ויליאם קמלר

ויליאם קמלר (5 במאי 1860 – 6 באוגוסט 1890) היה האדם הראשון שהוצא להורג באמצעות כיסא חשמלי. פשעו של קמלר היה רציחתה של ידועתו בציבור טילי זיגלר במכות גרזן ב-29 במרץ 1889. ההוצאה להורג שנערכה ב-6 באוגוסט 1890 בשעה שש בבוקר לא התנהלה כמצופה. הניסיון הראשון כשל: קמלר חושמל במשך 17 שניות, אך נותר בחיים. המתח החשמלי הוגבר אז עד ל-2,000 וולט, אך הגנרטור בו השתמשו על מנת להפעיל את הכיסא החשמלי היה זקוק לזמן על מנת להטען מחדש. בפרק הזמן הזה ניתן היה לשמוע את קמלר, שנכווה קשות במהלך הניסיון הראשון, נאנח בכאבים. הניסיון השני נמשך יותר מדקה, כאשר האירוע תואר על ידי חלק מהנוכחים כמזוויע בשל ריח הבשר השרוף והעשן שעלה מראשו של קמלר. וסטינגהאוז כתב לאחר מכן ש"היה עדיף שהם היו משתמשים בגרזן". כתב עיתונות שנכח בהוצאה להורג תיאר את האירוע כ"נוראי, גרוע בהרבה מתלייה".

ביוגרפיה

ילדותו 
ויליאם קמלר נולד בפילדלפיה, פנסילבניה ב-1860. שני הוריו היא מהגרים מגרמניה, ושניהם היו אלכוהוליסטים. לאחר שפרש מבית הספר בגיל 10, כשאינו יודע קרוא וכתוב, קמלר עבד בקצביה של אביו. אביו מת מזיהום שקיבל בקטטה, ואמו מתה מסיבוכים של אלכוהוליזם. על פי דיווחים, בסוף שנות ה-70 של המאה ה-19, קמלר היה רזה ובעל שיער חום-כהה. הוא דיבר גם אנגלית וגם גרמנית.

לאחר המיתות של הוריו, הוא הפך לרוכל, והרוויח מספיק כסף כדי לקנות סוס וכרכרה. עם זאת, בנקודה זו, הוא גם הפך לאלכוהוליסט כבד. בסיפור אחד שכלל אותו ואת חברים, אחרי שכולם היו שיכורים, הוא טען שהוא יכול לקפוץ עם הסוס והכרכרה שלו מעל גדר בגובה כ-2.5 מטר (8 רגל), כאשר הכרכרה מחוברת לסוס. הניסיון כשל, והכרכרה וכל מוצריו נהרסו בתקרית.

רצח, משפט וערעורים 
הניו יורק טיימס תיאר את הרצח כ:

באותו יום, קמלר הואשם ברציחתה של מטילדה "טילי" זיגלר, ידועתו בציבור, שנהרגה עם גרזן.

משפט הרצח של קמלר התפתח במהירות. הוא הואשם ברצח מדרגה ראשונה ב-10 במאי. שלושה ימים לאחר מכן הוא נידון למוות, והיה מיועד להיות האדם הראשון שמוצא להורג בכיסא חשמלי לאחר שב-1 בינואר 1888 נחקק חוק ההוצאה להורג החדש בניו יורק, שאישר הוצאה להורג בכיסא חשמלי. אחרי ההרשעה של קמלר, הוחלט כי ההוצאה להורג תיערך בכלא המדיני באובורן שבניו יורק דרך הכיסא החשמלי ה"חדשני", מכשיר שהומצא ב-1881 בבאפלו, ניו יורק בידי רופא השיניים אלפרד סאות'וויק. אחרי 9 שנים של פיתוח ולגליזציה, הכיסא היה נחשב למוכן.

עם זאת, המפתחים המובילים בכוח חשמלי, כולל ג'ורג וסטינגהאוס, לא רצו לראות את המוצר החדש שלהם בשימוש בצורה זו. פרקליטיו של קמלר ערערו על גזר הדין בטענה שהוצאה להורג על הכיסא החשמלי היא עונש אכזרי שאיננו תואם את התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית, שאסר על עונש מרושע ויוצא דופן; ג'ורג' וסטינגהאוס, שהיה אחד מתומכי שיטת זרם החילופין להעברת זרם חשמלי ברשת החשמל תמך בערעור זה. הערעור נכשל, בין היתר בשל ההתנגדות של בית המשפט לגבי הטענה שמדובר בעונש מרושע ויוצא דופן ותמיכתו של תומאס אדיסון בעמדת המדינה (אדיסון עצמו תמך בשיטת הזרם הישר, וישנן טענות הגורסות כי הוא רצה להשתמש ברחש התקשורתי סביב ההוצאה להורג באמצעות הכיסא החשמלי על מנת לשכנע את הציבור שזרם החילופין מסוכן).

ההוצאה להורג 
בבוקר של הוצאתו להורג, 6 באוגוסט 1890, קמלר הוקם ב-5 לפנות בוקר. לאחר שהתלבש, אכל ארוחת בוקר והתפלל, החלק העליון של ראשו גולח. ב-6:38, קמלר נכנס לחדר ההוצאה להורג ומפקד בית הסוהר צ'ארלס דרסטן הציג בפני קמלר את 17 העדים להוצאה להורג. קמלר הסתכל על הכיסא ואמר: "רבותיי, אני מאחל לכולכם בהצלחה אני מאמין שאני הולך למקום טוב, ואני מוכן ללכת".

העדים ציינו כי קמלר היה שקט במהלך ההוצאה להורג; הוא לא צרח, בכה או התנגד בשום צורה. לאחר שנחתך חור בחליפה כדי שחוט חשמל נוסף יוכל להיות מחובר, הוא נקשר לכיסא, פניו כוסו ורסן מברזל הושם על מצחו. לאחר שהוא אמר "תרגעו ותעשו את זה כמו שצריך, אני לא ממהר", דרסטן השיב "להתראות, ויליאם" והורה להפעיל את המתג.

ראו גם 

 עונש מוות בארצות הברית

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מורשעים בעבירות המתה בארצות הברית
אישים שהוצאו להורג במדינת ניו יורק
אמריקאים שנולדו ב-1860
אמריקאים שנפטרו ב-1890