וירג'יניה ביץ'

וירג'יניה ביץ (באנגלית: Virginia Beach) היא עיר בדרום-מזרח מדינת וירג'יניה שבארצות הברית. מבחינת אוכלוסייה היא העיר הגדולה ביותר במדינה זו ומכילה כ-440 אלף תושבים. העיר היא חלק מאזור מטרופוליטני גדול המכונה האמפטון רודס שבו כ-1.7 מיליון תושבים. שטחה המוניציפלי של העיר 1,288 קמ"ר.

לעיר אזור תיירות מפותח המשתרע על רצועת חוף שאורכה כ-60 ק"מ (החוף התיירותי הארוך ביותר בעולם על-פי ספר השיאים של גינס), הכולל במרכזו טיילת רחבה באורך של כ-5 ק"מ. בעיר נמצא גם בסיס אוויר צבאי גדול של חיל הים של ארצות הברית שבו מתאמנים צוותים של נושאות המטוסים של ארצות הברית, וכן שני בסיסים קטנים יותר. בקצה הצפון-מערבי של העיר נמצא צידה האחד של מנהרת מפרץ צ'ספיק, מערכת הגשר-מנהרה הארוכה ביותר בעולם (כ-37 ק"מ) המגשרת מעל ומתחת לפתחו של מפרץ צ'ספיק.

היסטוריה

הצ'ספיים היו הילידים ההיסטוריים של האזור הידוע כיום כ-Tiewater בווירג'יניה בזמן המפגש האירופי. מעט ידוע עליהם אך עדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שהם היו קשורים לאנשי קרולינה אלגונקוויאן, או פמליקו. הם היו מדברים באחת מהשפות האלגונקוויאניות, אשר היו נפוצות בקרב השבטים הרבים של אזור החוף, שהרכיבו את הקונפדרציה הרופפת של Powhatan, שהייתה מונה עשרות אלפים באוכלוסייה. הצ'ספיאן כבשו אזור שמוגדר כיום כערים העצמאיות נורפוק, פורטסמות', צ'ספיק ווירג'יניה ביץ'.

בשנת 1607, לאחר הפלגה של 144 ימים, שלוש ספינות בראשות קפטן כריסטופר ניופורט, ובהן 105 גברים ונערים, הגיעו ליבשה הראשונה שלהם בעולם החדש ביבשת, היכן שהפה הדרומי של מפרץ צ'ספיק פוגש את האוקיינוס האטלנטי. הם קראו לו כף הנרי, על שם הנרי פרדריק, נסיך ויילס, בנו הבכור של מלך אנגליה ג'יימס הראשון. המתיישבים האנגלים הללו של חברת וירג'יניה מלונדון המשיכו הלאה מאזור זה, מכיוון שהם קיבלו פקודות לחפש אתר רחוק יותר פנימה, שיהיה מוגן יותר מספינות של מדינות אירופה המתחרות. הם יצרו את יישוב הקבע הראשון שלהם בצד הצפוני של נהר ג'יימס בג'יימסטאון.

אדם ת'ורוגוד (1604–1640) מקינגס לין, נורפוק, אנגליה הוא אחד האנגלים המוקדמים ביותר שהתיישבו באזור זה, שפותח בתור וירג'יניה ביץ'. בגיל 18, הוא התחייב כמשרת חוזי לשלם עבור המעבר לקולוניית וירג'יניה בתקווה לשפר את חייו. הוא הרוויח את חירותו לאחר מספר שנים והפך לאזרח מוביל באזור. בשנת 1629, הוא נבחר לבית בורגס עבור אליזבת סיטי, אחת מארבע "ערים" (או התאגדויות) שהיו אזורים מחולקים שהוקמו בשנת 1619.

במאות הראשונות אזור זה היה כפרי ומפותח לחקלאות מטעים. בסוף המאה ה-19, אזור הנופש הקטן של וירג'יניה ביץ' התפתח במחוז הנסיכה אן לאחר הגעת שירות הרכבות לחוף ב-1883. מלון וירג'יניה ביץ' נפתח ומופעל על ידי חברת הרכבות והשיפורים של נורפוק ווירג'יניה ביץ' על שפת האוקיינוס, ליד הקהילה הקטנטנה של סיאטאק. המלון עוקל והרכבת התארגנה מחדש ב-1887. המלון שודרג ונפתח מחדש בשנת 1888 כמלון הנסיכה אן.

בשנת 1891, האורחים במלון החדש צפו בהריסות ובמאמצי ההצלה של שירות הצלת החיים של ארצות הברית עבור דיקטטור הנביחות הנורווגי. דמותה של הספינה, שנשטפה על החוף מספר ימים לאחר מכן, הוקמה כאנדרטה לזכר הקורבנות והמחלצים. הוא עמד לאורך חוף האוקיינוס במשך יותר מ-50 שנה. במאה ה-21, הוא שימש השראה לצמד אנדרטאות הגברת הנורווגית התואמות, שפוסלו על ידי Ørnulf Bast והותקנו בווירג'יניה ביץ' ובמוס, נורווגיה.

