נפות הרשות הפלסטינית

נפות הרשות הפלסטינית הן חלוקה המנהלית של שטחי הרשות הפלסטינית. הנפות כוללות את כל שטחי מזרח ירושלים, יהודה ושומרון ורצועת עזה, ונקבעו במסגרת הסכמי אוסלו. כיום ברשות הפלסטינית 16 נפות, מהן 11 ביהודה ושומרון ו-5 ברצועת עזה.

שליטה

אף שהנפות נקראות "נפות הרשות הפלסטינית", אין לרשות הפלסטינית שליטה ברוב שטחן: מזרח ירושלים בנפת אל-קודס נמצאת בריבונות ישראלית מוחלטת ובה אין לרשות הפלסטינית כל שליטה או מעמד חוקי, מרבית שטח הנפות נמצאת בשליטה ישראלית מלאה וחלק מן השטח נמצא בשליטה ביטחונית ישראלית במקביל לשליטה אזרחית פלסטינית. רק בחלק קטן משטח הנפות מתקיימת שליטה פלסטינית מלאה, וגם שם, אין לרשות הפלסטינית שליטה בכל השטח, מכיוון שכל נפות רצועת עזה נתונות לשלטון חמאס. מכל זה נובע כי החלוקה המנהלית לנפות משמשת לצרכים אזרחיים פנים-פלסטיניים (כדוגמת מנהל אוכלוסין ובחירות) בלבד, ושאין לה כל קשר לחלוקה לצורכי שליטה או ריבונות (ניסיון לחלוקה לצורכי שליטה וריבונות נעשה במסגרת הסכמי אוסלו, בזמן החלוקה לשטח A, שטח B ושטח C).

לכל נפה יש מושל, ובבירתה יושב בית משפט שלום ובית משפט מחוזי.

אוכלוסייה מוחרגת

מזרח ירושלים, על שטחה ואוכלוסייתה הערבית האוחזת בתושבות ישראלית, נכללת בנפת אל-קודס. שטח השכונות היהודיות במזרח ירושלים נכלל גם הוא בנפה זו, אך לא אוכלוסיית השטח הזה. נתוני אוכלוסיית הנפות גם אינם כוללים את ההתנחלויות ביהודה ושומרון.

נפות

בעבר נפת שכם כללה גם את שטחה של נפת טובאס. ב-1996 הכריזה הרשות על טובאס כנפה עצמאית והפרידה אותה מנפת שכם.

ראו גם 
 מחוז יהודה ושומרון

הערות שוליים

הרשות הפלסטינית: חלוקה מנהלית