שירי סוף הדרך

שירי סוף הדרך הם שלושה שירים שנכתבו על ידי המשוררת הישראלית לאה גולדברג.

"שירי סוף הדרך" התפרסמו בפעם הראשונה ב-1954 בדבר הפועלת.

השירים, אשר עוסקים במחזור המוות והחיים, זכו לפופולריות ומוקראים באירועי מעבר כגון בת מצווה וטקסי אזכרה, הולחנו ובוצעו, בין השאר, על ידי שם-טוב לוי, גידי גוב ומבצעים אחרים מהציבור הרחב.

בכל שיר יש שני בתים, ובכל בית ארבע שורות.

שיר ראשון - הדרך

תוכן השיר
בשיר יש פרידה של הזקן מהחיים. הנער, העלם והגבר הם הדרך (המסמלת את החיים), אך הזקן כבר התעייף ויושב לנוח בצד הדרך. הנער, שעודו צעיר וחושב שהחיים יפים ומהנים, אומר כמה הדרך יפה. העלם, שמתחיל לעבוד, מגלה מהר מאוד שהדרך גם קשה ולא הכל מהנה. הגבר, שחי זמן רב, רואה שהדרך ארוכה. בבית השני של השיר הראשון, מתואר סוף דרכו של הזקן, שנח לצד הדרך, והשקיעה צובעת שיבתו בפז ואדום, ובאותו רגע שואלת אותו ציפור: התזכור מה יפתה, מה קשתה, מה ארכה הדרך?

בשיר אין חריזה, אך יש אנאפורה של המילים: הדרך, עד מאוד, אמר. הניגודים בשיר הם: שקיעה מול זריחה, דיבור מול ישיבה שקטה.

שיר שני - אמרת

תוכן השיר
השיר השני עובר מדיבור על הזקן ותיאורו לדיבור אל הזקן ושיקוף תפיסתו את חייו. שתי הפסקאות מביאות את הניגוד בין תפיסת חיו של הזקן בצעירותו לבין תפיסתו בזיקנתו. בבית הראשון כתוב: "אמרת יום רודף יום ולילה לילה" כלומר, שכל יום הוא אותו דבר. "ותראה ימים וערבים פוקדים חלונך ותאמר: הלא אין חדש תחת השמש". כל זה קרה כשהזקן היה בצעירותו וזלזל בחיים, אך בבית השני, כשהאיש מזדקן ושערו הופך שיבה - הוא אומר "ותדע: כל יום אחרון תחת השמש, ותדע: חדש כל יום תחת השמש". הזקן משנה את דעתו ומבין את החידוש בכל יום נוסף.

בשיר שני בתים בני ארבע שורות כל אחד, יש בשיר אמצעי ספרותי של תשובה ושאלה.

המשפט "ותדע כי אין חדש תחת השמש" נאמר בהשראה מדברי שלמה המלך, מחבר ספר קהלת: .

שיר שלישי - תפילה

תוכן השיר
השיר השלישי עובר מהדיבור אל הזקן למונולוג של הזקן עצמו. השיר פונה לאלוהים בתפילה על הרצון והכמיהה של השר אותו שחייו לא יהפכו עליו להרגל, ושלא יפסיק להתפעל מהדברים הקטנים, לא ייקח אותם כמובנים מאליהם, וידע להודות עליהם.

"תפילה" הוא שיר הודיה ובקשה לאל השלובות במילות השיר זו בזו. המשוררת הדוברת בגוף ראשון יחיד מבקשת מהאל את היכולת לברך ולהתפלל - לשאת תפילה אליו, על כל תופעה בטבע הסובב במחזור החיים מהבשלות ועד הקמילה: „עַל סוֹד עָלֶה קָמֵל, עַל נֹגַהּ פְּרִי בָּשֵׁל” - כמו בשיריה האחרים („הדרך יפה עד מאוד”), בכל שלבי החיים הכוללים את הילדות, הצעירות, הבחרות, הבגרות והזיקנה. האני השרה מהללת את חוויית הקיום האנושי באשר היא המזדהרת מול נוכחות האל. הקיום האנושי על פי גולדברג הוא החופש הנובע מנוכחות האל האינסופי בחייה- הַחֵרוּת - להיות ולמצות את מגוון ומירב קשת התחושות, הרגש והתודעה שנחון בהם האדם.

קישורים חיצוניים
 
 
 , אוקטובר 2007

הערות שוליים 

שירי 1954
שירים בעברית
שירים שנכתבו על ידי לאה גולדברג
שירים שהולחנו על ידי שם טוב לוי
מגילת קהלת