אייל דוד

אייל דוד (מוכר גם בשמו הסיני מילו; שם מדעי: Elaphurus davidianus) הוא מין של אייל שנכחד בטבע והיה מצוי בשבייה בלבד. כיום הוחזרו פרטים שלו לחיים בטבע.

מאפיינים 
הבוגרים מגיעים למשקל 150 עד 200 קילוגרמים. משך ההיריון תשעה חודשים, שלאחריהם נולדים עופר אחד או שניים. העופרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 14 חודשים, ולבלות מינית בגיל 23 שנים.

לאייל דוד זנב ארוך, קרניים מסועפות ופרסות רחבות. צבע הפרווה נע בין אדום - חום לאפור. לעופרים נקודות לבנות על הפרווה, הנעלמות עם התבגרותם.

אייל דוד נודע למערב לראשונה במאה ה-19, על ידי האב ארמן דוד, מיסיונר קתולי צרפתי שהיה בוטנאי וזואולוג חובב ופעל בסין בשנות השישים של המאה ה-19. באותו הזמן, שכן העדר היחיד שחי בסין (ובעולם בכלל) בשטח פרטי השייך לקיסר הסיני, והיה מעין שמורת ציד. לאחר שהאב דוד פרסם את תגליתו, מספר איילי דוד הועברו למדינות אירופיות והחלו להתרבות שם. עם זאת, האוכלוסייה בעדר שבסין הידלדלה מאוד, עד שאחרוני האיילים נאכלו על ידי חיילים מערביים ויפנים בזמן מרד הבוקסרים.

לאחר שמת אחרון האיילים בסין, קובצו כל הפרטים מגני החיות באירופה לגן חיות אחד באנגליה, על מנת להקים גרעין רבייה ולהציל את אוכלוסיית המין.

אייל זה מצוי בגני חיות ברחבי העולם, ושני עדרי איילים שכללו 40 פרטים הועברו לסין בתחילת שנות ה-80, וחיים שם בשתי שמורות טבע. כיום מספרם של איילי דוד בסין מגיע לכ-3,000 ובנוסף יש עוד כ-2,000 פרטים בגני חיות ברחבי העולם, והם ממשיכים לשגשג בשמורות.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

טקסונים שתוארו בידי אלפונס מילנה-אדוארד
אייליים
יונקים יחידים בסוגם
סין: יונקים
מגה-פאונה של אירואסיה
בעלי חיים שתוארו ב-1866