מיכאל סגן-כהן

מיכאל סְגן-כהן (2 במרץ 1944, ז׳ באדר ה׳תש״ד – 20 בפברואר 1999, ד׳ באדר ה׳תשנ״ט) היה אמן, הוגה, מרצה, היסטוריון, חוקר, אוצר ומבקר אמנות ישראלי. יצירתו נוגעת ברבדים שונים של מושג הישראליות, של השפה העברית ושל הקשר למקורות היהודיים ועם זאת היא אישית מאוד, כאשר הייצוג העצמי שבה מהווה יותר כ״אני פילוסופי״.

פעילותו של סגן-כהן ניזונה מהשכלתו הרחבה בתולדות האמנות ובפילוסופיה, מהגותו בתחומי המחשבה היהודית והטקסטים הקדושים היהודיים ושיקפה בתוכה את כל התחומים הללו תוך מתח מתמיד ומפרה ביניהם. סגן-כהן הקדים את זמנו בתחומים רבים: העניין שלו בתפישת הזהות הישראלית כחלק מזהות יהודית החל זמן רב לפני שאמנים ישראלים אחרים פעלו בכיוון זה ושהדבר הפך ל"בון טון" בחוגי היצירה וההגות בישראל. עניין זה בא לידי ביטוי בעיסוקו האינטנסיבי והמעמיק בכתבי-קודש מכוננים של היהדות הן מהבחינה האינטלקטואלית והן מצד הטמעת החשיבה הזאת אל תוך מחזור החיים של יצירתו הממשית. יצירתו וחייו שלובים בכל המוקדים האינטלקטואלים וההקשרים העקרוניים שביניהם שורטטה מפת התרבות הישראלית משנות השמונים ואילך: זהות ישראלית ויהודית, טקסט ותמונה, פיגורטיביות והפשטה, חילוניות ודתיות, ירושלים וניו יורק, רוח הזמן והזיקה למקורות.

ביוגרפיה
מיכאל סגן-כהן נולד בירושלים בשנת 1944. אביו, ד"ר מאיר סגן-כהן, היה דמות מוכרת בירושלים ורופאו האישי של נשיא מדינת ישראל השני יצחק בן-צבי. הוא גדל בשכונת רחביה ולמד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה. הוריו הנחילו לו את האהבה לאמנות, לספר ולתנ"ך בפרט. לאחר שירותו הצבאי כקצין בחיל מודיעין למד סגן-כהן תואר ראשון בפילוסופיה ובתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל החל לכתוב ביקורות אמנות במוסף התרבות של עיתון ״הארץ״. בשנת 1968 נסע סגן-כהן לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס שם השלים תואר שני בתולדות האמנות.

בשנת 1973 עבר סגן-כהן לניו יורק והחל בכתיבת דוקטורט על עבודתו של האדריכל פרדריק קיסלר, מי שתכנן, עם ארמנד ברטוס, את היכל הספר במוזיאון ישראל. באותן שנים כתב ביקורות אמנות בכתבי עת אמריקאיים ולימד תולדות האמנות במוסדות אקדמיים שונים בניו יורק. על סף המעבר מהתאוריה לציור ממש ביקש סגן-כהן להתקרב אל קבוצת האמנים הישראליים שיצרו בניו יורק מינימל וקונספט, בדרך כלל תוך התנגדות מגמתית לישראליותם. הקרבה למעגל האמנים הישראליים והניסיון להתחקות אחר סודותיהם, ריח הצבע ואווירת העשייה חיזקו את רצונו וקירבו אותו למעגל העשייה האמנותית בכלל: ״ככל שאתה נכנס לתמונה, אתה מתפתה לנסות את הדרך שלך. בראש כבר הסתובבו לי הרבה זמן שאלות ממשיות וציוריות. רציתי לצאת קצת מהאקדמיות והביקורת, שיש בה מין דו״ח אובייקטיבי ודוקומנטארי״.

