ליונל המפטון

ליונל לאו המפטון (באנגלית: Lionel Leo Hampton; 20 באפריל 1908 - 31 באוגוסט 2002), מוזיקאי ג'אז, חלוץ נגני הוויברפון בג'אז, פעל גם כמתופף, פסנתרן, מוביל ביג בנד ושחקן, ניגן עם כל גדולי הג'אז, מלואי ארמסטרונג ובני גודמן ועד צ'ארלי פארקר וקווינסי ג'ונס.

תקופת ילדותו ונעוריו
להמפטון לא הייתה תעודת לידה והוא גודל על ידי סבתו. לפיכך לא ידוע בדיוק תאריך ומקום לידתו. ב-1916 עבר להתגורר בשיקגו ובהיותו כבן 16 כבר ניגן כמתופף במועדונים שונים בעיר. ב-1927 או 1928 עבר לקליפורניה וניגן ב"מועדון הכותנה" (מועדון מקומי שנקרא על שם מועדון הכותנה המקורי בניו יורק), שם הכיר לראשונה את הוויברפון, כשניגן בלהקת דיקסילנד ג'אז. המפטון החליף את התופים בוויברפון והתגלה על ידי לואי ארמסטרונג שהתלהב מהצליל החדש ושכר אותו כנגן ליווי. הפופולריות הרבה לה זכה ארמסטרונג תרמה הן להיכרות של הציבור עם הוויברפון ככלי והן עם המפטון כשם נרדף לכלי זה.

המשך הקריירה
עד 1934 למד המפטון מוזיקה באוניברסיטת דרום קליפורניה, באותה שנה עזב את האוניברסיטה והחל להנהיג ביג בנד משלו, עמו הופיע, בין היתר, עם הזמר בינג קרוסבי.

בנובמבר 1936 ביקרה להקתו של בני גודמן בלוס אנג'לס והמפטון הוזמן על ידי אמרגנה, מגלה הכישרונות ג'ון האמונד, ללוות יחד עמה את בילי הולידיי. לאחר ההופעות המשותפות הזמין גודמן את המפטון להצטרף עמו להרכב שכלל את גודמן עצמו בקלרינט ואת ג'ין קרופה (תופים) וטדי וילסון (פסנתר), היה זה הרכב הג'אז הקטן הראשון שהופיע ככזה לפני קהל (ולא כמלווה או כחטיבה בתוך ביג-בנד). המפטון עבר באותה עת להתגורר בניו יורק.

ב-1940 עזב המפטון את גודמן כדי להקים את "התזמורת של ליונל המפטון" (Lionel Hampton Orchestra). התזמורת, שניגנה בעיקר סטנדרטים ששילבו ג'אז ורית'ם אנד בלוז זכתה לפופולריות רבה בשנות הארבעים והחמישים והופיעה בהרכב נגנים משתנה עד אמצע שנות השבעים. התזמורת היוותה "חממה" לכישרונות ובין היתר החלו בה את דרכם אמנים כצ'ארלי מינגוס, וס מונטגומרי, דיינה וושינגטון, דיזי גילספי, קווינסי ג'ונס ורבים אחרים שיצאו ממנה לקריירות מפוארות. במקביל המשיך המפטון להופיע ולהקליט בהרכבים קטנים ושיתף פעולה עם אוסקר פיטרסון, ארט טאטום, סטן גץ ואחרים. רבות מהופעותיו הסתיימו בג'אם סשן ארוך שהלהיב את הקהל.

הוא הרבה להופיע בעולם במסגרות שונות להפצת תרבות בחסות האו"ם ומחלקת המדינה האמריקאית. ב-1953 יצאה תזמורתו למסע הופעות נרחב באירופה עם קווינסי ג'ונס כמעבד וחצוצרן וב-1968 הופיעה בקריית הוותיקן בפני האפיפיור פאולוס השישי.

במהלך השנים השתתף במספר סרטים, הידוע שבהם הוא "שיר נולד" (A Song Is Born) מ-1948, בכיכובו של דני קיי.

אחרית ימיו

בשנות השבעים דעכה הפופולריות של סגנון תזמורות הביג בנד ושל המפטון עצמו. עם זאת, זכה ליונל המפטון לשלל כיבודים כמו למשל קריאת פסטיבל איידהו לג'אז על שמו (Lionel Hampton Jazz Festival), בשנת 1985 (בפסטיבל הופיעו ומופיעים אמנים מהשורה הראשונה כאלה פיצג'רלד, שרה ווהן, אלווין ג'ונס, דיזי גילספי, פרדי הברד, סטן גץ, דיאנה קראל, וינטון מרסליס ועוד). באותה שנה הוכרז המפטון על ידי האומות המאוחדות כשגריר המוזיקה.

המפטון רתם עצמו לפעילויות חברתיות, ביניהן קידום פרויקט דיור ציבורי למעוטי יכולת בניו-יורק ובניו ג'רזי, עמד בראש קרנות שהעניקו מלגות לימודים לסטודנטים מעוטי יכולת וייסד מחלקה ללימודי מוזיקה באוניברסיטת איידהו, שנקראת על שמו.

ב-1982 נחנך כוכב עם שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד וב-1987 בחרו בו קוראי המגזין דאון ביט להיכל התהילה של הג'אז. כמו כן זכה במספר תוארי דוקטור לשם כבוד ומדליות נשיאותיות מהנשיאים ג'ון פ. קנדי, ריצ'רד ניקסון, ביל קלינטון וג'ורג' בוש על הישגיו האמנותיים, על פעילויות הצדקה שלו, על תרומתו לתרבות האמריקאית והעולמית וכהוקרה על תרומתו לקידום הקהילה האפרו-אמריקאית.

ב-1991 התמוטט המפטון במהלך הופעה בפריז ואובחן כסובל משבץ. השבץ, בנוסף לדלקת מפרקים כרונית ממנה סבל, הובילו להפסקה כמעט מוחלטת של הופעותיו.

חייו האישיים
המפטון נולד וגדל כקתולי.

בשנת 1936 נשא לאשה את גלדיס, שהייתה למנהלת האישית שלו עד מותה ב-1971. לזוג לא היו ילדים.

לאחר מלחמת העולם השנייה התקרב המפטון ליהדות, גייס כספים לטובת מדינת ישראל והלחין סוויטה בשם "המלך דוד", שנוגנה בבכורה בהופעה בישראל. המפטון ביקר בישראל ב-1955 עם התזמורת שלו שניגנה מדי ערב לפני קהל של אלפים בזירתרון ברמת גן. המפטון היה האמן הגדול הראשון מתחום המוזיקה הפופולרית שהופיע במדינה הצעירה והתקבל בחום רב. הוא נפגש עם הרב הראשי לישראל, יצחק הרצוג וכאורחו של עמנואל זמיר השתתף אף במפגש של ותיקי המחלקה הערבית של הפלמ"ח. בשנת 1957 הוא הופיע במשחק כדורסל בין נבחרת ישראל ונבחרת ישיבה יוניברסיטי.

קישורים חיצוניים

 
 כריסטופר פופה, "Music Was His Fountain of Youth", באתר Big Band Library, דצמבר 2006

הערות שוליים

מנצחים אמריקאים
נגני ג'אז: ויברפוניסטים
פסנתרנים אמריקאים
מתופפים אמריקאים
מובילי ביג בנד
אמריקאים חברי הבונים החופשיים
אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
זוכי פרס גראמי
זוכי פרס מרכז קנדי
אמריקאים שנולדו ב-1908
אמריקאים שנפטרו ב-2002
זוכי המדליה הלאומית לאמנויות