אינסולינומה

אִינְסוּלִינוֹמָה (Insulinoma) היא גידול נדיר, אשר מפריש את הורמון האינסולין בכמות מוגברת. מקור הגידול כמעט תמיד מתאי בטא בלבלב. החולים סובלים מרמה נמוכה של גלוקוז בדם - היפוגליקמיה - תופעה אשר משתפרת בזמן אכילה.

האבחנה נעשית בדרך כלל על פי צרוף של רמה נמוכה של גלוקוז בדם יחד עם רמה גבוהה של אינסולין ושל פפטידים נוספים הקשורים לתהליך יצירת האינסולין, ויחד עם עדות לקיום גידול בלבלב, כגון באמצעות הדמיה רפואית.

הטיפול העיקרי הוא ניתוח.

שכיחות
שכיחות הגידול: בין 1 ל-4 חולים לכל מיליון איש בשנה.

ברוב המקרים הגידול קטן - פחות מ-2 ס"מ. השכיחות לממאירות (שליחת גרורות) בין 5% ל-30%.

כ-99% מהאינסולינומות מקורן בלבלב.

ב-5% מהמקרים החולים סובלים גם מגידולים בבלוטת הפאראתירואיד ובבלוטת יותרת המוח - תופעה רפואית הקרויה ניאופלזיה אנדוקרינית מרובה סוג 1 - ‎Multiple endocrine neoplasia type 1.

סימנים וסימפטומים
ירידת רמת הגלוקוז בדם - היפוגליקמיה - המתבטאת בהתחלה בסימנים נוירולוגיים שונים כגון כאבי ראש, עייפות, ראייה כפולה או מטושטשת, הסימנים מוקלים בזמן אכילה.

במצבים חמורים יותר: הזעת יתר, רעד, פעמת, חרדות, בחילות, התכווצויות ועד לתרדמת. 

לעיתים ניתן להבחין גם בעלייה רבה במשקל הגוף.

אבחון
יש לחשוד במחלה זו למי שסובל מסימנים של היפוגליקמיה בזמן צום עם רמות גלוקוז בדם של פחות מ-45 מ"ג לדציליטר - ובתנאי שסימני ההיפוגליקמיה נעלמים עם מתן גלוקוז.

בבדיקות דם נוספות תימצא רמה גבוהה של אינסולין, של פרו-אינסולין (פפטיד ממנו נוצר האינסולין) ושל פפטיד-C (תוצר לוואי בעת הפיכת פרו-אינסולין לאינסולין).

מבחן דיכוי אינסולין
היפוגליקמיה גורמת לדיכוי בהפרשה תקינה של אינסולין, אך לא תגרום דיכוי בהפרשת אינסולין במצב של אינסולינומה.

מבחן דיכוי אינסולין הוא בדיקה רפואית, במהלכה החולה צם 72 שעות תחת השגחה רפואית, אך מותר לו לשתות משקאות נטולי קלוריות ונטולי קפאין. רמת הגלוקוז בדם נמדדת לעיתים קרובות, עד אשר הרמה יורדת פחות מ-49 מ"ג לדציליטר או עד אשר מופעים סימנים קליניים של היפוגליקמיה, ואז נלקחים בדיקות דם של אינסולין, של פרו-אינסולין ושל פפטיד-C. רמת שלושת החומרים האלה תהיה גבוהה במצב של אינסולינומה.

הדמיה רפואית
ניתן לגלות את הגידול באמצעים בלתי פולשניים: אולטרה סאונד, טומוגרפיה ממוחשבת ודימות תהודה מגנטית, או באמצעים פולשניים: אנגיוגרפיה, ואף טכנולוגיות מתקדמות של מדידת רמת אינסולין המופרש לוורידים מאזורים שונים של הלבלב.

טיפול
הטיפול העיקרי הוא כריתת הגידול בניתוח שעלול להוביל לכריתת חלק מהלבלב. חולים שלא ניתן לנתח אותם, או עם גידולים שלא ניתן להסירם, יקבלו תרופות שחוסמות הפרשת אינסולין כגון diazoxide או somatostatin.

במקרה של גידול בעל אופי סרטני (גרורות) - תינתן כימותרפיה מתאימה.

רוב החולים עם אינסולינומה שפירה יכולים להרפא באמצעות ניתוח, אולם תופעות המחלה עלולות לחזור במקרה של גידולים מרובים. כ-2% מהחולים מפתחים סוכרת מסוג 1 לאחר הניתוח.

ראו גם
אינסולין
לבלב
סוכרת
היפוגליקמיה

קישורים חיצוניים
 
 

גידולים ממאירים באיברי העיכול
גידולים שפירים