רוואבי

רוואבי (בערבית: روابي; מילולית: "גבעות") היא עיר פלסטינית באזור השומרון ברשות הפלסטינית. זו העיר המתוכננת היחידה ברשות הפלסטינית. בנייתה החלה בשנת 2009 ובשנת 2015 הסתיימו העבודות על שתי שכונות ראשונות בעיר, והחל האכלוס שלהן.

העיר 
העיר נמצאת כתשעה קילומטרים צפון-מערבית מרמאללה, בעיקר בשטח A, בסמוך ליישוב עטרת. העיר עתידה להשתרע על פני שטח של 6,300 דונם. בשלב הראשון, צפויה להתגורר בה אוכלוסייה בת כ-25,000 איש בכ-6,000 יחידות דיור, עם יעד אוכלוסייה סופי של 40,000. העיר מיועדת למעמד הבינוני-גבוה של החברה הפלסטינית, ובעיקר לאוכלוסייה חילונית. העיר תכלול בתי ספר, גני ילדים, בתי מלון, מרכזי מסחר, מקומות בילוי, בתי קפה ופארקים. כ-60% משטח העיר מתוכננים להיות שטחים ירוקים, וכמו כן מתוכננת בה חממת היי-טק. העיר אמורה לספק עד 5,000 מקומות תעסוקה.

היזם העומד מאחורי פרויקט הקמת העיר הוא איש העסקים בשאר אל-מסרי, בן למשפחה אמידה משכם, בסיוע מימון קטרי. התאגיד 'ביתי' שהוקם לצורך הפרויקט נמצא בבעלות משותפת של אל-מסרי וחברת ההשקעות הקטרית הממשלתית (קטרי דיאר), המחזיקה במרבית המניות. על פי עדותו של אל-מסרי, עלות בנייתה של העיר תהיה למעלה ממיליארד דולר, מתוכם הוא גייס 700 מיליון בביקור אחד בקטר.

אכלוס העיר התעכב תקופה ארוכה עקב מחלוקת בין ישראל לרשות הפלסטינית בשאלה על מי מוטלת האחריות לתשתיות המים של העיר. בשנת 2015 הושלמו העבודות על שתי שכונות ראשונות בעיר, והן החלו להיות מאוכלסות בפועל. מעל עשירית מהדירות הן בבעלות ערבים-ישראלים. בוני העיר קיבלו אישור מיוחד ממשרד הטאבו של הרשות הפלסטינית לאפשר רישום קרקעות על שם רוכשים ישראליים. כל רוכש חייב לעבור אישור ידני.

בריאיון למקור ראשון ב-16 ביולי 2016 העיד אל-מסרי שברוואבי מתגוררות 200 משפחות וכי 600 יחידות דיור נמכרו כלומר 400 דירות שנמכרו לא אוכלסו עד למועד זה. נכון ל-2017, מוערך שכ-4,000 בני אדם מתגוררים ברוואבי. חברת התוכנה הישראלית מלאנוקס מעסיקה במרכז העסקים בעיר כ-100 עובדים.

במרכז העיר שוכן תיאטרון גדול ועל ידו מדרחוב מסחרי.

תגובות לבניית העיר

יזמי הפרויקט טענו בשנת 2010 שהשר להגנת הסביבה גלעד ארדן הטיל מגבלות רבות על הבנייה, במסווה של דאגה לאיכות הסביבה. ארדן עצמו הודיע כי ישראל תפסיק לסייע בהקמת העיר. ב-2013 פרסם העיתונאי נחום ברנע כי בכירים בשב"כ ובמוסד טוענים כי מיקומה של העיר מהווה איום אפשרי של ירי רקטות על נמל התעופה בן-גוריון ולשם כך אף נבחר מיקומה. אולם למעשה נבחר מיקומה של העיר מתוך שלושה אתרים שהציע המנהל האזרחי, בהנחיית שר הביטחון אהוד ברק.

העיר מעוררת מחלוקת גם בקרב האוכלוסייה הפלסטינית. בקרב תומכיה, היא מוצגת כ"מודיעין הפלסטינית", ונתפסת כספינת הדגל של בינוי האומה. כפרויקט הפיתוח הפרטי הגדול ביותר ברשות כיום, היא מוצגת כקטר כלכלי שייצר אלפי מקומות עבודה חדשים, המעמיד בשורה חדשה של איכות חיים עירונית ומודרנית לחברה הפלסטינית ומקור לגאווה לאומית.
מנגד, מבקריה מצביעים על היותה מתחם מגורים אקסקלוסיבי ומנותק מסביבתו, המדיר את מרבית האוכלוסייה הפלסטינית, ומתוכנן ברוח 'הקהילות הסגורות' , תופעה בה העשירים מתבצרים במתחמים מובדלים מפני העניים. בהיותה עיר בבעלות פרטית מלאה, וכשבכוונת התאגיד 'ביתי' הקטרי-פלסטיני להחזיק ולנהל את נכסי הנדלן המרכזיים בעיר, מפנים המבקרים גם שאלות לגבי ניהול החיים העירוניים, המרחב הציבורי וטיב הדמוקרטיה העירונית.

קישורים חיצוניים 

 
 סרט תדמית  
 אלי דנון, מודיעין, הגרסה הפלסטינית, M-News (פורטל העיר מודיעין), 17 ביולי 2008
 
 
 רוני בר, עיר ואם בפלסטין, באתר אורבנולוגיה, המעבדה לעיצוב עירוני, 10 באוקטובר 2013
 שירה וילקוף, הניסוי של רוואבי: דיסנילנד צרכני בחסות הכיבוש, באתר שיחה מקומית, 20 בספטמבר 2014
 
 
 
 יוני רוטנברג, עיר הנידחת, באתר בשבע, 23 באוגוסט 2018

הערות שוליים

הרשות הפלסטינית: ערים
נפת רמאללה ואל-בירה
אסיה: ערים מתוכננות
יישובים שהוקמו ב-2010