נחום סלושץ

נחום סלושץ (בחתימותיו החל משנת 1898, אבל בחתימותיו עד שנת 1898 כולל: סלושטש, כתיב לטיני: Slouschz - בחתימותיו המושפעות מכללי הכתיב הגרמני לפחות חלקית, רוסית: СлоущЪ - כלומר סְלושְׁצ' - בחתימותיו; כ"ח בכסלו תרל"ג, 28 בדצמבר 1872, סמורגון, רוסיה – ב' בטבת תשכ"ז, 15 בדצמבר 1966, גדרה) היה סופר, חוקר לשונות המזרח וקדמוניות היהודים בארצות המזרח.

ביוגרפיה
סלושץ נולד בסמורגון שבפלך וילנה שבמערב האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי; כיום בבלארוס), בנם של הרב והסופר העברי חובב ציון דוד שלמה סלושץ (1852–1906) ורבקה לאה. הוא גדל והתחנך באודסה, שם כיהן אביו כרב ומטיף. החל את דרכו הספרותית בנערותו, בגיל 15, במכתבים ששלח לעיתונים עבריים ורוסיים, וחיבר את הערך "אודסה" באנציקלופדיה כללית העברית "האשכול". בהיותו צעיר מאוד למד את שפת אספרנטו והוא נמנה עם חלוצי השפה, ומופיע בין 1000 הדוברים הראשונים בעולם, ב-adresaro שהוציא לאור הד"ר זמנהוף ממציא השפה.

ב-1896 נסע לז'נבה, שווייץ, כדי ללמוד ספרות קלאסית וצרפתית. שם גם הכיר את בנימין זאב הרצל. שימש מזכיר האגודה הציונית בני ציון באודסה. ב-1901, בגיל 28, עבר לפריז כדי להשתלם באוניברסיטת סורבון בלימודי ספרות, ולמד מדעים ולשונות המזרח אצל יוליוס אופרט, ויוסף הלוי. שימש גם ציר בקונגרסים הציוניים באותה תקופה.

בשנים 1912–1906 ערך מסעות מחקר בצפון אפריקה, בין היתר בלוב ובתוניסיה, לבחינתן של כתובות פיניקיות ויווניות. בעקבות ביקוריו בתוניסיה, ב-1906 וב-1928, פרסם את ספרו "הכהנים אשר בג'רבה" ב-1924, ואת "האי פליא" ב-1957.

סלושץ עלה לארץ ישראל בשנת 1919. בראשית שנות ה-20 ערך חפירות בחמת טבריה, ובעקבות זאת כינה אותו זאב וילנאי כ"חופר היהודי הראשון" (אף שידוע כיום שהיה זה ריימון וייל). בשנת 1921 חפר את סביבותיו של המונומנט המכונה יד אבשלום ושל מערת יהושפט המצויה מאחוריו. חפירה זו הונצחה בסרט קולנוע קצרצר (שניות אחדות בלבד) בידיו של יעקב בן דב, והייתה בכך לחפירה הארכאולוגית הראשונה שהונצחה בארץ ישראל בסרט. סלושץ גם נמנה עם מחדשי הקמת "החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה", וערך את פרסומיה. ב-1934 העיד מטעם ההגנה במשפט רצח ארלוזורוב שהוא ראה את אב"א אחימאיר ביחד עם אברהם אלמליח בירושלים מספר שעות לפני הרצח.

נחום סלושץ נפטר בשנת 1966 בסנטוריום מיסודו של ד"ר זאב פון וייזל בגדרה, ונקבר בה. מונצח ברחובות הקרויים על-שמו ברחובות ובראשון לציון.

אחיו, ד"ר שמואל סלושץ ומשה כרמון, שמשו כמורים במדרשה העברית., ויצחק בן-צבי, לימים נשיאה השני של מדינת ישראל, הוא בן דודנם.

