הפארק הלאומי ימת קלארק

הפארק והשמורה הלאומיים ימת קלארק (באנגלית: Lake Clark National Park and Preserve) הם פארק לאומי ושמורת טבע בדרום אלסקה שבארצות הברית, כ-160 קילומטרים דרומית-מערבית לאנקורג'. הפארק הוכרז תחילה כמונומנט לאומי ב-1978, ואז נקבע כפארק לאומי, אחד מ-15 הנכסים החדשים ששירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית קיבל כתוצאה מ"חוק שימור האדמות של אלסקה" (Alaska National Interest Lands Conservation Act), בראשי תיבות ANILCA שעבר בקונגרס של ארצות הברית בשנת 1980, ונחתם על ידי הנשיא ג'ימי קרטר ב-2 דצמבר 1980.

הפארק כולל פלגים, נחלים, נהרות ואגמים רבים החיוניים למדגה האלתית של מפרץ בריסטול (Bristol Bay), כולל האגם שעל שמו קרוי הפארק ימת קלארק. מגוון פעילויות נופש מוצעים בפארק במהלך כל השנה. הפארק מגן על יערות גשם ממוזגים לאורך החוף של מפרץ קוק (Cook Inlet), טונדרה אלפינית, קרחונים, אגמים קרחוניים, נהרות שופעים באלתית, ושני הרי געש, הר רדאוט (Mount Redoubt) והר איליאמנה (Mount Iliamna). רדאוט פעיל והתפרץ ב-1989 ו-2009.

המשמעות של המגוון הרחב של המערכות האקולוגיות בפארק היא שבפועל אפשר לראות כל בעלי החיים העיקריים באלסקה, יבשתיים וימיים בפארק וסביבו. אלתית, בייחוד אלתית אדומה, משחקת תפקיד מרכזי במערכת האקולוגית ובכלכלה המקומית. הנהר קוויצ'אק (Kvichak River) הוא המקור העשיר ביותר בעולם לאלתית אדומה. אוכלוסיות גדולות של דובי גריזלי נמשכים לשטחי הטלת הביצים של האלתית בנהר קיג'יק ובסילוור סלמון קריק (Silver Salmon Creek). צפייה בדובים היא פעילות נפוצה בפארק.

אין דרך או כביש המובילים אל הפארק ולכן הדרכים היחידות להגיע אליו היא באמצעות סירה או מטוס קטן, בדרך כלל מטוס ימי. כמות המבקרים השנתית הממוצעת נעה סביב ה-20,000 והוא לכן אחד מהפארקים הפחות פופולריים מבין הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.

היישוב המרכזי בפארק ובשמורה הוא פורט אלסוורת (Port Alsworth) על ימת קלארק. חמישה יישובים נוספים שוכנים בתחומי הפארק, ובהם מתגוררים ילידים בני הדנאינה (Dena'ina). קודם להקמת הפארק, היו מפוזרים בשטח בקתות מפוזרות, שהידועה בהם הייתה שייכת לריצ'רד פרואנקה (Richard Proenneke), שמהסרטים שצילם שבהם תיעד את חיי הבדידות שלו בטווין לייקס (Twin Lakes) נערך הסרט "בדד באזור הבר" (Alone in the Wilderness) ב-2003.

הנשיא ג'ימי קרטר הכריז על האזור כמונומנט לאומי ב-1 בדצמבר 1978 על בסיס חוק העתיקות. המעמד של המונומנט שודרג לפארק ושמורה לאומיים בהחלטת הקונגרס ב-1980, וכשני שלישים מהשטח הוגדר כאזור טבע בראשיתי, שלו ניתנת רמת ההגנה הגבוהה ביותר. אף שהציד למטרות ספורט או מחיה מותר בשטח השמורה, ציד בתחומי הפארק מותרת רק למקומיים ולצורכי מחיה בלבד.

