יוליה טימושנקו

יוליה וולודימיריבנה טימושנקו (באוקראינית: Юлія Володимирівна Тимошенко; נולדה ב-27 בנובמבר 1960) היא פוליטיקאית אוקראינית. כיהנה כיושבת ראש האופוזיציה באוקראינה לאחר ההפסד בהתמודדות לתפקיד נשיא אוקראינה ב-2010, והיא מנהיגת מפלגת האיחוד הכל-אוקראיני "מולדת" (Всеукраїнське об'єднання "Батьківщина). כיהנה בעבר כראש ממשלת אוקראינה.

לפני שקיבלה את תפקיד ראש הממשלה הייתה טימושנקו מראשי המהפכה הכתומה. באותה תקופה כינו אותה אחדים מהתקשורת המערבית "ז'אן ד'ארק של המהפכה". ביולי 2005 הכריז המגזין "פורבס" כי היא האישה החזקה ביותר בעולם אחרי קונדוליזה רייס האמריקאית ווו יי הסינית. לפני שנכנסה לפוליטיקה הייתה אשת עסקים מצליחה, אך מעוררת מחלוקת, בתחום תעשיית הגז, והתעשרה מאוד.

במשך שנים טימושנקו נהגה לסדר את שערה בסגנון אוקראיני כפרי שנהפך לסמל בתקופת המהפכה.

ביוגרפיה
טימושנקו נולדה בדניפרופטרובסק, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ברית המועצות, לוולדימיר אברמוביץ' גריגיאן וליודמילה טלגינה. כשהייתה בת שנתיים הוריה התגרשו ואביה עזב את המשפחה. הוא התחתן בשנית וב-1969 נולד לו בן מנישואין אלה. בגיל 10 שינתה אמה של יוליה את שם משפחתן מגריגיאן לטלגינה.

מוצאה האתני מעורר מחלוקת ולא מבוסס חד משמעית: טימושנקו טוענת שהיא לטבית למחצה מצד האב ואוקראינית למחצה מצד האם, אך טענה זו מעוררת פליאה, כי שם סבה, אברם, כלל אינו נפוץ בקרב לטבים. רבים טוענים ששם משפחתה של אמה, טלגינה, הוא שם רוסי מובהק.

שם משפחתה מצד אביה, גריגיאן, יכול לכאורה לרמוז על מוצא ארמני, אך ב-2008 יצא לאור ספרו של הפוליטיקאי דמיטרי צ'ובוט, בו מופיע מסמך המעיד על יהדותו של סבה של טימושנקו מצד אביה. מהמסמך הנ"ל ניתן ללמוד שלסבה של טימושנקו קראו אברם קלמנוביץ' (בן קלמן) קפיטלמן, שהוא שם יהודי מובהק. כשרק החלו הדיווחים בדבר מוצאה הארמני והיהודי הסתמן כי זו פרובוקציה שנועדה לערער את תמיכת ציבור הבוחרים האוקראיני בה, על אף שעוד ב-2005 סיפר שר התקשורת שלה שהרקע של טימושנקו הוא חצי-יהודי, חצי-ארמני.

בשנת 1979 החלה ללמוד באוניברסיטה הלאומית של דניפרופטרובסק בפקולטה לכלכלה. באותה שנה התחתנה עם אחד מבני בעלי העסקים הגדולים בעיר, אלכנדר טימושנקו, ובשנת 1980 ילדה את בתה היחידה יבגניה. בשנת 1984 קיבלה תואר שני בכלכלה וקיברנטיקה מאוניברסיטת דניפרופטרובסק. בשנת 1999 קיבלה דוקטורט בכלכלה באוניברסיטה הכלכלית של קייב. נושא התזה שלה היה ניהול מערכת המיסים על ידי המדינה.

טימושנקו נכנסה לפוליטיקה בשנת 1996, ונבחרה כחברת פרלמנט הראדה העליונה, נציגת המחוז קירובוגרד. מ-1999 ועד 2001 הייתה סגנית ראש הממשלה לענייני אנרגיה במשרדו של ויקטור יושצ'נקו. היא פוטרה על ידי הנשיא ליאוניד קוצ'מה לאחר שהייתה לה מחלוקת עם האוליגרכים בתחום. טימושנקו נאסרה ונשפטה בטענה של זיוף מסמכי מכס, ויבוא גז לא חוקי בין השנים 1995 ל-1997. היא שוחררה לאחר כשלושה שבועות. לטענת טימושנקו האשמות שווא אלו נוצרו על ידי קוצ'מה והאוליגרכים שלא רצו לבצע רפורמות מבניות בשוק שיפתחו את התחרות בתחום. אף-על-פי שנוקתה מכל אשמה, הכריזה רוסיה על צו מאסר נגדה, אשר בוטל לאחר ארבע שנים, כאשר הייתה כבר ראש ממשלה.

