ברכת אירוסין

בִּרְכַּת אֵרוּסִין, בהלכה היהודית, היא ברכה שמברכים בשעת הקידושין המכונים גם "אירוסין", שהם השלב הראשון מתוך שניים במיסוד הנישואים, (קידושין וחופה).

בזמן המשנה והתלמוד מעשה הקידושין היה בנפרד ממעשה הנישואין - החופה, וביניהם הייתה שהות גדולה של כשנה. בתקופה זו אסור לזוג לקיים יחסי אישות קודם שברכו "ברכת חתנים" ("שבע ברכות"), כפי מאמר חז"ל: .

מאז שנוהגים לקיים את הקידושין תחת החופה, מברכים ברכה זאת בחלקה הראשון של החופה.

זמן הברכה טעמה ומקורה 

כאמור, בתקופת המשנה והתלמוד נהוג לערוך טקס אירוסין בו החתן מקדש את הכלה, בנפרד מטקס הנישואין, שבו היו החתן והכלה מתייחדין. על פי ההלכה נאסר על החתן להתייחד עם הכלה כל זמן שלא נעשה טקס הנישואין הכולל את ברכות הנישואין. אולם, ביהודה נהגו זוגות מאורסים להתייחד בין האירוסין לנישואין, ולכן תיקנו שיברכו כבר בשעת האירוסין את ברכות הנישואין (=ברכות אלו נקראות בתלמוד 'ברכות חתנים'), על מנת שלא יבוא עליה קודם ברכות הנישואין.

אך בגליל, ומאוחר יותר בכל מקום, לא היו מתייחדים עד לשעת החופה (בה היו מתייחדים), ורק אז היו מברכים את ברכת הנישואין. בשעת האירוסין, ברכו את ברכת האירוסין, העוסקת באיסור של הכלה על החתן אחרי הקידושין ולפני החופה, כלומר בתקופת האירוסין. ההיתר אחרי הברכה, מורכב משני השלבים גם יחד, הקידושין והחופה, שכן לפי ההלכה לא ניתן להינשא בלא קידושין.

בימי הביניים החל להתפשט המנהג לאחד את הקידושין והנישואין ולקיימם באירוע אחד, וכך מקובל היום.

נוסח הברכה 
נוסח הברכה מובא בתלמוד בבלי:

בתלמוד שם מובאות שתי דעות על סיום הברכה, דעה אחת כוללת את החתימה: "בָּרוּךְ אַתָּה ה' מְקַדֵּשׁ יִשְׂרָאֵל", ודעה אחרת שמסיימים את הברכה ללא חתימה. בהלכה, הברכה מובאת עם החתימה, והנוסח המקובל היום מוסיף "עַל יְדֵי חֻפָּה וְקִדּוּשִׁין", למעט יהודי תימן שחותמים "בָּרוּךְ אַתָּה ה' מְקַדֵּשׁ יִשְׂרָאֵל".

נוסחאות הברכה ופירושה

"וצונו על העריות" 
ישנם הבדלי גרסאות בנוסח התלמוד בחלק הזה: יש שגורסים "וצונו על העריות", וכך נוהגים קהילות אשכנז ועדות המזרח. ויש שגרסתם היא "והבדילנו מן העריות", וכך גרס הרמב"ם ובעקבותיו יוצאי תימן.

"ואסר לנו את הארוסות"
מדברי חכמים (מדרבנן), אסור לחתן לקיים יחסי אישות עם הכלה בלא "ברכת חתנים". המילה "אסר" נסובה על "ה' אלוהינו" שבתחילת הברכה, אף על פי שהוא לא אסר בתורה את הארוסות, כשם שמברכים על הדלקת נרות חנוכה: "וציוונו להדליק", שכן ציווה לציית לדברי החכמים, כך ניתן לומר "ואסר לנו את הארוסות".

"חופה וקידושין"
הלשון "והתיר לנו את הנשואות על ידי חופה וקידושין" בעייתית, שכן היא מקדימה את החופה לקידושין, בעוד שמבחינה כרונולוגית הקידושין קודמים, ולא ניתן לקיים חופה לשם נישואין לפני הקידושין.