גאוגרפיה

הפארק הלאומי ימת קלארק משתרע על שטח בן 16,308 קילומטרים רבועים בבסיס חצי האי אלסקה בדרום-מזרח אלסקה, כ-150 קילומטרים דרומית-מערבית לאנקורג'. מסך כל השטח כ-10,670 קילומטרים רבועים שוכנים בפארק וכ-5,700 קילומטרים בשמורה. הפארק והשמורה הצמודה אליו משתרעים ממפרץ קוק (Cook Inlet) לרוחב הרי צ'יגמיט (Chigmit Mountains) והרי ניאקולה (Neacola Mountains) בקצה הצפוני של הרכס האלאוטי (Aleutian Range), ולתוך פנים אלסקה. ימת קלארק היא האגם הגדול ביותר בפארק, בפינה הדרום-מערבית של הפארק. אדמות השמורה הלאומית צמודים לפארק ממערב, ובהן מותר ציד הן למטרות מחיה והן למטרות ספורט, בניגוד לאדמות הפארק שם מותר ציד לצורכי מחיה למקומיים בלבד. הקצה הצפון-מערבי של השמורה כולל אדמות שיתופיות של ילידי אלסקה, שאינן פתוחות לציבור הרחב. מרבית הפארק מוגדרת כאזור טבע בראשיתי. החלק המזרחי של הפארק בסמוך למפרץ קוק כולל שני הרי געש פעילים, הר רדאוט (Mount Redoubt) והר איליאמנה (Mount Iliamna). הר געש פעיל שלישי, הר ספר (Mount Spurr), שוכן מחוץ לפארק צמוד לגבולו המזרחי. הנהר העיקרי בפארק הוא הנהר קוויצ'אק (Kvichak River). נהר גדול נוסף הטליקקילה (Tlikakila River), חוצה את הפארק ממקורו באגם סאמיט (Summit Lake) ועד ימת קלארק, ויוצא מהימה והפארק כנהר ניוהלן (Newhalen River).

אין גישה לפארק באמצעות כבישים או דרכים. הגישה היא רק במוניות אוויר או בשיט בסירה לאורך חוף מפרץ קוק וימת קלארק. מכיוון שעיקר התנועה באזור נעשית בדרך האוויר מהווים ההרים מכשול משמעותי לתחבורה האווירית. מעבר ימת קלארק (Lake Clark Pass) בגובה 320 מטרים מאפשר נתיב אווירי דרך ההרים בגובה נמוך, והוא הנתיב העיקרי בין אנקורג' ומערב אלסקה.

היישוב העיקרי בפארק הוא פורט אלסוורת (Port Alsworth) על ימת קלארק, ובו מרכז המבקרים של הפארק וכמה אכסניות המופעלות על ידי גורמים פרטיים. מוניות אוויר מבצעות טיסות קבועות בין פורט אלסוורת והקהיליות מסביב. אכסניות פרטיות אחרות מפוזרות ברחבי הפארק. מלבד פורט אלסוורת יש חמישה יישובים נוספים בתחומי הפארק: ליים (Lime Village), נונדלטון (Nondalton), איליאמנה (Iliamna), ניוהאלן (Newhalen) ופדרו ביי (Pedro Bay). מרבית התושבים המקומיים הם בני דנאינה.

אקלים
מזג האוויר בפארק הפכפך מאוד.  אוויר ימי מהאוקיינוס השקט פוגש באוויר היבש של גוש האוויר היבשתי מעל לפארק. הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא בין 10°C ל-18°C כשטמפרטורה מקסימלית סביב 20°C וטמפרטורה מינימלית בחורף של 17°C-. שלג יכול לרדת בכל זמן.

גאולוגיה

בפארק יש ארבעה אזורים פיזיוגרפיים. מחדר הגרניט של הרי צ'יגמיט מחבר בין רכס אלסקה לרכס האלאוטי. על הרים אלו ומעט מזרחה מהרכס המרכזי נוצרו שני הרי געש שכבתיים, רדאוט בגובה 3,108 מטרים ואיליאמנה בגובה 3,053 מטרים. קרחונים עיצבו את ההרים, כשהם חוצבים קרקסים קרחוניים ועמקי U ברכס, המסתיים בחטף בחוף התלול במפרצים עמוקים או במִישׁוֹרי נַהֲרֵי קַרְחוֹן. במערב הקרחונים חצבו עמוק מספיק על מנת לייצר אגמים, החסומים על ידי מורנת קצה בקצה נתיב הזרימה שלהם. ימת קלארק, האגם הגדול ביותר, הוא השישי בגודלו באלסקה, עומקו המקסימלי 260 מטרים, אורכו 68 קילומטרים ושטחו 331 קילומטרים רבועים.

