איבר שהנשמה תלויה בו

אֵיבֶר שהנשמה תלויה בו הוא מושג הלכתי המתאר איבר בעל תפקיד ומשמעות מהותית בגוף האדם, או בגוף הבהמה. לאיבר זה יש תוקף רב מבחינה הלכתית, והוא נחשב כגוף כולו בדינים מסוימים.

הגדרת איבר שהנשמה תלויה בו
בתלמוד הבבלי, יש מחלוקת אמוראים בנוגע למה נחשב איבר שהנשמה תלויה בו:

 לדעת רב חסדא, איבר שהנשמה תלויה בו הוא כל איבר שאם יינטל, הבהמה תוגדר כטריפה. 
 לדעת רבא, איבר שהנשמה תלויה בו הוא כל איבר שאם יינטל, הבהמה תוגדר כנבלה בעת מותה- גם אם נשחטה כדין. בגדר זה נכללים, לדוגמה, ושטה של הבהמה, קנה, ירכה או חללה. 
 לדעת רב ששת, איבר שהנשמה תלויה בו הוא רק איבר שנטילתו תוביל למוות מיידי של הבהמה (כמו הלב או הושט).

ידוע לנו בוודאות על איברים מסוימים הנכללים בהגדרה זו. . כלומר, הראש והכבד נחשבים כדבר שהנשמה תלויה בהם.

לשיטת הרמב"ם, גם לב נחשב אבר שהנשמה תלויה בו. רבי יעקב בן אשר מוסיף גם את הריאות.

הלכה למעשה- אין הכרעה ברורה בעניין אצל הראשונים.

השלכות מעשיות

בדיני הקדש 
כאשר אדם מקדיש חלק מגוף הבהמה (כגון האומר "רגלה של זו עולה"), ישנה מחלוקת אמוראים האם ההקדש חל על כל הבהמה, או שהוא חל רק על החלק שהוקדש. אך גם לדעת מי שסובר שההקדש אינו מתפשט, היכן שהאדם מקדיש דבר שהנשמה תלויה בו גם הוא מודה שהקידושין מתפשטים בכל הבהמה.

בדיני ערכין
כאשר אדם מעריך איבר שהנשמה תלויה בו (כלומר אומר "ערך לבי עלי", לדוגמה), או נודר איבר שהנשמה תלויה בו (כלומר אומר "דמי ריאותי עלי", לדוגמה), הוא חייב לתת את ערך, או את דמי, כל גופו. וכפי שפסק הרמב"ם:

בדיני נזירות 
אדם המקבל על עצמו נזירות בדבר שהנשמה תלויה בו, כגון שאמר "ראשי נזיר", "כבדי נזיר" וכדומה, נחשב כנזיר.

אופנים נוספים
אופנים נוספים בהם דנו בתלמוד ובפוסקים אם דין איבר שהנשמה תלויה בו כדין כל הגוף, הם לעניין תמורה, מכירה, בכור, קידושין ותשלומי ארבעה וחמישה.

כמו כן, תרומת איבר מהאיברים שהנשמה תלויה בהם, כאשר התורם עדיין חי, אסורה גם אם נעשה בהסכמה מלאה של התורם.

לקריאה נוספת
"אבר שהנשמה תלויה בו" בתוך: האנציקלופדיה התלמודית, כרך א', עמ' ק"ט-קי"ג.

קישורים חיצוניים
 
מכירת אבר שהנשמה תלויה בו, באתר דעת.
ד"ר חוה טבנקין, סוגיות במכירת כליה מן החי להשתלה, באתר דעת

הערות שוליים

הלכה
מונחים תלמודיים
הקדש
נדרים ושבועות