חוזה לך ברח

"חוֹזֶה לֵךְ בְּרַח" הוא ביטוי תנ"כי. נעשה בו שימוש בשירה ובפזמונאות העברית המודרנית.

בספר עמוס מסופר על הנביא עמוס שמנבא נבואות זעם נגד בית המלוכה ובני המעמד העשיר בממלכת שומרון. נבואותיו מרגיזות את אמציה כהן בית אל, אשר לועג לנביא עמוס, שבא מממלכת יהודה, ומתרה בו להתרחק מהשומרון, והנביא עונה לו בנבואת זעם קשה על ביתו ועל עתיד ממלכת ישראל:

במאה ה-20 בשנת 1910, השתמש המשורר חיים נחמן ביאליק בביטוי התנ"כי ככותרת לשיר "חוזה לך ברח", הנחשב לאחת מיצירותיו החשובות. השיר נכתב בתקופה של מצוקה אישית וציבורית, לאחר שביאליק חש כי פועלו הציבורי אינו זוכה לאהדה גדולה בקרב האנשים אליהם הוא פונה, והוא מבקש לפרוש לעולמו הפרטי. בשיר, ביאליק מדמה את עצמו לעמוס, תוך שהוא רומז למקצועו של עמוס - בוקר ובולס שקמים: .

בתחילת שנות ה-70 כתב הפזמונאי יענקל'ה רוטבליט פזמון הנושא את השם "חוזה לך ברח". הוא הולחן על ידי המלחין שלום חנוך ובוצע על ידי הזמר אושיק לוי.

להקת הגרובטרון ביצעה את שירם של רוטבליט וחנוך אך בשילוב עם פזמון בהשראת מוזיקת פלמנקו ספרדית. התוצאה היא משחק מילים משעשע עם המילה "חוזה", שהיא גם שם נפוץ בספרדית ("José", התרגום הספרדי לשם העברי "יוסף").

קישורים חיצוניים 

"חוזה לך ברח" של ביאליק באתר פרויקט בן-יהודה
מילות הפזמון "חוזה לך ברח" בשירונט

ניבים וביטויים תנ"כיים
שירים בעברית
שירים המבוססים על התנ"ך
שירים שהולחנו על ידי שלום חנוך
שירים שנכתבו על ידי יענקל'ה רוטבליט