The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars

The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars (עלייתם ונפילתם של זיגי סטארדסט ועכבישי המאדים) הוא אלבום קונספט של דייוויד בואי משנת 1972. האלבום הוכתר כחשוב ביותר בשנות ה-70 על ידי מגזין ה"מלודי מייקר", הגיע למקום ה-5 במצעדים בממלכה המאוחדת וה-75 בארצות הברית במצעדי מגזין ה"בילבורד" והופק בעקבותיו סרט דוקומנטרי בשנת 1973 המתעד את סיום מסע ההופעות של בואי לקידום האלבום.

האלבום נבחר למקום העשרים ברשימת "האלבומים הגדולים של כל הזמנים" במשאל "מוזיקת המילניום" של HMV, ערוץ 4 ועיתון ההגרדיאן. קוראי מגזין Q מיקמו אותו בשנת 1998 במקום ה-24 ברשימת הלהיטים הגדולים וצופי ערוץ VH1 במקום ה-48. ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין המוזיקה "רולינג סטון" הוצב האלבום במקום ה-35.

היסטוריה 
בתקופה בה החל בואי לעבוד על "זיגי סטארדסט" הוא עבר תהליך בו נפרד מהאופטימיות שאפיינה את שנות השישים, ולצד העיסוק באיבוד התמימות של העשור החדש, חזר לעסוק בנושא שהיווה מוטיב חוזר על עצמו מתחילת הקריירה המוזיקלית שלו: החלל החיצון. בעוד שבעבר הנושא זכה לנגיעות דרך שירים שונים כמו "Space Oddity" ו-"Life on Mars", האלבום החדש היה אפוף בו כולו, דרך הלחנים ועלילת האלבום, שהציגה את סיפורו המעורפל של זיגי סטארדסט, חוצן אנדרוגני ממאדים המבקר בכדור הארץ בתקופה בה הגיעה לבני האדם הבשורה כי כוכבם יושמד כליל תוך חמש שנים. זיגי מגיע על מנת לשחרר את בני האדם מהשעמום בו הם אחוזים באמצעות מוזיקת הרוקנ'רול. זיגי הוא כוכב הרוק האולטימטיבי: הוא בעל מיניות מתירנית ומוחצנת, צורך סמים ואלכוהול דרך קבע ובעל מסר של שלום ואהבה, אך הוא הורס את עצמו בשל התמכרותו לכל אלו ונקרע ממעריציו.

עם יציאתו לחנויות הפך האלבום להצלחה אדירה, והעלה את בואי למעמד של כוכב על. גדולתו של האלבום, בעיני רבים, היא היכולת לשלב בין מצבי רוח שונים שעולים מתוכן ולחני השירים, אשר מתחלפים וחוזרים על עצמם בכל האלבום: יש בו עגמומיות, כמו בשיר הראשון "Five years" בו מסתבר כי כדור הארץ יושמד תוך חמש שנים, תחושת ריחוף בשיר "Moonage Daydream", אופטימיות בשיר "Starman", קצביות בשיר "Hang On to Yourself" ועגמומיות החוזרת על עצמה בשיר החותם את האלבום, "Rock n' Roll Suicide".
למרות שהיו לבואי מעריצים רבים גם לפני אלבום זה, המוזיקה שלו הייתה בלתי נגישה ואוונגרדית ברובה עבור הקהל הרחב. זיגי סטארדסט היה עדיין חדשני וחלוצי אך קל יותר להאזנה, עם גיטרות רועשות ופזמונים קליטים, והנגיש את בואי לקהל רחב הרבה יותר.
אם המוזיקה של האלבום לבדה הביאה להצלחה כבירה, השינוי החיצוני שעבר בואי הוסיף לכך, כאשר החל להציג את עצמו בתור זיגי סטארדסט, עם בגדים מאובזרים ותסרוקת פרועה, כאשר השיא הגיע עם צביעת שערו לאדום בוהק, גילוח גבותיו וכיסוי פניו באיפור כבד. בשילוב בין מאפיינים חזותיים בולטים עם מוזיקה קליטה ומילים רב משמעיות בשיריו, ייסד בואי את הז'אנר המוזיקלי, הגלאם רוק.

בואי עצמו סיפר מספר סיפורים סותרים אודות תולדות השם. האחד, לפי מקורו בשם חנות בגדים לונדונית העונה על השם "Ziggy's" ואחר בו סיפר כי זיגי הוא אחד השמות הנוצריים הבודדים שמצא המתחילים באות Z. סטארדסט הוא כינוי של זמר קאנטרי שהיה חבר באותה חברת תקליטים של בואי, נורמן קרל אודום, שכונה "Legendary Stardust Cowboy". דמותו של גיבור שיר הנושא באלבום מבוססת על דמותו של וינס טיילור , הזמר של להקת "הפלייבויז" האמריקנית שפעלה בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60.

האתר המופיע על עטיפת האלבום הפך למוקד עלייה לרגל למעריצים, בדומה ל-"Abbey Road" של הביטלס. רבים נוהרים לראות את הנקודה המדויקת ברחוב האדון בה צולם הצילום. תא הטלפון המופיע בצילום העטיפה האחורית הוסר בשנת 1998.

רשימת השירים

משתתפים 
 דייוויד בואי: גיטרה, קלידים, סקסופון, שירה
 טרבור בולדר: גיטרה בס
 דנה גילספי: קולות רקע ("It Ain't Easy")
 מיק רונסון: גיטרה, פסנתר, שירה
 מיק "וודי" וודמנסי: תופים

קישורים חיצוניים

 
 Five years, מילות השיר בעברית באתר פופרוק עם סיפור

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אלבומי 1972
אלבומי דייוויד בואי
אלבומים באנגלית
אלבומי חברת RCA רקורדס
אלבומי חברת וירג'ין רקורדס