קולנוע אוריון

__ללא_תוכן_עניינים__

קולנוע אוריון היה בית קולנוע ירושלמי שפעל במתכונות שונות במשך כמעט שמונים שנה, החל מתקופת המנדט הבריטי ועד שנות התשעים של המאה העשרים.. 

בית הקולנוע שכן במבנה בצורת חצי חבית ("צריף ניסן") בעל קירות בטון וגג קל משקל שנשען על קשתות פלדה עבות. כתובת בית הקולנוע הייתה רחוב שמאי 4.  המבנה שבו שכן קולנוע זה שימש את סניף מקדונלד'ס אוריון שבירושלים. כיום המבנה משמש כבית מלון.

היסטוריה 
בית הקולנוע  נבנה על ידי שותפות בין דאוד דג'אני, משפחת דבאח ומשה יוסף מזרחי ונפתח לקהל ביולי 1938. הוא היה בבעלות משפחת מזרחי ששלטה גם בקולנוע אדיסון. 

בתקופת המנדט הבריטי היה בקולנוע אוריון אולם אחד גדול, שתפס את המבנה כולו. המבנה נמשך מרחוב שמאי ועד לרחוב הלל המקביל לו. חלק מהנציבים העליונים נהגו לצפות שם בסרטים ועבורם נשמר היציע כולו. פנים בית הקולנוע תוכנן בהשראת אולם המוזיקה רדיו סיטי בניו יורק, וכלל בשיאו 1,400 מושבים.

בעקבות הפיגוע בקולנוע רקס שהיה בבעלות ערבית התקבלה התרעה על תוכנית לפיגוע נקמה בקולנוע אוריון. הניסיונות להגן על קולנוע אוריון מפני הפיגוע כשלו, אולם כאשר התרחש בו הפיגוע, לא נכח במקום איש והנזק למבנה היה מזערי.

בית הקולנוע המשיך לפעול עד שנות השבעים במתכונת בה הוא פעל בתקופת המנדט . עם מות אבי המשפחה במשפחת מזרחי, חולק רכושו, כולל מתחם הקולנוע, בין בניו. חלקו של קולנוע אוריון הקרוב לרחוב הלל הופרד ממנו והפך לקולנוע עצמאי בשם "אורנע". אורנע עבר לבעלותו של משה (מוזי) מזרחי ונוהל עד סוף שנות השמונים בידי עזרא מזרחי. לעומת זאת, חלק הארי של קולנוע אוריון עבר לבעלות שלום יעקב (סלי) מזרחי.

במהלך שנות השמונים, עם הגעתם של מכשירי הווידאו לארץ, הקמתן של תחנות טלוויזיה פירטיות בכבלים ופתיחת שידורי הניסיון של הערוץ השני, הלכה וירדה רווחיות בתי הקולנוע בישראל. כבר במהלך שנות השמונים נמכרו חלק מבתי הקולנוע למפיצי הסרטים ולא פרנסו יותר את הגורמים המתווכים בין המפיצים לקהל. לאור המצב, חולקו בתי הקולנוע לאולמות קטנים והוצאו ממרכזי הערים. 

השינוי לא פסח על קולנוע אוריון שפוצל באמצע שנות השמונים לחמישה אולמות קולנוע ולמסעדה בשם "גן אוריון". האיכות הטכנית של הסרטים ירדה והקולנוע זכה לביקורות קשות במקומונים. הבידוד האקוסטי של בית הקולנוע לקה בחסר, חלק מצוות ההקרנה היה בלתי מיומן וכלל תלמידי בית ספר תיכון, המקרנות סבלו מעייפות החומר ומתיקונים זולים . האיכות הירודה של המיכשור ושל הצוות גרמו לשחיקה של עותקי הסרטים, ולכן נשלחו לאוריון  העותקים הבלויים ביותר . מעבר לכך, בשניים מהאולמות שבמתחם אוריון, אולמות "אור 4" ו-"אור 5", פגם מבנה האולם באיכות התמונה (הקרנה בתיווך מראה אלכסונית שאפשרה מיקוד חד רק במרכז המסך). כל אלה העצימו את הבקורות השליליות . ממדיו הקטנים של אולם "אור 5" הדביקו לו את הכינוי "קופסת נעליים."

בשנת 1987 הוביל ארנן יקותיאלי מאבק למען פתיחת בתי קולנוע בשבת בירושלים. יקותיאלי ארגן הפגנות גדולות למען פתיחת בתי הקולנוע ודיבר אל לבם של בעלי בתי הקולנוע לנצל את המומנט הפרסומי של ההפגנות כדי לפתוח את בתי הקולנוע בשבת. בתי הקולנוע אוריון, אורנע ובית אגרון אכן נפתחו בשבתות, אך כדי לא להפר את צו העירייה, הפתיחה הוגדרה כפעילות של מועדון חברים. הראשון מביניהם להיפתח בשבת היה בית אגרון. כדי לשמור על מתכונת "מועדון חברים" ניתנה במקום הרצאה של עשר דקות בנושא מתחום הקולנוע לפני הקרנתו של כל סרט בשבת. בית אגרון התמיד בנוהל זה במשך כמה חודשים עד שלבסוף נזנחה ההרצאה. השני מבין בתי הקולנוע שנפתח בשבתות היה אורנע. גם באורנע היו בשבת הרצאות לפני הסרט והצופים נדרשו למלא טופס חברות בנוסף לרכישת כרטיס. אולם, נהלים אלה נזנחו באורנע כעבור שבועות בודדים. באוריון ניתנה רק בשבוע ההקרנות הראשון הרצאה לפני הסרט. ההרצאה עסקה בכפייה דתית וניתנה על ידי ארנן יקותיאלי.

בסוף שנות השמונים חולק גם קולנוע אורנע לשניים וחציו הפך למזנון ומאפייה בשם "קורסונט". צופי אורנע נאלצו לשבת באולם צר וארוך ולראות את המסך מרחוק כאשר במהלך כל הסרט בא לאפם ריח מאפה עז. בהמשך חולק גם חציו של אורנע שעדיין נותר אולם קולנוע לשני אולמות וגם אולמות בקולנוא אוריון פוצלו לאולמות קטנים יותר. באמצע שנות התשעים, אזור מרכז העיר ירושלים שבו נמצא קומפלקס הקולנועים אוריון-אורנע איבד מיוקרתו לטובת קניון ירושלים, מתחם בתי הקולנוע נסגר וחלקו הפך לסניף של מקדונלד'ס.
במרבית שנות השמונים ושנות התשעים תופעל הקולנוע על ידי אדם אחד שגם שימש ככרטיסן, מפעיל ומנקה. שמו היה דוד חרמון.

בשנת 2003 החל מיזם לפתיחה מחודשת של בית הקולנוע, אך הדבר לא יצא אל הפועל.

בתרבות 
קולנוע אוריון מוזכר בשיר "ירושלים שלי" מאת דן אלמגור.

ראו גם
 בתי קולנוע בירושלים

לקריאה נוספת
 דוד קרויאנקר, המשולש הירושלמי: ביוגרפיה אורבנית, כתר ספרים, 2011 עמ' 216 - 218

קישורים חיצוניים
 קולנוע אוריון - סרט פעולה, 012net ירושלים ברשת

הערות שוליים 

אוריון
ירושלים: המשולש
רחוב הלל
היישוב: בתי קולנוע