זמד

זמד (בגעז: ዘመደ) הוא מושג השארות בשפה האתיופית. למושג מספר משמעויות, הראשונה היא הבחנה בין קרוב שהוא "זמד" למונח "באד" שמשמעותו "זר". המשמעות השנייה היא קרובי קרבת דם עד לשבעה דורות והוא מנוגד למונח "אמץ'" שמציין קרבת נישואין.

מטרת המושג היא סיוע בשמירה על טווח ביטחון של שבעה דורות, הנשמר בין המחותנים בקהילת ביתא ישראל. בעדה ישנם כמה סוגים של קרבת משפחה ושל שייכות או אי שייכות וניתן לחלקם למספר קבוצות עיקריות:
י סיגה זמד: (קרובי הבשר) - אלו אשר יש עמם קשרי דם ישירים דרך אביהם או אמם.
י קורטניה זמד: (הקרוב ההחלטי) - המשפחה הגרעינית שהיא הדור הראשון והשני, ועליהם ניתן לסמוך במקרה של נקמת דם.
י קרב זמד: (הקרוב הקרוב) - הם קרובי המשפחה מדרגה שלישית/רביעית.
י רוק זמד: (הקרוב הרחוק) - קרובי המשפחה מקרבה חמישית עד שביעית.
י גביצ'ה זמד: (קרוב משפחה מנישואין) - הם קרובי הדם של בן/בת הזוג.

נישואין בזמד 
ההלכה בעדה החשיבה את הזמד בתור אחים ואחיות ולכן אסרה נשואים לטווח שבעה הדורות, מקור האיסור בספר ויקרא:

מעבר לסיכון הגנטי שבנישואי קרובי משפחה שעלול ליצור עיוותים בצאצאים ומחלות שונות, המחקר האנתרופולוגי מלמד, כי האיסור על קיום יחסי מין בין קרובי משפחה הוא טאבו נפוץ מאוד בתרבויות האנושיות, בין היתר משום שהלכה למעשה מהווה סיכון על המשכיות הגזע האנושי. אף על-פי-כן, הגדרת "קרוב משפחה" לעניין האיסור על גילוי עריות אינה אחידה ומשתנה מתרבות לתרבות. כך בתרבות אחת מקובל כי קרובי משפחה מדרגה שנייה יתחתנו ואילו באחרת חל איסור של עד שבעה דורות, כמו בקהילת ביתא ישראל.

גם בנצרות האורתודוקסית האתיופית יש איסור נישואים עד שבעה דורות, אזכורים לכך יש כבר מהמאה ה-2 לספירה ולכן מעריכים שהמנהג הזה קדום עוד יותר, היום מקובל בנצרות האורתודוקסית שמספיקה הרחקה של לפחות חמישה דורות.

בקהילת ביתא ישראל, כאשר שני קרובים התחתנו בשוגג, הם התגרשו ברגע שהתבררה הטעות ולא המשיכו להביא ילדים לעולם בחטא. לפני העלייה לישראל היה נהוג שההורים היו אלו ששידכו את ילדם, ובהיעדרם היו עושים זאת הסבים או קרובי משפחה אחרים. מאחר שהמבוגרים הכירו את כל קרובי משפחתם והיו יכולים להוועץ בקרובים נוספים, לא היה סביר שתיווצר בעיה של נישואי קרובים. לאחר העלייה לישראל וההתנתקות מהמסורת, צעירים רבים מוצאים את בן/בת זוגם בעצמם, ואינם יודעים את השושלת המשפחתית כפי שצריך. כך נוצר מצב שבו צעירים הביאו קרובת משפחה רחוקה לביתם ולאחר בדיקה וספירת דורות שעשו בני המשפחה הסתבר לצעירים שהם קרובי משפחה האסורים בנישואין. בגלל היווצרות מקרים כאלו יש מבין זקני העדה כאלה שפחות מחמירים ונותנים אישור להתחתן עם "הקרוב הרחוק" (5-7 דורות). חלק מחברי הקהילה הצעירים והמאוהבים מפרים את המנהג ומתחתנים למרות הקרבה המשפחתית. במקרים כאלו המשפחה המורחבת יחד עם שאר העדה יוצאת בקריאת חרם על הזוג ומנתקים את הקשרים עימם.

פתרונות 
על מנת למנוע נישואי קרובים יש שמחנכים את ילדיהם לזכור את כל קרובי המשפחה. הרב ד"ר אביעד סטולמן, מהיישוב אפרת, משיב לשאלה שנשאל לגבי נישואי קרובים, ומשיב שרצוי שיעשו תחילה בדיקה גנטית לשלילת מומים מולדים אפשריים. אם התוצאה תהיה חיובית, הם רשאים להינשא זה לזה. בהתחלה הרב מעלה שאין למנהג זה זכר בתלמוד שאותו הקהילה לא הכירה, הרב משיב שיש אפילו מצווה להינשא לאחיינים ביהדות הרבנית:

בהמשך הרב מנסה ליישב את הסכסוך שייווצר בין המשפחה המורחבת והקהילה לזוג וכותב שאפילו אם ההורים מתנגדים אין לשמוע להם לפי דעת הפוסקים הרבניים.

ראו גם 
המספר שבע ביהדות
בירור יהדות

הערות שוליים

היימנות
משפחה