בילי הולידיי

בילי הולידיי (באנגלית: Billie Holiday; 7 באפריל 1915 – 17 ביולי 1959) הייתה זמרת ג'אז אמריקאית, מן החשובות במאה ה-20.

הולידיי הייתה זמרת בעלת קול יוצא דופן וסגנון שירה מקורי. היא הושפעה בסגנון שירתה מזמרים כלואי ארמסטרונג ומבסי סמית, הזמרת המצליחה של שנות ה-20, אשר התאפיינה בקול גס ונוגע ללב.

ביוגרפיה
נולדה בשם אלנורה פייגן (Eleanora Fagan) ומאוחר יותר כונתה "ליידי דיי". את שם הבמה שלה הרכיבה משם השחקנית שהעריצה בילי דוב (Billie Dove) וגיטריסט הג'אז קלארנס הולידיי, שייתכן והיה אביה. לפי הביוגרפיה שלה, כשהייתה ילדה, עבדה בעבודות מזדמנות, כשאחת מהן הייתה ניקוי מצעים בבית זונות באזור ביתה. היא עבדה שם כיוון שבעלת המקום הייתה מהבודדים שהחזיקו נגן תקליטים בשכונה שלה. היא הייתה עובדת, ובתמורה, הסכימה שבעלת המקום לא תשלם לה אם תתן לה לשמוע תקליט. בין התקליטים ששמעה היה האלבום האגדי west end blues של לואי ארמסטרונג. היא מספרת כי לפעמים הייתה בוכה ללא הפסקה תוך כדי שמיעת האלבום, ולפעמים הייתה מאושרת כל כך עד שהייתה שוכחת את הכסף שהיא עבדה כל כך קשה עבורו, עליו היא מוותרת על מנת לשמוע את המוזיקה הזו. בביוגרפיה מתוארת גם ילדותה הקשה. היא נולדה כבת לאם בת 13 וצאצאית למשפחת עבדים מווירג'יניה, שעברו עם שחרורם לצפון במסגרת ההגירה הגדולה.  למרות שפרטי ילדותה הם מעורפלים, באוטוביוגרפיה שכתבה סמוך למותה, מצוינים אירועים נוראים שחוותה, ביניהם ניסיון אונס, וככל הנראה עבודה בזנות.

הולידיי אומרת כי בעבודות המזדמנות בהן עבדה בצעירותה, לא משנה מה היא עשתה, היא תמיד הייתה שרה. את קריירת השירה שלה החלה ב-1930 במספר מועדוני לילה בשכונת הארלם שבניו יורק. ב-1932, אלינורה, בגיל 17, החליפה את הזמרת הקבועה במועדון קוונס – מונטי מור. המפיק המוזיקלי וצייד הכישרונות האגדי – ג'ון האמונד, שאהב את שירתה של מור, הגיע למועדון לשמוע אותה. האמונד, שגילה חלק גדול מהזמרים המשפיעים ביותר בהיסטוריה, ביניהם בוב דילן, אריתה פרנקלין, לאונרד כהן, ועוד רבים וטובים, אמר על הולידיי כי שירתה כמעט ושינתה את טעמו ועולמו המוזיקלי, שכן היא הייתה האישה הראשונה שפגש ששרה כמו גאון אלתור ג'אז. כך נוספה הולידיי לרשימת האמנים המשפיעים אותם זיהה האמונד, וב-1933 האמונד הפגיש בינה ובין הנגן המצליח בני גודמן, שגם בהצלחתו יש להאמונד חלק גדול, ויחד הם הקליטו את שני שיריה הראשונים.
מאז החלה הקריירה המוזיקלית שלה לשגשג והיא הופיעה במועדוני ג'אז רבים בניו יורק. מעט מאוחר יותר כיכבה באופן קבוע במספר מועדונים ברחוב 52 בניו יורק.

היא הופיעה עם כוכבי על בעולם הג'אז של שנות ה-30 וה-40 כלסטר יאנג, קאונט בייסי וארטי שו ואף ביצעה מאוחר יותר דואטים גם עם לואי ארמסטרונג. באוגוסט 1941 נישאה לטרומבוניסט ג'ימי מונרו. בשנת 1946 בעקבות בגידתו היא כתבה שיר Don't Explain שזכה לגרסאות כיסוי רבות.

ב-1954 ביצעה הולידיי את סיבוב ההופעות האחרון שלה, שכלל לראשונה הופעות גם באירופה, ונמשך 5 שנים. היא חזרה לארצה זמן קצר לפני מותה.

