פלגות הבט"ש

פלגות הבט"ש הן יחידות של ספינות חיל הים הישראלי, האחראיות על הביטחון השוטף ועל מבצעים ימיים בגבולותיה הימיים של מדינת ישראל ומחוץ להם. קיימות 3 פלגות: פלגה 914 ממוקמת בבסיס חיפה, פלגה 915 בבסיס אילת, ופלגה 916 בבסיס אשדוד. על כל אחת מהפלגות מפקד קצין בדרגת סגן-אלוף פרט לפלגה 915 עליה מפקד קצין בדרגת רב-סרן כל פלגה מחולקת ליחידות משנה הנקראות "סיירות" שעל כל אחת מהן מפקד קצין בדרגת סרן או רב-סרן.

כלי השיט בפלגות הבט"ש

בפלגות הבט"ש מופעלות כיום הספינות בדגמים: דבורה (כלי שיט), שלדג (כלי שיט) וסירת צרעה (כלי שיט) המשמשת להגנת נמלים.

חימוש ספינות הבט"ש

חימוש ספינות הבט"ש במשך שנים רבות כלל שני תותח אורליקון 20 מ"מ ושני מקלעי 0.5. במלחמת יום הכיפורים חומשו הדבורים במפרץ סואץ במטול נגד טנקים 'קרגו'. 
כיום מותקנים בספינות הבט"ש תותחי טייפון (נשק) אוטומטיים כחימוש עיקרי. ולמבצעים מיוחדים גם טילי ספייק.

התפתחות פלגות הבט"ש
ספינות פלגות הבט"ש מגינות ברציפות על הגבול הימי של ישראל. מאז שנות השבעים של המאה העשרים עצרו ופגעו פלגות הדבורים מדרום ומצפון במחבלים שפעלו ביבשה בסמוך לגבולות ישראל והן בפעילי טרור מושטים על סירות, אופנועי ים וספינות אויב. פלגות הדבורים פועלות כנגד איומי מחבלים פלסטינים וגורמי ג'יהד עולמי בזירת ים סוף, בגבול עזה וחזבאללה מלבנון. לוחמי ספינות הסיור מסיירים בימים ובעיקר בלילות לאורך כל חופי ישראל כדי למנוע פעילות חבלנית עוינת בים ובחוף, מהווים מחסום בפני בעלי כוונות עוינות המתקרבים בכלי שיט.

אחרי מלחמת ששת הימים עם התארכות הגבולות הימיים של ישראל, התגברו פעולות הטרור ניסיונות חדירה לישראל מהים, טרפדות העץ המהירות החלו לצאת מהשירות עקב התיישנות ובלאי, אף על פי שהיו מהירות וחמושות היטב (37 -40 קשר וחימוש כבד כסת"ח תותחי 20 מ"מ בחרטום ובירכתיים, תותח 40 מ"מ בירכתיים ומקלעי 0.5 בצידי הגשר. ראה פירוט מורחב בערך: פלגות הטרפדות ) ושירתו את חיל הים באותה תקופה במשימות הביטחון השוטף. לאחר תהליך חשיבה הוחלט בחיל הים להצטייד בכלי שיט שונה שיענה על האיומים והצרכים החדשים מולם ניצבה מדינת ישראל בזירה הימית. ארבע ספינות ה"דבור" הראשונות הגיעו בנובמבר 1970 התבססו על אב טיפוס של ספינה אמריקאית אזרחית שתוכננה להובלת נוסעים ומטען למתקני קידוח נפט בים. הן צוידו במנועים תוצרת GENERAL MOTORS בעלי 12 בוכנות, במכ"ם, במקלע 0.5 בעל קצב אש גבוה, ובמכשירי קשר שונים.
בספטמבר 1971 הגיעו שש ספינות נוספות, ומאז בניית הספינות התבצעה במפעל רמת"א בבאר שבע. ספינות שנוספו להן שיפורים כגון תותח אורליקון 20 מ"מ, זרקור 30 מ"מ ותוספות נוספות.

