פאביו קנבארו

פאביו קנבארו (באיטלקית: Fabio Cannavaro; נולד ב-13 בספטמבר 1973) הוא מאמן כדורגל איטלקי וכדורגלן עבר ששיחק בעמדת הבלם. בעברו שימש כקפטן נבחרת איטליה, עמה זכה במונדיאל 2006, והחזיק בשיא ההופעות בתולדות הנבחרת. קנבארו נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים בעולם וזכה בתוארי כדור הזהב וכדורגלן השנה בעולם בשנת 2006.

קריירת משחק
נולד בנאפולי והחל לשחק כילד בקבוצה המקומית נאפולי בתור הזהב שלה, עת במועדון שיחקו גם דייגו מראדונה וצ'ירו פרארה. תחילה היה אחד מהילדים אשר תפקידם להביא את הכדורים לקבוצת הבוגרים (במונדיאל 1990 שימש קנבארו בתפקיד זה בעת שמראדונה ונבחרת ארגנטינה הדיחו את איטליה במשחק חצי הגמר באצטדיון סאן פאולו). אך עד מהרה הבחינו ביכולותיו ככדורגלן וב-7 במרץ 1993 הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת במשחק נגד יובנטוס באצטדיון דלה אלפי.

לאחר שנתיים בהן שיחק כבלם בהרכב הראשון, נאלצה נאפולי, אשר הייתה שרויה במשבר כספי, למכור את קנבארו, ובקיץ 1995 הצטרף לקבוצת פארמה, מחזיקת גביע אופ"א. פארמה הייתה באותה עת אחת הקבוצות החזקות בסרייה A. יחד עם המגן ליליאן טוראם והשוער ג'אנלואיג'י בופון ובהדרכתו של המאמן קרלו אנצ'לוטי יצרו קנבארו וחבריו את ההגנה החזקה ביותר בליגה האיטלקית. ב-1997, סיימה הקבוצה במיקום הגבוה בתולדותיה - המקום השני, מרחק נקודה אחת בלבד מהאלופה יובנטוס. בשבע שנותיו במועדון, זכה קנבארו בגביע אופ"א ובגביע האיטלקי (שניהם בעונת ).

בקיץ 2002, נמכר לאינטר מילאנו תמורת 32 מיליון אירו. אולם השנתיים בהן שיחק ב"נראזורי", אשר אומנו על ידי הקטור קופר, נחשבו כאכזבה יחסית. יכולתו הייתה בינונית והוא סבל מפציעות רבות. בקיץ 2004, אחרי אליפות אירופה לאומות, בה נכשלה נבחרת איטליה (כולל קנבארו ששיחק במדיה) כישלון חרוץ, הציע לו המאמן פאביו קאפלו חוזה ביובנטוס, אותה החל אז לאמן. לקנבארו יועד תפקיד מרכזי בקבוצה המחודשת שבנה קאפלו. הוא חזר לשתף פעולה עם ליליאן טוראם וג'אנלואיג'י בופון, חבריו מפארמה ויחדיו הם יצרו שוב את קו ההגנה המצטיין של הליגה האיטלקית.

שתי העונות שלו ביובנטוס הסתיימו בשתי אליפויות. הגנת יובנטוס נחשבה באותן שנים כאחת מהחזקות ביותר בכל אירופה, מעמדו של קנבארו עלה והוא ביסס את מעמדו כאחד מטובי הבלמים בעולם.

מיד לאחר טורניר הגביע העולמי של 2006 ועם קריסתה של יובנטוס בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א', הצטרף קנבארו למאמנו קאפלו ולחברו למדי יובנטוס, אמרסון, ועבר לריאל מדריד והיה שותף לזכיית הקבוצה באליפות ספרד כבר בעונתו הראשונה, ב-19 במאי 2009 חתם קנבארו בקבוצתו לשעבר יובנטוס, לאחר שחוזהו בריאל מדריד תם.

ביוני 2010 חתם קנבארו על חוזה באל-אהלי דובאי, אך נופה מהקבוצה כעבור שנה.

ביולי 2011 הודיע על פרישתו מכדורגל.