זמרת מחאה 

השפיעה רבות גם כזמרת מחאה. השיר "פרי מוזר" (Strange Fruit), בביצועה של הולידיי, הפך לאחד מהמנוני זכויות האזרח הראשונים. השיר מתאר את הקרבנות האפרו-אמריקנים, שנטבחו במעשי לינץ' בדרום ארצות הברית, וגופותיהם תלויים מן העצים:
 "פירות מוזרים גדלים על העצים בדרום/
דם על העלים ודם בשורשים/
גופות שחורים מתנדנדים ברוח הדרומית/
פירות מוזרים תלויים על עצי הצפצפה...".

התעקשותה של הולידיי לשיר את שיר המחאה הזה, למרות אזהרות מפורשות שקיבלה מהאף בי איי, הפכה אותה בעיני הממסד הגזען ל"מסוכנת" וגררה שלילת רישיון הופעות, ורדיפה חסרת פרופורציה מצד שוטרי מחלק הסמים, עד ליום מותה.

כזמרת שחורה בשנות ה-30 וה-40 של אמריקה הגזענית, תחת מדיניות ההפרדה הגזעית של חוקי ג'ים קרואו, לא הייתה הולידיי רשאית להופיע במעורב עם זמרים "לבנים". גם כשדרך כוכבה, והיא צורפה כזמרת אפרו אמריקאית יחידה ויוצאת דופן לתזמורתו הלבנה של ארטי שו, הקלרניתן ומנהיג להקת ג'אז, היא נאלצה להתגנב לבמה דרך המטבח או חדר השירותים. בסיבוב ההופעות, כשהלהקה ה"לבנה" הלכה לישון בחדרי בתי מלון, נאלצה הולידיי לישון באוטובוס בנפרד.

במשך תקופה ממושכת, ועד מותה, צרכה הולידיי סמים. צריכה זו הביאה להידרדרות ניכרת בבריאותה כבר ב-1950, בהיותה בת פחות מ-40. צריכת הסמים והאלכוהול הובילו בסופו של דבר למותה ב-1959, כשהייתה בת 44 בלבד.

דיסקוגרפיה
הולידיי הקליטה שירים עם ארבעה אולפנים:
 Columbia Records (1933-1942, 1958)
 Commodore Records (1939, 1944)
 Decca Records (1944-1950)
 Verve Records (1952-1959)

הקלטות אולפן
(רשימה חלקית)

במארזי תקליטים:
 Lady Day: The Complete Billie Holiday on Columbia (1933-1944)
 The Complete Commodore Recordings (1939, 1944)
 For collectors not interested in non-released studio takes, The Commodore Master Takes features only the released versions of Holiday's Commodore recordings.
 The Complete Decca Recordings (1944-1950)
 The Complete Billie Holiday on Verve (1945-1959)

הקלטות אולפן נוספות:
 Lady in Satin (Columbia, 1958)
 פסקול הסרט "ניו אורלינס" (1946) (Giants of Jazz, 1983)
 The Sound of Jazz (Columbia, 1958)

הקלטות חיות
קיימות הקלטות רבות של הופעותיה, רובן אף זמינות באוספי מוזיקה שונים. להלן מקצת הקלטותיה:
 At Monterey 1958 (1958)
 Billie Holiday in Europe 1954-1958 (1954-1958)
 The Complete 1951 Storyville Club Sessions (1951)
 אלה פיצג'רלד ובילי הולידיי בניו-פורט (1957)
 Lady Day: The Storyville Concerts [Vol. 1 and 2] (1951, 1953, 1959)
 A Midsummer Night's Jazz at Stratford '57 (1957)
 Summer of '49 (1948-1949)

מארז התקליטים של קולומביה כולל הקלטות חיות של הולידיי עם תזמורת קאונט בייסי (1937) ובני גודמן (1938) והופעותה בקונצרט הג'אז מ-1944.

מארז "The Verve" כולל עוד מספר הקלטות:
 הופעות "ג'אז בפילהרמונית" (1945-1947)
 Jazz Club USA (1954)
 1956 קונצרטים בקרנגי הול, (עם קריינות ביוגרפית אודות בילי הולידיי) Lady Sings the Blues
 1957 פסטיבל הג'אז של ניו-פורט
 Seven Ages of Jazz Festival (1958)

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
אמניות קולומביה רקורדס
אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
זוכות פרס גראמי
זוכי פרס גראמי
זמרות אמריקאיות
זמרים אמריקאים
זמרות בלוז
זמרי ג'אז אמריקאים
זמרות ג'אז אמריקאיות
חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
אמריקאיות שנולדו ב-1915
אמריקאים שנולדו ב-1915
אמריקאיות שנפטרו ב-1959
אמריקאים שנפטרו ב-1959