אובלריו אנטנוראו

אובלריו אנטנוראו (באיטלקית: Obelerio Antenoreo) או אובלריו דלי אנטנורי (Obelerio degli Antenori) היה הדוכס התשיעי של ונציה. אנטנוראו נשא בתואר דוג'ה בין השנים 804–811.

קורות חיים
אנטנוראו היה בנו של אנקאג'יליו (Encagilio).
בעת כהונתו כטריבון, לאחר שג'ובאני גאלבאיו עלה לשלטון, נאלץ אנטנוראו לברוח מוונציה יחד עם ונציאנים רבים שתמכו בפרנקים כנגד הביזנטינים. לאחר בריחתם התארגנו הגולים לצבא ובחרו את אנטנוראו לעמוד בראשם. אנטנוראו שב לוונציה ולאחר בחירת גאלבאיו ובני משפחתו נבחר לדוג'ה.

בדומה לקודמיו, זמן קצר לאחר בחירתו מינה את אחיו, באטו לדוג'ה לצידו.

אנטנוראו התקשה לשלוט בין הסיעות השונות שפילגו את ונציה (תומכי העצמאות, תומכי הפרנקים ותומכי הביזנטינים). פורטונאטוס, פטריארך גראדו הגולה, שב לוונציה מחצרו של קרל הגדול שבאאכן והציע כי אם יושב לו הכס הוא ישכנע את הפרנקים להעניק לוונציה הגנה. אנטנוראו הסכים, ונסע עם אחיו באטו להישבע אמונים לקרל הגדול באאכן, ביום חג המולד בשנת 805.

בעקבות שבועת אמונים זו הכריזה ביזנטיון מלחמה ובשנת 809 שלחה צי לתקוף את ונציה. הצי הביזנטי הובס על ידי הצי הפרנקי בקומקיו. לאחר ניצחונם מינו אובלריו ובאטו את אחיהם ולנטינו דליי אנטנורי לדוג'ה לצדם. מינוי זה הביא למרידת תושבי ונציה כנגדם - אובלריו קרא לעזרתו של המלך פפין, בנו של קרל הגדול, אשר צר על העיר, אולם נחל תבוסה.

לאחר התבוסה נמלט אובלריו לקונסטנטינופול ואגנלו פרטיצ'יפאציו נבחר לדוג'ה במקומו.

במשך כ-20 שנה שהה אובלריו בגלות. לאחר מותו של פרטיצ'יפאציו חזר אובלריו לוונציה בשנת 832 בניסיון לתפוס את השלטון. הדוג'ה באותה עת, ג'ובאני פרטיצ'יפאציו הראשון, יצא לעברו בראש צבא והרג את אובלריו. לאחר מותו נכרת ראשו והוצג לראווה בכיכר סן מרקו.

קישורים חיצוניים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אנטנורו, אובלריו
נפטרים ב-831