מקור ברוך

מקור ברוך היא שכונה במרכז ירושלים.

גבולות השכונה הם רחוב מלכי ישראל בצפון, רחוב שרי ישראל במערב, רחוב יפו בדרום וגוש השכונות גאולה (זיכרון משה, שכונת אחוה) במזרח, הנתחם על ידי רחוב יוסף בן מתתיהו. הרחוב המרכזי בשכונה הוא רחוב רש"י. השכונה הוקמה בשלהי שנות ה-20 של המאה ה-20.

תולדות השכונה
השכונה נבנתה כשכונה מתוכננת לאוכלוסייה גדולה (3,000 נפש), בתבנית שתי-וערב עם רחובות "ישרים, כמידת זה כן מידת זה [כלומר, שווים ברוחבם], נקיים ומסודרים" ובתי מידות "יפים וממוספרים". השטח לשכונה נרכש מבית היתומים שנלר ב-1929 על ידי קבוצת סוחרים וקבלנים פרטיים. השכונה נבנתה בקצב מואץ כדי לאכלס פליטים יהודים מפרעות תרפ"ט שנמלטו מהעיר העתיקה ומטבח חברון (תרפ"ט). בניית הבתים מומנה ממקורות שונים, ובכללם הלוואות מבנק אפ"ק, הון פרטי של משקיעים ותרומות נדבנים. על בתים רבים בשכונה מונצח שם הנדבן (שהקדיש בניית בית לזכר יקיריו), או שם המממן (אז רשום על השלט שמו ותאריך ההקמה של הבית).

מקור שם השכונה אינו ברור. ייתכן שהוא מבוסס על הפסוק מספר משלי (ה', י"ח): "יְהִי-מְקוֹרְךָ בָרוּךְ", וייתכן שהוא על שם מייסדה, ברוך הירשנוף. יש הסבורים שהשם קשור לספרו של הרב ברוך הלוי אפשטיין 'מקור ברוך', שהתפרסם שנה קודם לכן, או לאחד מכמה ספרים בשם זה שהיו ידועים באותה תקופה.

השכונה נבנתה כשכונה מודרנית מפוארת, אולם לאחר 1948 הידרדרה והפכה לשכונת עוני, עקב קליטת פליטים רבים משכונות מזרחיות יותר של העיר שנמלטו מאזור הקו העירוני, הזנחה שמקורה בחוסר מימון לתחזוקה נאותה של הבתים וחוסר מודעות סביבתית של התושבים. מאז שנות ה-60 הפכה השכונה לחרדית, דבר שהצריך תוספות בנייה כדי לשכן משפחות גדולות, תוספות שטשטשו את המבנה האלגנטי המקורי. בנוסף, הרחובות בגבול השכונה הפכו לרחובות מסחריים הומים, ושולי הרחובות שבתוכה משמשים לחניית כלי רכב.

רוחמה
מדרום-מזרח לרחוב אלפנדרי נמצא אזור הקרוי "רוחמה". אדמות רוחמה נרכשו עוד ב-1908 על ידי אפרים כהן-רייס מברלין (איש חברת עזרה של יהודי גרמניה), למטרת בניית בית מדרש לרבנים. התוכנית בוטלה בגלל מלחמת העולם הראשונה, ועד לאחר מלחמת העולם הראשונה נותר השטח שומם. בשנת 1921 מכר את הקרקע ישעיהו פרס, מנהל בית הספר למל, כדי לשלם פיצויים למורים שמקומות עבודתם נסגרו. אחד הבתים הראשונים שנבנו בשכונה, בשנת 1924, היה בית הספר לבנות "רוחמה" ברחוב יהודית 6. כיום יש במבנה בית ספר חרדי לבנות בשם "ירים משה". כבר ב-1948 כתב יצחק שפירא שזו "מובלעת שאינה ניכרת", ואכן לא ניכר כיום כל הבדל בין "רוחמה" ל"מקור ברוך".

הרחובות המרכזיים של שכונת רוחמה הם רחוב דוד ילין ורחוב מיכל פינס.

אחד הבתים הראשונים בשכונת רוחמה נבנה על ידי ר' יעקב חי בן רבי רחמים, אחיו של הראשון לציון הרב יצחק נסים. הבית הוא בהצטלבות הרחובות דוד ילין ומיכל פינס. על הבית נבנה היום בניין גבוה השייך לחברה קדישא. מהבניין המקורי, שהיה בן שתי קומות בלבד, נותרה רק המעטפת של שני הקירות החיצוניים, אחד מרחוב דוד ילין והשני מרחוב מיכל פינס.

שכונת כרם
בתחומי מקור ברוך של היום, בסביבות רחוב דון יוסף נשיא, שכנה עד שנות ה-50 שכונת צריפים ופחים דלה בשם "שכונת כרם". במקום בו הייתה השכונה נבנו מבנים מודרניים רבי-קומות. מועד תחילת ההתיישבות ב"כרם" אינו ברור, אך סביר כי הוא בסביבות השנים 1889-1890.