בסוף שנות ה-70, עקב התפתחות אמצעי הלחימה בקרב ארגוני הטרור, נולד הצורך בשיפור ספינות הדבור למה שנקרא אז "דבור מוסב" בעל מנועי GM V16, מכלי דלק נוספים, תורן יעיל יותר לגילוי מטרות במכ"ם. אך לאחר זמן מה הוחלט כי יש צורך בכלי חדש שיענה להתפתחות המהירה של ארגוני הטרור.

בשנת 1978 השיק רמת"א את ה"דבורה": ספינת בט"ש המבוססת על הדבור אך גדולה יותר ומהירה יותר. מסיבות שונות רק בשנת 1989 הוחלט בחיל הים להצטייד בהן. כחלק מחוזה לבנית שש ספינות הגיעה הדבורה הראשונה באותה שנה בנוסף לארבע שנוספו לחוזה עקב המרדף בחוף ניצנים. הדבורות החדשות צוידו במנועי חברת MTU בשונה מדבורות משנות ה-70.

בשנות ה-90 נזקק חיל הים לכלים בעלי כושר תמרון טוב יותר. במסגרת השינויים נבחנה מערכת ההנעה .A.D של חברת "אריסון" המקנה את האפשרות לתמרן את הספינה בעזרת הזזת מדחפים בלא שימוש בדפי ההגה, מה שמקטין את קוטר סיבוב הספינה. המערכת נוסתה על הדבור 907 בהצלחה. השינוי תורגם בתכנון סופר דבורות סימן 2.

עם התפתחות מפרץ אילת וכלי השיט התיירותיים הרבים בו, כדי להקטין את נראות כלי מלחמה במפרץ מה שעלול להוביל לפגיעה בתיירות, הוחלט לרכוש את ה"נחשול". כלי קטן בעל מראה אזרחי ויכולת תמרון גבוהה המגיע עד ל-45 קשר. מה שתורם לשמור על הסדר בגבול עם מצרים וירדן ועם זאת לא להרתיע או להפריע ליאכטות הרבות הפוקדות את המרינה באילת.

צוותי הספינות
ספינות הבט"ש מאוישות בצוות של כ-12 חיילים כל אחת. על הספינה מפקד חובל בדרגת סגן או סרן, שמילא כבר תפקיד סגן קצין מחלקה בסטי"ל, הוכשר בפלגות הבט"ש תוך איוש תפקיד סגן מפקד דבורה (סגמ"ד) ובוגר בית הספר לפיקוד ימי (פי"מ). במהלך שירותו כסגמ"ד יקבל סיכת לוחם לאחר שהוסמך לכך והוכיח את עצמו. בסוף הכשרתו כמפקד דבורה, במעמד טקס סיום קורס מפקדי כלי בט"ש, יקבל החובל את סיכת מפקד-דבורה שהיא סיכת דבורן מוזהבת. החובל מתפקד בדרך כלל כמפקד כלי בט"ש בין שנה וחודשיים לשנה ושמונה חודשים עד שיעבור לתפקיד בכיר יותר בפלגת הבט"ש או מחוצה לה, כגון: מפקד בית ספר שיט וימאות או מס"ר (מפקד סיירת).
אנשי הצוות הם לוחמים בשירות סדיר, שעברו טרום גיוסם, גיבוש סטי"לים/דבורים. לאחר טירונות רובאי 02 בבה"ד חיל הים מתקיים מיון לקורסים: לוחמים במגמת שיט -ימאים. ולוחמים מגמת הנעה - מכונאים.
מפקדי הקורסים  חושפים את החניכים לאורח החיים של הדבורן בפלגות הבט"ש, מאמנים אותם לעבודת צוות, מעבירים הדרכות הקשורות להסמכות להן הם מיועדים הלוחמים. במהלך הקורס נחשפים החניכים למסעות, אימוני כושר ושבוע ס"ג כל זאת על מנת להכינם לתפקידם כלוחמים בפלגות הבט"ש. בשלהי הקורס מוצבים החניכים בפלגות בהן שובצו, ועוברים את תקופת "שהיות הסוף" בה נערכים מבחני "ההסמכות הבסיסיות" ובכך הופכים אותם מחניכים בקורס ללוחמים בספינות הבט"ש.

