פרנק מרשל (שחמטאי)

פרנק ג'יימס מרשל (באנגלית: Frank James Marshall; 10 באוגוסט 1877 – 9 בנובמבר 1944), שחמטאי אמריקני, אחד מחמשת רבי האמנים המקוריים ומתמודד על אליפות העולם בשחמט (מול עמנואל לסקר ב-1907); אלוף ארצות הברית בשנים 1909-1936. מרשל תרם רבות לתיאורית הפתיחה של המשחק דוגמת גמביט מרשל, אשר נחשב עד היום כאמצעי תגובה ראוי לפתיחה הספרדית בכל רמות המשחק. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט .

אליפות ארצות הברית 
מרשל נולד בניו יורק וחי בשנות נעוריו במונטריאול שבקנדה. בגיל 10 החל לשחק שחמט וב-1890 כבר היה אחד מהשחקנים החזקים במונטריאול. באליפות ארצות הברית זכה לראשונה ב-1904 אולם סירב לקבל את התואר משום שהאלוף המכהן, הרי נלסון פילסבורי, לא התחרה בטורניר. הוא חזר על סירובו גם לאחר מותו של פילסברי ב-1906 וקיבל לבסוף את התואר ב-1909 רק לאחר שזכה מחדש באליפות.

ב-1936, לאחר שהחזיק בתואר אלוף ארצות הברית במשך 29 שנים, ויתר מרשל על התואר לטובת הזוכה בתחרות שנערכה לשם כך, שמואל רשבסקי. התחרות אורגנה על ידי איגוד השחמט האמריקאי ומועדון השחמט על שם מרשל תרם את גביע הניצחון.

התמודדות על תואר אלוף העולם 
בשנת -1904 השתתף עמנואל לסקר בתחרות שבה זכה רק במקום השני, כאשר מרשל הקדים אותו.
בעקבות תוצאה זו נערך דו-קרב בין השניים בשנת 1907 ולסקר הביס את מרשל 11.5-3.5.

איתור כישרונו של קפבלנקה 
ב-1909 הובס במפתיע בדו-קרב מול קובני צעיר בשם חוזה ראול קפבלנקה. תוצאת הדו-קרב הייתה 8 הפסדים למרשל, ניצחון בודד ו-14 תוצאות תיקו. מרשל היטיב לזהות את הכישרון של יריבו, והתעקש על מתן היתר לקפבלנקה להשתתף בטורניר החזק והאקסקלוסיבי שנערך בסן סבסטיאן, 1911. בתחרות זו השתתפו רק אמנים מהדרג הראשון שכבר זכו בעבר בתחרות משמעותית. קפבלנקה נכלל חרף מחאות אמנים אחרים. כל הספקות לגבי הצדקת השתתפותו של קפבלנקה התפוגגו כאשר זכה קפבלנקה בטורניר לפני כל הצמרת העולמית. כעשור לאחר מכן, היה זה קפבלנקה שניצח את לסקר וירש את תוארו העולמי.

ב-1914 היה מרשל אחד מחמישה השחקנים שקיבלו את התואר רב-אמן מהצאר ניקולאי השני בסנקט פטרבורג. יתר ארבעת האחרים שזכו לכבוד הרם היו לסקר, קפבלנקה, אלכסנדר אלכין וזיגברט טאראש. כשנה לאחר מכן ייסד את מועדון השחמט הנושא את שמו, שפועל בניו יורק מאז.

הופעה באולימפיאדות השחמט 

בשנות השלושים הוביל מרשל את נבחרת ארצות הברית לארבע זכיות באולימפיאדת השחמט. באחד הסיבובים חזר מרשל והופתע לגלות שיתר שלושת חברי הקבוצה הסכימו מול יריביהם לשלוש תוצאות תיקו. לאחר שסיים את משחקו קרא לכל אחד מחברי הקבוצה לשיחה אישית, בה הסביר להם בנוקשות כי תיקו לא מביא לניצחון במשחק או במפגש הקבוצתי. המסר נקלט היטב בין חברי הקבוצה. בתקופה בה שיחקו "קבוצותיו של מרשל" לא השתתפה נבחרת ברית-המועצות ששלטה באולימפיאדות מאוחר יותר. לאחר שנות ה-30 לא חזרה נבחרת ארצות הברית על הישגיה הגדולים.

יכולת טקטית

מרשל היה ידוע כשחקן בעל יכולת טקטית גבוהה, ועל שמו הביטוי "הונאת מרשל" כאשר טריק הופך עמדה אבודה לניצחון. פחות ידוע היום, אבל מאוד הוערך בעבר, היה כישרונו בשלב הסיום של המשחק. מספר הסתעפויות בפתיחה קרויות על שמו ובאופן יוצא דופן, גם 60 שנה אחרי מותו שתיים מהן עדיין בעלות חשיבות תאורטית.

עמדת המוצא של התקפת מרשל.