פרסים והוקרה
סלושץ זכה בפרס ביאליק לחוכמת ישראל לשנת 1942. בשנת 1955 הוענק לו אות לגיון הכבוד הצרפתי, בדרגת אביר, על תרגומיו לעברית של הקלאסיקות הצרפתיות. בשנת 1956 זכה ב"פרס יעקב לנדאו" לפובליציסטיקה ציונית. ובשנת 1957 זכה בפרס רמת גן לחוכמת ישראל.

כתבים נבחרים
 מסע במצרים עם תמונות וציורים. ורשה, הוצאת תושיה, תרס"ז.
 באיי הים (מספר המסעות). ניו־יורק, הוצאת קדימה, תרע"ט (1919). 112 עמ'.
 ספר המסעות - מסעי בארץ לוב, כרכים א' וב', תרצ"ח (יומן מסע).
 הכהנים אשר בג'רבה, ירושלים, 1924.
 אוצר הכתובות הפיניקיות, תש"ב.
 נפוצות ישראל באפריקה הצפונית, תש"ז.
 ספר הים - כִּבּוּש הימים בהיסטוריה. עם מפות וציורים. תל אביב, הוצאת החבל הימי לישראל, תש"ח.
 האי פליא, דביר, תל אביב, 1957.
 "העם היהודי היושב בתוניס", בתוך ידע-עם א, א (תש"ח), עמ' 6-4; ב, עמ' 5-4.

לקריאה נוספת 
 האנציקלופדיה העברית, כרך כו, תשל"ד, עמ' 84.
 יצחק בן-צבי, ישעיהו פרס, 'ליובלו הששים של הפרופ' נחום סלושץ', ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה א (ג) (תרצ"ג), 1–2.
 ק' בן-נריה, 'נחום סלושץ, ותיק הוותיקים', מאזנים, 24, 1 (1966), 61–62. 
 ישראל כהן, 'אחרי מיטתו של פרופ' נחום סלושץ', מאזנים, 24, 2 (1967), 162.
 ישראל כהן, 'החוקר והחופר הרומנטי', מאזנים, 24, 5–6 (1967), 424–429.
 יהושע בן-אריה, 'התפתחות לימוד ידיעת ארץ ישראל בעם היהודי בעת החדשה (עד להקמת מדינת ישראל)', קתדרה, 100 (תשס"א, 2001), 306–338.
 הרוי א. גולדברג, 'המזרחי והמזרחן: המפגש בין מרדכי הכהן לנחום סלושץ', מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי כב (תשס"ג), 145–157.
 חיים סעדון (עורך), תוניסיה, ירושלים: משרד החינוך התרבות והספורט - המזכירות הפדגוגית - המרכז לשילוב מורשת יהדות המזרח, מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח של יד בן-צבי והאוניברסיטה העברית, תשס"ה 2005. (סדרת קהילות ישראל במזרח במאות התשע עשרה והעשרים).
 עוזי אלידע, ״אמיל זולא מתראיין לעיתון ״הצבי״ של אליעזר בן-יהודה״, קשר, 46, (2014) עמ' 30-38.

קישורים חיצוניים 

 
 
 
 
 ישראל כהן, סלושץ בן התשעים וחמש, בפרויקט בן-יהודה
עיתונות
 
 
 
 
 
 
 
 , 
 
 
 
 
 
 
 , 
 
 

מפרי עטו
 
 , 
 
 
 
 
 
 ,

הערות שוליים

זוכי פרס ביאליק לחכמת ישראל
מקבלי אות לגיון הכבוד
חוקרי יהדות ארצות האסלאם
חוקרי יהדות ישראלים
אנשי העלייה השלישית
ארץ ישראל: ארכאולוגים
מתרגמים מצרפתית לעברית
סגל הצבי
עורכי אנציקלופדיה אוצר ישראל
יהודים בלארוסים
אישים הקבורים בגדרה
ישראלים שנולדו ב-1872
ישראלים שנפטרו ב-1966