הפארק כולל מגוון של סוגי סלעים בלתי קשורים. הליבה של הרי צ'יגמיט הוא פלוטון גרניט שנדחף כלפי מעלה בעקבות ההתנגשות בין הלוח הפסיפי והלוח הצפון-אמריקאי. הסלעים באזורי החופים הם סלעי משקע ומכילים שפע מאובנים. סלעים געשיים חדרו דרך סלעים אלו.

הרי געש
הר רדאוט הוא הר געש פעיל בתחומי הפארק. גובהו 3,108 מטרים, היקפו כ-10 קילומטרים ונפחו בין 30 ל-35 קילומטרים מעוקבים והוא מתנשא דרך הבתולית של רכס צ'יגמיט. קוטר לוע הר הגעש בפסגה הוא 1,800 מטרים. קרחון דריפט (Drift Glacier) מתחיל מההר וזורם דרך פער בשולי הלוע. שלב הפעילות האחרון של רדאוט החל ב-14 בדצמבר 1989, בפליטות של אפר געשי. ענני האפר השפיעו על התנועה האווירית, וגרמו להשבתה של כל ארבעת המנועים של מטוס בואינג 747 בטיסת 867 של KLM כאשר עבר מעל ההר בגובה 7,600 מטרים. המטוס הצליח לחזור בשלום לאנקורג'. ארבעה מטוסים נוספים ניזוקו באותו אירוע שעורר מודעות רבה יותר לסיכונים הקשורים באפר געשי בגובה רב. רדאוט היה שקט לאחר 1990 עד מרץ ואפריל 2009 כאשר הוא התפרץ בזרם פירוקלסטי שהמיס את הקרח ויצר להארים על הנהר דריפט, וסיכן את מסוף הנפט של הנהר דריפט (Drift River Terminal Facility) ממזרח לפארק.

איליאמנה לא היה פעיל בתקופה האחרונה. כמו רדאוט, הוא ניצב על סלע האם הגרניט מתור היורה, אבל הוא השתנה בצורה משמעותית בפעילות הקרחונית שחצבה את המדרונות בצדדים הדרומיים והמזרחיים. מדי פעם נמדדה בהר פעילות סייסמית שגרמה להגברת רמות ההתראה כשבמקביל המשיכו נחילים של רעידות אדמה. בפסגה יש פומרלות פעילות שמדי פעם מחוללות תימרות אדים גלויות לעין.

אקולוגיה

הפארק הלאומי ימת קלארק משמר מגוון רחב של נופים ומערכות אקולוגיות של אלסקה, המקבילים לארבעת האזורים הפיזיוגרפיים העיקריים של הפארק. הקטעים בחוף לאורך מפרץ קוק ממפרץ טקסדני (Tuxedni Bay) למפרץ צ'יניטנה (Chinitna Bay) כוללים את קו החוף ואת המערכות האקולוגיות הימיות. רכס אלסקה, הרכס האלאוטי והרי צ'יגמיט יחד עם הקרחונים שלהם מהווים את האזור השני. אזורי העמקים, האגמים ומרגלות ההרים שמשני צידי ההרים מייצגים נופים שעוצבו על ידי קרחונים. יערות טאיגה שולטים בחלקים הנמוכים בחלקו הדרום-מערבי של הפארק כשמרבית המחטניים הם עצי אשוחית לבנה (Picea glauca) ואשוחית שחורה (Picea mariana). עצי אשוחית לבנה נפגעים מפעילות חיפושית מהמין Dendroctonus rufipennis (באנגלית Spruce bark beetle), וההתפרצויות של המחלה הנגרמת על ידי הפטרייה Chrysomyxa ledi var. rhododendri (באנגלית Spruce needle rust) היו כה גדולות עד שמי ימת קלארק נצבעו בכתום על ידי הנבגים של הפטרייה. צפונה יותר ומערבה שוכנים אזורי הטונדרה, בעיקר תוצאה של הגובה. הטונדרה היא בית גידול לאייל הצפון ושכווי לבן.

