דקאפוליס

דקאפוליס (מיוונית: Δεκάπολις - עשר הערים; deka - עשר; polis - עיר) הייתה  קבוצה של עשר ערים, רובן מהתקופה ההלניסטית (למעט דמשק), שהיו ממוקמות ברובן בעבר הירדן המזרחי. הערים נתנו את שמן גם לחבל הארץ בו שכנו. עם הערים ברשימה נמנות סקיתופוליס (בית שאן), שהייתה העיר הראשית בחבל, דמשק, ופילדלפיה (היא עמאן).

היסטוריה 
ראשיתן של ערי הדקאפוליס בכיבושי אלכסנדר הגדול בסביבות 332 לפנה"ס, והמשכן בהתבססות הממלכה הסלאוקית באזור ויישובן של הערים על ידי תושבים יוונים, חלקם חיילי צבאו של אלכסנדר. אלכסנדר ינאי כבש את עבר הירדן המזרחי וסיפחו לממלכתו בשנים 83 - 80 לפני הספירה, וניסה כפי הנראה לכפות על תושבי הערים את הדת היהודית, ומשלא צלח הדבר נגזרה עליהם גזירת גירוש, וחלקן נחרבו.

פומפיוס שב וכבש את השטח בשנת 63 לפנה"ס, והחזיר את התושבים ההלניסטים אליהן, ומאז הפכו הערים לערים הלניסטיות עצמאיות תחת שלטון רומי, כפי שתיאר יוספוס פלאביוס:

מאוחר יותר הוחזרו שתיים מהערים, גדרה והיפוס, לשלטון הורדוס. עם מותו של זה חזרו הערים להיות עצמאיות.  בנו, הורדוס אנטיפס, שימש לאחר מות אביו כטטרארך הגליל והפראיה (עבר הירדן היהודי). חבל הדקאפוליס חצץ בין שני חלקי נחלתו. 

בתחילת המרד הגדול נגד הרומאים, בשנת 66 לספירה, טבחו תושבי קיסריה, הסורים והיוונים ביהודים ורצחו 20,000 מהם. הנקמה לא איחרה לבוא:

לאחר ביטול עצמאות יהודה הוכפפו ערי הדקאפוליס לפרובינקיה סוריה ולפרובינקיה יהודה, שבשנת 135 הפכה לפרובינקיה סוריה פלשתינה.
עשר הערים לא היו ישות רשמית או גוף מדיני, אלא קובצו לקבוצה אחת בשל מוצאם המשותף של תושבי הערים הללו שהיו ברובם יוונים, ובהמשך גם רומאים, בשונה ממרבית תושבי האזור שהיו שמים (יהודים, נבטים וארמיים). לכל הערים הייתה דרגה גבוהה יחסית של אוטונומיה וחופש פעולה.

רשימת הערים

(10 הערים הראשונות הן על פי האנציקלופדיה תולדות הטבע) 
 גרסה או גרשה (ג'רש של ימינו בירדן)
 סקיתופוליס (בית שאן בימינו) - שימשה גם כבירת אגד הערים
 היפוס (הידועה גם בשם סוסיתא)
 גדר או גדרה - היישוב הירדני אום-קיס 
 פלה (בצפון מערב ירדן מזרחית למעבר נהר הירדן של ימינו)
 פילדלפיה - (עמאן של ימינו)
 דיאון - בצפון ירדן
 קנטה - בדרום סוריה
 רפנה - יש המזהים אותה עם אבילה
 דמשק - בירת סוריה
אבילה - (כיום קואיליבה בצפון ירדן, ליד אירביד), יש המזהים אותה עם רפנה

וכך כותב  החוקר הרומאי פליניוס הזקן באנציקלופדיה תולדות הטבע:

פליניוס מזכיר ערים נוספות ששכנו בפרובינקיה, שאין ברור מעמדן בהקשר הדקאפוליס, ובהן: טרכון (באזור הבשן -מזוהה אולי עם ארגוב המקראית), פניאס, אבילה (נבי אבל), ארקה (בהרי הלבנון), וכן גבי או גאבה (Gabba) בהר הכרמל.

על פי חוקרים אחרים היו יותר מעשר ערים בקבוצה. תלמי, בחיבורו "גאוגרפיה",  מנה 18 ערים, ביניהן 9 מרשימת פליניוס, להוציא את רפנה, כשתשע הערים הנוספות שוכנות באזור דמשק, וביניהן הליופוליס( כנראה בעלבכ), אבילה ,קפיטוליאס ואחרות. שירר גרע אף הוא את רפנה מהרשימה, והוסיף את אבל (אבילה),  ואת קנת (kanata) (שיש להבחינה מקנתה שברשימה), לגביה הביע את ההשערה כי היא קיר מואב.

עשר הערים נזכרות בברית החדשה כאזור שבו התהלך ישו והטיף את משנתו.
 (מרקוס, 7, 31)  בארץ הגדריים שליד הכנרת ביצע ישו, לפי האמונה הנוצרית, את נס החזירים. מאחר שערי הדקאפוליס היו ערים הלניסטיות - שהיהודים היו בהן מיעוט, אם בכלל - התאפשר גידולם של עדרי חזירים בחבל זה, אשר באזורים בעלי רוב יהודי היה נחשב לטאבו .

ערי הדקאפוליס בימינו 
להוציא את דמשק, שכנו רוב ערי  הדקאפוליס באזור מצומצם יחסית בירדן, צפון מזרח ישראל (שתי ערים)  ודרום סוריה (עיר אחת). מתוך רשימת הערים, שתיים (דמשק ופילדלפיה) הפכו לערי בירה, שתיים (גרשה וסקיתופוליס) הן ערים קיימות (שלצידן אתרים ארכאולוגיים חשובים), והיתר הן אתרים ארכאולוגיים שנחשפו בחלקם, ובחלקם מתבצעת עבודת חשיפה שוטפת. הממצאים הארכאולוגיים כוללים גם, כמקובל בערים רומיות, ובניגוד למקובל באזור, תיאטראות ומקדשים לאלים.

קישורים חיצוניים 

 פליניוס, תולדות הטבע, באתר פרסאוס
 הדקאפוליס  - הערות ובאורים לספר תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים

הערות שוליים 

ארץ ישראל: התקופה ההלניסטית
התקופה החשמונאית בארץ ישראל