אפרים לפיד

אפרים לפיד (נולד ב-29 בינואר 1942) הוא יושב ראש ארגון "מורשת ההגנה", איש תקשורת ישראלי וחוקר היסטוריה ציונית-יהודית. שירת כדובר צה"ל, כקצין מודיעין בכיר ביחידה 8200, וכמפקד גלי צה"ל. לאחר סיום שירותו הצבאי עמד, בין היתר, בראשות חברת "יפעת" למידע תקשורתי, וכיהן כדובר הסוכנות היהודית.

ביוגרפיה
לפיד נולד והתחנך בתל אביב. למד במגמת מזרחנות בתיכון עירוני ד'. היה יושב ראש מועצת התלמידים העירונית של תל אביב.

השכלה אקדמית
בשנת 1960 הצטרף לעתודה האקדמית והחל את לימודי התואר הראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ושפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים. 
לפיד הוא בעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ותעודת הוראה מאוניברסיטת תל אביב. 
במאי 2016 קיבל תואר דוקטור במדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן על מחקרו על קהילת המודיעין הישראלית.
בשנים 2001–2012 לימד במחלקה לתקשורת באוניברסיטת בר-אילן. כיום עוסק בהוראה באוניברסיטת בר-אילן על נושאי הביטחון הלאומי של ישראל.

שירות בצה"ל
בשנים 1963–1982 שירת, בדרגת סג"ם עד אל"ם, בחיל המודיעין בתפקידי פיקוד, מטה והדרכה ביחידה 8200 וביחידת חצב ובמחלקת איסוף. השתתף בפעולת כראמה כמפקד צוות האזנה. בין תפקידיו האחרונים שימש מפקד "חצב" (1974–1976), מפקד יחידה 7143 (1977-1979) וראש מחלקת איסוף (מונה ב-1979). בשנים 1982–1984 היה חניך ומדריך במכללה לביטחון לאומי. היה נציג אמ"ן בוועדת החקירה המטכ"לית בעקבות אסון צור השני.

דובר צה"ל
ב-1984 מונה לדובר צה"ל והועלה לדרגת תא"ל. את תפקידו זה מילא בתקופת כהונתם של הרמטכ"לים משה לוי ודן שומרון. שני המאמצים העיקריים בתקופה זו היו הפעילות המבצעית בלבנון בהיערכות באזור הביטחון (מינואר 1985) ודברור ההתקוממות העממית בשטחים ("האינתיפאדה הראשונה"), שהחלה בדצמבר 1987 וחייבה שינויים רבים בשיטת העבודה של דוברות צה"ל.