מספר דרכים הוצעו לפתרון שאלה זו:
 הכוונה על ידי חופה, וקידושין שקדמו לחופה. (רב האי גאון)
 יש לגרוס "על ידי קידושין וחופה". (שאילתות דרב אחאי, ט"ז)
 הגרסה המקורית הייתה "על ידי חופה בקידושין", כלומר על ידי חופה שאחר קידושין, אלא שהדייקנים הגו את האות ב' רפה (ללא דגש) מפני שהיא סמוכה להברה פתוחה וטעו הסופרים וכתבו "וקידושין" באות ו'. כן גם הנוסח בשולחן ערוך, וכך מנהג הספרדים.
 אפשר להיכנס לחופה לפני הקידושין כשם שנהוג היום. (ספר המרדכי, כתובות, קל"ב)

"לנו"
ההדגשה "הנשואות לנו" אינה במקור, והיא מובאת כתוספת שהוסיף רבינו תם.

מיהו המברך
הרמב"ם כותב שהחתן המקדש מברך את הברכה, ואם שלח שליח לקדש, השליח מברך. המנהג האשכנזי היה שאדם אחר מברך ולא המקדש עצמו (כדי לא לבייש את החתן אם לא יודע לקרוא). היום נהוג ש"מסדר הקידושין" מברך את הברכה. יש הנוהגים להזמין קרוב משפחה לברך את הברכה.

מניין
קיימת מחלוקת בין הראשונים האם צריך מניין של עשרה כדי לברך ברכת אירוסין. השולחן ערוך מכריע שלכתחילה צריך עשרה.

ברכה על היין
בתלמוד אין מקור לכך שיש לברך ברכה זו על כוס יין, אך "נהגו העם להסדיר ברכה זו על כוס של יין או של שכר" (רמב"ם). אך מכיוון שאינו אלא מנהג, אין היין מעכב, ואם אין יין מברכים ללא יין.
כשמברכים על יין, מברכים קודם על היין: "בורא פרי הגפן", ולאחר מכן את ברכת האירוסין.

זמן וגדר הברכה
לדעת הרמב"ם ברכת האירוסין היא ברכת המצוות, ולפיכך לדעתו יש לברך את הברכה קודם הקידושין, כדין כל ברכת המצוות שצריך לברך אותם "עובר לעשייתן", כלומר סמוך לפני קיום המצווה.

לעומת זאת, המנהג האשכנזי היה לברך ברכת אירוסין לאחר הקידושין. יש מסבירים שאי אפשר להקדים את הברכה לקידושין, שכן הקידושין תלויים בהסכמת האישה, ואי אפשר לברך לפני שקידש והסכימה האישה. יש תולים מנהג זה בכך שבאשכנז המקדש לא היה מברך, ולכן יש לברך לאחר הקידושין.

בעל ההגהות מיימוניות כתב: . כלומר, ברוב הקהילות האשכנזיות הבחינו בין מקרים בהם האירוסין והנישואין התקיימו באותו מעמד, שאז ברכו לפני הקידושין, ואילו כאשר קידשו בנפרד מהנישואין, היו מברכים לאחר הקידושין.

לעומת זאת, הובא מנהג אשכנזי שאף כאשר האירוסין והנישואין היו בנפרד ברכו את ברכת האירוסין בשעת הנישואין.

יש שאינם רואים ברכה זו כברכת המצוות אלא כברכת השבח, ומסבירים בזה את הנוסח הארוך של הברכה, בשונה משאר ברכת המצוות אשר מופיע בהם רק הנוסח "אשר קדשנו במצוותיו וציוונו על מצווה פלונית". כך גם מוסברת העובדה שנהוג לברכה לאחר המצווה וכן דעת ר' יחיאל מפריז שהנהיג שהחתן יברך לפני הקידושין: "לקדש את האישה", שהיא מצוות הברכות של הקידושין לדעתו, וכן שנהוג לכבדה מישהו אחר ולא את החתן, עושה המצווה.

כשמברכים לפני הקידושין ומברכים על היין, יש לשתות את היין לפני הקידושין כדי לא להפסיק בין ברכת "בורא פרי הגפן" שנאמרה לפני ברכת האירוסין לשתייה.

המנהג היום הוא לברך לפני הקידושין.

ראו גם 
 קידושין
 חופה וקידושין

קישורים חיצוניים 
 תולדות ברכות אירוסין ונישואין ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת
 
 עזרא שבט, "כהיום הזה בירושלים" מסורות וחלופות עתיקות בברכות אירוסין ונישואין מאוצרותינו הגנוזים.

הערות שוליים 

אירוסין
הלכות אישות
ברכות המצוות