ורדית סיני

וַרְדִּית סִינַי (שם מדעי: Carpodacus synoicus) היא מין ציפור ממשפחת הפרושיים. ורדית סיני נפוצה בערב הסעודית, דרום ירדן, הנגב וסיני. האקלים הטבעי שלה הוא מדבריות חמים. המין נודד בחורף. ורדית סיני היא הציפור הלאומית של ירדן. בעבר המין Carpodacus stoliczkae נחשב לחלק ממין זה.

מאפיינים
הוורדית היא ציפור קטנה באורך 15–16 ס"מ ובמשקל 15–20 גרם. במין זה מתקיימת דו־צורתיות זוויגית כשלזכר ראש בצבע ורוד כהה, גחון ורוד בהיר יותר, כיפה ומצח לבנים וכנפיים חומות, ואילו הנקבה בצבע אפור-חום בהיר כשהבטן מעט בהירה יותר. מקורה אפור, קצר ועבה.
הצעירים נראים דומה לנקבה, כשהצבעים החזקים של הזכר מתפתחים בשנה השנייה לחייהם, בסביבות סוף החורף.

התנהגות
הוורדית היא עוף חברותי החי בלהקות של עשרות פרטים, עד לעונת הקינון בה הלהקות מתחלקות לזוגות.
עונת הקינון מתחילה במרץ. הקנים נבנים על מצוקים. הזכר נוכח באופן קבוע באזור הקרוב לקן ומפגין בעלות על ידי שירתו, שורה של צלילים מתכתיים "צִי-צִי-צִי-צִי-צִי-צִי". באפריל הנקבה מטילה כ־4–5 ביצים תכולות בהירות. הדגירה אורכת כשבועיים שלאחריהם הגוזלים נשארים בקן לשבועיים נוספים.
ורדית סיני ניזונה מזרעים, פירות ופרחים שהיא מוצאת בעיקר על הקרקע, ולפעמים גם על עצים ושיחים. מקור שמה המדעי, Carpodacus synoicus, ביוונית עתיקה. ביוונית, "karpos" היא מילה שמשמעותה "פרי"; "dakos" היא המילה היוונית לפועל "נושך"; "synoicus" על שם חצי האי סיני.

תפוצה
ורדית סיני נפוצה בצפון מערב ערב הסעודית, דרום ישראל, דרום ירדן וסיני. אזור התפוצה הטבעי שלה הוא מדבריות חמים, אך היא נמצאת לעיתים גם בערבות צחיחות. לא ידועים איומים. תחום תפוצתה נאמד בכ־277,000 ק"מ רבועים.
הוורדית יציבה לא שכיחה בדרום הארץ כשתחום תפוצתה בארץ הוא מהרי אילת והערבה, דרך הנגב ועד למדבר יהודה. הוורדית מקננת בארץ.

ראו גם
ורדית אירופית - מין נוסף מאותו סוג

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

 ורדית סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים 

בעלי חיים שתוארו ב-1825
טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
פרושיים
ציפורים לאומיות
ארץ ישראל: פרושיים
ירדן: סמלים לאומיים
ירדן: עופות