סארסן

סארסן (באנגלית: Sarsen) הוא סוג סלע הנמצא בכמות רבה באנגליה: במישור סולסברי ובגבעות מרלבורו (Marlborough Downs) בווילטשייר, ובמחוז קנט; ובכמויות קטנות יותר בברקשייר, אסקס, אוקספורדשייר, דורסט והמפשייר. הסלעים הם השריד שנותר לאחר עידן הקרח מסלע חיפוי של סילקריט מהקנוזואיקון שבעבר כיסה את מרבית שטחה של דרום אנגליה. זהו סוג סלע קשה ודחוס של אבן חול שנוצר מחול שגרגיריו נקשרו באמצעות מולקולות של צורן דו-חמצני (סיליקה). משערים כי הסלע נוצר במהלך סחיפה מהנאוגן עד הרביעון באמצעות צירור של משקעים מחבורת לאמבת (Lambeth Group) מהפלאוקן העליון כתוצאה מהדחה באמצעות תמיסות חומציות.

המילה "סארסן" (באלפבית פונטי בינלאומי: sa:sǝn') היא קיצור של המונח "אבן סאראקן" (Saracen stone) שמקורה בניב של מחוז וילטשייר. "סאראקן" היה כינוי נפוץ למוסלמים, והורחב להתייחס לכל מה שאינו נוצרי, בין אם מוסלמי, קלטי פגני או אחר.

שימושים
הבנאים של סטונהנג' השתמשו בסלעים אלו למעגל האבנים העומדות ולטריליתונים במרכז, כמו גם לגוש הסלע המכונה "האבן הנוטה" (heelstone). אייווברי ומונומנטים מגליתיים רבים אחרים בדרום אנגליה נבנו גם הם מסלעי סארסן.

החל מימי הביניים ועד המאה ה-19 היו המגליתים באירופה מטרה להרס על ידי קנאים דתיים ובעלי אינטרסים מסחריים. בחלק מהמקרים האבנים הופלו, פונו משטחים מעובדים, או נשברו על מנת לנצל את החומרים המרכיבים אותם. על מנת לשבור את האבנים נעשה שימוש מדי פעם באש או מאוחר יותר בחומרי נפץ על מנת לפרק את האבנים לגושים קטנים המתאימים לצורכי בנייה. אולם, אבן סארסן איננה אידיאלית לצורכי בנייה. הארכאולוג הבריטי ויליאם סטקלי (William Stukeley; 1765-1687) כתב שאבן הסארסן היא "תמיד רטובה וטחובה בחורף מה שגורם לאווירה לחה ולא בריאה שגורמת לרהיטים להירקב".  במקרה של אייווברי המשקיעים שתכננו שימוש משני באבנים פשטו את הרגל כאשר הוכח כי אין ביקוש לבתים שהם בנו ושבתים אלו נשרפים בקלות. עם זאת, למרות בעיות אלו, אבן הסארסן נשארה אבן בעלת ערך בשל עמידותה, והייתה האבן המועדפת לבניית מדרגות ואבני שפה של מדרכות.

קישורים חיצוניים

 Photo of Sarsens on Fyfield Down, Wiltshire

ביאורים

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מונומנטים מגליתיים
סטונהנג'
קרקעות