מירב הכשרות הלחימה נרכשות במהלך השנה הראשונה ביחידה והן משתנות בהתאם לתפקיד הלוחם: מכונאי או ימאי. המכונאים מוסמכים כשומרי ספינה, כבאים, מנוענים ומאגיסטים כדי להיות זכאים לסיכת דבורן. הימאים מוסמכים כשומרי ספינה, כמאגיסטים, עמדת נק"ל, תאורות, עבודות ימאות, ומפעילי עמדת טייפון או תותחן ירכתיים. לאחר ההסמכה יהיו זכאים לסיכת דבורן. עם קבלת הסיכה יוכשרו הימאים והמכונאים כבעלי רובאי ימי 08. לאחר קבלת הסיכה ימשיכו הלוחמים להכשרת העמדות והמערכות השונות בספינה בהתאם לצורכי הספינה או ברצונו של החייל לעבור הסבת מקצוע, לגוון את שירותו ולהתקדם לקורסים בכירים. לקראת קבלת הסמל יעברו מבחן עיוני. עם קבלת הסמל וההתקדמות הכללית של הלוחם, הוא נעשה מרכזי ומשמעותי יותר בצוות. שלב זה בשירות, חשוב להתפתחות המנהיגות והפיקודיות של החייל בדרכו למסלולים הבכירים או בהמשך הובלת הצוות כחייל מהמניין בתור לוחם וותיק המדריך את החיילים הצעירים ומוביל את ניהול הספינה.

במהלך השירות תינתן ההצעה לחלק מהלוחמים לצאת לקורס חובשים קרביים בבה"ד 10 והשלמה בבה"ד חיל הים ולשוב לספינות כחובש ספינתי.

בתקופת הקורס יסומנו על ידי המפקדים חיילים בעלי פוטנציאל הדרכה שיעברו מיונים בזמן הקורס ולאחר מכן בשירותם בספינות כשלבסוף אלה שיעברו את המיונים יחזרו לבה"ד ויעברו קורס שיכשירם כמפקדי קורס לוחם בט"ש ולוחם בט"ש השטה. לוחמים בעלי נתוני קב"א גבוהים יקבלו זימון למיוני קצונה של תומכי לחימה או לחלופין יוכלו להתנדב לקורס חובלים כדי להפוך לקצינים לוחמים.

לאחר תקופה מסוימת בספינות, חיילים שיבחרו לצאת לקורס להכשרת סגן מפקד וקורס מנוען ראשי (צ'יף - מגמת הנעה) ושעמדו בהסמכות הנדרשות: ימאים המוסמכים על כל נשקי הספינה ומערכות ה ומכונאים המוסמכים על כל מערכות ההנעה, הבקרת נזקים וכדומה; יצאו לשני הקורסים, המקדמים את החיילים להוות חלק מסגל הספינה ומקנה להם עמדה של מש"ק, שנערכים בבה"ד חיל הים ואורכם 3 עד 4 חודשים. קורס סגנים מעניק רובאי ימי 09 ואילו קורס צ'יפים מעניק רובאי ימי 010. בדצמבר 2013 אושר רשמית בצה"ל הוספת סיכה רשמית לסגנים ולצ'יפים.

תפקידים בצוות
 סגן מפקד דבורה - הוא האחראי על תפקוד צוות המי"ק בעמדות הקרב, משמש כקצין בטיחות בסודרי ימאות, כקצין משמרת בסיורי הבט"ש ומחליף את מפקד הספינה במצבי חירום.
 מכונאי ראשי - הצ'יף - הוא האחראי על מערכות ההנעה. בכך כלול: טיפולים, ביקורת, תדלוק, טיפול בתקלות ותחזוקה. הוא ישמש וראש צוות בקנ"ז במקרה של שרפה או הצפה. שניהם מהווים יחד עם מפקד הספינה את הסגל האחראי לתפקוד צוות הספינה וניהולו בים ובחוף ועל הכשרת הימאים והמכונאים מאנשי צוות ללוחמים ובסופו של דבר להכנתם ליציאה לקורסי סגני מפקדים ונגדי מכונה.