בניו יורק של אותה תקופה הציור הפיגורטיבי החל לחזור אל קדמת הבמה הודות לזרם שכונה "ציור רע" . במקביל עסקו אמנים רבים, ובהם ברוס נאומן, ג'ני הולצר וג'וזף קוסות, באמנות מושגית וביחסי דימוי-טקסט. שתי התנועות הללו, הציור-הרע והאמנות המושגית, נחשבו מנוגדות וסותרות – אך סגן-כהן הצליח לשאוב משתיהן, וביקש למזג אותן בעבודתו במסגרת מה שהוא כינה "ציור-עיון". בניו יורק, בין השאר בזכות המרחק מן הבית וההיחשפות לתרבות הניו-אייג', התחזקה התעניינותו של סגן-כהן בתנ"ך ובקבלה. הוא החל לעסוק במשמעותן של מילים, במשחקי אותיות ובמיסטיקה. בעבודתו חיפש אחר ביטוי אמנותי מודרני ליהדות המודרנית. סגן-כהן לא ניסה לייצג נושאים יהודיים; הוא ביקש ליצור אמנות שיהדותה היא, כפי שכתב האוצר יגאל צלמונה, "חלק מרקמת הטקסט הציורי". שהותו הארוכה באמריקה יצרה אצלו עניין במקומו של היהודי בעולם הגדול, כמו גם ביחס שבין המלה העברית ובין משמעויותיה ודימוייה. בספרו "סדר-יום" כתב עליו אדם ברוך: "האמנות היהודית-ישראלית שסגן-כהן ייחל לה אינה אמנות שיהדותה תימדד במוטיבים תנ"כיים או קבליים (כמו באמנות הסנטימנטלית של , או ביצירתם של ארדון ואגם), אלא אמנות שיהדותה תנבע מצורת החשיבה וההתבוננות היהודית. העניין אינו שימוש ברפרטואר היהודי, אלא במבט היהודי".

"סגן-כהן האמין כי בדור שבו אין עוד נביאים, תפקידו של האמן, כבן-דמות הנביא, להטיל את האמת בפרצוף קהלו", סיפר חברו הפרופ' דוד הד. "כאמן חזותי הוא השתמש, נוסף לרטוריקה, גם באמצעי המחשה ויזואליים". סגן-כהן ראה בעין, בחוש הראייה, אמצעי להבנת המציאות ולחיזויה. אולי זו הסיבה שבחר באמנות החזותית, אף שלא היה צייר מובהק, אלא איש ספר. באחד מיומניו כתב פעם: "מה זה נביא מוכיח בשער, איזה שער? הגלריה צריכה להיות השער הזה". במקום אחר כתב: "הנבואה קשורה בעצם לראייה, כמו שנאמר בספר 'שמואל א'': 'כי לנביא היום ייקרא לפנים הרואה'".

סגן-כהן היה גם אמן בעל מודעות פוליטית חזקה. ב-1977, בעת ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל, פרסם על עמוד עיתון "הארץ" מודעה בזו הלשון: "בגין וסאדאת שלום אם תרצו אין זו אגדה מיכאל סגן-כהן, תל אביב". מודעותו הפוליטית הניעה אותו ללקט נבואות זעם ותוכחה עבור ציוריו. הוא דיבר על הגלגל המסתובב, וטען שהרלוונטיות של הנבואות הללו, למעלה מ-2,500 שנה לאחר כתיבתן, היא המקור לעוצמת ההעתקה. באחד מיומניו כתב: "זכריה מדבר על הנביאים הראשונים שכבר אמרו את אותו הדבר. ההיסטוריה חוזרת על עצמה משום שהבעיה היא תמיד אותה הבעיה. מבחינת העיסוק בעניין המוסרי הקשה, אין מושג של זמן היסטורי". אף שהטיף לקריאה במקורות, מעולם לא הזדהה עם הממסד הדתי או עם התנועות שמצאו ביהדות נימוקים שהובילו אותן לפעולות ועמדות קיצוניות. "כשנאמר שעם ישראל הוא עם סגולה", אמר בראיון, "הכוונה היא שנהיה מסוגלים. לא נמסר בידינו צ'ק בלנק; עלינו להוכיח שאנחנו מסוגלים. צריך פשוט לחזור למקורות, אך קריאתם צריכה להיות נכונה". 

בשנות השמונים, המשיך סגן-כהן להתגורר בניו יורק שם שקד על סיום עבודת הדוקטורט לצד עשייתו האמנותית. את העיר המשיל אז ללווייתן שבלע את יונה הנביא, דימוי שמופיע גם בציוריו. זו הייתה תקופה של התבוננות עצמית. "אני מרגיש שאני כאילו גומר סיבוב של חיפושים, קבלה, דת, פוליטיקה, אמנות, חיים אישיים, כאילו חוזר לקו ההתחלה", כתב אז לחברו דוד טרטקובר. באותה תקופה החל לפתח את דימוי ראש הציפור, הדימוי שאותו הפך לסמלה של דמות היהודי הנודד, וצייר סדרות של מפות ארץ-ישראל.

