כרכום

כרכום (שם מדעי: Crocus) הוא סוג במשפחת האירוסיים. זהו צמח רב-שנתי בעל פרחים. תפוצתו כוללת את אזורי החוף של מרכז ודרום אירופה, את אזורי האלפים התחתיים, צפון אפריקה, המזרח התיכון, וכן את מרכז אסיה עד למערב סין. שמו המדעי של הסוג נגזר מהתואר הלטיני crocatus, שפירושו צהוב-כתום.

מאפיינים 
לפרחי הכרכום צורת גביע, הנשפך אל צינור ארוך. צבעיהם מגוונים, אולם לרוב הם צבועים בצבעי סגול-ורוד, ארגמן, צהוב ולבן. עליו של הכרכום צרים, ארוכים וישרים, ובאמצעם קו בצבע בהיר, בדרך-כלל לבן. טיפוס העלים- שלם. בצורה אופיינית, לכל פרח שלושה אבקנים בדיוק. בישראל הכרכומים פורחים לרוב בסתיו ובתחילת החורף.

שימושים 
התבלין זעפרן מופק מעלי הפרי של ה-Crocus sativus, מין בסוג כרכום. בשונה מהתבלין הצהוב כורכום, המופק מצמח אחר.

בתנ"ך מוזכר הכרכום כצמח בושם () וכן לפי המסורת שימש כאחד מן הסממנים של קטורת הסמים (). בתרגום שיר השירים ובספרות חז"ל מוזכר הכרכום בשם מוריקא.

מיון 
הסוג כרכום נמצא מבחינה טקסונומית ובוטנית במשפחת האירוסיים (Iridaceae). המינים בסוג הם פקעתיים. הם חזקים ונמצאים במגוון רחב של בתי גידול, ביניהם יערות, בתות ואדמות מרעה. בסוג נמצאים כ-80 מינים לערך, מתוכם כ-30 מתורבתים. 
בישראל נפוצים 10 מינים מהסוג כרכום, אשר כולם צמחים מוגנים:
כרכום חלמוני (Crocus vitellinus)
כרכום צהבהב (Crocus ochroleucus)
כרכום נאה (Crocus pallasii)
כרכום חורפי (Crocus hyemalis)
כרכום גיירדו (Crocus aleppicus)
כרכום החרמון (Crocus hermoneus)
תת המין הישראלי של כרכום החרמון (Crocus hermoneus subsp.palaestinus)
כרכום דמשקאי (Crocus cancellatus damascenus)
כרכום השבכה (Crocus cancellatus)

גלריה

קישורים חיצוניים

 
 מיני כרכומי ארץ ישראל, באתר צמח השדה
 כרכומי ארץ ישראל באתר רת״ם

הערות שוליים

צמחים שתוארו ב-1753
טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
אירוסיים
קטורת הסמים