זאוס

במיתולוגיה היוונית, זֶאוּס (ביוונית: Ζεύς) הוא אל השמים, מטיל הרעם והברק, בכיר אלי האולימפוס ומלכם. זאוס הוא בנם של הטיטאנים קרונוס וריאה. הוא אחראי על המשפט, והוא אחת מדמויות המפתח במיתולוגיה היוונית בהיותו אביהם-מולידם של מרבית האלים החשובים וגיבורי המיתולוגיה. החיה המקודשת לזאוס היא עיט והעץ המקודש לו הוא אלון.

מקדשים הוקמו לכבודו בשטח נרחב של ארצות לחופו של הים התיכון, מאסיה הקטנה שבמזרח ועד סיציליה שבמערב. מוקד הפולחן המרכזי לזאוס היה באולימפיה שבאליס, שם נערכו לכבודו גם המשחקים האולימפיים העתיקים.

השם
ביוונית עתיקה נהגה שמו תחילה זְדֶאוּס, ולימים בשיכול אותיות "דזאוס", ולבסוף "זאוס" (בהברה אחת, עם דו-תנועה). הכתיב היווני היה תמיד Ζεύς. ביוונית מודרנית הוא נקרא דִיאַס (Δίας). זהו גלגול שמו של אל שמי-היום ההודו-אירופאי, דאוס (Dyēus ph2ter), שפירוש שמו "ברק" או "שמיים". אל זה היה ראש הפנתאון, ושמו התגלגל לשפות רבות.

במיתולוגיה הרומית מכונה זאוס "יופיטר" (שגם שמו מקורו בדאוס), ועל שמו נקרא גדול כוכבי הלכת במערכת השמש, צדק ("יופיטר").

בעבר נהגו לתעתק את שמו לעברית גם באופנים הבאים: זיאוס, זֶוְס, זֶבְס, צאוס (על דרך הגרמנית), ציאוס.

לידתו ועלייתו של זאוס

זאוס היה השישי והאחרון מבניהם של קרונוס וריאה, הטיטאנים. אחיו היו: הסטיה, דמטר, הרה, פוסידון והאדס. בנבואה אשר רבצה על קרונוס, ואשר סופרה על ידי גאיה ואורנוס, נאמר כי אחד מבניו ידיח אותו משלטונו בעולם. בשל כך, נהג לבלוע את ילדיו בזה אחר זה מיד כשנולדו. אולם ריה סלדה מכך, וכאשר נולד זאוס, נתנה לבעלה אבן עטופה בד במקום בנה. קרונוס בלע את האבן והיה בטוח כי בלע את בנו.

ריאה ילדה את זאוס בכרתים, במערה מוסתרת, הנימפות אדרסטיאה ואידיאה השקו אותו בחלב העז אמאלתיאה. הנימפות שרו, רקדו סביבו ועוררו רעש כל זמן שבכה, על מנת שאביו לא יישמע את בכיו. זאוס גדל בסתר עד שהגיע למלוא כוחו, ומשהגיע לבגרות יצא לשחרר את אחיו.
הוא הערים על קרונוס ואמר לו שאם ישתה משקה (כדי שיקיא את אחיו של זאוס, הוא נתן לו יין מעורב במי ורדים וחרדל) מסוים יהפוך לישות החזקה בעולם.
קרונוס, שלא הכיר את בנו, שתה בשמחה את המשקה והקיא את ילדיו מיד. כשחברו האלים יחד, הם נלחמו בטיטאנים, שבראשם קרונוס.

הטיטאנים לא מיהרו לקבל את מרות האלים החדשים. במשך עשר שנים השתוללה מלחמה בין הדורות. לבסוף שחרר זאוס את אחיו של קרונוס, הקיקלופים, מכלאם שבטרטרוס, ואלה העניקו לו את כלי נשקו הקטלני: הברק. בנוסף, שחרר גם את הענקים בעלי מאה הזרועות (הקאטונכרים), ובתמורה ניצבו אף הם לצידו. יחד הכו האלים ובני בריתם בטיטאנים, עד שלבסוף הושלכו הטיטאנים לטרטרוס, אטלס - גנרל הטיטאנים שנאלץ לשאת את השמיים על גבו - הורשה להישאר מחוץ לכלא, אך הוא סבל מאוד.
קרונוס נקצץ לאלף חתיכות בחרמשו שלו עצמו (על ידי זאוס) והושלך לטרטרוס.