אירועים מבצעיים מרכזיים בתקופה
 החלטת הממשלה מ־14 בינואר 1985 על היערכות צה"ל ברצועת הביטחון בדרום לבנון, כמעט שלוש שנים אחר תחילת מלחמת שלום הגליל.
 פברואר 1985: טנק צה"ל פגע למוות בצלם CBS בדרום לבנון, מתוך זיהוי מוטעה כי המצלמה על הכתף היא טיל מוכן לירי. מחאה בינלאומית – סגן נשיא CBS הגיע לארץ כדי למחות על האירוע.
 20 באפריל 1985: טיבוע אניית מחבלים אטבירוס בלב ים – סיכול פיגוע ימי ראשון בהיקף רחב.
 20 במאי 1985: "עסקת ג'יבריל" – הוחזרו 3 חיילי צה"ל שבויים (2 חיילי נח"ל, גרוף וסאלם שנחטפו עם עוד 6 נחלאים ב 1983 וחזי שי, אשר נעדר מקרב סולטן יעקוב) תמורת שחרור 1150 מחבלים. האירוע עורר ביקורת ציבורית.
 1 באוקטובר 1985: מבצע דרך נץ – תקיפת מפקדת אש"ף בתוניסיה. מבצע תקיפה ארוך הטווח ביותר שפעל צה"ל.
 אוקטובר 1985 - מחבלים השתלטו על האנייה אקילה לאורו וזרקו לים נוסע נכה יהודי ליאון קלינגהופר. בצעד נדיר של שילוב מודיעין להסברה הופיע ראש אמ"ן, אלוף אהוד ברק, בטלוויזיה וחשף מידע מודיעיני שנקלט ביחידה 8200 להוכחת הקשר של ארגוני המחבלים לפיגוע.
 פברואר 1986, פיצוץ פרשת קו 300 שלושה בכירים בשב"כ מסרו ליועץ המשפטי לממשלה כי ראש הארגון הורה על בידוי ראיות נגד תא"ל יצחק מרדכי, קצין צנחנים וחי"ר ראשי. בשב"כ התחולל ארגון מחדש בעקבות הפרשה החמורה. עוד קודם הועמד מרדכי לדין משמעתי וזוכה. הוא התקדם בצבא והיה למפקד שלושת הפיקודים, יחיד בתולדות צה"ל.
 פברואר 1986: שני חיילי צה"ל (פינק ואלשיך) נחטפו בדרום לבנון - גופותיהם הוחזרו בשנת 1996.
 16 באוקטובר 1986: הנווט רון ארד נטש מטוס בעקבות פגיעת נ"מ בדרום לבנון. הטייס ניצל והנווט רון ארד נעדר מאז ועד היום. צה"ל והמדינה ממשיכים לנסות לאתרו.
 29 במרץ 1987: לאל"ם אביאם סלע נמנע קידום לתא"ל בעקבות אולטימטום אמריקני בפרשת יונתן פולארד דבר שעורר סערה בקרב הקצונה הבכירה בחיל האוויר.
 אוגוסט 1987: הממשלה ביטלה את פרויקט הלביא המטוס הישראלי ופרויקט מרכזי של התעשיות הביטחוניות. צה"ל, בגיבוי שר הביטחון יצחק רבין, התנגד לפרויקט והצליח לשכנע את הממשלה. קדמו להחלטה מאמץ שדלנות נרחב ביותר של צה"ל, כולל פעילות דוברותית נרחבת מול מאמץ ציבורי – תקשורתי מקיף של התעשייה האווירית בגיבוי השר משה ארנס לאשר את הפרויקט.
 נובמבר 1987: "ליל הגלשונים", פיגוע ראשון מסוגו על ידי מחבל שהגיע בגלשן למחנה חטיבת הנח"ל ליד קריית שמונה. בעקבות ועדת החקירה בנושא הועמד לדין הש"ג והמח"ט סיים שירותו בצה"ל. מכאן – "תסמונת הש"ג".
 13 בדצמבר 1987 - התקוממות עממית האינתיפאדה הראשונה - מרי אזרחי אלים ללא נשק חם באזורי יו"ש ועזה. נמשכו עד הסכמי אוסלו 1993.
 7 במרץ 1988 : "אוטובוס האימהות"– פיגוע מיקוח, השתלטות על ידי הימ"מ וחילוץ הנוסעים, ללא נוכחות תקשורתית, רק צילום שנעשה על ידי לפיד דובר צה"ל אישית.
 16 באפריל 1988: מבצע הצגת תכלית - סיכול ממוקד של אבו ג'יהאד בתוניס. המבצע לא פורסם, ישראל לא הודתה רשמית, אלא כעבור שנים רבות.
 באוקטובר 1988 נחשפו יחידת דובדבן ויחידת שמשון בפרסום מחוץ לישראל, שלא ביוזמת צה"ל. יחידות המסתערבים השתמשו, בין היתר, בלוחיות זיהוי דיפלומטיות ושילוט של רכב עיתונות. החשיפה הובילה למחאה של כתבי חוץ.

