ג'וסט ואן דייק

ג'וסט ואן דייק (באנגלית: Jost Van Dyke) הוא הקטן מבין ארבעת איי הבתולה הבריטיים מהווים חלק מאיי הבתולה שבין האוקיינוס האטלנטי והים הקריבי.

גאוגרפיה
שטחו של האי כ-8 קמ"ר והוא ממוקם כ-8 ק"מ צפון מערבית לטורטולה ו-8 ק"מ צפונית לסנט ג'ון שבאיי הבתולה של ארצות הברית.
האי הררי, ונוצר כתוצאה מהתפרצויות געשיות. הנקודה הגבוהה באי היא גבעת רואוץ' (Roach Hill) שגובהה 321 מטרים.

היסטוריה
האי התגלה לראשונה על ידי כריסטופר קולומבוס בעת מסעו השני בשנת 1493. מקור שמו של האי בשודד הים ההולנדי הוסט ואן דייק (Joost van Dyk) אשר השתמש באי כמקום מחבוא.

דמוגרפיה וכלכלה
בשנת 1991 נערך סקר אשר מצא כי באי מתגוררים 140 תושבים. בשנים שלאחר מכן פותחו מערכות החשמל והכבישים באי, ובשנת 2008 נערך סקר נוסף, בו נמצא כי באי מתגוררים 297 תושבים, כאשר קרוב למחצית מהאוכלוסייה (46%) הם בני פחות מ-35, ו-70% הם בני פחות מ-50.

כלכלת האי מתבססת ברובה על תיירות. אל האי ניתן להגיע באמצעות סירות או מעבורות מהאיים טורטולה וסנט תומאס.

היישוב העיקרי באי הוא "הנמל הגדול" (Great Harbour) בו נמצאים הפאבים ומקומות הבילוי, ובסמוך לו מצויים חופי הרחצה של האי.

קישורים חיצוניים

 מפת האי
 תיאור האי ב"ויקינסיעות".
 

איי הבתולה הבריטיים: איים
איים בים הקריבי