היא הפכה למנהיגת רחוב שהובילה הפגנות נגד שלטונו של הנשיא ליאוניד קוצ'מה, בטענה שהנשיא אחראי לרציחתו של העיתונאי גיאורגי גונגדזה. בהפגנות הייתה ידועה כנואמת משלהבת קהל שדרבנה את העם לצאת להפגנות ולהוביל מהפכה נגד השלטון. בבחירות לפרלמנט היא זכתה ב-7.2% מהקולות, על אף שלא ניתנה לה זכות הדיבור בתקשורת. בבחירות לנשיאות ב-2004 תמכה בוויקטור יושצ'נקו ולאחר הכרזת ניצחון יריבו נהפכה לאחת מהיוזמות הנלהבות של "המהפכה הכתומה". לאחר בחירת יושצ'נקו לנשיא מונתה לראשות הממשלה ב-2005.

לאחר התקרית שאירעה ב-2005 בקייב, כשנער יהודי הוכה קשות על ידי נאו-נאצים, גינה שר התקשורת דאז יבהן צ'רבוננקו, דמות מפתח בקהילה היהודית, את שתיקתה של טימושנקו: . בתגובה, הכחישה טימושנקו את היותה יהודיה, אבל טענה שבעיות העם היהודי קרובות ללבה.

ב-24 באוקטובר 2009 הביעה מפלגתה של טימושנקו תמיכה במועמדותה לתפקיד הנשיא בבחירות בינואר 2010. ב-31 באוקטובר נרשמה טימושנקו בוועדת הבחירות המרכזית של אוקראינה כמועמדת לתפקיד הנשיא.

בבחירות אלה התמודדה, בין השאר, מול ויקטור ינוקוביץ', מנהיג האופוזיציה, וויקטור יושצ'נקו. בסיבוב הראשון שנערך ב-17 בינואר 2010 הגיעה למקום השני
עם 25.05% מהקולות, לאחר ינוקוביץ'. בסיבוב השני שנערך ב-7 בפברואר זכתה טימושנקו ב-45.47% מקולות המצביעים, ובכך הפסידה לינוקוביץ', אשר זכה ב-48.95% מהקולות. תחילה לא הכירה טימושנקו בהפסדה והחליטה להילחם בתוצאות בבית-המשפט, בטענת זיופים המוניים, אולם לבסוף משכה את טענותיה.

ב-2011, בעודה מכהנת כיו"ר האופוזיציה, נאלצה להתעמת עם האשמות בדבר נטילת חלק לא חוקי ומעורבות בעסקת הגז בין גזפרום לנפטוגז בעת כהונתה כראש ממשלה ב-2009, שהביאה לחשדות בדבר גריפת רווחים באופן לא חוקי, כאשר מחלקת המדינה האמריקנית הזהירה את השלטון האוקראיני מלהעמיד לדין את ראשי האופוזיציה. באוגוסט 2011 היא נעצרה במתקן כליאה זמני עד לתחילת משפטה. ב-11 באוקטובר 2011 הרשיע אותה בית המשפט בקייב בשימוש לרעה בסמכויותיה, וגזר עליה שבע שנות מאסר בפועל. ב-22 בפברואר 2014, בעקבות הצלחת המהומות באוקראינה, היא שוחררה.

הכריזה על כוונתה להתמודד לנשיאות בבחירות 2019.

בשנת 2020, אושפזה בגלל מחלת הקורונה.

קישורים חיצוניים

 
 אתר הבית של יוליה טימושנקו

הערות שוליים

אנשי עסקים אוקראינים
מועמדים לנשיאות אוקראינה
ראשי ממשלת אוקראינה
נשים בראשות ממשלה
פוליטיקאיות אוקראיניות
חברי המועצה העליונה של אוקראינה
ילידות 1960