דמותו התנ"כית של משה העסיקה רבות את סגן-כהן. הוא ראה בו את אבי הנביאים, אמן גדול שיצר את העם במדבר, ולא זכה לבוא אל הארץ. "כמו משה, גם הוא עצמו הסתכל אל הארץ מן החוץ. הוא חש שהוא מסתכל על הארץ המובטחת מניו יורק, כי רק משם היה יכול לראות אותה בשלמותה", תיאר זאת האוצר אמיתי מנדלסון. הוא נסע כדי לקבל פרספקטיבה, אבל מעולם לא חדל להתגעגע. "אחזור", קבע, "כי הרי אנחנו יושבים בארץ בגלל ספר, בגלל התנ"ך. צרפתי לא יושב בצרפת בגלל ספר וגם אמריקאי לא". 

מיכאל סגן-כהן שב ארצה בשנת 1987. בארץ המשיך לפתח את שפתו האמנותית, לימד במספר מוסדות לאמנות, כתב על אמנות ואצר תערוכות. בין השאר אצר תערוכות מקיפות מיצירתם של לאה ניקל ויחיאל שמי במוזיאון תל אביב לאמנות. מיכאל סגן-כהן נפטר ממחלה קשה ב-20 בפברואר 1999. תערוכה רטרוספקטיבית גדולה מיצירותיו נערכה במוזיאון ישראל, בשנת 2004 (אוצר: אמיתי מנדלסון).

האמנית ליאורה לאור הייתה בת זוגו.

באוגוסט 2014 נחנך רחוב סגן-כהן בשכונת המושבה הגרמנית בירושלים. הרחוב נקרא על שם מיכאל סגן-כהן ואביו ד"ר מאיר סגן-כהן.

השכלה
 1969-1965 - בוגר, תולדות האמנות ופילוסופיה, האוניברסיטה העברית, ירושלים (.B.A)
 1973-1969 - מוסמך, תולדות האמנות, אוניברסיטת קליפורניה, לוס-אנג'לס (U.C.L.A.) (M.A)
 1989 - דוקטור לפילוסופיה בתולדות האמנות, האוניברסיטה העירונית של ניו יורק (CUNY) (Ph.D).

הוראה
 1973-1970 - עוזר הוראה, U.C.L.A., לוס אנג'לס
 1978-1975 - ברוקלין קולג', ניו יורק
 1978-1977 - האקדמיה לאמנות ולעיצוב "בצלאל", ירושלים
 1978-1977 - אוניברסיטת חיפה
 1979 - School of Visual Arts (S.V.A.), New York
 1986 - אוניברסיטת חיפה
 1995-1990 - המכללה לאמנות, "אורנים"
 1994-1991 - בית הספר לתיאטרון חזותי, ירושלים
 1998-1991 - בית הספר לאמנות הציור "קלישר", תל אביב
 1998-1992 - האקדמיה לאמנות ולעיצוב "בצלאל", ירושלים
 1998-1996 - המכללה לאמנות, "אורנים"

תערוכות יחיד
 1978-1979 - מיכאל סגן-כהן, גלריה הקיבוץ, תל אביב
 1993 - "ליד הספרייה", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
 1994 - מיכאל סגן-כהן, "ציורים, 1978–עד כאן", המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת-גן, אוצרת: מרים טוביה-בונה
 2004-2005 - "חזון מיכאל" – יצירתו של מיכאל סגן-כהן 1976–1999, רטרוספקטיבה, מוזיאון ישראל, ירושלים, אוצר: אמיתי מנדלסון
2019-2020 - מיכאל סגן-כהן, ״בין חברים 20 שנה למותו״, אטלייה שמי, קיבוץ כברי, אוצרים: זלי גורביץ, יורם ורטה, ליווי אוצרותי: סמדר שינדלר

תערוכות בשניים
 1995 - "פי שניים" – חיים מאור ומיכאל סגן-כהן – מציגים מוזיאון בר-דוד לאמנות ויודאיקה, ברעם
 1996 - "הציור על הארץ", ציבי גבע, מיכאל סגן-כהן, גלריה ג'ולי מ. תל אביב, אוצר: ציבי גבע
 2008 - "ארז עידן/מיכאל סגן-כהן", גלריית המדרשה, אוצר: דורון רבינא

