גאוגרפיה של אוסטריה

אוסטריה היא רפובליקה ללא מוצא אל הים במרכז אירופה, אשר חלק ניכר ממנה מכוסה הרים. הרפובליקה גובלת במדינות רבות, לאורך גבול של 2,563 קילומטר: ממערב שווייץ (לאורך 164 ק"מ) וליכטנשטיין (35 ק"מ); מצפון גרמניה (784 ק"מ), צ'כיה (362 ק"מ) וסלובקיה (91 ק"מ); ממזרח הונגריה (346 ק"מ); ומדרום סלובניה (311 ק"מ) ואיטליה (430 ק"מ). צורת גבולות המדינה היא כעין אגס, שקצהו המערבי הוא מעין פרוזדור צר וארוך שרוחבו המרבי הוא כ-60 ק"מ, אשר נמצא בין המדינות גרמניה, שווייץ ואיטליה, וחלקו השני, המהווה את רוב המדינה, הוא מעין עיגול. אורכה המרבי של המדינה הוא 560 ק"מ ורוחבה המרבי הוא 280 ק"מ.

שטחה הכולל של המדינה הוא 83,859 קילומטר רבוע, ובכך היא המדינה ה-115 בגודלה בעולם. 1.3% משטחה מכוסה מים, 62% מכוסה בהרים (בעיקר הרי האלפים) ו-32% נמוך יחסית ופורה יותר, הודות לנהר הדנובה. הנקודה הגבוהה ביותר באוסטריה הוא הר גרוסגלוקנר, המתנשא לגובה של 3,797 מטר.

את הקצה המערבי והמזרחי של אוסטריה מעטרים שני מקווי מים גדולים - נויזידלרזה וימת קונסטנץ. הראשון, נויזידלרזה, הוא אגם ערבתי, ואילו השני הוא ימה אלפינית אופיינית. עובדה זו ממחישה את הגיוון בין אזוריה השונים של אוסטריה.

מאז 1918 מחולקת אוסטריה רשמית לתשע מדינות פדרליות (ראו: מדינות אוסטריה): בחלקה המערבי פורארלברג וטירול, ובמזרחי קרינתיה, זלצבורג, שטיריה, אוסטריה תחתית, אוסטריה עילית, וינה ובורגנלנד.

פני השטח
ניתן לחלק את אוסטריה לשלושה אזורים גאוגרפים שונים: הגדול מביניהם הוא אזור הרי האלפים המכסה 62% מהשטח, השני בגודלו הוא עמק הדנובה הפורה, ומצפון לו נמצא החלק הקטן ביותר, הרי רכס יער בוהמיה, המהווה רק 10% משטחה של אוסטריה.

נהר הדנובה

הדנובה נובע באזור היער השחור (Schwarzwald) בגרמניה ונשפך לים השחור כדלתה בתחום רומניה. נהר זה הוא אחד מנתיבי המים הבינלאומיים החשובים ביותר, מכיוון שזהו הנהר היחיד הזורם ממרכז אירופה לכיוון מזרח. באוסטריה הנהר יוצר עמק גדול ופורה, המנקז לתוכו את כל הרי אוסטריה וסביבתו. הנהר החשוב ביותר שזורם אל הדנובה בתחום אוסטריה הוא נהר אנס.

הרי האלפים
שלושה רכסים עיקריים של הרי האלפים - האלפים המרכז-מזרחיים, רכס האלפים הגיריים הצפוני, ורכס האלפים הגיריים הדרומיים הם הרכסים אשר נמצאים בתחומי אוסטריה.

האלפים המרכזיים, אשר מורכבים בעיקר מבסיס גרניט, הם הרכס הגדול והגבוה ביותר באוסטריה. רכס זה חוצה את אוסטריה מטירול ועד גבול אוסטריה תחתית ושטיריה, ומכילים בתוכם את רכסי הוהה טאורן והאלפים האצטליים אשר מכוסים בקרחוני עד.

רכס האלפים הגיריים הצפוני, שמשתרע מפורארלברג דרך מדינת זלצבורג לאורך הגבול עם גרמניה ודרך אוסטריה תחתית ואוסטריה עילית לכיוון וינה, ורכס האלפים הגיריים הדרומי, על גבול קרינתיה-סלובניה, עשויים בעיקר מאבני גיר ודולומיט.

רכס יער בוהמיה
רכס הגרניט המיוער של יער בוהמיה, רכס הרים נמוך, בעל רמות חשופות ומוכות-רוחות ואקלים קר וקשה מאוד, ממוקם בצפון עמק הדנובה ומהווה 10% משטח אוסטריה. מלבד אוסטריה הוא עובר גם במדינות צ'כיה וגרמניה.

