רצח נאוה אלימלך

רצח נאוה אלימלך הוא מעשה רצח בלתי מפוענח של הילדה נאוה אלמלח בת ה-11 (ילידת 1970), תושבת בת ים, שבוצע בישראל בשנת 1982. שם המשפחה שובש בתקשורת מ"אלמלח" ל"" ול"אלימלך", והשם "נאוה אלימלך" השתרש בתקשורת ובציבור כשם המזוהה עם הפרשה.

הרצח 
נאוה אלמלח בת ה-11, בת הזקונים (במשפחה של ארבעה ילדים) של מזל ומכלוף אלמלח, יצאה בצהרי שבת, 20 במרץ 1982, מבית הוריה שבבת ים הממוקם ברחוב רמב"ם 15 לבית חברתה, שנמצא במרחק כ-300 מטר מביתה. היא השאירה פתק להוריה בזו הלשון: . אחותה הגדולה בת ה-19 אפרת הייתה האחרונה שראתה אותה בחיים.

לאחר שהתברר כי לא הגיעה לבית חברתה, החלו החיפושים אחריה. תחילה בידי בני משפחתה, והחל ממוצאי השבת בהשתתפות צוות משטרתי. ביום העשירי לחיפושים ב-30 במרץ 1982 מצא מתעמל בחוף הים בהרצליה את ראשה של נאוה, ארוז בשקית פלסטיק. חלקי גוף נוספים שלה, גם הם בשקיות קשורות, נתגלו סמוך לחוף תל-ברוך שבצפון תל אביב. פתולוג שבדק את חלקי הגופה קבע כי הרצח וביתור גופתה של אלמלח בוצעו עוד ביום היעלמה. הרצח ומציאת הגופה זעזעו את תושבי ישראל. נאוה אלמלח הובאה לקבורה בבית העלמין "הדרום" (חולון - בת ים).

חקירה
לאחר הרצח הקימה המשטרה צוות חקירה מיוחד שמנה כ-40 חוקרים ובלשים, פעל חודשים אחדים, והוגדר כ"גדול ביותר בתולדות משטרת ישראל". החקירה הוגדרה כ"סבוכה במיוחד", משום שלא היה בידי החוקרים קצה חוט באשר לזירת הרצח וכלי הרצח. הצוות זימן לחקירה עשרות חשודים ברמות שונות, אולם לא הצליח לפתור את הפרשה. כלבי גישוש משטרתיים שהריחו את חולצתה של אלמלח, הובילו לביתו של תושב בת ים בשם דוד לוי. לוי היה בעל רקע פלילי ואף ריצה עונש מאסר קודם לכן. נערך חיפוש משטרתי בביתו והתגלו בו תמונות של קטינות, בהן נאוה, וילדות נוספות מבית הספר "גורדון" בבת ים. לוי הורשע בפדופיליה וריצה עונש מאסר.

במסגרת החקירה, נשלחו חלקים מגופתה של הנרצחת למעבדה בלונדון, בניסיון לזהות את הכלי שבו בוצע הרצח. ביוני 1983 הודעה המשטרה כי חקירת הרצח נתקלה במבוי סתום.

בשנת 1998 עצרה המשטרה את עמוס ויהודה שלף כחשודים במעשה, אך שחררה אותם מחוסר ראיות. יהודה שלף טען שפרודתו העלילה עליהם ותבע את טיהור שמו.

ציפורה רימר, פרהפסיכולוגית שעסקה בניסיון פענוח הפרשה, נכשלה בניסיונה. לאחר מכן נחשף כי בעברה הרשעות קודמות במעשי מרמה והונאה.

חשד לפיגוע על רקע לאומני 
בינואר 1983 נעצר ערבי, תושב עזה, בחשד שביצע את הרצח, אולם חקירתו לא העלתה דבר והוא שוחרר מחוסר ראיות. זמן קצר לאחר מכן קבע הרמטכ"ל דאז רפאל איתן, שהמעשה בוצע על רקע לאומני כמבחן כניסה לארגון טרור. קציני משטרה, בהם המפכ"ל אריה אבצן, הביעו הסתייגות מדבריו. ניצב יחזקאל קרתי שהיה אמון על אגף החקירות, קבע כי אין כל יסוד בדבריו של רפאל איתן. 

ב-31 בדצמבר 2001 התראיין יצחק גטניו, קצין שהיה בצוות החקירה המקורי של הרצח, לגלי צה"ל. הוא חשף שלאחר דברי רפול על הרצח, מצא גם השב"כ ראיה תומכת: ערבי שנכלא על עבירות פליליות ושיתף פעולה עם השב"כ, העביר למפעילו מידע על הרצח. לדבריו, מחבל שחלק איתו את תאו סיפר לו שהוא הרוצח של נאוה אלמלח. אותו מחבל שמשתף הפעולה סיפר עליו כבר שוחרר בינתיים ליהודה ושומרון, ומשם ברח לירדן. בדיקת החוקרים העלתה שהוא אכן היה ב-20 במרץ בשכונה בה נעלמה הילדה, ועבד שם במכולת. ככל הידוע, המחבל לא נחקר בנוגע לרצח על ידי אף גורם. בשנת 2001 מת במקום מושבו בירדן.

חידוש החקירה
ב-4 באוגוסט 2019 פורסם כי המשטרה, באישור בית המשפט, הוציאה את גופתה של אלמלח מקברה לצורך ביצוע הליכי חקירה נוספים. צו איסור פרסום הוצא על התקדמות החקירה. ב-28 באוגוסט 2019 החזירה המשטרה למשפחתה את זוג העגילים שלה.

קישורים חיצוניים
 שרה פרידמן, "לנשמה שלי אין שקט, הרוצח עדיין חופשי" - ריאיון עם אמה של נאוה אלמלח, מעריב, 3 באפריל 1986, עמ' 13

הערות שוליים 

ישראל: מקרי רצח בלתי מפוענחים
1982 בישראל
רצח קטינים בישראל
נפטרים על פי ויקינתונים
אלימות נגד נשים: ישראל