לשם ייחוד

ביהדות, לשם ייחוד היא תפילה קצרה שיש נוהגים לאומרה לפני קיום מצוות ומטרתה לגרום לכוונת התפילה - לשם מה נאמרת התפילה. כיוון שבכל עשיית מצווה יש לכוון, הרי שאמירת התפילה לפניה מבטאת את הכוונה בנוסח ברור. 

תפילה זו כוללת - מלבד הכוונה לקיום המצווה - גם מוטיבים קבליים הקשורים לקיום המצוות. מקורה של התפילה בחכמי הקבלה. לאמירת התפילה קמה התנגדות רבה, בעיקר בקרב המתנגדים לחסידות, ופולמוסים רבים התעוררו סביבה.

נוסח התפילה
נוסח "לשם ייחוד" כולל מוטיבים קבליים רבים: ייחוד אלוהים עם שכינתו, צירופי שמות קדושים ועוד.

הנוסח הבסיסי של התפילה הוא:
 על נוסח זה מוסיפים אמירות מתאימות לכל מצווה שאותה באים לקיים. כך למשל, בעת הנחת תפילין מוסיפים את כוונתה לתפילין של יד ולתפילין של ראש: .

לעיתים מתחילה התפילה במילים אחרות, ונוסח "לשם ייחוד" בא בסופה. דוגמה לכך היא התפילה שמקדימה את תפילת ברוך שאמר: .

מקור התפילה 
המקור הקדום ביותר לאמירת תפילת לשם ייחוד הוא ספרו של המקובל רבי אליהו די וידאש, "ראשית חכמה". שם הוא דן באריכות בחיובו של כל יהודי לפעול למען "ייחוד קודשא בריך הוא ושכינתיה", ומונה מספר אופנים כדי להגשים את הייחוד. בין השאר הוא כותב:

גם רבי חיים ויטאל מביא בכתביו תפילה זו, ורבי נתן נטע הנובר כבר קבע אותה בסידורו "שערי ציון".

תפילה זו נזכרה גם בספר ראשית חכמה שכתב לבאר שעבודת התפילה והמצוות הן לייחד קוב"ה ושכינתיה, ובתוך דבריו כותב כך: .

וכן מופיע בספר שני לוחות הברית שחיבר ישעיה הלוי הורוביץ .

המתנגדים לאמירת התפילה
זמן לא רב לאחר שהחלו מדפיסי הסידורים לכלול בהם את תפילת "לשם ייחוד", החל פולמוס סוער שנסב סביב אמירתה או אי-אמירתה של התפילה: 

הראשון שהביע הסתייגות מהדפסת התפילה והפיכתה לעממית היה הרב יאיר חיים בכרך. בספר השו"ת שלו, "חוות יאיר", כתב: .

רבי יעקב ריישר, בספר חק יעקב, כתב נגד אמירת תפילה זו ותפילות חדשות אחרות, הוא מביא את דברי המהרש"ל שכתב אף הוא נגד מנהגים חדשים: 

בדרשות החתם סופר מובא:

הפולמוס סביב אמריתה
עיקרו של הפולמוס התעורר בשנת תקל"ו, במענה לשאלה שנשאל הרב יחזקאל לנדא, רבה של פראג ומחבר ספר השו"ת "נודע ביהודה", על ידי הרב יששכר בער בלוך, האם יש לאמר לשם ייחוד. בתשובתו הוא מתנגד בחריפות לאמרית התפילה, ומונה מספר טעמים לכך, בסוף דבריו מסיים בחריפות במילים 'וצדיקים ילכו בם, וחסידים יכשלו בם', כפרפרזה על הפסוק 'ורשעים יכשלו בם':

בדברים אלו דוחה ר' יחזקאל את תפילת "לשם ייחוד" בנימוק שמרני: אל לנו לשנות ממנהגי הדורות הקודמים שהיו עמלים בתורה ובמצוות, ולא אמרו נוסח כזה או דומה לו.

בהמשך דבריו הוא מנמק את התנגדותו החריפה בנימוקים נוספים:
בנוסח התפילות והברכות המקובל בידינו מאנשי כנסת הגדולה כבר נרמזו כל הבקשות והכוונות שאותן יש לבקש ולכוון בעת קיום המצווה, ועל כן אין מקום לתקן ולנסח תפילות חדשות.
 באמירת לשם יחוד יש חשש כבד לקיצוץ בנטיעות, כלומר למחשבת כפירה.
 אין צורך לומר במפורש שהמצוות נעשות כדי לתקן תיקונים בעולמות העליונים, שכן תיקונים אלו נעשים על ידי עצם קיומה של המצווה מבלי אמירה ותפילה נוספות.

התנגדותו של ר' יחזקאל לנדא לאמירת התפילה נבעה גם מהתנגדותו לתנועת החסידות שהחלה נפוצה בימיו. על כך רומזות מילותיו  יש המייחסים את התנגדותו החריפה לתפילה זו למלחמתו בשרידי השבתאים. גם תלמידו של ר' יחזקאל, הרב אלעזר פלקלס, רומז בספרו "תשובה מאהבה" שהביקורת של רבו על אמירת "לשם ייחוד" נעוצה בעובדה שבתפילות אלו התערבו תפילות הקשורות לתורתו של שבתאי צבי.

רבים ממצדדי אמירת "לשם ייחוד" התייחסו לטענותיו של ר' יחזקאל ודחו את דבריו. אחד מהם היה הרב חיים מצ'רנוביץ, שבספרו "שער התפילה" ענה על הטיעונים ההלכתיים שפורטו בשו"ת "נודע ביהודה". החיד"א אף כתב בחריפות:

כיום נהוגה אמירת "לשם ייחוד" בקרב רוב ככל המתפללים מקרב החסידים והספרדים. ממתפללי נוסח אשכנז ישנם לא מעטים הנמנעים מלומר את התפילה, מהסיבות שפורטו לעיל. עם זאת בעבר חלק מהמתנגדים אמרו תפילה זו. בחסידות בעלז נהוג שאין אומרים לשם ייחוד ביום היארצייט של הנודע ביהודה.

לקריאה נוספת
 רן ישראלי, הלכה בפרשה, כרך ה', פרשת ויקרא, עמ' 11-32

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

תפילות ביהדות
קבלה