מקדחת שיניים

מקדחת שיניים היא כלי בו משתמשים ברפואת שיניים להוצאת החלקים הנגועים בעששת מהשן, על מנת למנוע את התפשטות הרקבון ומניעת החמרה של הבעיה. במקום החלקים הנגועים רופא השיניים מכניס לשן חומר לסתימה.

מקדחת שיניים משמשת להוצאת הרקבון שבשן ובכך מונעת מצבי זיהום שיכולים לגרום במצבים נדירים אף לבעיות רפואיות קשות. בעבר רופאים עקרו שיניים שלקו בעששת קשה במשיכה וללא הרדמה. במקום השיניים שנעקרו, לעיתים הותקנו בפה שיניים תותבות מזהב או שנהב. נמצאו שיניים בתותבות בלסתות של מומיות מצריות משנת 500 לפני הספירה.

סתימת חורים על ידי ריקוע זהב או ספוגי זהב נעשה נפוץ במאה התשע עשרה. ניסיונות להחליף את הזהב בחומרים אחרים נכשלו, וגם את הזהב שהיה רך מדי היה צורך להחליף לעיתים קרובות. ב-1826 החל השימוש באמלגם למטרה זו. החומר החדש היה שיפור גדול ביחס לזהב משום שהיה עמיד לאורך זמן וקל לעיבוד.

השימוש באמלגם עורר את הצורך במקדחה יעילה יותר.

מקדחת שיניים ראשונה שעבדה על מנוע יוצרה בשנת 1864 על ידי ג'ורג' פלו הרינגטון. מקדחה זו הייתה מחוברת למנגנון של שעון והייתה מסורבלת ולא נוחה לשימוש. בשנת 1875 רשם ג'ורג' פ. גרין פטנט על מקדחת שיניים חשמלית. גם מקדחה זו הייתה לא נוחה ומגושמת. 

גרין ורדימן בלק (1831-1915) המציא מקדחת שיניים ידנית שעבדה בשליטת הרגל והשאיר שתי ידיים פנויות לרופא השיניים.

בשנת 1957 ג'ון ו. בורדן המציא מקדחה שעובדת באמצעות טורבינת אוויר דחוס בעלת מהירות גבוהה. עד שנת 1971 המקדחה נעשתה נפוצה וכיום היא בשימוש בקרב כל רופאי השיניים.

עד אמצע המאה העשרים הייתה בשימוש גם מקדחת שיניים ללא מנוע. התנועה הסיבובית נוצרה על ידי לחיצה חוזרת על דוושה שסובבה גלגל תנופה. מקדחה כזאת הייתה מיועדת למקומות ללא חשמל ולתנאי שדה.

ראו גם
עששת
אמלגם

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

רפואת שיניים: אביזרים, מכשירים ותרופות
ציוד רפואי