דגשים בתפקוד היחידה
 הוקמו נציגויות דובר צה"ל בפיקוד הדרום, אכ"א, אג"א, מפח"ש.
 הונהג תדרוך קבוע לכוחות צה"ל בתעסוקה מבצעית כיצד לנהוג עם תקשורת, בעיקר בשטחים – הוכנה פקודה מטעם אג"ם/מבצעים, הופק מסמך הסברה וסרטי הדרכה: הסרט "המצלמה רואה הכל" (במאי וקריין מיכאל קרפין) וסרטים נוספים על צבא ותקשורת (אחד מהם בידי דן שילון).
 הונהג תדרוך אישי של קציני היחידה לכל יחידה עם כניסתה לפעילות ביטחון שוטף. התדרוך תרם לשיפור ההתמודדות של החיילים עם נוכחות תקשורתית אינטנסיבית.
 ניתן דגש על עדכון ותדרוך של תקשורת חוץ עם מינוי ראשון של סגן דובר צה"ל בדרגת אלוף-משנה לנושא תקשורת בינלאומית (תב"ל). הראשון בתפקיד זה – אל"ם רענן גיסין.
 תרגיל "מסביר פנים" – לראשונה נערך תרגיל מקיף ביוזמת צה"ל לבחינת מערכת הסברה לאומית כולל סימולציה של הופעת בעלי תפקידים בתקשורת (יולי 1989).
 לראשונה הוקמה מסגרת הדרכה פנים-יחידתית: קורס קציני דוברות (מחזור א' 1986)
 הופקו פרסומים חדשים - IDF Journal - ביטאון תקופתי באנגלית על צה"ל; "נצנצ - נקודות ציון לנספח צבאי" – פרסום שבועי של דו"צ לנספחי צה"ל בעולם.
 הופק לראשונה ביחידת דובר צה"ל סרט דוקו-דרמה באורך מלא "שתי אצבעות מצידון" בעקבות היערכות צה"ל באזור הביטחון, שלוש שנים של נוכחות צה"ל בלבנון אחרי המלחמה ביוני 1982. הסרט הוקרן בהצלחה רבה לציבור בישראל ומחוצה לה (1986).
לראשונה נקבע תג יחידה ותגית כתף "דובר צה"ל" לבעלי התפקידים המקצועיים ביחידה.

מפקד גלי צה"ל
ב-1 בספטמבר 1989 נכנס לתפקיד מפקד גלי צה"ל במקום נחמן שי. זה היה מינוי ראשון בתולדות התחנה של קצין בכיר משורות הצבא ובפרט לאחר תפקיד דובר צה"ל. 
אירוע מרכזי בחיי המדינה היה מלחמת המפרץ בינואר-פברואר 1991. במהלכה נעשה מהלך תקשורתי יוצא דופן, אשר לא הופעל מאז מלחמת יום הכיפורים – איחוד שידורים של "קול ישראל" וגל"ץ במסגרת אולפן משותף עם שדרים, עורכים ומפיקים משתי התחנות. האולפן המשותף פעל ממתקני הרדיו בירושלים, אשר היו מוגנים מפגיעה במלחמת המפרץ. 
סמוך לכניסתו לתפקיד של הרמטכ"ל, רא"ל אהוד ברק, במאי 1991 הוא הורה להעביר את גל"ץ לאחריותה של רשות השידור. לפיד הציע לרמטכ"ל לחבר את גל"ץ לטלוויזיה החינוכית ולהקים "רשות שידור חינוכית", לאחר שקיבל את הסכמת שר החינוך זבולון המר. הצעד לא יצא אל הפועל בעקבות התנגדות ציבורית ופוליטית רחבה.
יוזמתו של ברק לוותה באי-שקט בולט בתחנה. הרמטכ"ל ברק הטיל על עוזר ראש אג"ם אלוף גיורא רום למצוא דרכים להעברת גל"ץ מאחריות צה"ל, אך עבודת המטה נפסקה ללא כל שינוי במעמד התחנה.

