מאפי

מאפי (Mafic) הוא כינוי בגאולוגיה למינרלים סיליקטיים, מאגמה, סלעים פלוטוניים וסלעי פרץ דלים יחסית בצורן דו-חמצני – 45-52% – המכילים ריכוזים גבוהים של יסודות כבדים כברזל ומגנזיום. המונח הוא הלחם של ההברות הראשונות – Ma ממגנזיום ו-Fe מ-Ferrum, ברזל בלטינית. למרות השם, מאגמה מאפית עשירה גם בסידן ובנתרן. המונח "סלעים מאפיים" מקביל פחות או יותר למונח הקודם "סלעים בסיסיים". סלעים המכילים אחוז נמוך יותר של צורן דו-חמצני נקראים אולטרה-מאפי.

צבעם של מינרלים מאפיים הוא בדרך כלל כהה ומשום כך הם מכונים גם "מינרלים מֶלנוֹקרטיים" (בעלי צבע כהה) והם בעלי משקל סגולי גדול מ-3. מינרלים יוצרי סלעים מאפיים נפוצים כוללים אוליבין, פירוקסן, אמפיבול, ביוטיט ונציצים אחרים. הסלעים המאפיים הנפוצים הם בזלת וגברו.

מבחינה כימית מצויים הסלעים המאפיים בקצה אחד של ספקטרום הסלעים, ואילו בקצה השני מצויים הסלעים המכונים "סלעים פלסיים" – סלעים "חמוצים".

לבה מאפית

לבה מאפית דלה יחסית בסיליקה ועשירה במגנזיום ובברזל. צמיגותה נמוכה מאחר שבשל תכולת הסיליקה הנמוכה טמפרטורת הפליטה שלה המגיעה ל-1,100°C נוטה לפגוע בקשרי הפולימר וליצור דיפוזיה בתוך הנוזל. מים וחומרים נדיפים אחרים יכולים להשתחרר בקלות יותר ובצורה מדורגת מלבה מאפית, לכן פליטתה נוטה להיות נפיצה פחות מהרי געש הבנויים מלבה פלסית.

בלבה מאפית ניתן למצוא פנוקריסטים גדולים שצמיחתם מתאפשרת בגלל התקררות איטית. לבה מסוג זה אופיינית להרי געש תת-ימיים, לרכסים מרכז אוקייניים – דוגמת הרכס המרכז-אטלנטי הנחשף באיסלנד – ולאזורים המצויים מעל נקודות חמות – דוגמת קו התלים הישראלי והאיים הגעשיים של הוואי). הלבה נפלטת בהתפרצויות הוואיות דרך צינורות הזנה או ממערכת סדקים, ונוטה לזרום למרחק רב. זרימה זו יוצרת חרוטי טוף, חרוטי מגן ורמות געשיות. מבנים אופייניים לסוג זה של לבה הם "לבת אא" מחוספסת, "לבת פהויהוי" חלקה ובזלת כרים. הסלעים הנוצרים מלבה זו נוטים להיות כהים: בזלת, טוף, סקוריה, טרכיט ופלגוניט.

סלעים מאפיים

מאגמה ולבה מאפיות יוצרות מגוון של סלעים:

ראו גם
גאולוגיה - מונחים
פטרולוגיה
דיאגרמת QAPF
מאגמה
לבה

קישורים חיצוניים

 

פטרולוגיה
מינרלוגיה