אלקטרה (סופוקלס)

אלקטרה (ביוונית: Ηλέκτρα) הוא מחזה טראגי יווני של סופוקלס. התאריך בו הוא נכתב לא ידוע, דמיון בסגנון הכתיבה עם המחזות "פילוקטטס" (409 לפני הספירה) ו"אדיפוס בקולונוס" (401 לפני הספירה) מוביל חוקרי ספרות להניח כי הוא נכתב לקראת סוף הקריירה של סופוקלס. המחזה סובב סביב דמותה של אלקטרה, וסביב נקמתם שלה ושל אחיה אורסטס באימם קליטמנסטרה ובאביהם החורג אייגיסתוס.

רקע

כאשר המלך אגממנון חוזר ממלחמת טרויה עם פילגשו הטרייה קסנדרה, אשתו קליטמנסטרה (שלקחה לה למאהב את אייגיסתוס, דודנו של אגממנון) הורגת אותם. קליטמנסטרה מאמינה כי הניאוף היה מוצדק, מכיוון שאגממנון הקריב את בתם איפיגניה לפני המלחמה, כפי שהצטווה על ידי האלים. אלקטרה, בתו של אגממנון וקליטמנסטרה, הצילה את אחיה התינוק אורסטס מאימהּ על ידי ששלחה אותו לסטרופיאוס מלך פוקיס. המחזה מתחיל שנים מאוחר יותר כשחוזר אורסטס כאדם בוגר עם מזימה לנקמה.

עלילת המחזה

אורסטס מגיע עם חברו פילאדס, בנו של סטרופיאוס, ופדגוג, כלומר חונך (משרת ותיק של אורסטס, שלקח אותו מאלקטרה לסטרופיאוס). מזימתם היא להביא את החונך להכריז שאורסטס מת בתאונת מרכבה, וששני אנשים (שהם לאמיתו של דבר אורסטס ופילאדס) יגיעו זמן קצר לאחר מכן להגיש את צנצנת האפר של שרידי גופתו. 

אלקטרה מתאבלת על אביה, בתחילה לבדה, ואז (בשירה) עם מקהלה שמתלווה אליה. היא מקוננת במרירות, בתחילה בפני אחותה כריסותמיס על שהיא משוכנת באותו בית עם מרצחי אביה, ולאחר מכן בפני אימהּ על רצח אביה. תקוותה היחידה היא שיום אחד יופיע אחיה לנקום. כאשר מגיע השליח עם בשורות על מות אורסטס, נושמת קליטמנסטרה לרווחה. אלקטרה לעומת זאת שבורה מהידיעה. כריסוטמיס אז נכנסת: היא ראתה מְנָחוֹת על קברו של אגממנון ומבינה שאורסטס חזר. אלקטרה מבטלת את טיעוניה, בטוחה שאורסטס מת. לפתע היא פונה אל אחותה עם הצעה להרוג את אייגיסתוס, אולם כריסותמיס מסרבת לעזור בטענה כי התוכנית אינה מעשית. 

אחרי שירת המקהלה מגיע אורסטס, אוחז בידו צנצנת שמכילה לכאורה את אפר גופתו. הוא אינו מזהה את אלקטרה, וגם היא אינה מזהה אותו. הוא מוסר לה את צנצנת האפר והיא מבכה אותה בקינה גדולה, לא מודעת כי למעשה אחיה חי וניצב מולה. לאחר שאורסטס מבין את האמת, הוא חושף את זהותו בפני אחותו הנסערת. היא יוצאת מגדרה מרוב שמחה על שהוא חי, אולם בהתרגשותם הם כמעט חושפים את זהותו, והחונך יוצא מהארמון על מנת לזרז אותם. אורסטס ופילאדס נכנסים לבית ורוצחים את אמו קליטמנסטרה. כשאייגיסתוס חוזר לביתו, הם מניחים את גופתה בזריזות תחת סדין ומציגים לו אותה כגופתו של אורסטס. הוא מרים את הכיסוי ונוכח מי נמצא תחתיו, ואז אורסטס מגלה לו מי הוא. הם מובילים את אייגיסתוס לאח ההסקה והורגים אותו שם - אותו מקום שבו מצא אגממנון את מותו. המחזה נגמר עם הסצנה הזו, לפני שמוכרז מותו של אייגיסתוס.

עבודות דומות
סיפור נקמתו של אורסטס מופיע בסוף האפוס "נוסטוי", והאירועים מסופרים גם באודיסיאה. נושא זה היה פופולרי בטרגדיות היווניות, ויש גרסאות ששרדו מכל שלושת כותבי הטרגדיות היווניות הגדולים: אייסכילוס, סופוקלס, ואוריפידס. הראשון והארוך ביותר הוא נושאות הנסכים בטרילוגיה האורסטיאה של אייסכילוס (458 לפני הספירה). אוריפידס כתב את המחזה אלקטרה. הוא מספר גרסה שונה מאוד של הסיפור מזו של סופוקלס למרות ששניהם נכתבו פחות או יותר באותו הזמן בקירוב.

המחזה בישראל
בשנת 2014 המחזה הועלה בתיאטרון הקאמרי, על פי תרגום מאת אהרן שבתאי, בבימוי כפיר אזולאי, בתפקיד אלקטרה - אולה שור סלקטר, בתפקיד אורסטס- אודי רוטשילד.

תרגומים לאנגלית
לואיס קמפבל, 1883
ריצ'רד ס.ג'ב, 1904 טקסט מלא
פרנסיס סטור, 1912
א.פ. וולטינג, 1953
דייוויד גרן, 1957
 ה.ד.פ. קיטו, 1962
 ג'יי.ה. קלס, 1973
 פרנק מקגווינס, 1997
הנרי טיילור, 1998
אן קרסון, 2001
ג'ני מארץ', 2001
ג. תיאודורידיס, 2006 טקסט מלא

קישורים חיצוניים

 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טרגדיות יווניות
טרגדיות
ספרות העולם הקלאסי