מכתבי לכיש

מכתבי לכיש (נקראים גם  תעודות לכיש או חרסי לכיש) הם עשרים ושניים אוסטרקונים – חרסים ועליהם כתובות דיו בכתב עברי קדום – אשר רובם נתגלו בחפירות שנוהלו על ידי הארכאולוג הבריטי ג'יימס לסלי סטרקי בתל לכיש בשנת 1935; חרסים 19, 20 ו-21 נתגלו בשנת 1938; חרס 22 נתגלה בשנת 1966.

נפתלי הרץ טור-סיני פענח את הכתובות בשנים 1935 ו-1938, ופרסם אותן בספרים באנגלית ובעברית. גם ד"ר בני בגין הוציא ספר ובו הצעותיו לפענוח התעודות.

אִפיון 
החרסים מתחלקים לחמישה סוגים:
 18 מכתבים (מס' 2 - 18, 21).
 רשימת שמות (מס' 1).
 רשימת שמות ומספרים (מס' 19).
 חשבון משלוח (מס' 20).
 רשימת הנפקה למוטבים (מס' 22).

רוב המכתבים נמצאו בבית השער הקטן בכניסה לעיר העליונה, בתוך שכבת שרפה, ועל כן ניתנים לתיארוך לשנים 597–587 לפנה"ס, כלומר בין סוף ימי יהויכין לבין חורבן לכיש על ידי נבוכדנצר. שלושה מכתבים (מס' 19, 20, 21) נמצאו בראש התל.

המכתבים נכתבו בידי אדם בשם הושעיהו (מס' 3), והוא נשלח אל "אדונו" יאוש (=אולי צורה מקוצרת של יאשיהו), שהיה ככל הנראה מפקד לכיש (בה נמצאו המכתבים). עמדתו של יאוש הייתה חשובה, והוא מתואר כבעל השפעה על השרים והמלך, הכותבים אליו.

הושעיהו, המכנה עצמו במכתבים אלו "עבדך כלב", כסמל לכפיפות, היה ככל הנראה ממונה על אחת המצודות שבסביבה. על פי חרס 4, לא היה בין המצודה של הושעיהו לעיר לכיש קשר עין. לדעת טור-סיני, המכתבים מעידים כי מבצרו של הושעיהו נפל לפני לכיש, וכי הוא ברח ללכיש ושם הובא לחקירה או למשפט על תפקודו בזמן המלחמה. זו הסיבה, לדעתו, שהחרסים נמצאו לא בארמון עצמו, אלא בבית השער, מקום ששימש באופן מסורתי לקיום משפטים.

ביטויים חוזרים 
 פתיחה: 
 כלומר פנייה: 
 ברכת שלום: 
 וביטוי ברכה: , כלומר עכשיו - באופן מיידי.
 וכן: 
 ביטויי עליבות וכפיפות:

תוכן החרסים
הכתובות שעל החרסים ידועות בסימונים KAI 192-199.

הניקוד וההשלמות המסומנות בסוגריים מרובעים: "[]" הן על פי הצעותיהם של טור-סיני ושמואל אחיטוב.

חרס 1 

חרס זה הוא רשימת שמות.

חרס 2

חרס 3 

לדעת טור-סיני, מכתב זה מתייחס לאירוע המתואר במקרא (), שבו שלח יהויקים מלך יהודה את אלנתן בן עכבור ואנשיו לתפוס את הנביא אוריהו בן שמעיהו מקריית יערים, שנמלט למצרים. הם החזירוהו לירושלים ושם הוצא להורג. אך גם אם ישנו דמיון מסוים בין שני המקרים לא ניתן לטעון בוודאות לזהות ביניהם, ולו רק בשל העובדה ששמותיהם של שרי הצבא אינם זהים (אך דומים - השם אלנתן מופיע בשניהם).

חרס 4 

על־פי הארכאולוג יגאל ידין הכוונה בבטוי "אל משואות לכיש" הוא "על" משואות לכיש: כלומר משמר העיר מדווח כי המשוּאות בעזקה, העיר הסמוכה - כבו, וכי נבוכדנצר מלך בבל כבש את העיר, וכל שנותר למגני לכיש לעשות הוא להוסיף ולהתבצר בעירם. בני בגין שחקר את החרסים בספרו, חולק על הפרשנות הזו וטוען שהחרס מתעד דיווח שגרתי בו מדווח הכותב כי הם צופים למשואות לכיש כדי לקבל הודעות מהפיקוד הגבוה (בימי קדם השתמשו במשואות ובלפידים לצורך העברת מסרים בין מקומות רחוקים), שכן הם אינם יכולים לראות את האיתותים הנשלחים ממשואות עזקה, שנמצאת בנקודה נמוכה יותר.

חרס 5

חרס 6

חרס 7 
האוסטרקון מכיל 10 שורות בצד אחד ו-4 בצד שני, אך הוא אינו קריא.

חרס 8

חרס 9

חרס 10 
המכתב הכיל 13 שורות אך אינו ניתן לקריאה בבירור.

חרס 11

חרס 12

חרס 13

חרס 14 
רק אותיות בודדות ניתנות לקריאה בחרס זה.

חרס 15 
רק אותיות בודדות ניתנות לקריאה בחרס זה.

חרס 16

חרס 17

חרס 18

חרס 19 

חרס 19 הוא רשימה של שמות ומספרים. והוא מן העדויות הראשונות בהן מופיעות הספרות העבריות/פיניקיות הקדומות. סימן ה-10 דומה ללמדא קטנה (λ) בכתב מראה, סימן באחד כקו אנכי (|) וסימן החמישים כאות ד' בכתב.

חרס 20

חרס 21

חרס 22

ראו גם
 רשימת ממצאים מרכזיים בארכאולוגיה מקראית
 רשימת כתובות כנעניות וארמיות
 מצפה משואה

לקריאה נוספת
 נ. ה. טורטשינר (טור-סיני), תעודות לכיש, הוצאת החברה העברית לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה ומוסד ביאליק, שנת ה'ת"ש
 בנימין זאב בגין, כי לא נראה את עזקה, הוצאת יד בן צבי, 2000
 שמואל אחיטוב, אסופת כתובות עבריות, מוסד ביאליק, 1992
מאמרים

קישורים חיצוניים

 
 סרטון העוסק בחרסים שנמצאו בלכיש ובהם מכתבים מהתקופה הסמוכה לחורבנה, באתר "מקרא-נט"

ארכאולוגיה מקראית
כתובות בכתב עברי עתיק
עתיקות ארץ ישראל
ארץ ישראל בתקופת הברזל: כתובות
לכיש
מוזיאון ישראל: ארכאולוגיה
אוספי המוזיאון הבריטי
ממצאים ארכאולוגיים מחרס
כתובות KAI