נבחרת לאומית
מהיותו נער, שיחק קנבארו בכל הנבחרות הצעירות של איטליה. הוא אף היה שותף לנבחרת עד גיל 21, אותה אימן צ'זרה מאלדיני, אשר זכתה בשתי אליפות אירופה רצופות (1994, ו-1996). בקיץ 1996 הוא נטל חלק באולימפיאדת אטלנטה במדי הנבחרת האולימפית. את חולצת הנבחרת הבוגרת הוא לבש לראשונה בינואר 1997, במשחק מוקדמות מונדיאל 1998 נגד צפון אירלנד. מאז ועד היום קנבארו נחשב כמעוז ההגנה האיטלקית, לרוב, לצד אלסנדרו נסטה אשר מרכיב יחד עמו קו הגנה הנחשב לאחד הטובים ביבשת. קנבארו השתתף במונדיאל 1998, בו הודחה איטליה בדו-קרב בעיטות עונשין מול המארחת והאלופה צרפת. ביורו 2000 שוב נוצחו האיטלקים על ידי הצרפתים, הפעם בגמר. במונדיאל השני של קנבארו, מונדיאל 2002, הודחו קנבארו והנבחרת האיטלקית בשמינית הגמר על ידי קוריאה הדרומית.

במונדיאל 2006 איטליה לא הבריקה במיוחד בשלב הבתים המוקדמים, אבל הציגה הגנה חזקה בראשותו של קנבארו וספגה רק שער אחד עד למשחק הגמר, וגם זה היה שער עצמי. במהלך הטורניר ערך קנבארו את הופעתו ה-95 ובכך הפך לשחקן עם מספר ההופעות הרביעי בגודלו בנבחרת. במשחק הגמר, אשר התעלה לרמה גבוהה של ההגנות, ניצחה לבסוף איטליה לאחר הארכה ודו-קרב בעיטות עונשין. קנבארו, הקפטן הוותיק של נבחרת איטליה, זכה לקבל לידיו את גביע העולם ולהניפו לקול תשואות האוהדים האיטלקיים.

היו לו 136 הופעות (מתוכן ב-70 היה קפטן) והוא שיאן ההופעות של נבחרת איטליה בכדורגל.

קריירת אימון
לאחר פרישתו של מרצ'לו ליפי מאימון, מונה קנבארו למאמנה של קבוצת גואנגג'ואו אוורגראנד הסינית, שאותה אימן ליפי לפני הפרישה. 
ב-9 ביוני 2016 התמנה לתפקיד מאמן טיינג'ין קואנג'יאן מליגת המשנה הסינית.

חיים אישיים
קנבארו נשוי לדניאלה ולהם שלושה ילדים. גם אחיו של פאביו, פאולו קנבארו, היה כדורגלן ושיחק עד 2017 במועדון ססואולו כמגן. ב-2007 יסדו פאביו קנבארו והכדורגלן בן עירו, צ'ירו פרארה, קרן שמטרתה לסייע ברכישת ציוד מחקרי וציוד ניתוחי למחלת הסרטן לבתי חולים בעירם, נאפולי.

בפברואר 2015 נידון לעשרה חודשי מאסר בפועל בשל כניסה לנכס שהוחרם ממנו על ידי המשטרה.

תארים

כשחקן

כמאמן
טיינג'ין טיינהאי
הליגה הסינית הראשונה: 2016

גואנגג'ואו אוורגראנד
ליגת העל הסינית בכדורגל: 2019
הסופר קאפ הסיני: 2018

אישיים
מאמן השנה בסין: 2017

עיטורים
אביר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה: 2000
 עיטור הזהב על הצטיינות בספורט של הוועד האולימפי האיטלקי: 2006
קצין במסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה: 2006

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

בלמי כדורגל איטלקים
כדורגלנים איטלקים
כדורגלני נאפולי
כדורגלני פארמה
כדורגלני אינטר מילאנו
כדורגלני יובנטוס
כדורגלני ריאל מדריד
כדורגלני שבאב אל-אהלי דובאי
כדורגלני נבחרת איטליה
מאמני כדורגל איטלקים
מאמני גואנגג'ואו
מאמני א-נסר
זוכי פרס כדורגלן השנה באירופה
זוכי פרס כדורגלן השנה בעולם
חברי היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי
מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
נאפולי: כדורגלנים
כדורגלני מונדיאל 1998
כדורגלני יורו 2000
כדורגלני מונדיאל 2002
כדורגלני יורו 2004
כדורגלני מונדיאל 2006
כדורגלני יורו 2008
כדורגלני גביע הקונפדרציות 2009
כדורגלני מונדיאל 2010
ספורטאים איטלקים בספרד
ספורטאים זרים באיחוד האמירויות הערביות
איטלקים שנולדו ב-1973