ממשלת ישראל השנייה

ממשלת ישראל השנייה בראשות דוד בן-גוריון הושבעה ב-1 בנובמבר 1950, בעת כהונתה של הכנסת הראשונה, וסיימה את כהונתה ב-8 באוקטובר 1951, לאחר הבחירות לכנסת השנייה.

הרכב הכנסת הראשונה ערב הקמת הממשלה

הקמת הממשלה
אחרי התפטרותו מממשלת ישראל הראשונה, דוד בן-גוריון ניסה ליצור קואליציה באמצעות שילוב של מפא"י ומפלגת ספרדים ועדות מזרח, אך בממשלה תמכו רק 52 חברי כנסת. הנשיא חיים ויצמן ביקש ממנהיג המפלגה הפרוגרסיבית, פנחס רוזן, ליצור ממשלה, והוא הצליח לבסוף להרכיב ממשלה עם אותם שותפי קואליציה כמו בממשלה הראשונה, אולם החזיר את המנדט לנשיא. בן-גוריון הציג את הממשלה כעבור כמה ימים על בסיס הממשלה שרוזן הרכיב.

הממשלה השנייה הייתה דומה מאוד בהרכבה לממשלה הראשונה. זלמן שזר פרש ובמקומו מונה דוד רמז שהיה שר התחבורה לתפקיד שר החינוך, דב יוסף שהיה שר הקיצוב ושר החקלאות עבר לתפקיד שר התחבורה. משרד הקיצוב בוטל ופנחס לבון שלא היה שר בממשלה הראשונה מונה לשר החקלאות. משרד המסחר פוצל ממשרד האוצר ויעקב גרי מונה להיות שר המסחר, אף על פי שלא היה חבר כנסת.

ציוני דרך ומדיניות

מדיניות כלכלית
נמשכה מדיניות הקיצוב של הממשלה הקודמת. אולם בתקופת ממשלה זו תמיכת הציבור במדיניות נפגעה קשות, והשוק השחור פרח. המדיניות הייתה פורמלית בלבד, שכן כמעט כל האזרחים קנו ומכרו בשוק השחור. הגירעון הממשלתי העמיק, והמשק היה על סף משבר.

שונות

סיום כהונת הממשלה
הממשלה סיימה את דרכה עם התפטרותו של בן-גוריון ב-14 בפברואר 1951, פחות מארבעה חודשים לאחר הקמתה. הסיבה הפורמלית לפירוק הממשלה הייתה הוויכוח עם המפלגות הדתיות על סמכותה של ההסתדרות להקנות חינוך דתי לילדי העולים במסגרת "הפשט הדתי" כחלק משיטת הזרמים בחינוך, שנוסף על משקעים שנותרו בין המפלגות הדתיות למפא"י מהוויכוח על החינוך האחיד במחנות העולים. אחרי שהכנסת דחתה את הצעתו של דוד רמז בנוגע לשימור מעמדו של הפשט הדתי, ולאחר התפטרותו של השר יהודה לייב מימון מתפקידו, הכריז בן-גוריון שהוא רואה בצעד זה כהבעת אי אמון בממשלה ולכן התפטר בעצמו.

הגורמים הבלתי פורמליים היו החלטתו של בן-גוריון להתפטר מבעוד מועד בעקבות מערכת הבחירות לרשויות המקומיות שנערכה בנובמבר 1950, אשר התוצאה שלה הייתה התחזקות משמעותית של מפלגת הציונים הכלליים ואילו מפא"י נחלשה. רבים בציבור סברו כי לאחר תוצאות הבחירות הללו הכנסת כבר לא מייצגת את העדפותיו של הציבור הישראלי, ומשה שרת כתב ביומנו שזאת הייתה הסיבה שבגללה התפטרה הממשלה.

סיעות הקואליציה

מספר הח"כים החברים בקואליציה:
 73 ח"כים במשך כל תקופת הממשלה השנייה (1 בנובמבר 1950 - 8 באוקטובר 1951).

הרכב הממשלה
הממשלה מנתה 13 שרים עם השבעתה והייתה זהה בהרכבה לממשלת ישראל הראשונה למעט הצטרפותו של יעקב גרי. מספר השרים ירד ל-12 בעקבות פטירתו של דוד רמז.

מזכיר הממשלה: זאב שרף

חילופי שרים

קישורים חיצוניים 
 

02
הכנסת הראשונה
שנות ה-1950 בישראל
1950 בפוליטיקה
1951 בפוליטיקה