יהודה עייאש

רבי יהודה עייאש (סביב ה'ת"ס, 1700 -  תשרי ה'תקכ"א, 1760) היה דרשן, דיין ופוסק, ראש הישיבה ורבה של אלג'יר במאה השמונה עשרה ומגדולי רבני אלג'יריה.

ביוגרפיה 
נולד בשבת ראש השנה בכפר אלמדייה שבאלג'יריה, לרבי יצחק עייאש סביב שנת ה'ת"ס. לאחר שנולד עברו הוריו לגור באלג'יר, שם למד אצל הרב רפאל ידידיה שלמה צרור, ואף הוסמך על ידו להוראה, ומונה לרב ודרשן. בשנת 1728 מונה לרב העיר. כמו כן שימש כראש ישיבה בעיר. בשלב מסוים רצה לעזוב את תפקידו הרבני לאחר שהתרשם שהדור החדש כבר לא מציית לתקנות בית הדין. והביע נכונות לעלות לארץ ישראל. בני הקהילה הפצירו בו שלא יעזוב, והוא נעתר להם, כשהוא מנמק את סיבת הישארותו משום שבאותו הזמן היו מלחמות ויש סכנה מיוחדת בדרכים.

עלייתו לארץ ישראל 
מאוחר יותר באלול ה'תקט"ז, יצא מעירו לליבורנו ביחד עם בנו כדי להגיע ממנה לארץ ישראל, ושם הדפיס בנו את ספרו - "מטה יהודה". בשנת 1752 הגיע עם קבוצה מתלמידיו לירושלים, ובשנת 1757 עמד בראשות ישיבת כנסת ישראל, ושם נפטר בשנת 1760.

ספריו 

מבין ספריו נמנים:

קול יהודה  - על התורה.

מטה יהודה  - על שולחן ערוך אורח חיים. 

שבט יהודה - על שולחן ערוך יורה דעה.

בית יהודה - שו"ת וילקוט מנהגי אלג'יר. 

לחם יהודה  - על משנה תורה. 

וזאת ליהודה - דרושים וביאורים שונים.

משפחתו 
 הותיר אחריו ארבעה בנים: רבי יוסף, רבי אברהם יעקב, רבי יעקב משה, רבי יצחק.
 בין צאצאיו נמנית, רות רייכלברג פרופסורית ישראלית, ילידת אלג'יר.

קישורים חיצוניים 
 
 יהודה עייאש באנצקלופדיה יהודית באתר דעת

הערות שוליים 

ילידי 1688
אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
ראשוני האחרונים
אלג'יר: רבנים
רבנים ארץ-ישראלים
יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
פרשני השולחן ערוך
עולים לארץ ישראל במאה ה-18
נפטרים ב-1760
ראשי ישיבת כנסת ישראל (מיסודו של רבי חיים בן עטר)