תערוכות קבוצתיות

פרסים
 1994-1999 - מלגת שהייה, הקרן לירושלים, ירושלים
 1997 - פרס קרן התרבות אמריקה-ישראל ע"ש ג'ורג' וג'נט ג'פן על הצטיינות באמנות הפלסטית
 1998 - פרס שר החינוך והתרבות ליוצרים בתחומי האמנויות הפלסטיות לשנת תשנ"ח
 2001-2002 - קרן זיכרון לתרבות יהודית, ניו יורק, ארצות הברית
 2003-2004 - קרן זיכרון לתרבות יהודית, ניו יורק, ארצות הברית.

מאמרים נבחרים שכתב על עבודתו והגותו
 "הנחות בדבר אפשרות לידתה של אמנות יהודית-ישראלית", ירושלים ספרות והגות, כרך יא-יב, 1977, עמ' 79–87 (ראה הארה במאמר "חור ואהרון")
 "The Jewish Experience in Art", Art in America, May - June, 1976, pp. 44–47
 "קין, אמן יהודי נודד", פרוזה מס' 43, דצמבר 1980, עמ' 28–30
 " צ.ב.ע", בצלאל, מגזין אמנות מס' 1, פברואר 1984, עמ' 67–73
 "חור ואהרון", רעיון עצמי על השקפה בענייני אמנות, דת וישראליות", סטודיו, גיליון מס' 17, דצמבר 1990, עמ' 23
 "נגיעה זהירה במקורות", סטודיו, גיליון מס' 14, ספטמבר 1990, עמ' 32
 "קין", משקפים, גיליון מס' 13, יולי 1991, עמ' 59–63 (גרסה שונה מפרוזה 1980)
 (קטלוג) Where is Abel, Thy Brother?, Zecheta, Gallery of Contemporary art, Warszawa, 1995
 "מפי האתון", כמה הערות והזהרות בשולי התערוכה, סטודיו, גיליון מס' 52, אפריל 1994, עמ' 19-16
 "מקרא של הציור שלי מפה", מיכאל סגן-כהן, משקפים, גיליון מס' 27, אוקטובר 1996, עמ' 74–78
 "אדם הוא פחדן, קין טיפוס מרשים ויצחק היה הישראלי המטייל, ירושלים, 27 בספטמבר 1991, עמ' 18–20
 "עוד דבר", מיכאל סגן-כהן, ציורים 1978 - עד כאן, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת-גן 1994 עמ' 15 (קטלוג)
 מיכאל סגן-כהן, פי שניים, חיים מאור ומיכאל סגן-כהן מציגים, מוזיאון בר דוד לאמנות יהודית, ברעם, 1996 (דפדפת)
 "מחשבות ירושלמיות של ירושלמי אחד על ירושלים, מתוך התערוכה ובשוליה", זהות, אמן, מקום, בית האמנים, ירושלים, 1994 (קטלוג)
 Ketav and Hebrew in Israeli Art", Ketav, Flesh and Word in Art, Ackland Art Museum, The University of North Carolina at Chapel Hill, 1996, pp. 44–51
 "קול ענות אנכי שומע", קול ענות, מוטיבים תנ"כיים באמנות ישראלית, 1970-1988, אגודת האמנים והפסלים, תל אביב, 1998, עמ' 17-14
 " הנחות בדבר אפשרות לידה של אמנות יהודית ישראלית", מצרף ב, תש"ס (2000), הוצאת כתר וספר, עמ' 126–134