תפקידים אזרחיים
בשנת 1992 סיים לפיד את שירותו הפעיל בצה"ל. בהמשך כיהן בשורת תפקידים במגזר הציבורי והפרטי: מנכ"ל "קבוצת יפעת" - המרכז למידע תקשורתי, הפצת מידע מהתקשורת למאות גורמים ציבוריים, עסקיים ומוניציפליים (1992–1996). יועץ תקשורת לשר החינוך, התרבות והספורט זבולון המר (1996–1997), מנכ"ל אולפן עקיבא בנתניה (1997–2000), מרכז ללימודי שפה ותרבות עברית וערבית.
בשנים 1997–2001 עמד לפיד בראש "עמותת שמ-2" בוגרי יחידה 8200, יחידת האיסוף המרכזית בחיל המודיעין.
בשנים 2000–2007 שימש לפיד דובר הסוכנות היהודית ומנהל יחידת ההסברה, ולאחר מכן מנהל "אזור ישראל", האחראי לקשרי הציבור של הסוכנות בישראל.

לפיד עוסק בהוראה, בהרצאות ובמחקר בישראל ובעולם. בשנים 2005 – 2015 היה חבר הנהלת המרכז למורשת המודיעין והעורך הראשי של מבט מל"מ. 
בשנים 2008 – 2014 היה חבר הנהלת "צוות - ארגון גמלאי צה"ל", במסגרתו היה יושב ראש ועדת הסברה וקשרי ציבור והעורך הראשי של ביטאון הארגון. 
ב-23 ביוני 2015 נבחר לפיד ליושב ראש עמותת בוגרי המכללה לביטחון לאומי (מב"ל) במקום אלוף (מיל') ח"כ איל בן ראובן.

לפיד הוא חבר הוועד המנהל של הארכיון הציוני המרכזי והעמותות להנצחת משה שרת ולוי אשכול.

בשנת 2020 נבחר לפיד לסגן יושב ראש הוועדה המייעצת של מכון IFIMES בליובליאנה, סלובניה.

באותה שנה נתמנה גם לסגן ראש מכון אירופה באוניברסיטת בר-אילן.

ב-7 בדצמבר 2022 נבחר ליושב ראש ארגון מורשת "ההגנה".

עיטורים ופרסים
 בהיותו מנכ"ל אולפן עקיבא בנתניה זכה האולפן בניהולו בשנת 1998 בפרס אונסק"ו לסובלנות.
 בשנת 2011 קיבל לפיד את אות "יקיר האיגוד הישראלי ליחסי ציבור ודוברות" על תפקידיו בעולם התקשורת והדוברות.
 בשנת 2018 קיבל את אות יקיר "עמותת שמ-2" על תרומתו לשימור והנחלה של מורשת היחידה.
 בשנת 2023 קיבל את אות יקיר העיר תל אביב-יפו.

בפוליטיקה
בשנת 2008 הצטרף לרשימת "כח לגמלאים" בבחירות למועצת עיריית תל אביב ואף התמודד מטעמה על מושב במועצה בבחירות שנערכו ב-11 בנובמבר 2008, אולם לא נבחר. לאחר מכן שימש כחבר הנהלת "דור - מפלגת הגמלאים החברתית החדשה", בראשותו של רפי איתן, כיושב ראש ועדת הסברה וקשרי חוץ בה וכעורך הראשי של מידעון המפלגה "דורון".

לקראת בחירות 2013 החליף את רפי איתן בראש מפלגת הגמלאים והתמודד לכנסת ה-19 בראש רשימה שנשאה את השם "דור בוני הארץ".

חיים אישיים
לפיד תושב תל אביב. הוא נשוי לדרורה ואב לשלושה ילדים, בהם המתמטיקאי פרופ' ארז לפיד.

