צנובר

צנובר הוא זרע אכיל של עץ האורן. באצטרובל, הצנובר מכוסה בקליפה קשה. החלק האכיל אינו פרי מבחינה בוטנית, אלא זרע (לא אוכלים את הציפה). לצנוברים מקולפים חיי מדף ארוכים אם הם נשמרים בקירור וביובש. צנוברים בקליפתם (או צנוברים מקולפים בתנאי רטיבות) מתעפשים תוך שבועות ספורים. 

יש כ-20 מיני אורנים שזרעיהם גדולים דיים להצדיק איסוף למזון. צנוברים מעצי בר לוקטו באירופה ובאסיה מאז התקופה הפלאוליתית. לאירופה הגיע אורן הסלע (Pinus pinea) שמקורו במזרח הים התיכון במהלך ההולוקן, כנראה עקב פעילות אנושית. באמריקה הצפונית התפשט תחום הצמיחה של אורנים מניבי צנוברים עם אוכלוסיית האדם. שרידי צנוברים מצפון לגבול התפוצה הטבעית של העץ שתוארכו ל-7,400 שנים לפני זמננו מעידים על איסוף צנוברים בידי ציידים לקטים.
ניתן להוסיף צנוברים למאכלי בשר, דגים ומנות צמחוניות. רוטב הפסטו האיטלקי מכיל בדרך כלל צנוברים קלויים. צנוברים הם גם תוספת לקינוחים דוגמת בקלאווה. 

שמם הירושלמי של הצנוברים הוא פיניונס (מספרדית: piñones).

ערך תזונתי
צנוברים מהמזרח התיכון (צורה מוארכת), מכילים 31% חלבון: תכולת החלבון הגבוהה ביותר מבין האגוזים. אחוז השומן כ-45% ופחמימות כ-5%. הערך הקלורי של הצנובר: 580 קלוריות ל-100 גרם. 

צנוברים מסין, מקסיקו או קוריאה (צורתם כקונוס) מכילים 12% חלבון ו-60% שומן. הערך הקלורי: 680 קלוריות ל-100 גרם. 

המינרלים העיקריים:
אשלגן 713 מ"ג ל-100 גרם
זרחן 510 מ"ג ל-100 גרם
מגנזיום 325 מ"ג ל-100 גרם 
כמו כן מכיל הצנובר כמויות ניכרות של אבץ (6 מ"ג ל-100 גרם), ברזל (10מ"ג ל-100 גרם) ומנגן (7 מ"ג ל-100 גרם). ב-100 גרם צנובר נמצאו 2.5 מ"ג ויטמין C תיאמין- 1.5 מ"ג ו-0.28 מ"ג ריבופלבין. הצנובר הוא גם מקור טוב לסיבים תזונתיים.

שמן צנובר

ניתן להפיק מצנוברים שמן המוערך בשל הארומה האגוזית-עדינה שלו, ובשל סגולות רפואיות המיוחסות לו כמדכא תיאבון וכנוגד חמצון. שמן צנובר מכיל חומצה פינולנית (pinolenic acid cis-5,cis-9,cis-12 18:3), חומצת שומן בעלת 3 קשרים כפולים (triple-unsaturated) בעמדות 5, 9, ו-12 בשרשרת בת 18 פחמנים. החומצה מעוררת שחרור ההורמון כוליציסטוקינין (cholecystokinin) שמדכא תיאבון. 

בנוסף לדיכוי תיאבון, נמצא ששמן צנובר מסייע בהורדת רמת הכולסטרול "הרע" (LDL). בשל נקודת העשן הנמוכה שלו אין הוא משמש לטיגון. ברוסיה השתמשו עד למהפכת 1917 בשמן צנובר בימי הצום (Lent) שלפני חג הפסחא כאשר השימוש בשומן בעלי חיים היה אסור.

טריגליצרידים בצנובר

ייצור וצריכה
אורנים מניבי צנוברים גדלים במדינות רבות בעולם. המדינה בעלת ייצור הצנוברים הגדול ביותר היא צפון קוריאה, המייצאת כ-6,000 טון צנוברים בשנה. אחריה נמצאות רוסיה, סין, פקיסטן ואפגניסטן.

איטליה מייצרת כ-1,000 טון צנובר בשנה, אך הביקוש לצנובר במדינה כה גבוה שבנוסף היא מייבאת כמויות גדולות של צנובר ממדינות אחרות.

תופעות לוואי באכילה
דווחו מקרים בהם אכילת צנוברים, במיוחד אם מקורם במין אורן ארמן, הובילה לתופעת טעם מר בפה המתפתחת בין 1–3 ימים לאחר צריכתם, ונמשכת בין מספר ימים עד שבועיים ללא טיפול. הטעם המתואר הוא מר, מתכתי, ומגיע לשיא ביום השני ממועד צריכת הצנוברים. תופעה זו תוארה לראשונה במאמר מדעי בשנת 2001. באנליזה כרומטוגרפית של הצנוברים שהביאו לתופעה לעומת צנוברים שלא גרמו לה זוהו טריגליצריד לא רווי אך לא ברור הרכבם או הקשר שלהם לטעם הלוואי.

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אגוזים וזרעים אכילים