פלגה 914
תפקיד פלגה 914 הוא הגנה על צפון המדינה על אף שבימי שגרה הפלגה מבצעת את סיורי הביטחון הימי השוטף, וכוחותיה לוקחים חלק בכל פעילות מבצעית במרחב הימי שמטרתה סיכול פעילות ארגוני טרור, פגיעה בתשתיותיהם ובגורמים המסייעים להם. 
ראשיתה של פלגה 914 בשייטת הטרפדות בבסיס חיפה. עם סגירת הטרפדות והצטיידות בספינות דבור קיבלה היחידה את המשרדים והמעגנות ושמרה את השם. פלגה 914 אחראית על הביטחון השוטף של רצועת החוף הצפונית של ישראל, בקרבת לבנון. הפלגה מורכבת מספינות דבורה, וסופר דבורה סימן 2 ו3. הפלגה מחולקת לסיירות "יסעור" ו"פרס" וכן יחידת סנפיר.

ארגון - פלגה 914 מחולקת כיום לשתי סיירות: סיירת פרס, וסיירת יסעור (בעבר הייתה גם סיירת נשר), ובנוסף אליהן יחידת סנפיר. כל סיירת היא בפיקוד קצין בדרגת סרן, לשעבר מפקד כלי שיט, בוגר בית הספר לפיקוד ימי (פי"מ) ובוגר קורס חובלים.

פלגה 915

את הביטחון בים האדום החזיקה פלגה 912 שכללה שלוש טרפדות בבסיס אילת. פלגה 915 הוקמה בבסיס מפרץ שלמה בשארם א-שייח' החליפה את הטרפדות.  על הביטחון השוטף בזירת הים האדום כולל אבטחת נמל אילת, באזור בו גובלות בים גם ירדן, מצרים וערב הסעודית. הפלגה מורכבת מספינות דבור, דבורה, נחשול וצרעה. הפלגה מורכבת מסיירת כלי בט"ש אחת, סיירת "ברק" ויחידת סנפיר הכפופה לה.

פלגה 916

פלגה 916 פועלת במסגרת בסיס אשדוד ומבצעת את הביטחון השוטף של חוף מדינת ישראל בכל אזור המרכז, ובדגש בקרבת רצועת עזה ומבצעים בשיתוף יחידות העלית של צה"ל. על פעילותה זכתה בפרס הרמטכ"ל ליחידות לוחמות בשנת 2007. הפלגה מורכבת מספינות דבור, סופר-דבורה סימן 3, שלדג וצרעה. הפלגה כוללת את סיירות "כריש", "כסיף", "בזק" ו"טריגון", המורכבות מספינות סופר-דבורה סימן 3, שלדג ודבור, ויחידת סנפיר שמשמשת למגוון פעילויות הדורשות כלי שיט וכוח קטנים יותר.

כלי שיט בעבר
ספינות מדגמי ברטרם ויתוש שירתו בפלגות הבט"ש במשך שנים. בהמשך החזיקו ספינות דבור את הביטחון השוטף במשך עשרות שנים.

בנמל אילת הופעלו ספינות נחשול שהוצאו מהשירות בשנת 2018.

לקחי מלחמת יום הכיפורים
בעקבות אירועי הזירה הימית במלחמת יום הכיפורים שהתחילה בקרב מרסא תלמאת חלו התפתחויות בפלגות הבט"ש.

