איסור אכילת חלב

איסור אכילת חֵלֶב הוא מצווה ביהדות אשר אוסרת אכילה של חלקים שומניים מוגדרים של בהמה. איסור זה הוא חמור מרוב איסורי המאכלות האסורים והתורה מציינת שהעונש על אכילת חלב הוא כרת. עונש זה, כמו שאר איסורי אכילה שבתורה, הוא על אכילת כזית או יותר של חלב. האיסור הוא רק לגבי אכילה והתורה במפורש מתירה שימושים אחרים בחלב.

בתורה שבעל פה מכונים החלקים השומניים האסורים חֵלֶב ואילו החלקים המותרים נקראים שומן.

מקור הדין
איסור אכילת חלב נזכר בתורה מספר פעמים. האזכור הראשון לאיסור מופיע בפרשת ויקרא: .

הגדרת החלב
החלב האסור באכילה הוא כל אחד מחלקיה השומניים של בהמה שהיו מוקרבים על המזבח אילו הייתה זו בהמת קורבן (למעט האליה), ולפיכך נאסרים באכילה בבהמת חולין. החלב האסור באכילה הוא רק זה הבא משלוש הבהמות: פרה, כבש ועז ואילו החלב משבע החיות הטהורות ומעופות מותר באכילה, חלב של כוי גם כן נאסר משום שיש ספק אם הוא חיה או בהמה. חלב של עובר הנמצא באמו לאחר שחיטתה ולא השלים את התפתחותו מותר באכילה.

שלושה חלבים הם שחייבים עליהם כרת: חלב שעל הקרב, ושעל הכליות, ושעל הכסלים; אבל האליה (שומן הזנב) מותרת באכילה. לא נקראה האליה בתורה "חֵלֶב" אלא לעניין קורבן בלבד, כמו שנקראו "חלבים" הכליות ויותרת הכבד לעניין קורבן. הפרשנות הקראית לתורה חולקת על כך ולשיטתה, הן האליה, הן יותרת הכבד והן הכליות אסורות כדין כל חלב אחר.

רבי עקיבא מתאר את החלב האסור כ"תותב, קרום ונקלף". רש"י מפרש את המונחים הללו: תכונת התותב אומר שהחלב פרוס על הבשר כמו בגד ומשמעות התכונות האחרות הן שעל החלב יש קרום דק הניתן לקילוף. החלב דבוק לבשר, וניתן להפרידו בקלות. ואילו השומן מחובר אל הבשר ומהווה חלק בלתי נפרד ממנו. החלב נמצא באזור מערכת העיכול, על הכסלים, המעיים ועל הכליות. בתקופת בית שני הייתה אי-בהירות לגבי השומן שעל הקיבה וכוהנים חקרו את הנושא והגיעו למסקנה שהיא מותרת. בעבר התירו קהילות הריין שומן זה באכילה אך שאר הקהילות אסרו. יש מספר קרומים ורקמות חוטיות הנכללות באיסור חלב אך אין עליהם חיוב כרת, ולא ברור אם איסורם הוא מדאורייתא או מדרבנן, אולם על חלק מהקרומים יש דין כרת.

הסרת החלב

פעולת הסרת החלבים וגיד הנשה מן הבהמה כדי להתירה באכילה נקראת ניקור, והעוסק בה נקרא "מנקר". כיום מקובל, בעיקר בקרב קהילות האשכנזים, שלא לנקר כלל את חלקה האחורי של הבהמה אלא למכרו לנכרי, מפאת הקושי הרב והדקדוק הנדרשים בניקור חלק זה.

על חומרת הטעות במכירת בשר עם חלב ניתן ללמוד בשולחן ערוך: .

מטעמי המצווה
בתורה נכתב בהקשר לקרבנות "כל חלב לה'". ביטוי זה, בצירוף העובדה שכל חלקי החלב המוקטרים למזבח (למעט חלק מהאליה הנמצא בכבש בלבד) אסורים באכילה ורק חלב הבהמות שניתן להקריב למזבח אסור, מראים שהחלב לא נועד לאכילת אדם, אלא להקרבה על גבי המזבח.

טעמים רבים נאמרו בטעם איסור אכילת חֵלֶב:

יש המסבירים שאיסור אכילת החלב והדם נובע מכך שהם מועלים על גבי המזבח.

מהאבן עזרא משמע שלא ראוי שיאכל האדם דבר המוקדש לגבוה, והרלב"ג הסביר שמטרת האיסור היא להגדיל את כבוד הקורבנות.

יש שהסבירו שאכילת החלב גורמת נזק לבריאות האדם. כן כתבו הרמב"ם, הרמב"ן, הרלב"ג ואחרים.

ספר החינוך הוסיף שכמו במאכלות האסורות האחרים, גם החלב פוגע בגוף, ובכך מונע מהנפש לפעול בחכמה. רבי יצחק אַבְּרַבַּנְאֵל כתב באותו כיוון: "שהחלב נברא מהלבנה, ומפני קורו ולחותו, הוא בלתי נאות למזג האנושי, והדם שיתילד ממנו ידמה לדם החזיר, ומפני זה אסר אכילתו לישראל שראוי שיהיה עם חכם ונבון".

רבי יצחק אברבנאל כתב גם שהדם והחלב הם ביטויים לדברים המביאים את האדם לידי חטא, ובאיסור אכילתם ושריפתם על גבי המזבח נרמז לאדם לבטל את תאוותיו ואת הדברים המביאים אותו לחטא, ולא להשתקע בהם.

הרדב"ז מביא הסבר שאכילת החלב מטמטמת את ליבו של האדם.

הרש"ר הירש הסביר כי צבירת החלב היא יעד אנוכי של הבהמה ושונה בתכלית מהיעד שצריך להיות לאדם.

הראי"ה קוק כתב כי אחד ההסברים להיתר אכילת בשר הוא לאפשר לאנושות להתפתח גופנית, ומתוך כך להתעלות נפשית ומוסרית. החלב אינו נצרך לקיום האדם, וכל עניינו הוא רק מילוי תאוות האדם למותרות - ואיסורו ממחיש שאין לפגוע בבעלי חיים שלא לצורך קיומי. לשיטתו, איסור זה, לצד שאר דיני התורה באכילת בשר, נועד לרומם במהלך הדורות את האנושות להתרחק בעצמה מאכילת בשר ולנקוט באורח חיים של תזונה צמחונית. בחיה ועוף אין צורך באיסור חלב משום שמצות כיסוי הדם החלה רק בהם מעבירה מסר זה בצורה חזקה יותר.

ראו גם
 מאכלים אסורים
 כשרות

קישורים חיצוניים

 

רועי כדורי, השפעת דוגמה קונקרטית על התפתחות קונספציה בספרות ההלכה: איסור חלב במסכת כריתות כמקרה מבחן, תל אביב 2022

הערות שוליים

תרי"ג מצוות
כשרות
מצוות לא תעשה
מצוות הנוהגות בזמן הזה
בעלי חיים ביהדות
פרשת צו
פרשת ויקרא
חייבי כרת