ביצות מלוחות לאורך מפרץ קוק מייצגות את אחת המערכות האקולוגיות הפוריות ביותר בפארק. הן מהוות פחות מ-1% משטח הפארק, אבל מספקות מזון בתחילת הקיץ לדובים השחורים והחומים. אזורי החוף של הפארק הלאומי ימת קלארק מדורגים כאחד היעדים המובילים בעולם לצפייה בדובים, יחד עם החוף של הפארק הלאומי קטמיי. מרבית הדובים מרוכזים במפרץ צ'יניטנה או בסילוור סלמון קריק בתקופת נדידת האלתית. יש המחשיבים את מפרץ צ'יניטנה כאחד היעדים הטובים ביותר לצפייה בדובים באלסקה. גם מפרץ טקסדני, צפונית למפרץ צ'יניטנה הוא אתר מעולה לצפייה בדובים. באתר נצפו עד 20 דובים חומים כשהם ניזונים מצדפות ושיחים. פחות מבקרים מגיעים למפרץ ולכן קל יותר לצפות בדובים בשקט. בדובים ניתן לצפות גם בתוככי הפארק. ביוני, יולי ואוגוסט יש תצפיות מעולות על דובים באזור אגם קרסנט (Crescent Lake). ניתן לצפות הן בדובי גריזלי והן בדובים שחורים, אם כי דובי גריזלי נפוצים יותר ורואים אותם לעיתים קרובות יותר, מכיוון שהדובים השחורים חששניים יותר ומתרחקים כאשר קרוביהם הגדולים יותר מתקרבים. אגן הניקוז של הנהר קוויצ'אק (Kvichak River) בצד השני של הפארק הוא האזור העשיר ביותר בעולם באלתית אדומה. 33% מהשלל השנתי של אלתית אדומה בארצות הברית ו-16% מהתפוקה השנתית העולמית מקורם באזור זה. האלתית מצויה כה בשפע שלהקת הזאבים בימת קלארק תועדה כלהקת הזאבים היחידה בעולם התלויה לקיומה באלתית.

עופות דורסים עיקריים כוללים עיטם לבן-ראש, עיט זהוב ובז נודד. היונקים הגדולים כוללים כבש דאל, אייל קורא, אייל הצפון ולהקות של זאב צפון-מערבי. יונקים קטנים יותר כוללים זאב ערבות, דלק אמריקני, שועל מצוי, גרגרן, לוטרה צפון-אמריקנית, בונה קנדי ושונר קנדי. יונקים ימיים כוללים: אריות ים, לבנתן, פוקת המפרץ ופוקניים. הן דוב שחור אמריקני והן דוב גריזלי חיים בפארק. דובים שחורים משתמשים בכל שטחי הפארק והשמורה, למעט באזורים הגבוהים. דובי גריזלי נפוצים בעיקר לאורך החוף. סקר מנה כ-219 דובים רועים בביצות המלוחות שבאזורי החוף של הפארק במהלך הקיץ. האוכלוסייה של אייל הצפון הצטמצמה מ-200,000 ל-30,000 מסיבה בלתי ידועה.

היסטוריה

הנוכחות האנושית הקדומה ביותר הידועה באזור ימת קלארק הייתה במפרץ בריסטול. בני המסורת הפלאו-ארקטית חיו שם בין לפני 10,000 שנים עד לפני 7,500 שנים. בעקבותיהם הגיעו בני המסורת הארכאית הצפונית בין לפני 6,000 ועד לפני 4,000 שנים. שני אתרים ממסורת זו זוהו בתחומי הפארק. התרבות הבאה הייתה מסורת הכלים הקטנים הארקטית מלפני 5,000 עד לפני 3,000 שנים. מסורת נורטון התפתחה בין לפני 2,200 ועד לפני 1,000 שנים. מסורת תולה החלה לפני 2,000 שנים ונמשכה עד התקופה ההיסטורית. בני הדנאינה (Dena'ina) דוברי שפה צפון אתבסקית חיים כיום באזור. הכפר קיג'יק (Kijik) הוא האתר הארכאולוגי העיקרי בתחומי הפארק, שבו התגוררו בני הדנאינה עד תחילת המאה ה-20. יישובים תועדו גם סביב מפרץ צ'יניטנה.

הקפטן ג'יימס קוק חקר את המפרץ שנקרא אחר-כך על שמו ב-1778. בעשורים אחר-כך הקימו סוחרים מרוסיה תחנות באזור. ההתיישבות העיקרית במאה ה-19 הייתה בקיג'יק, שבו התגוררו כמה מאות. סוחרים אמריקנים הגיעו לאזור בשנות ה-90 של המאה ה-19, ופגשו אוכלוסייה שהצטמצמה מאוד עקב מחלות שהביאו איתם האירופאים. קיג'יק הוגדר כנפת ציון דרך היסטורי לאומי (National Historic Landmark district).