שדרוג ההכשרה ונוהלי הלחימה
 פיקוד בים – מפקד הכוח ומפקד כלי השיט צריכים להיות אנשים שונים. מפקד שהטילו עליו משימה ומסרו לו כוח עליו להבין את התמונה, לעבד את המודיעין, לגבש החלטות ותגובות ולהיות בקשר עם המפקדות. ואילו מפקד כלי השיט צריך לנווט ולנתב ולנהל את הירי תוך פיקוד על אנשי הצוות. הלקח היה ידוע ונהוג במבצעים וקרבות הטרפדות בעבר. ומומש גם בזירת ים סוף כאשר באוגוסט 1973 יצא אותו מפקד, צבי שחק, עם שני דבורים שלכל אחד מפקד משלו ונלחם עם ספינת דה קסטרו מצרית בהצלחה יחסית. בקרב מרסא תלמאת לו היה שחק, כמפקד הכוח, חופשי מניהוג הדבור, הייתה לו שליטה טובה יותר - ודאי לא היה נדרש באמצע הירי להתעסק בעצמו עם טרוטלים של מנועים שנחנקים.- בהמשך המלחמה במהלך כל קרבות הדבורים האחרים מונה מפקד נפרד לכוח וכך גם בכל קרבות שייטת ספינות הטילים בים התיכון. לאחר המלחמה נקבעו בפלגות הבט"ש תקנים ל'מפקדי סיירת' - ואוישו במפקדי דבורים בעלי ניסיון, אף כי המושג 'מוביל זוג' המשיך להתקיים.
 מגישי עזרה ראשונה – בקרב מרסא תלמאת נפגעו מחצית אנשי הצוות. פעולות החובש משה זילבור ב-867 והמוכ"ם מאיר נחמיאס ב-864 היו חיוניות והחזיקו את הפצועים בחיים. קצין הרפואה החילי חיים שוהם סיכם עם חיל הרפואה על השתלמות מגישי עזרה ראשונה. אנשי צוות מכל כלי השיט של חיל הים עברו השתלמות בת חודש ימים בה הגיעו לרמה שיכלו להגיש עזרה ראשונה לפצועים קשים.
 הכשרת החובלים – קורס החובלים שונה ומתכונתו כוללת פרק שלם המוקדש לשירות בדבורים. קצינים בוגרי חובלים רוכשים – במסגרת קורס פי"ם (פיקוד ימי, שארך 8 חודשים) - ניסיון תאורטי ומעשי בכלי הנשק של הדבור ומערכותיו ובפיקוד על הדבור וצוותו.
 קוד באלחוט דיבור - 'מלקוד סגול' ששימש את מפקדת חיל הים להטלת המשימה בקרב מרסא תלמאת היה בשימוש צה"ל. נושאים ימיים היו חסרים בו וחלקים ממנו לא התאימו לכלי שיט. כלי השיט של חיל הים השתמשו במושגים מתוך הקוד הבינלאומי. בשנת 1974 חובר בשייטת ספינות הטילים 'קוד איתן' שכלל מושגי הפעלת כלי שיט וקרבות ימיים.
 מורל הצוותים - המערכת החיילית החלה לטפל בצורה טובה יותר בצוותי הדבורים.