אתר הנופש היה תלוי בתחילה בשירותי רכבת ועגלות חשמליות. השלמת שדרת וירג'יניה ביץ' ב-1922, שהשתרעה מנורפוק לחוף האוקיינוס, פתחה את המסלול למכוניות, אוטובוסים ומשאיות. שירות רכבות הנוסעים לחוף האוקיינוס הופסק בסופו של דבר עם עלייה בתנועת כלי רכב. אתר הנופש ההולך וגדל וירג'יניה ביץ' הפך לעיירה מאוגדת ב-1906. במהלך 45 השנים הבאות, וירג'יניה ביץ' המשיכה לצמוח בפופולריות כמקום נופש עונתי. בתי הקזינו הוחלפו בפארקי שעשועים ואטרקציות משפחתיות. בשנת 1927 נפתח מלון קאבלייר והפך למקום נופש פופולרי.

וירג'יניה ביץ' קיבלה מעמד כעיר עצמאית ב-1952, אם כי נותרו קשרים בינה לבין מחוז הנסיכה אן. בשנת 1963, לאחר שהמצביעים בשני תחומי השיפוט העבירו משאל עם תומך, ובאישור האספה הכללית של וירג'יניה, אוחדו שתי חלוקות המשנה הפוליטיות כעיר עצמאית חדשה וגדולה בהרבה, תוך שמירה על השם הידוע יותר של אתר הנופש וירג'יניה ביץ'.

המרכז האזרחי של אלן ב. שפרד ("הכיפה"), מבנה משמעותי בתולדות העיר, נבנה בשנת 1958, והוקדש לקריירה של תושב וירג'יניה ביץ' לשעבר והאסטרונאוט אלן שפרד. ככל שהאזור השתנה, הכיפה שימשה לעיתים קרובות כאולם בינגו. הבניין נהרס ב-1994 כדי לפנות מקום לחניון עירוני ולפיתוח עתידי אפשרי.

היסטוריה קרובה 

נדל"ן, ביטחון ותיירות הם סקטורים מרכזיים בכלכלת וירג'יניה ביץ'. קבוצות ציבוריות ופרטיות מקומיות שמרו על אינטרס בפיתוח מחדש של נדל"ן, וכתוצאה מכך נוצרו מספר פרויקטים ציבוריים-פרטיים משותפים, כגון פארקים מסחריים. דוגמאות לפיתוח ציבורי-פרטי כוללות את מרכז הכנסים של וירג'יניה ביץ', מלון הילטון אושןפרונט ומרכז העיר וירג'יניה ביץ'. העירייה סייעה במימון הפרויקט באמצעות מימון תוספת מס: יצירת אזורי מס מיוחדים והקמת רחובות ותשתיות נלוות לתמיכה בפיתוחים. מרכז העיר נפתח בשנת 2003, עם המשך הבנייה הקשורה. מרכז הכנסים נפתח בשנת 2005.

השטחים הפנויים בעיר החלו להיגמר לבנייה חדשה מצפון לקו הירוק, גבול צמיחה עירוני המפריד בין החלקים הצפוניים והכפריים העירוניים של העיר. מילוי ופיתוח של שכונות מגורים הציב מספר מגבלות תפעול על Naval Air Station Oceana, בסיס מטוסי קרב מרכזי של הצי האמריקני. בעוד הבסיס האווירי נהנה מתמיכה רחבה מווירג'יניה ביץ' בכללותו, ועדת ההתאמה והסגירה של בסיס הפנטגון הציעה לסגור את אוקיאנה במהלך העשור הבא. בשנת 2012 מטוס חיל הים שהמריא מאוקיאנה חווה כשל במנוע והתרסק לתוך מתחם דירות.

מחנק הקרקע הזה הוביל לפיתוח מישור שיטפונות. במהלך הוריקן מתיו, המשקעים הרבים הציפו למעלה מ-2000 בתים והותירו כמה שכונות עם מים עומדים במשך ימים. לאור הסיכונים הגוברים להצפות עקב שינויי האקלים והדחף של נזקי ההוריקן, העיר דחתה מספר הצעות פיתוח נוספות. הדחייה הזו הייתה משמעותית משתי נקודות מבט. ראשית, ערים דוחות בנייה לעיתים רחוקות מאוד, מה שממחיש את השינוי בתפיסה הציבורית. שנית, דחיות אלו הובילו לתביעות של היזמים. דחיית התביעות הללו בבתי המשפט מהווה תקדים לסוגים אחרים של מאמצי הסתגלות לשינויי אקלים מקומיים בעתיד. ראש העיר דייר, שדן בעניין, ציין, "זה עימות עם המציאות. לא כולם יהיו מאושרים".

