אלכסיי קורופטקין

אלכסיי ניקולאייביץ' קורופטקין (ברוסית: Алексей Николаевич Куропаткин)  (17 במרץ (29 במרץ לפי הלוח הגרגוריאני) 1848 - 16 בינואר 1925) היה גנרל רוסי. בשיא הקריירה שלו, במלחמת רוסיה–יפן, פיקד על הארמייה המנצ'ורית ולאחר מכן על כל כוחות היבשה הרוסים, וכיהן כשר המלחמה של האימפריה הרוסית בין השנים 1898–1904. פיקודו הלקוי היה בין הגורמים לתבוסת האימפריה הרוסית במלחמה זו.

קורופטקין כתב מספר ספרי היסטוריה צבאית, ביניהם ספר זכרונות אודות מלחמת רוסיה–יפן, ספר בו ניסה לטהר את שמו ולהפיל את עיקר אשמת כישלונה של רוסיה במלחמה, על בעיות לוגיסטיות ואחרות שמהן סבל הצבא הרוסי.

ביוגרפיה
קורופטקין גויס לצבא בשנת 1864. בין השנים 1872 ל-1874 למד באקדמיה הצבאית של האימפריה הרוסית ולאחר מכן שהה תקופה קצרה עם הצבא הצרפתי באלג'יר.
בשנת 1875 הועסק בשליחות דיפלומטית בקשגר, ולאחר מכן השתתף בסדרת מבצעים בטורקסטן וסמרקנד שנערכו במהלך 1876. 
במלחמת רוסיה - טורקיה קנה את עולמו כשהצטיין בתפקידו כראש המטה של הגנרל מיכאיל סקובלב. לאחר המלחמה כתב ספר העוסק במבצעים אלו, שזכה להתייחסות רבה. לאחר מכן חזר לשרת בגבולה הדרום מזרחי של האימפריה, בחטיבת הרובאים הטורקסטנית.

קורופטקין מונה לשר המלחמה בשנת 1898 והיה מעורב במשא ומתן עם יפן בשנים שקדמו למלחמת רוסיה יפן. קורופטקין לא תמך במאבק מזוין ולאחר ביקור שערך ביפן בשנת 1903, התחזקו עמדותיו בנושא.

למרות עמדותיו, ב-7 בפברואר 1904, ערב מלחמת רוסיה יפן, מונה קורופטקין למפקד העליון של כוחות היבשה הרוסיים במנצ'וריה והגיע לאזור חרבין ב 28 בפברואר. ב 13 באוקטובר מונה קורופטקין למפקד העליון של הכוחות הרוסים במזרח אסיה, תפקיד שמילא עד תחילת מרץ 1905. 

בעקבות קרב מוקדן, (הקרב היבשתי החשוב האחרון במלחמת רוסיה יפן) זיהה קורופטקין את חוסר היכולת לספק לכוחותיו מזון וציוד וביקש לעזוב את עמדותיו. בהתאם לבקשתו, בוצעו חילופי מפקדים עם הגנרל ניקולאי לינביץ' וקורפטקין מונה למפקד הארמייה המנצ'ורית, משרה שכיהן בה עד פברואר 1906. 

קורופטקין היה מעורב במחדל כוחות הקרקע הרוסיים במהלך המלחמה. אמנם, גישתו הצבאית של קורופטקין גרסה כי יש להימנע ממתקפה עד שקו הרכבת הטרנס סיבירית יוכל להביא מספיק ציוד וחיילים לחזית, אך הססנותו וזהירותו השפיעו באופן ברור על התבוסות החוזרות ונשנות של הכוחות הרוסים.
לאחר המלחמה, טענו היסטוריונים צבאיים כי הססנותו וחוסר יכולתו לנהל מבצעים רחבי היקף היוו גורם משמעותי בכשלונה של רוסיה. בתורו, כתב קורופטקין את כתב ההגנה שלו שפורסם במספר ספרים ובמגוון שפות.

במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד קורופטקין על כוחות הגרנדירים באוקטובר 1915. בפברואר 1916 הוצב כמפקד הכוחות הרוסים בחזית הצפונית. ביולי של אותה השנה שוחרר מתפקידו זה ומונה למושל הצבאי של טורקסטן. בתפקידו זה דיכא מרד גדול של התושבים המקומיים.

לאחר מהפכת פברואר 1917 המשיך בתפקיד מושל. ביוני נכלא ונשלח לסנקט פטרבורג. שוחרר עד מהרה בעקבו צו של השלטון הזמני. קורופטקין ייסד בית ספר חקלאי ואף לימד בו, עד מותו בשנת 1925.

קישורים חיצוניים

 

גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
אישים במלחמת רוסיה–יפן
אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
מקבלי אות לגיון הכבוד
מקבלי עיטור גיאורגי הקדוש
מפקדי ארמיות רוסיות
מסדר כוכב רומניה
מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)

ילידי 1848

נפטרים ב-1925