קופת חולים של הציונים הכלליים

קופת חולים הציונית הכללית הייתה קופת חולים שפעלה בשנים 1936–1974.

הקופה נוסדה ביוני 1936, על ידי ד"ר לוי (ליאון) עפרון, שפנה לחברי הוועד של ארגון הציונים הכלליים ושכנעם לארגן קופת חולים לעובדים הציוניים הכלליים. הקופה החלה כחדר שכור שנחלק במחיצת עץ לחדר המתנה ולחדר קבלת חולים, שעבד בו רופא אחד (ד"ר עפרון) ללא שכר. בתוך 23 שנה, עלה מספר החולים מ-50 מטופלים שטופלו על ידי רופא אחד במרפאה מאולתרת ל-33,000 מטופלים שטפלו על ידי 350 רופאים ב-32 מרפאות.

אידאולוגיית הקופה
הרקע שעמד מאחורי הקמת הקופה היה הצלחתה של קופת החולים הכללית והכרח להשתייך להסתדרות העובדים הכללית כדי ליהנות משירותיה. עפרון לא רצה כי  חברי הציונים הכלליים ישתייכו אל ההסתדרות.  כך נאם  בוועידת הקופה מ-1959:

משנפטר המנהל הכללי של קופת החולים של הציונים הכלליים, ד"ר עפרון, ב-1962 החליפו בתפקיד ד"ר ישראל סום. ב-1974 אוחדה קופת חולים מרכזית (לשעבר קופת החולים של הציונים הכלליים) עם קופת חולים עממית והפכה לקופת חולים מאוחדת.

הערות שוליים 

קופות חולים בישראל
ציונות כללית
קופת חולים מאוחדת
היישוב: בריאות ורפואה