ב-31 במאי 2019, התרחש ירי המוני בבניין ממשלתי עירוני בווירג'יניה ביץ'. עובד לשעבר נכנס לבניין וירה ללא הבחנה, הרג 12 בני אדם ופצע ארבעה אחרים לפני שמת מפצע ירי שנורה על ידי השוטרים.

גאוגרפיה 

Virginia Beach ממוקמת ב.

על פי הלשכה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר שטח כולל של , מתוכם  הוא קרקע ו  49.9%) הוא מים. זוהי העיר הגדולה ביותר בווירג'יניה בשטח כולל והעיר השלישית בגודלה לפי שטח יבשתי. הגובה הממוצע הוא  מעל פני הים. חלק עיקרי מהעיר מתנקז אל מפרץ צ'ספיק דרך נהר ה-Lynnhaven ויובליו.

העיר ממוקמת בפינה הדרום-מזרחית של וירג'יניה באזור המפטון רודס הגובל באוקיינוס האטלנטי. ה-Hampton Roads Metropolitan Statistic Area (הידוע באופן רשמי בשם Virginia Beach-Norfolk-Newport News, VA-NC MSA) הוא ה-37 בגודלו בארצות הברית, עם אוכלוסייה כוללת של 1,707,639. האזור כולל את ערי וירג'יניה נורפוק, וירג'יניה ביץ', צ'ספיק, המפטון, ניופורט ניוז, פוקוזון, פורטסמות', סאפולק, ויליאמסבורג, והמחוזות של גלוסטר, אי וייט, ג'יימס סיטי, מתיוס, סורי ו יורק, כמו גם מחוז קוריטוק בצפון קרוליינה. בעוד וירג'יניה ביץ' היא העיר המאוכלסת ביותר ב-MSA, היא למעשה מתפקדת כיום יותר כפרבר. העיר נורפוק מוכרת כמחוז העסקים המרכזי, בעוד שמחוז הנופש על שפת הים וירג'יניה ביץ' וויליאמבורג הם בעיקר מרכזי תיירות.

שכונות 

כאשר העיר המודרנית וירג'יניה ביץ' נוצרה בשנת 1963, על ידי איחוד של  מחוז הנסיכה אן עם  העיר וירג'יניה ביץ', העיר הגדולה שזה עתה הייתה מחולקת לשבעה רבעים: בייסייד, בלקווטר, קמפסוויל, ליןהייבן, הנסיכה אן, פונגו ווירג'יניה ביץ'.

לווירג'יניה ביץ' יש קהילות ושכונות ייחודיות רבות בגבולותיה, כולל: אלנטון, כפר אראגונה, תת-החטיבה הגדולה ביותר ב-Tiewater כאשר הושלמה, Bay Colony, Bayside, Cape Henry, Chesapeake Beach, Croatan Beach, Great Neck Point, Green Run, Kempsville, Lago Mar, Larkspur, London Bridge, Lynnhaven, Newtown, The North End, Oceana, Ocean Park, Pembroke Manor, Princess Anne, Pungo, Red Mill Commons, Sandbridge, Shadowlawn, Thalia ו-Thoroughgood.

דמוגרפיה 

הערה: מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מתייחס להיספנים/לטינו כאל קטגוריה אתנית. טבלה זו אינה כוללת לטינים מקטגוריות הגזע ומשייכת אותם לקטגוריה נפרדת. היספנים/לטינים יכולים להיות מכל גזע.

דת 
34.4% מאוכלוסיית העיר מזוהה עם קהילות דתיות, לעומת 50.2% בכל הארץ. בעיר יש 146,402 חסידים ו-184 קהילות דתיות שונות.
 28% כנסייה קתולית
 14% ועידת הבפטיסטים הדרומיים
 13% הכנסייה המתודיסטית המאוחדת
 12% כנסיות כריזמטיות עצמאיות
 33% אחרים

כלכלה 
וירג'יניה ביץ' מורכבת ממגוון תעשיות, כולל מטה תאגידי לאומי ובינלאומי, יצרנים מתקדמים, קבלני ביטחון ועסקים בבעלות מקומית. מיקומה והאקלים העסקי של העיר הפכו אותה למרכז של מסחר בינלאומי, מכיוון שכמעט 200 חברות זרות הקימו נוכחות, מיקום משרדים או המטה שלהן בצפון אמריקה בהמפטון רואדס. ל-20 חברות בינלאומיות יש את המטה שלהן בארצות הברית או בצפון אמריקה בווירג'יניה ביץ', כולל חברות כמו Stihl, Busch Vacuum Solutions, IMS Gear ו-Sanjo Corte Fino. חברות גדולות אחרות שבסיסן בווירג'יניה ביץ' כוללות את Amerigroup, רשת השידור הנוצרית ו-Operation Blessing International. מעסיקים מרכזיים אחרים כוללים את GEICO, VT ו-Navy Exchange Service Command. בנוסף, וירג'יניה ביץ' היא ביתם של מספר חברות קטנות וחדשניות, כמו Morphix Technologies, העוסקות בתעשייה צבאית. וירג'יניה ביץ' דורגה במקום ה-45 ברשימת פורבס של המקומות הטובים ביותר לעסקים ולקריירה.