המטוס הימי הראשון נחת בימת קלארק ב-1930. ב-1942 החל לפעול שירות המוניות האווירי הראשון לימת קלארק, שהופעל על ידי לאון "בייב" אלסוורת, סניור (Leon "Babe" Alsworth, Sr.) אל פורט אלסוורת. מלבד פורט אלסוורת יש חמישה יישובים נוספים בתחומי הפארק. מרבית התושבים המקומיים הם בני דנאינה.

במהלך המאה ה-20 התגוררו בפארק העתידי מעט תושבים שהסתגלו לחיי בדידות. אחד מהם היה ריצ'רד פרואנקה (Richard Proenneke; 1916-2003), במקור מאיווה שהגיע לאלסקה ב-1949. פרואנקה חי בבקתה שבנה בעצמו על חוף האגמים התאומים (Twin Lakes) מ-1968 עד 1999, וניזון מחיות שצד בעצמו או מחיות שציידים לשם ספורט השאירו מאחוריהם. ב-1973 פרסם חבר ספר "אזור הבר של אדם אחד: אודיסאה באלסקה" (One Man's Wilderness: An Alaskan Odyssey) המבוסס על יומניו של פרואנקה. חלק מהסרטונים שצילם פרואנקה על חייו על גדת האגם נערכו לסרט דוקומנטרי "בודד באזור הבר" (Alone in the Wilderness). הסרט נערך לאחר מותו של פרואנקה, והפך פופולרי בטלוויזיה הציבורית בארצות הברית. הבקתה של פרואנקה שייכת כיום לשירות הפארקים והוא הוסף למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (National Register of Historic Places).

ימת קלארק הוכרזה כמונומנט לאומי ב-1 בדצמבר 1978 על ידי נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר תוך שימוש בסמכותו על בסיס חוק העתיקות של ארצות הברית. בשנת 1980 העביר הקונגרס של ארצות הברית את "חוק שימור האדמות של אלסקה" (Alaska National Interest Lands Conservation Act), בראשי תיבות ANILCA, שקבע את מעמד המונומנט כשמורה ופארק לאומיים.

ב-2007 הוצע לחפור מכרה פתוח גדול בסמוך לגבול המערבי של הפארק. מכרה פבל (Pebble Mine) הוא מיזם לכריית מוליבדן, זהב ונחושת מבור פתוח שרוחבו מעל ל-3 קילומטרים ועומק של מאות מטרים. בנוסף מתוכנן לנצל גוף מחצבים נוסף תוך שימוש במכרה תת-קרקעי. שיורת ממפעלי הכרייה אמורה להיות מאוחסנת מאחורי הסכרים באתר, ויידרשו גם כבישים ונמל מים עמוקים. המיזם עורר חששות מההשפעות של המכרה על מרכז הפארק בשל זיהום מאבק וההשפעות האפשריות על אוכלוסיית האלתית האדומה.

אזור הטבע הראשיתי ימת קלארק (Lake Clark Wilderness) המשתרע על שטח 10,601 קילומטרים רבועים, מרבית שטח הפארק, ואינו כולל את שטח השמורה וחוף מפרק קוק. האזור כולל שלושה נהרות המוגנים על פי חוק הנהרות הנופיים והפראיים (Wild and Scenic Rivers Act): הנהר צ'יליקדרוטנה (Chilikadrotna River), הנהר מולצ'אטנה (Mulchatna River) והנהר טליקקילה (Tlikakila River).

פעילויות
הפארק והשמורה מציעים מגוון של פעילויות אפשריות, כולל שיט בקיאקים, רפטינג, מסלולי הליכה ומחנאות בשטח. מרבית בעלי החיים הגדולים, ובייחוד הדובים החומים, נוכחים ואפשר לצפות בהם בפארק. דיג מותר הן בפארק והן בשמורה. בעוד שציד ספורטיבי מותר אך ורק בשמורה.

לקריאה נוספת
 Gaul, Karen (2007) Nanutset ch'u Q'udi Gu (Before Our Time and Now) National Park Service,

קישורים חיצוניים 

 
 

 Lake Clark National Park and Preserve (archive) - National Park Service Alaska Regional Office

ביאורים

הערות שוליים

אלסקה: פארקים
ימת קלארק