דימום

דימום או שטף דם (מינוח מקצועי: Hemorrhage) הוא מונח רפואי המציין יציאה של הדם מכלי דם שנקרע. דימום שמקורו בעורק יכיל דם בצבע אדום בהיר ויזרום בפעימות, ואילו דימום שמקורו בווריד יהיה כהה יותר ויזרום לאט יותר.

דימום חיצוני הוא דימום שבמהלכו יוצא דם מחוץ לגוף. הסכנה העיקרית בדימום חיצוני היא איבוד נפח גדול של דם, עד כדי היווצרות מצב של הלם. סכנה נוספת בדימום חיצוני, היא זיהום הפצע. דימום פנימי הוא דימום שלא מזרים דם מחוץ לגוף. בנוסף לסכנת איבוד הדם, הוא יכול לגרום ללחץ על איברים בגוף, ולהביא לפגיעה בתפקוד שלהם. דימום פנימי בתוך הגולגולת נקרא דימום תוך-גולגולתי.

בדימומים קטנים ואיטיים יחסית, הדימום נפסק בדרך כלל עקב תהליך של קרישת דם. בשטפי דם גדולים יותר דרושה התערבות חיצונית על ידי הפעלת לחץ ישיר על הפצע ומניעת יציאה של דם מתוך כלי הדם (למשל על ידי שימוש בתחבושת) או שימוש בלחץ עקיף, כדי למנוע זרימה של דם אל הפצע (למשל חוסם עורקים או לחיצה על "נקודות לחיצה" בגוף).

סיבות וגורמי דימום
דימום יכול להיגרם כתוצאה מגורמים רבים, חיצוניים (טראומה) כגון פציעה או חבלה בגוף, מגורמים פנימיים כמחלות (בסרטן הדם ומחלות כבד, למשל) או אף מגורמים כמחסור בוויטמין K.

דרגות דימום
ארגון הבריאות העולמי הגדיר דרגות חומרה של דימום:
 דרגה 0 - אין דימום.
 דרגה 1 - שטפי דם קלים.
 דרגה 2 - דימום קל הכרוך במשמעות קלינית.
 דרגה 3 - איבוד דם משמעותי, הדורש מנת דם חיצונית.
 דרגה 4 - איבוד דם בכמויות גדולות הגורם לאובדן תפקודי גוף.

ראו גם
המטומה
הלם היפוולמי

קישורים חיצוניים

 Health line
 10 מיתוסים על טיפול בפצעים
 

תסמינים וסימנים כלליים
פתולוגיה