שדרוג החימוש והציוד
 קשר משופר – מכשירי הקשר בדבורים שודרגו, רמת הטיפול עלתה והפרעות הקשר האופייניות שהקשו על הדבורים קטנו.
 מכ"ם מתקדם – המכ"ם דקה 916 הוחלף ברייתאון Pathfinder משוכלל שנתן תמונה טובה וברורה גם בקרבת איים ושרטונות.
 זרקור חזק - כלקח מקרבות הדבורים לרבות מרסא תלמאת הוכנס לשימוש זרקור קסנון בהפעלתו הדבור מגלה את מקומו אך גם מסנוור את כלי האויב אליו הוא מכוון. הזרקור הועבר בתליה אל התורן וכך הורחבה זווית החיפוש שלו.
 ראיית לילה – כדי למנוע צורך בהפעלת זרקור המגלה את הדבור לכל הסביבה צוידו ספינות הבט"ש במתקן אופטרוני המותקן על התורן ומאפשר חישת לילה וזיהוי מוקדם.
 שדרוג התותחים  – העמדה החשופה על הסיפון הפתוח והצורך לטעון מחסניות שלמעשה שיתקו את כוח הירי של הדבורים בקרב עם הזמן עברו לתותחים בשליטה מרחוק עם כמות רבה של פגזים מוזנים בשרשרת ובעלי דיוק מרבי.
  נשק קטלני – תותח אורליקון אינו מספיק כדי להטביע כלי שיט אויב קטן. הקרב עם ה'דה קסטרו' (שהיה גדול פי שלושה מן הדבור) באוגוסט 1973 הראה זאת והפתרון הזמני לתקופת המלחמה היה תול"ר 'קרגו' 84 מ"מ. בשתי הספינות שהשתתפו בקרב מרסא תלמאת עוד לא היה החימוש הכבד מותקן. שנים רבות מאוחר יותר צוידו ספינות הבט"ש בטילים קצרי טווח.
 נשק נגד מטוסים - בתחילת הערב הבחינו הדבורים בתנועת מסוקי אויב, ביקשו וקיבלו אישור לירות בהם, אך לא היה חימוש מתאים שיוכל לפגוע ולהפיל אותם. לאחר שהתברר כי בידי האויבים יש טיל כתף נגד מטוסים מתוצרת סובייטית 'סטרלה' חומשו כלי השיט של חיל הים בטילי  תוצרת ארצות הברית.
 ספינות בט"ש חדישות – הקשיים של הדבורים להתקיים במזג האוויר של המפרץ הבהירו שיש צורך בכלי שיט גדולים יותר התעשייה האווירית יצרה את ספינת הדבורה וחיל הים הצטייד בה וגם בספינות שלדג תוצרת מספנות ישראל שנבנו להתנהג טוב יותר בים.

אירועים בפלגות הבט"ש

גלריה

מקורות וקריאה נוספת
 גדי שכטר, תולדות הדבורה, מוזיאון ההעפלה וחיל הים, 2014.
 פיני שריג, לא בגאווה אבל בלי חרטה, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת, בית החובל 2020, עמ' 157.
 יצחק שמיר ואחרים, פיצוץ בדבור 862, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת, בית החובל 2020, עמ' 374.
 מיכאל שניטקין ואחרים, הלילה הזה הוא הלילה (הטבעת סירת מחבלים), אח"י פלברה אגדות שקרו באמת בהוצאת בית החובל, 2020, עמ' 385.
 בוריס וסלר, חיסול זוג מחבלים במים- עם דבורה 813 ב-10 ביולי 1994, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת בהוצאת בית החובל, 2020, עמ' 393.

קישורים חיצוניים

 "אבירי המפרץ" אתר יוצאי פלגה 915.
 מאיר שפיר ואריה דובלין, הסיירת במפרץ אילת, 'מערכות ים' מרץ 1971, עמ' 42.
 מאיר שפיר ואריה דובלין, לכידת מחבלים ואנשי מודיעין - התקלות בליל עלטה, 'מערכות ים' מרץ 1971, עמ' 45.
 ע. עוז, לילה בגבול הצפון, 'מערכות ים' 109, יולי 1972, עמ' 20.
 אורי פורת, לכידת ספינת מחבלים, 'מערכות ים' 104, יולי 1971, עמ' 6.
 סרן אופיר שהם, שיר לסיירת הימית, 'בין גלים' אוקטובר 1975, עמ' 29.
 ג'ורג'ו רקה, ה"דבורים" אינם מלקקים דבש, 'בין גלים' מרץ 1983.

 "שרק יהיה הים שקט" - כתבתו של עמנואל רוזן על הווי הפלגות, שפורסמה ב-2 ביולי 1984 במעריב, באתר הספרייה הלאומית.
 אריה קיזל ושרון הרפז, דבור בראש, 'בין גלים' 163 נוב 1984 עמ' 2.
 יעקב בוגץ' שארם שלי, זכרונות משירות בפלגה 915 בתחילת שנות ה-70.
 רענן צרבינסקי, את הבט"ש הזה לעולם לא ישכחו, 'בין גלים' יולי 1986.