אחרי הניצחון
לאחר הניצחון על הטיטאנים בחרו ששת האלים את הר אולימפוס כמקום מושבם הנצחי, שם נפלה ההחלטה כיצד יחלקו ביניהם את העולם. זאוס נבחר לשליט העליון, וכן לאל השמים, הרעם והברק; יש הטוענים כי הבחירה בו נעשתה בהגרלה, ואילו לפי גרסה אחרת נבחר בשל כך שהנהיג את המאבק בטיטאנים, היה החזק מבין האלים והכריזמטי מכולם. אחיו הזכרים של זאוס חילקו ביניהם את השליטה על כדור הארץ: זאוס - אל השמים ומזג האוויר; פוסידון - אל הים ורעידות האדמה; האדס - אל השאול, המתים, האוצרות ומעמקי האדמה ובנוסף לכך; דמטר קבלה את התפקיד של אלת הצמיחה, הקיץ והתבואה.

זאוס נישא לאחותו הרה, הנזכרת כאלה קנאית ונקמנית - כיוון שזאוס לא שם את הנאמנות לה בראש מעייניו. הוא היה אביהן של מספר דמויות בולטות במיתולוגיה היוונית, לרבות:
 אתנה - אלת הצדק, החוכמה, הטקטיקה והקרב. בקעה ממצחו לאחר שבלע את הענקית מטיס אמה.
 דיוניסוס - אל היין, התיאטרון, השיגעון והנמרים. נולד מבת התמותה סמלה והפך לאל לאחר שנרצח.
 אפולו - אל השמש, הרפואה, המוזיקה, האור והיופי הגברי. אמו היא לטו שילדה אותו ואת אחותו התאומה ארטמיס במהלך בריחה מהרה, שכעסה על זאוס שבגד בה.
 ארטמיס - אלת הציד, הירח וחיות הבר. אחותו התאומה של אפולו, ביתה של לטו. היא אלה בתולה, אין לה צאצאים בכלל אבל יש לה חבורת ציידות בתולות בנות אלמוות שמלוות אותה.
 הרמס - אל הגנבים, הנוודים, הסוחרים ושליח האלים.
 ארס - אל המלחמה (שהיה בנם של זאוס והרה). בקשר קרוב עם אשת אחיו אפרודיטה.
 הפיסטוס - אל האש והנפחים (גם הוא בנם של זאוס והרה). כשנולד אמו זרקה אותו מראש האולימפוס. לאחר דרך ארוכה, חזר לאולימפוס כאל והתקבל שם בברכה. מאוחר יותר, אחיו ארס קיים יחסים עם אשתו אפרודיטה.
 פרסאוס - אחד מבין גיבורי יוון וסבא רבא של הרקולס. נולד לזאוס מדנאה לאחר שנכלאה אמו, כי לסבו נובא שנכדו עומד להורגו. סבו הגלה אותו ואת אמו כשגילה שיש לה בכל זאת ילד, אך פרסאוס חזר והרגו בטעות בזריקת דיסקוס.
 הרקולס - גדול גיבורי יוון והאדם החזק ביותר על פני האדמה. נולד מזיווגם של זאוס ואלקמנה, שהייתה בעצמה צאצאית של זאוס משום שהייתה צאצאית של בנו פרסאוס. נולד כתאומו של בן דודו הרודן איפיקלס. מת מעינויים של דם קנטאור, (הקנטאור שחיסל שכנע את אשתו לבגוד בו בשוגג ולהרעילו) והפך לאל.

תפקיד מרכזי 
זאוס הפך לאל כל כך מרכזי בחיי היוונים כי לפי אמונתם הוא שלט בגורל המלחמה. הומרוס מתאר באיליאדה פעמים רבות את הדבר. זאוס משפיע על גורל הקרב בשני אופנים. ראשית, הוא מטיל את ברקיו לצידי הקרבות כדי להודיע מי ינצח. שנית, במלחמות הרות גורל בשביל האלים זאוס משתמש במאזני הדין שלו. על שתי כפות המאזניים הוא שם גורל מר עבור שני הצדדים והצד הכבד יותר יפסיד. לדוגמה, מתואר באיליאדה (שיר 22, שורות 209–213 בתרגום טשרניחובסקי) שזאוס הציב על המאזניים את גורלות אכילס והקטור. זאוס גם שלט בגשמים, הוריד את המבול והחריב את אטלנטיס.

הכנסת פסל זאוס לבית המקדש על ידי היוונים מוזכרת בתנ"ך בסוף ספר דניאל והוא מכונה "שיקוץ משומם".