גלריה

ספרים ומאמרים
לפיד מפרסם באופן קבוע מאמרים בביטאון המרכז למורשת המודיעין - "מבט מל"מ", בעיתון ובאתר "ישראל דיפנס" ובביטאון צוות - ארגון גמלאי צה"ל - "רוח צוות".
 ערך יחד עם עמוס גלבוע את הספר "מלאכת מחשבת: 60 שנה למודיעין הישראלי: מבט מבפנים", שיצא ב-2009 בהוצאת המרכז למורשת המודיעין וידיעות ספרים. הספר תורגם לאנגלית בשם Israel's Silent Defender.
 לוחמי הסתר - המודיעין הישראלי מבט מבפנים, ידיעות ספרים, 2017.
 
 רפי איתן, איש הסוד, בעקבות הספר על רפי איתן, הרצאה ב 12 אוקטובר 2020.
 גומרים את ההלל על שלמה הלל, IsraelDefense, 30.08.2023.
 כלילה מגן ואפרים לפיד, לשכת העיתונות הממשלתית - "הידיים" המסייעות ל"מוח" בדיפלומטיה הציבורית, קשר, גיליון מספר 50, סתיו 2017.
 אפרים לפיד ורון גביאן, הדוברות הצבאית במלחמת יום הכיפורים, יסודות (כתב עת), 05.07.2023.
 
 Clila Magen, Ephraim Lapid, Facing peace and war: Israel’s government press office, 1948–2014, Elsevier, 2016
 Clila Magena, Ephraim Lapid, Israel's military public diplomacy evolution: Historical and conceptual dimensions, a School of Communication, and Fellow, Center for International Communication, Department of Political Science, Bar-Ilan University, 2017.
 Lapid Ephraim, Highlights in the development of the Defence Relations between Israel and Germany (2008) in M. Uhlmann (Hrsg.), Die Deutsch-israelischen Sicherheitsbeziehungen, Vergangenheit, Gegenwart, Zeukunft (p.68-75). Berlin: Berliner Wissenschafts-Verlag GmbH
 Lapid Ephraim, The Israeli Intelligence Community: An Insider's View, Gefen - Jerusalem, 2020

קישורים חיצוניים

 אתר אישי
 
 
 קובי ברקאי, סיפור אישי - ריאיון עם אפרים לפיד לאחר פרסום הספר "אנשי הסתר", פברואר 2018
 אהרון ברנע, היו ימים עם ד"ר אפרים לפיד ערוץ הכנסת, 25 באפריל 2018
 אליהוא בן-און, מפגש אקטואליה עם אפרים לפיד 18 בדצמבר 2018
 אפרים לפיד, המודיעין הישראלי במלחמת ההתשה בכנס העמותה הישראלית להיסטוריה צבאית אוקטובר 2019
 גדעון מיטשניק מראיין את אפרים לפיד בתוכנית שלישי-אישי במ.ת.ג, 16 באוגוסט 2022
 TV7 Israel Watchmen Talk – Brig. Gen. (Ret.) Dr. Ephraim Lapid, Former IDF Spokesman (Part I), יוטיוב, 20.8.2022
 TV7 Israel Watchmen Talk – Brig. Gen. (Ret.) Dr. Ephraim Lapid, former IDF Spokesman (Part II), יוטיוב, 10.9.2022
 March 2021, Shlomo LIberman, The Israeli Intelligence Community: An Insider’s View - Book Review, ESRA

ביאורים

הערות שוליים

דוברי צה"ל
מפקדי גלי צה"ל
סגל אוניברסיטת בר-אילן: תקשורת
חיילי יחידה 8200
פעילי מפלגות בישראל
בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
ראשי מחלקת איסוף
מנכ"לי יפעת
פעילי מפלגת גיל
בוגרי המכללה לביטחון לאומי
בוגרי העתודה האקדמית
בוגרי אוניברסיטת חיפה
בוגרי אוניברסיטת תל אביב
מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
תתי-אלופים בצה"ל
יקירי תל אביב-יפו לשנת 2023
ישראלים שנולדו ב-1942