 רענן צ'רבינסקי ורותי רודנר, חדשות בין גלים דבור וסירת מחבלים, פרס מגן לתחנת ראש הנקרה, בין גלים 174 יוני 1988 עמ' 18.
 שני פייס, סוכל ניסיון פיגוע צפונית לראש הנקרה,  "בין גלים" 181 אוגוסט 1990, עמ' 27
 שני פייס ואריח קיזל, אורות גבוהים - מערכת חדשה לראיית לילה, 'בין גלים' 182 ינואר 1991 עמ' 25.
 יובל קרני, זמזום קטלני - המפקדים הצעירים של הדבורים, "בין גלים" גיליון יובל חגיגי אוקטובר 1998, עמ' 22.
 יובל קרני,  מה עושה מפקד דבור במטבח, 'בין גלים', אפריל 2002.
 מרדכי אלון, שלדג טבילת האש הראשונה, "בין גלים" 7 אוקטובר 2004, עמ' 24
 עידו לאור, שלדג חדש בחיל הים, "בין גלים", 8, מאי 2005 עמ' 42.
 אמנון סלעי, ראשית הדבורים - תכנון תוצרת הארץ, "בין גלים", 9 ספטמבר 2005 72
 עודד שלומות, המילואימניקים נפרדים מהים, "בין גלים", 9 ספטמבר 2005 עמ' 58.
 עידו לאור, הגבול הכי חם של ישראל, "בין גלים",10, יולי 2006, עמ'  44.
 אריק אופיר, פלגה 914 - ימי קרבות, "בין גלים", 11, אוקטובר 2006, עמ' 14.
 אריה טל, קולאז' פלגת דבורים 914 וגם בגבול הארוך ביותר בישראל, "בין גלים", 12, אוקטובר 2007, עמ' 51 ו-52. 
 אריה טל, לוחמי פלגה 914, "בין גלים", ספטמבר 2008, עמ' 8.
 דורון סוסליק, ספינות סיור מתקדמות, "בין גלים", אפריל 2010, עמ' 32.
 עדו נויהאוז, יומן מסע - מלח ים והרבה פאסון קורס דבורנים, "בין גלים", אוקטובר 2010, עמ' 58.
 רביב הדר, מסרים מהמס"רים, 'בין גלים' מאי 2014, עמ' 40.
 אנני אלרועי' מתרגלים על רטוב - תרגיל פלגה שנתי, 'בין גלים', אוקטובר 2014, עמ' 60.
 תבל דמרי, לוחם ימי במגמת עליה וגם ראיון עם מפקדי סיירות שסיימו תפקידם, "בין גלים", ספטמבר 2015, עמ' 46 ו-51.
 ספיר משולם ותבל דמרי, לוחמי הצפון גם עליונות ימית וגם תמונה מספרת, 'בין גלים', מאי 2016, עמ' 36, 48 ו-61.
 תבל דמרי, משה כנפי וספיר משולם, הדבור האחרון בים התיכון,צוות דבור 912, בפיקודו של סגן אביהו בן הרוש, קיבל ספינת דבורה 825, "בין גלים", אוקטובר 2016, עמ' 47.
 תבל דמרי, חוד החנית של 914וגם להיות מילואימניק בפלגה 914 וגם מפל"ג 914 רונן מרקם, "בין גלים", מאי 2017, עמ' 12, 41 ו-67.
 דוד בכר, פלגת דבורים בסערה במפרץ סואץ, אתר משמר המורשת הימית, 16 בינואר 2018.
 נמרוד ארז, תקיפת מעגן ראס ע'ריב במלחמת יום הכיפורים באתר משמר המורשת הימית.
 עמי אילון, דבורים וראס סודר במלחמת יום הכיפורים באתר משמר המורשת הימית.

ביאורים

הערות שוליים

יחידות חיל הים הישראלי