מאמרים נבחרים על עבודתו
 איתמר לוי, "המפעל להחייאת השפה", מוסף הארץ, 8 באפריל 1994, עמ' 53
 מרים טוביה בונה, "פתח דבר”, "מיכאל סגן-כהן", ציורים, 1978 – עד כאן, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת-גן, 1994, עמ' 6
 אדם ברוך, "מיכאל סגן-כהן היה אומר", "מיכאל סגן-כהן", ציורים, 1978 – עד כאן, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת-גן, 1994, עמ' 7–8
 איתמר לוי," ציור עם ידיים בכיסים", "מיכאל סגן-כהן", ציורים, 1978 – עד כאן, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת-גן, 1994, עמ' 9–14
 מילי הד, "ירושלים: אנטי מיתוס", אמנות יהודית, כרך 23–24, 1997/98, עמ' 586–599
 זלי גורביץ', "מיכאל סגן-כהן: צייר אלף-בית", סטודיו, מס' 92, אפריל 1998, 50-39
 Gideon Ofrat, “One Hundred Years of Art in Israel”, Westview Press, a division of Harper Collins Publication 1998, pp. 326–327
דוד הד, "הראיתיך בעיניך, על שני ציורי מפות של מיכאל סגן-כהן", סטודיו, מס' 99, דצמבר 1998, ינואר 1999, עמ' 20–25
 מילי הד, "הלווייתן כסטודיו – ציורי ספר יונה של מיכאל סגן-כהן", 2000, כתב-עת רב-תחומי לעיון, הגות וספרות, קובץ 19, תש"ן 2000, עם עובד, עמ' 209–223
 Arturo Schwarz, “Towards the Sublime / Michael Sgan-Cohen", Love at First Sight, The Israel Museum, Jerusalem, pp. 34–37, 2000
 אדם ברוך, "יהדותו של מיכאל סגן-כהן", סדר יום, כתר, הוצאה לאור, 2000, עמ' 203, 208-206
 דוד הד, "בין התייצבות להיענות: על "הנני" של מיכאל סגן-כהן", גיליון סטודיו, מרץ אפריל 2001, עמ' 49-42
 מרדכי עומר, ״פתיחה״, מיכאל סגן-כהן, יהודיות וישראליות ביצירתו, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2004, עמ' 8-6
 אדם ברוך, "ומי לא בא, מיכאל", מיכאל סגן-כהן, יהודיות וישראליות ביצירתו, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2004, עמ' 19-17
 זלי גורביץ, "אמן הניוטרל", מיכאל סגן-כהן, יהודיות וישראליות ביצירתו, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2004, עמ' 32-29
 איתמר לוי,"מה שיש בבית: על מעמד האובייקט בעבודתו של מיכאל סגן-כהן", מיכאל סגן-כהן, יהודיות וישראליות ביצירתו, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2004, עמ' 47-41
 שרה ברייטברג-סמל, "מיכאל סגן-כהן כפרסונה של אמן יהודי"(וישראלי), מיכאל סגן-כהן, יהודיות וישראליות ביצירתו, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2004, עמ' 76-64
 אדם ברוך, "מאיר אגסי, מיכאל סגן-כהן יהודים נודדים", חיינו, תקנון אמנות יהודית, תקנון מודרניזם מערבי, הוצאת כתר, 2002, עמ' 358–384
 Milly Heyd, Selbstportrats: Zor Frage da Judischen Identitat, Das Rech des Bilds, "Jusische Perspektiven in der Modernnen Kunst", Herausgegeben von Hans Gunter Golinski und Sepp Hiokisch Picard, 2003, pp. 86–120
 Ayelet Kohn, ”Haaretz”, Michael Sgan-Cohen, Jurnal of Visual Literacy, Vol. 24 Number 1, Spring 2004
 אסף תמרי, "מדרש דודי", חלק, עיתון התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן, אוניברסיטת תל אביב, גיליון מס' 6, 2004, עמ' 24–27
 יגאל צלמונה,"התשוקה להתבונן", ״חזון מיכאל״, יצירתו של מיכאל סגן-כהן, 1976-1999, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2004, עמ' 9-8 
 אמיתי מנדלסון, ״התנ"ך בצבעי-יסוד: מקורות יצירתו של מיכאל סגן-כהן״, ״חזון מיכאל״, יצירתו של מיכאל סגן-כהן, 1976-1999, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2004, עמ' 11–31
 רב-שיח עם זלי גורביץ", יורם (יוריק) ורטה, איתמר לוי ואמיתי מנדלסון, ״ציור-עיון״, ״חזון מיכאל״, יצירתו של מיכאל סגן-כהן, 1976-1999, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2004, עמ' 102-49