עם זאת יהושע בן אריה סבור, כי ייתכן שעל שכונה זו כותב אברהם משה לונץ את הדברים הקשים הבאים בשנת 1889:

מתושבי השכונה
בתקופת קום המדינה היה בשכונה ריכוז של תלמידי חכמים בולטים. רב השכונה היה הרב יונה ראם, ולאחר פטירתו כיהן אחיו הרב אליהו ראם. עוד התגוררו בשכונה הרב אליעזר יהודה פינקל ראש ישיבת מיר, הרב יעקב משה ליבוביץ ראש ישיבת קמניץ, הרב חיים אהרן טורצ'ין ראש ישיבת "מצוינים", הרב ניסים כדורי, הרב דוד שרבני שכיהן כרב בשכונה, הרב שמואל אהרן יודלביץ, הרב אלעזר שך (לימים ראש ישיבת פוניבז'), הרב זונדל קרויזר, הרב אברהם ברוך גרינבלט (אביו של הרב אפרים גרינבלט), הרב שמחה בונים אלתר (לימים האדמו"ר מגור), הרב אברהם יעקב זלזניק ראש ישיבת עץ חיים חכם גורג'י יאיר והרב חיים גריינימן.

מוסדות מרכזיים
 בית הספר תחכמוני - מנהל בית הספר ב-1929, מרדכי צבי אילן, העביר את מבנה בית הספר של תנועת "תורה עם דרך ארץ" מרחוב הרב קוק (שם נוסד ב-1909) למבנה חדש בשכונת מקור ברוך, שיועד בתחילה עבור בית היתומים דיסקין. במוסד נמצא אולם ששימש להופעות, להרצאות ולקונצרטים בשם "אהל שם". בנוסף שימש האולם כבית הכנסת האשכנזי. כיום נקרא אולם זה "אוהל מרדכי" על שמו של מרדכי צבי אילן. כיום משמשים מבני בית הספר לתלמוד תורה "המסורה". בעתיד מיועד המקום למגורים.
 סניף של ישיבת שפת אמת הוקם ב-1945 בלב השכונה (ברחוב יוסף בן מתתיהו), במטרה לקלוט תלמידי חכמים מחצרות חסידות גור וחסידויות קרובות שנותרו לפליטה לאחר השואה.
 ישיבת "פורת יוסף" נמצאת ברחוב יוסף בן מתתיהו, לאחר שעברה מהעיר העתיקה למקור ברוך לאחר מלחמת העצמאות.
 מכון רוקח לחקר מחלת השחפת ולטיפול במחלה בקהילה (שם גם ניתנות זריקות חיסון נגד המחלה ליוצאים מהארץ).
 לשכת הגיוס הירושלמית.

ברחוב יהודה המכבי קיים אזור תעשייה הנקרא "אזור תעשייה מקור ברוך", ובו מפעלים בעיקר בתחום הדפוס. ברחוב בר גיורא התנוסס בניין טיגרט בריטי, ששימש במשך עשרות שנים כ"בית השוטרים". בבניין גרו קצינים של משטרת ישראל ומשפחותיהם. ברחוב הטורים היו מועדון ומגרשי משחקים וספורט ע"ש גוגנהיים. כיום הם משמשים למוסדות ולמגורים.

ברחוב רש"י נמצאת ישיבת המקובלים שער השמים. ברחוב דוד ילין שוכנים מוסדות ישיבת מאור התורה. ברחוב רשב"ם יש שטיבלאך מרכזיים לשכונה. ברחוב בר גיורא פינת הטורים הוקם מרכז חסידות סקווירא בישראל. הבניין כולל בית כנסת, שטיבלאך, אולם לימוד הכולל ספרייה תורנית, מקווה לגברים ותלמוד תורה.

בשכונה פועלת קופת צדקה בשם "ועד עזרה וצדקה מקור ברוך", המחלקת כסף למשפחות נצרכות מהשכונה, וכן מחזיקה גמ"חים שונים.

מקור ברוך בספרות ובקולנוע
עלילת ספרו של עמוס עוז, "מיכאל שלי", מתרחשת בחלקה הגדול בשכונה. דירתם של בני הזוג חנה ומיכאל (החילונים, בשנות ה-50), שכנה בשכונה.

נוגה, גיבורת ספרו של א"ב יהושע, "ניצבת", חוזרת לישראל לשלושה חודשים, כדי לשמור על דירת אמהּ שברחוב רש"י בשכונת מקור ברוך. בדירה זו גדלה נוגה מאז שהייתה בת חמש. בילדותה ובבגרותה קיימה נוגה, החילונית, קשר עם שכניה החרדים, משפחת פומרנץ. שניים מילדי השכנים פולשים שוב ושוב לדירתה כדי לצפות בטלוויזיה, שנמנעת מהם בביתם.

סדרת הטלוויזיה "שטיסל" צולמה בחלקה בשכונת מקור ברוך, ונראים בה רחובותיה, סמטאותיה ובתי האבן הציוריים של השכונה.

לקריאה נוספת
 יצחק שפירא, ירושלים מחוץ לחומה, ירושלים תש"ח
 יהושע בן אריה, עיר בראי תקופה - העיר החדשה, ירושלים תשמ"ח עמודים 202, 267-269

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ירושלים: שכונות
שכונות חרדיות בירושלים