תכונותיו

חרף גדולתו של זאוס, הוא לא היה חף מפגמים. על אף היותו החזק שבאלים, לא היה הפיקח שבהם (ב"איליאדה", לדוגמה, מערימים עליו הרה ופוסידון גם יחד). הוא מצטייר כישות יצרית מאוד: רודף נשים, חם מזג וחובב יין, מה שלעיתים סיבכו בצרות. תאוות הבשרים שלו הביאה אותו ללבוש צורות שונות כדי לפתות אלות, נימפות ובנות תמותה, למורת רוחה של הרה אשתו. למרות זאת, זאוס לא היה אל נקמן, ולא נהג לנטור טינה; אולם היה ידוע בכעסו - כך, פעם אחת הוא תלה את הרה אשתו בין השמים לארץ בשלשלאות כיוון שסיכנה את חיי בנו הרקולס.
לפי הומרוס, זאוס היה יחסית חסר רגישות לילדיו - הוא הניח לבנו, סרפדון שליט ליקיה, למות מידי פטרוקלוס כשהוא אומר משפט אחד להגנתו; עם זאת לאחר מכן הוא משתמש במאזני הדין כדי לנסות להציל את הקטור, כיוון שזה הקריב לו עדרים שלמים של כבשים.

אילן יוחסין

צאצאיו
חלק מאלף צאצאיו היו:
 אתנה מהטיטאנית מטיס
 פרספונה מאחותו דמטר
 תשע המוזות (קליאו, אוראניה, מלפומנה, תאליה, טרפסיכורה, קאליופה, אראטו, פוליהימניה ואוטרפה) מהטיטאנית מנמוסינה
 ארטמיס ואפולו מהטיטאנית ליטו (בת הטיטאנים קויוס ופיבי)
 איליתיה, הבה, ארס, אנגלוס והפיסטוס מאשתו החוקית והנבגדת תמיד הרה
 הרמס מהפליאדה מאיה
 דיוניסוס מבת התמותה סמלה
 הרקולס מבת התמותה אלקמנה
 איאקוס מאגינה
 מינוס, רדמנתוס וסרפדון מהנסיכה אירופה
 אמפיון וזיתוס מאנטיופה
 הלנה ופולוקס מלדה
 דרדנוס, אמתיון, הרמוניה, ויאסיון מהפליאדה אלקטרה
 הנימפות מדינו אחת הגראיות, האוריאדות והדריאדות
 הליטאי מאלת הריב והמדון אריס
 פנדיאה מאלת הירח סלנה
אפפוס וקרויזה מאיו
 פרסאוס מדנאה (Danaë), נסיכה בת תמותה, בתו של המלך אקריסיוס, שהרתה לזאוס
 ארגוס ופלסגוס מניובה
 אפאיה, ארקאס מקליסטו
 טיטיוס מאלארה
 לקדימון מהפליאדה טאיגטה
 סרפדון מלאודמיה
 זגריאוס מפרספונה
 איאולוס מהנראידה מנליפה
 איגיפן מהעז בואטיס
 איתליוס מפרוטוגניאה
 אגדיסטיס, ארקזיוס, אטה, אטימניוס מקסיופיאה
 בריטומרטיס מקרמי
 קלרוס, קולקסס מהורה
 קורינתוס, קרינקוס, הקוריבנטים מהמוזה קאליופה
 קרוניוס, ספרטאוס וקיטוס מהנימפה הימליה
 אנדימיון מקליקי
 גריקוס ולטינוס מפנדורה
 הלנוס מפירהה
 הרקלס מליסיתואי
 הרקלס מאסטריה
 למוס, איארבוס מנימפה אפריקאית
 מקדון ומגנס מתיה
 מנס מגאיה האדמה
 מגרוס מנימפה Sithnid
 מליטאוס מהנימפה אותריס
 מירמידון מאורימידוזה
 נפלי, פאן מהיבריס
 פסיס, פיריתאוס מדיאה
 סמון (סאון) מהנימפה רנה
 סיביל מלמיה
 טרגיטוס מבתה של תמון, וקסנתוס
 ההורות (דיקי, אירינה ואוינומיאה) והמוירות (קלותו, לקסיס ואטרופוס) מאשתו הראשונה תמיס
 החאריטות (ידועות יותר בכינוי הלטיני "הגראציות") אגלאה, אופרוסינה ותאליה; מהאוקינדית אורינומה

בתרבות פופולרית
זאוס הוא אחד האלים המוזכרים בשיר "The Origin of Love" מתוך המחזמר "הדוויג והשארית העצבנית".

בחוברות הקומיקס של חברת מארוול קומיקס, ובמיוחד של גיבור-העל תור מופיעה דמותו הבדיונית של זאוס, המבוססת על האל מהמיתולוגיה.

מופיע כדמות במשחקי המחשב Smite וAge of Mythology.

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

יעל רנן, זאוס והרה - הזוג האפל בצמרת השררה (מסה).

הערות שוליים

אלים אולימפיים
ראשי פנתאון
אלי השמיים ומזג האוויר
אלי הרעם
דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
דמויות מהמיתולוגיה היוונית