דוד הד, ״בין כתיבה תמה לרישום אמנותי: על אמנות ההעתקה של מיכאל סגן-כהן״, ״חזון מיכאל״, יצירתו של מיכאל סגן-כהן, 1976-1999, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2004, עמ' 102–121
 יעל גילעת, "בין שמים וארץ, בין קודש וחול, בין ציור לעיון", קריאה והתבוננות ביצירותיהם של יהודה עמיחי ומיכאל סגן-כהן, קו נטוי 5, מאי 2005, עמ' 91–97
 Margolis Judith and Carole Berman, “Spiritual androgany in art of Michael Sgan-Cohen”, Nashim, No.10, Fall 2006, pp. 225–242
 Yael Guilat, “Between Painting and Poetry, Sacred and Secular Realms: A Reading of the Works of Yehuda Amichai and Michael Sgan-Cohen”, Pictorial Languages and their Meanings, Liber Amicorum in Honor of Nurith Kenaan-Kedar, Tel-Aviv University, The Yolanda and David Katz Faculty of the Arts, 2006, pp. 295–304
 Shulamit Laderman, ”The unique significance of the Hebrew Alphabet in the works of Mordecai Ardon and Michael Sgan-Cohen”, Arts Judaica, The Bar-Ilan Journal of Jewish Art, Volume 5, 2009, pp. 85–107
 חיים מאור, "דיוקן עצמי בין דת לדעת: התבוננות בציור של מיכאל סגן-כהן", חיים של אמנות, מחקר ועיון - אמנות אמנים, אוצרים וחוקרים מוקירים את פרופ' חיים פינקלשטיין
 יגאל צלמונה, "יהודים חדשים-ישנים", מאה שנות אמנות ישראלית, עריכה: תמי מיכאלי, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010 עמ' 454–459
 David Heyd, ”Between Response and Responsiveness: On Michael Sgan-Cohen's Hinneni," Jewish Dimensions in Modern Visual Culture" ed. Matthew Baigell, Milly Heyd, Rose-Carol Washton Long, Hanover and London: University of New England Press, 2010, pp. 273–285
 איילת כהן, (2012), "הארץ – מהדורת מיכאל סגן-כהן"; בתוך: הוס, א', 2012, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשע"ב, עמ' 249–263
 גדעון עפרת, "הערה על פגישה בין מיכאל סגן-כהן ואברהם אופק (ומשה גרשוני)", המחסן של גדעון עפרת - ארכיון טקסטים
 גדעון עפרת, "צליבות מיכאל", 1 ביולי 2012, המחסן של גדעון עפרת - ארכיון טקסטים
 אמה גשינסקי, "זהות שנויה – המרכיב האלביתי ביצירותיו של מיכאל סגן-כהן", היסטוריה ותאוריה מס' 27: האלביתי (כתב-העת האקדמי המקוון של האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל)
 יהודה ליבס, ״עץ חיים היא למחזיקים בה: הספירות אחוזות ביד מיכאל סגן-כהן״
 יעל לין, ״מה ראה משה מהר נבו, לוינס האתי והפוליטי״, תיאוריה וביקורת, גיליון 41, קיץ 2013, מכון ון ליר בירושלים/ הוצאת הקיבוץ המאוחד
 אמה גשינסקי, "היצירה המושגית כציטוט מעשה הבריאה – עיון בציורו של מיכאל סגן-כהן: "כה אמר ה'", ציפורה גיליון מס' 2: הציטוט, כתב העת של מכללת אמונה, ירושלים, יולי 2013, עמ' 9 - 16
זלי גורביץ', פנים וחוץ, על 'לוייתן' של מיכאל סגן-כהן, עמ' 88-91, שירת המדע, שנתון לספרות, אמנות ומדע לזכר עפר לידר, מכון ויצמן למדע, 2015
יורם ורטה, הלוויתן מקרוב, עמ' 92-95, שירת המדע, שנתון לספרות, אמנות ומדע לזכר עפר לידר, מכון ויצמן למדע, 2015
Ruth Rubenstein, A  Postmodern metamorphosis: The process of Michael Sgan-Cohen's reception into the Israeli Art field, Brill online Books and Journals, Dec. 14, 2017

ציטוטים על מיכאל סגן-כהן

קישורים חיצוניים

 
מיכאל סגן-כהן בארכיון בצלאל נרקיס, המרכז לאמנות יהודית, האוניברסיטה העברית בירושלים
 על מיכאל סגן-כהן באתר "מארב"
 על מיכאל סגן-כהן באתר מט"ח
 העיתונאית שוש מיימון על מיכאל סגן-כהן
 מיכאל סגן-כהן, באתר מקראנט

ציירים ישראלים
בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
ישראלים שנולדו ב-1944
ישראלים שנפטרו ב-1999