ואלרי גרגייב

ואלרי אביסאלוביץ' גרגייב (באוסטית: Гергиты Абисалы фырт Валери, ברוסית: Вале́рий Абиса́лович Ге́ргиев; נולד ב-2 במאי 1953) הוא מנצח ומנהל להקת אופרה רוסי. הוא מנהלו הכללי של תיאטרון מריאינסקי. בעבר עמד בקשר עם המטרופוליטן אופרה, התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם, התזמורת הסימפונית של לונדון והפילהרמונית של מינכן.

ביוגרפיה 
גרגייב נולד במוסקבה להורים אוסטים וגדל בולדיקווקז במולדתם אוסטיה הצפונית בהרי הקווקז. הוא לא היה ילד פלא. נגינה בפסנתר החל ללמוד בחטיבת הביניים ואחר יצא לסנקט פטרבורג (אז לנינגרד) ללמוד בקונסרבטוריון של לנינגרד.

בשנת 1978 התמנה לעוזר מנצח בבית האופרה קירוב (כיום בית האופרה מרינסקי) בהדרכת יורי טמירקאנוב.
בהופעת הבכורה שלו שם ניצח על "מלחמה ושלום" של סרגיי פרוקופייב. בין השנים 1981 ל-1985 היה המנצח הראשי של התזמורת הממלכתית הארמנית.

בשנת 1991 ניצח גרגייב בפעם הראשונה על להקת אופרה מערב-אירופאית - האופרה הממלכתית של בוואריה - בהצגת "בוריס גודונוב" של מודסט מוסורגסקי במינכן. באותה שנה ניצח לראשונה בארצות הברית על "מלחמה ושלום" בביצוע האופרה של סן פרנסיסקו. מאז הוא מנצח על רפרטואר אופראי ותזמורתי כאחד בכל רחבי העולם.

גרגייב התמנה למנצח ראשי ומנהל אמנותי של מריאינסקי בשנת 1988 ולמנהל כללי של הלהקה מטעם ממשלת רוסיה בשנת 1996. בשנת 1995 התמנה למנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם ובשנת 1997 למנצח אורח ראשי של המטרופוליטן אופרה בניו יורק.

ואלרי גרגייב עומד בקשר עם פסטיבלי מוזיקה רבים, בהם פסטיבל "לילות לבנים" בסנקט פטרבורג. הוא הקליט רפרטואר נרחב עם שתי התזמורות שלו, רוטרדם ומארינסקי, והוא עובד על סדרת סימפוניות של שוסטקוביץ' עם תזמורת משולבת.

גרגייב נודע בעיקר בסגנון הניצוח הנלהב, כמעט מורט עצבים, שלו ובנטייתו להשמיע ריטונים ונהמות על דוכן המנצחים. הוא מנצח נמרץ וחסר מנוח, המגיע למיטבו ביצירות מלודרמטיות במיוחד.

בשנת 2005 נבחר למנצח הראשי הבא של התזמורת הסימפונית של לונדון, וב-1 בינואר 2007 החליף בתפקיד זה את סר קולין דייוויס. גרגייב סיים את תפקידו בלונדון בשנת 2017, והוחלף בידי המנצח האנגלי סיימון ראטל.

גרגייב שם לו למטרה להקליט מלחינים רוסים, הן באופרות והן ביצירות סימפוניות, ביניהם צ'ייקובסקי, בורודין, פרוקופייב ושוסטקוביץ'. רוב הקלטותיו הן עם תזמורת קירוב, אך גם עם הפילהרמונית של וינה. עם התזמורת הסימפונית של לונדון הקליט את כל הסימפוניות של פרוקופייב.

מעורבות פוליטית
גרגייב וולדימיר פוטין הם חברים קרובים מאז 1992. כשגרגייב היה מנצח והמנהל האמנותי של תיאטרון "קירוב" בסנט פטרבורג ופוטין, אז סגן ראש העיר. גרגייב הוא תומך בולט של המשטר הרוסי של פוטין. בשנת 2012, אף הופיע בתשדירי בחירות בקמפיין השלישי של פוטין לנשיאות.

במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה בדרום אוסטיה בשנת 2008, גרגייב, שהוא בעצמו בעל מורשת אוסטית חלקית, האשים את ממשלת גאורגיה בטבח באוסטים אתניים, שעורר את הסכסוך עם רוסיה. הוא הגיע לצחינוולי וניצח על קונצרט ליד הבניין ההרוס של הפרלמנט הדרום אוסטי כמחווה לקורבנות המלחמה.

בדצמבר 2012, גרגייב צידד בממשל פוטין כנגד חברות להקת המחאה הרוסית פוסי ריוט והציע שהמוטיבציה שלהם היא פרסום. אחר כך גרגייב סירב להביע תמיכה באקטיביסטים של זכויות להט"ב, שדרשו ממנו לגנות את החוקים ההומופוביים של פוטין בשנת 2013. כתוצאה מכך, בכמה מהופעותיו התרחשו הפגנות של אקטיביסטים להט"בים. כך לדוגמה לפני צאתו אל הבמה בקונצרט בלונדון קפץ ועלה עליה פיטר טאצ'ל, פעיל זכויות אדם, ונשא נאום קצר שבו גינה את תמיכתו של גרגייב בפוטין.

במרץ 2014 הוא הצטרף לשורה של אנשי אמנות ותרבות רוסים אחרים בחתימה על מכתב תמיכה פתוח בעמדתה של רוסיה בנוגע לאוקראינה ולסיפוח קרים על ידי הפדרציה הרוסית. המכתב פורסם באתר האינטרנט של משרד התרבות של רוסיה ב-12 במרץ 2014. במכתב ציינו החותמים כי הם "מצהירים בתוקף על תמיכתנו בעמדת נשיא הפדרציה הרוסית" באזור.

בשנת 2015 החליף גרגייב את לורין מאזל (אשר נפטר בשנת 2014) בתפקיד המנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של מינכן, הוא פוטר מתפקידו ב-1 במרץ 2022, לאחר שסירב לדרישת ראש העיר דיטר רייטר לגנות את פלישת רוסיה לאוקראינה. ולאחר שבוטלה שורה של קונצרטים בהשתתפותו, בין השאר עם הפילהרמונית של רוטרדם, לה סקאלה מילאנו והפילהרמונית של וינה באירופה, וכן בוטלו הופעות מתוכננות שלו בקרנגי הול, ניו יורק, עם תזמורת תיאטרון מריאינסקי.

הופעות בישראל
בשנת 1995 הופיע לראשונה בישראל עם תיאטרון מריאינסקי מסנקט פטרבורג (לשעבר בית האופרה "קירוב"), שהעלה את האופרה "חובנשצ'ינה". מאז הופיע פעמים רבות עם תיאטרון מריאינסקי בישראל. בין היתר בפברואר 2004, העלה בתל אביב את האופרה "מלאך האש" של פרוקופייב.

באוקטובר 2008 ערך קונצרט עם "התזמורת העולמית לשלום" בירושלים. בתוכנית שכללה יצירות של מנדלסון, מאהלר ויצירה של רוקסנה פנופיק בבכורה עולמית.

בשנת 2005 השתתף כמנצח הראשי בפסטיבל "קלאסי בים האדום" הראשון. אחר כך השתתף שוב בפסטיבל בשנים 2010, 2011, 2012, ו-2014. עם זאת ביטל מספר פעמים באותן השנים, את השתתפותו בקונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, ברגע האחרון.

חיים אישיים
בשנת 1999 נשא גרגייב לנטליה, מוזיקאית מוצא אוסטי אף היא, בהיותו בן 44 והיא בת 17, ולשניים שלושה ילדים.

ממערכת יחסים קודמת עם לנה אוסטוביץ', יש לו בת נוספת, נטשה.

פרסים

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

בוגרי הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג
מנצחים רוסים
אוסטים
קצינים בלגיון הכבוד
מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
מסדר האמנויות והספרות
רוסים שנולדו ב-1953