הידועה בהן נקראת "גמביט מרשל" (1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רב5 א6 4. רא4 פו6 5. 0-0 רה7 6. צה1 ב5 7. רב3 0-0 8. ג3 ד5), אחת מהתשובות היותר התקפיות שיכול השחור לעשות בהן שימוש בפתיחה הספרדית. מרשל הציג הקרבת רגלי זו כחידוש במשחקו מול קפבלנקה ב-1918 - אך הפסיד, לאחר שקפבלנקה הצליח לסכל את הכנתו הביתית תוך כדי המשחק, בהפגנה מרשימה של הגנה וירטואוזית. אך ערכו של הגמביט הוכח פעמים רבות גם ברמות הגבוהות ביותר: פטר לקו ניצח עמו בשחור את ולדימיר קראמניק במשחק השישי בדו-קרב ביניהם על אליפות העולם ב-2004. הרעיון של מרשל הפך לפופולרי, כאשר שחור מקבל סיכויי התקפה טובים ומגיע לתוצאה של כמעט 50%, תוצאה מצוינת לשחור. שחקנים מהשורה הראשונה מכבדים התקפה זו כל כך, שרבים בוחרים להימנע ממנה על ידי מסע "אנטי-מרשל" כגון 8. א4.

עמדת המוצא של הגמביט בהגנה הסלבית, לאחר 4. ה4

גמביט אחר שקרוי על שם מרשל קיים בהגנה הסלבית. 1. ד4 ד5 2. ג4 ג6 3. פג3 ה6 4. ה4
ועכשיו ההסתעפות העיקרית היא 4..ד:ה4 5. פ:ה4 רב4+ 6. רד2 (פג3 מציל את הרגלי אך לא נחשב למסוכן לשחור) 6...מה:ד4 7. ר:ב4 מה:ה4+ 8. רה2 עם משחק חריף.

העמדה לפני ההקרבה מה-ז3!!

במשחק מפורסם מול סטפן לויצקי, מתחרות ברסלב 1912, מרשל הכריע את המשחק בהקרבה מרשימה של המלכה, תוך מתן שלוש אפשרויות הכאה של המלכה.
מסופר כי הצופים במשחק זרקו על לוח השחמט מטבעות זהב מרוב התלהבות.

ניצחונו של מרשל (בשחור) על קפבלנקה הוא אחד מהפסדיו הבודדים של קפבלנקה בשחקו בצבע הלבן. התוצאה הכללית של מרשל מול קפבלנקה היא גרועה - שני ניצחונות, 20 הפסדים ו-28 תוצאות תיקו. להלן הניצחון של מרשל מתחרות בהבנה, 1913.
לעיתים נדירות הפסיד קפבלנקה בשלב הסיום.

דו-קרבות

תחרויות בהן השתתף
 תחרות ניו יורק 1931

משחקים לדוגמה

לבן: פרנק מרשל - שחור: עמנואל לסקר ניו יורק 1907

לבן:  פרנק מרשל  שחור: עקיבא רובינשטיין לודז' 1908

לבן: עקיבא רובינשטיין שחור: פרנק מרשל לודז' 1908

לבן: פרנק מרשל - שחור:  חוסה ראול קפבלנקה ניו יורק 1909 

קפבלנקה מדגים במשחק זה את הטכניקה שלו לזכיה במשחק, שנראית נטולת מאמץ. למרות שמרשל לא עשה טעות בולטת, קפבלנקה מצליח להשיג רגלי עודף באגף המלכה לאחר חמישה עשר מסעים בלבד. יתרון עמדתי זעיר זה מספיק לו לצורך הזכייה. ההתקדמות העקבית של הרגלים לקראת ההכתרה מאלצים בסופו של דבר את מרשל להקריב כלי כדי למנוע ההכתרה. בתוך 14 מסעים בלבד מרגע שקיבל רץ נגד שני רגלים מצליח קפבלנקה לטוות רשת מט סביב המלך הלבן. 

חוסה ראול קפבלנקה, אלוף העולם אמר: 
In order to improve your game you must study the endgame before anything else; for, whereas the endings can be studied and mastered by themselves, the middlegame and the opening must be studied in relation to the endgame.
Last lectures (1966), p. 19

המשחק הזה בהחלט מלמד על שלב הסיום. לסקר העביר את המשחק מיידית משלב המציעה לשלב הסיום, וניהל אותו בצורה מופתית.

לבן: פרנק מרשל - שחור:  חוסה ראול קפבלנקה ניו יורק 1918

ספריו של מרשל 
מרשל כתב שני ספרים ידועים: "חמישים שנות השחמט שלי" מספר , ויחד עם אנדי סולטיס "אלוף ארצות הברית בשחמט: ביוגרפיה עם 220 משחקים" משנת 1994. מספר .

קישורים חיצוניים

 הנס קמוך, רבי אמנים שהכרתי, באתר צ'סקפה 
 מסעים מבריקים ממשחקיו של מרשל, באתר wtharvey.com

הערות שוליים

ניו יורק: אישים
אלופי ארצות הברית בשחמט
מחברי ספרי שחמט

אמריקאים שנולדו ב-1877
אמריקאים שנפטרו ב-1944