד עם אחת מנשות החצר והובאה לצרפת רק שנתיים לאחר מכן. המלכה הגולה חינכה את בתה הנרייטה בצרפת כקתולית וניסתה גם להמיר את דתו של בנה הנרי, דבר שגרם לקרע בינה לבין בנה הבכור, צ'ארלס.

הנרייט מארי נשארה בצרפת עד הרסטורציה ובאוקטובר 1660 התיישבה בבית סומרסט בלונדון כמלכה האם. בשנת 1665, לאחר הידרדרות בבריאותה, היא חזרה סופית לצרפת ונפטרה שם ב-10 בספטמבר 1669. היא נקברה בקברים המלכותיים של בזיליקת סן-דני ליד פריז.

הנצחתה 
מדינת מרילנד שבארצות הברית נקראה על שמה של המלכה הנרייט מארי על ידי בעלה, המלך צ'ארלס. גם כף הנרייטה מריה, הנמצא במקום המפגש בין מפרץ ג'יימס ומפרץ הדסון בקנדה, נקרא על שמה של המלכה.

אילן יוחסין

קישורים חיצוניים

 
 
 

ילידות 1609
בית בורבון
נשות מלכים אנגלים
נסיכות צרפתיות
נשים אנגליות במאה ה-17
מלכות רעיות מהמאה ה-17
ילדי אנרי הרביעי, מלך צרפת
נפטרים ב-1669