אונן (דמות מקראית)

אוֹנָן הוא דמות מקראית, בנו השני של יהודה ובת־שוּעַ, ובעלה השני של תמר, שנישא לה בהתאם לנוהג הייבום לאחר מותו של אחיו הבכור ער. חטאו של אונן, שסירב להפרות את תמר, הוא המקור לאיסור על אוננות ביהדות.

חטאו של אונן

אונן סירב להפרות את תמר ושפך את זרעו ארצה (אף שמדובר במשגל נסוג, מכאן צמח הביטוי "אוננות" בעברית ובשפות אחרות) – היות שעל פי מהות הייבום, הילד שהיה אמור להיוולד מזיווגם לא יישא את שמו אלא את שם אחיו הבכור עֵר ולכן גם יהיה היורש החוקי של האב יהודה. על פי המסופר, הדבר לא מצא חן בעיני אלוהים, ועל כן נענש אונן בידי שמים במוות:  (). לדעת פרשנים אחדים, ציון המילה רומז כי גם אחיו ער חטא בהוצאת זרעו לבטלה.

ב מסופר על מותו של ער אחיו. בעל ספר דברי הימים אינו מזכיר את סיפור הייבום.

לפי פירוש שכל טוב מאת ר' מנחם בן שלמה על ספר בראשית, פרק מ"ו פסוק י"ב עקב מותו אביו היה אונן (הלכה), וזהו מקור שמו.

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אישים בפרשת וישב
פרשת וישב
אישים משבט יהודה
אוננות