חצקל איש כסית

יחזקאל ויינשטיין, היה ידוע כמייסד ובעלים של בית הקפה התל אביבי "כסית", ואימץ שם זה לשם משפחתו, ונקרא החל משנות החמישים חַצְקֵל איש כסית (17 בינואר 1905 – 29 בדצמבר 1979).

ביוגרפיה 
חצקל נולד בעיירה ריישא שבגליציה המזרחית (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום נמצאת העיר בתחומי פולין). מנעוריו נקט עמדה ציונית והיה פעיל ב"תנועת החלוץ" בקבוצת בורוכוב. עלה לארץ ישראל בשנת 1929, כשהיה בן 21, ונטל חלק בייבוש ביצות כבארה. עבר להתגורר בתל אביב והחל לעבוד כשוטף-כלים, טבח, ומלצר, אז הכיר את אשתו לעתיד, לאה. לאחר שצבר ניסיון בתחום, פתח את "מועדון המלצרים" ברחוב נס ציונה, ובמהלך 1931, שימש תקופה קצרה מנהלו של "קפה הוברמן" בטיילת תל אביב הישנה.

בשנת 1935, ייסד ברחוב בן-יהודה 59, יחד עם אילונה מרדכוביץ וליובה, את בית הקפה "כסית", שלאחר התפרקות השותפות, עבר חצקל לרחוב דיזנגוף 117, והקים את בית הקפה החדש בעל אותו שם,   "כסית". בית הקפה הפך במהרה למרכז הבוהמה של תל אביב, ומשך אליו אנשי-רוח ואמנים רבים כנתן אלתרמן, אברהם שלונסקי, לאה גולדברג, חיים גורי, משה שמיר, חנה רובינא, אלכסנדר פן, יוסף זריצקי, חיים חפר, אורי ליפשיץ, אורי זוהר, שמוליק קראוס, ג'וזי כץ, ואריק איינשטיין.
איש כסית היה אחראי על הסעדת הפמליה של בן-גוריון במהלך ביקורו השלישי של הלה בנגב ובאילת
ביוני 1949. בן-גוריון אף הודה לו בכתב על כך.
חצקל איש כסית היה ידוע כאיש נדיב מאוד והאכיל שחקנים ואמנים רבים ללא תשלום. דמותו הייתה דומיננטית בבית הקפה ובאי המקום תיעדו אותו בשירים, סיפורים, ציורים ותצלומים רבים. בתקופה זו דבק בו הכינוי "חצקל". עם פתיחת בית הקפה ישב חצקל עם אברהם שלונסקי, בתקופה בה עברתו כולם את שמם, והפכו את "ויינשטיין" (בלועזית אבן יין) לשם "איש כסית" וקראו לבית הקפה "כסית". מקורה של המילה כסית היא מפירושי המקרא (ילקוט שמעוני רמז ת"נ על ישעיהו מ"א), "כסיתא" זה אלמוג אדום, ומתאימה לשם משפחה אלמוג- אבן, אדום - יין.

חצקל מופיע גם בשירו של אריק איינשטיין, 'יושב בסן פרנסיסקו על המים' ("פתאום אני רוצה לחזור הביתה חזרה אל הבִּיצה, לשבת בכסית ולצחוק עם משה ועם חצקל"), וגם בשירם של יענקל'ה רוטבליט ושמוליק קראוס 'איך עושים תקליט', המתרחש בבית הקפה ("יבי ושמוליק ישבו אצל חצקל כסית").

עם פטירתו, בשנת 1979, החליט ראש עיריית תל אביב, שלמה להט, לערוך לו טקס הלוויה רשמי. במהלך הטקס, נחסם כל רחוב דיזנגוף לתנועה ואת ארונו נשא משמר כבוד אל תוך בית הקפה "כסית", בו נקראו עליו הספדים מפי עמיקם גורביץ ומשה ברנשטיין. לאחר מכן יצא מסע הלוויה בהשתתפות אלפים מתושבי תל אביב אל בית העלמין קריית שאול. על קברו נשא השחקן היידי המפורסם שמעון דז'יגאן הספד ביידיש.

ב"שלושים" למותו נערך ערב לזכרו ב"כסית" בהנחיית אורי סלע ובהשתתפות אנשי בוהמה רבים.

הוא הותיר אחריו את רעייתו לאה ושני ילדיהם משה איש כסית וצביה ליטמן, שהמשיכו לנהל את בית הקפה.
לאחר פטירתם של שני ילדיו, ניהלו את בית הקפה אשתו לאה איש כסית וחתנה זאב ליטמן.
משנת 1996 עד שנת 2001 התנהל מאבק משפטי על בית הקפה בין זאב ליטמן לבין בעלי המקום, שהשכירו לחצקל בשכירות מוגנת, בתקופה זו כבר לא הייתה לאה מעורבת בענייני בית הקפה. לאה נפטרה ב-9 בפברואר 2011, בגיל 101.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
אנשי העלייה החמישית
מסעדנים ישראלים
תל אביב-יפו: אישים
ישראלים שנולדו ב-1905
ישראלים שנפטרו ב-1979