התיירות מייצרת נתח גדול מהכלכלה של וירג'יניה ביץ'. עם הערכה של $857 מיליון שהושקעו בתעשיות הקשורות לתיירות, 14,900 משרות מספקות 2.75 מיליון מבקרים. קופת העיר נהנית מכיוון שהמבקרים מספקים 73 דולר מיליון בהכנסות. וירג'יניה ביץ' פתחה מרכז כנסים בשנת 2005 המספק מפגשים ואירועים של קבוצות גדולות. מלונות לא רק על שפת האוקיינוס, אלא גם מתקבצים סביב מרכז העיר וירג'יניה ביץ' וחלקים אחרים של העיר. גם מסעדות ותעשיות בידור נהנות ישירות מהתיירות של וירג'יניה ביץ'.

לווירג'יניה ביץ' יש מגזר חקלאי גדול שמייצר 80 מיליון דולר עבור כלכלת העיר. מאה שבעים ושתיים חוות קיימות בווירג'יניה ביץ', בעיקר מתחת לקו הירוק בחלק הדרומי של העיר. חקלאים יכולים למכור את הסחורה והמוצרים שלהם בשוק האיכרים של העיר.

וירג'יניה ביץ' היא ביתם של כמה בסיסים צבאיים של ארצות הברית. אלה כוללים את NAS Oceana ומרכז האימון של הצי האמריקני Hampton Roads, ואת בסיס המשלוח המשותף מזרח הממוקם בקייפ הנרי. בנוסף, NAB ליטל קריק ממוקם ברובו בתוך העיר וירג'יניה ביץ' אך נושאת כתובת נורפוק.

NAS Oceana הוא המעסיק הגדול ביותר בווירג'יניה ביץ'; ועדת BRAC ב-2005 קבעה ש-NAS Oceana חייבת לסגור אלא אם העיר וירג'יניה ביץ' תגנה בתים באזורים המוגדרים כ"אזורים פוטנציאליים לתאונות". פעולה זו מעולם לא הייתה עמדתו של הצי של ארצות הברית; אכן, חיל הים לא המליץ על NAS Oceana לוועדת BRAC לסגירה אפשרית. סוגיית הסגירה של NAS Oceana נותרה בלתי פתורה החל ממאי 2008 

גם NAS Oceana וגם Training Support Center Hampton Roads נחשבים לגדולים מסוגם בעולם. יתר על כן, ממוקם בנורפוק הסמוכה הוא המרכז המרכזי של הצי האטלנטי של הצי של ארצות הברית, בסיס הצי נורפוק.

54% מ-171,000 האנשים העובדים בווירג'יניה ביץ' גרים בעיר, 12% גרים בצ'ספיק ו-10% גרים בנורפוק. 99,600 אנשים נוספים נוסעים מווירג'יניה ביץ', כאשר 35% נוסעים לנורפוק ו-23% נוסעים לצ'ספיק. האבטלה נחתכה כמעט בחצי בשנתיים האחרונות, משיא של 4.2% בינואר 2017 ל-2.8% ביוני 2019.

בתרבות הפופולרית 
המונופול כאן ועכשיו: המהדורה האמריקאית (2015) של המשחק, שיצאה לכבוד יום הולדתו ה-80 של המשחק, כללה את וירג'יניה ביץ' כנכס שניתן לקנות, למכור ולסחור. העיר נכללה לאחר שהסברו ערכה הצבעה מקוונת על מנת לקבוע אילו ערים יהפכו אותה לגרסה מעודכנת של המשחק. וירג'יניה ביץ' קיבלה את מספר ההצבעות הרביעי בגובהו בתחרות המקוונת, מה שזיכה אותה במקום ירוק בלוח. המקום העליון בטיילת הגיע לפייר, דרום דקוטה.

בסדרת הטלוויזיה, The Man in the High Castle (2015–2019), המתרחשת בשנות ה-60 חלופיות, מוזכרת וירג'יניה ביץ' כמקום של פלישה בסגנון D-Day של גרמניה הנאצית, שהובילה לתבוסה של ארצות הברית והכיבוש שלה.

ערים תאומות

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

וירג'יניה: ערים
יישובים שהוקמו ב-1845