מאפיינים גאוגרפים

הרים
ההרים הם המאפיין הבולט ביותר של אוסטריה. כ-62% מהמדינה מכוסה הרים, אשר רובם והעיקריים ביניהם הם הרי האלפים, אך מצפון-מזרח נמצאים גם רכס יער בוהמיה וחלק קטן מהרי הקרפטים. מבחינה תיירותית ההרים מהווים בעיקר מוקד סקי חשוב. הרי האלפים שבתחום אוסטריה נפרשים בשלושה רכסים עיקריים: האלפים המרכז-מזרחיים, רכס האלפים הגיריים הצפוני ורכס האלפים הגיריים הדרומי. שלושה רכסים אלו מתחלקים לארבעה רכסי-משנה: הוהה טאורן, נידרה טאורן, רכס יער וינה והאלפים האצטליים. הנקודה הגבוהה ביותר באוסטריה היא הר גרוסגלוקנר, הנמצא ברכס הטאורן הגבוה. להלן רשימת 10 ההרים הגבוהים ביותר באוסטריה:

אגמים
אוסטריה זרועה באגמים רבים, מימות ערבה במזרח ועד ימות אלפיניות במערב. האגם הגדול ביותר באוסטריה הוא נויזידלרזה, השוכן על גבול אוסטריה-הונגריה, במדינה הפדרלית בורגנלנד, ומשתרע על 315 קמ"ר, כש-240 קמ"ר מן האגם נמצא בתחום אוסטריה. לאחר מכן מגיעים האגמים אטר עם 46 קמ"ר וטראון עם 24 קמ"ר שבאוסטריה עילית. חלק קטן מן ימת קונסטנץ השוכנת במשולש הגבולות של גרמניה, שווייץ ואוסטריה, וגודלה מסתכם ב-536 קמ"ר, נמצא בתחום אוסטריה, בקצה מדינת פורארלברג.

מבחינת תיירות הקיץ באוסטריה האגמים הסמוכים להרים מהווים את הפופולריים יותר, בייחוד ימות קרינתיה וימות אזור הנופש זלצקמרגוט. בין הידועים שבאגמים אלו ניתן למנות את אגמי ורטר, מילשטטר, אוסיאך והאגם הלבן בקרינתיה, ומונדזה ווולפגנגזה בזלצקמרגוט.

נהרות

רוב שטח אוסטריה, 80,566 קמ"ר, מתנקז מזרחה על ידי נהרות אל תוך נהר הדנובה ומשם לים השחור, ורק חלק קטן מן השטח מתנקז צפונה אל נהרות הריין (2,366 קמ"ר) והאלבה (918 קמ"ר), ומשם לים הצפוני. להלן רשימת הנהרות הגדולים לפי אזור הניקוז שלהם:

יובלי הדנובה לפי אזורי הניקוז שלהם באוסטריה:
לך ואין - מנקזים את טירול
זלצך - מנקז את מדינת זלצבורג, למעט מחוז לונגאו וחלק ממחוז פונגאו
אגר, טראון, אנס, איבס, ארלאוף, טראיסן, וין ופישה מנקזים את דרום המדינות אוסטריה עילית ואוסטריה תחתית, ואת העיר וינה
המיהל הקטן, המיהל הגדול, רודל, איסט, קמפ, גלרסבאך, מרך ורוסבאך מנקזים את צפון המדינות אוסטריה עילית ותחתית
דראווה מנקז את קרינתיה ואת מזרח טירול, ונשפך לדנובה בקרואטיה
מור מנקז את מחוז לונגאו שבמדינת זלצבורג, ואת מדינת שטיריה ונשפך לבסוף לנהר הדראווה

נהרות הנשפכים לים הצפוני:
ריין מנקז את רוב מדינת פורארלברג. הנהר עובר דרך ימת קונסטנץ ונשפך לבסוף לים הצפוני
ליינזיץ הוא הנהר האוסטרי היחיד הזורם אל האלבה דרך צ'כיה וכך נשפך אל הים הצפוני, אך אינו חשוב במיוחד בשל קטנותו

גאוגרפיה אנושית

שימושי הקרקע
אופי שימושי הקרקע באוסטריה משתנה בין אזורים אלפיניים לאזורים שאינם אלפיניים. כעשירית משטחה של אוסטריה שומם או בלתי יצרני, כאשר אלו אזורים הרריים או מיוערים באופן קיצוני. מעל ל-40% משטחה של אוסטריה מכוסה ביער אשר רובו שוכן בהרי האלפים. פחות מחמישית שטחה של אוסטריה ראוי לעיבוד חקלאי. אחוז השטח המעובד באוסטריה גבוה יותר במזרח, באזורים שאינם הרריים, ונמוך יותר במערב, באזורי האלפים. למעלה מחמישית שטחה של אוסטריה מכוסה בשדות מרעה הממוקמים בגבהים שונים, כאשר מחצית מהם נמצאים באזורים גבוהים באלפים, רבים מהם מעל ל-1,000 מטר.

היסטורית, שדות המרעה הנמצאים בחלקים הגבוהים של האלפים שימשו במשך עונת הקיץ כמקום מרעה לפרות החולבות, מה שנתן באותה עת זמן לטיפוח וקצירת חציר לחורף באזורים הנמוכים יותר של ההרים. בעוד שבעבר שדות המרעה היוו גורם כלכלי מעשי, בעשורים האחרונים הם שורדים רק הודות למאמצים עילאיים.

צפיפות אוכלוסין
על אף שבאלפים טמונים יתרונות רבים, הם מהווים את הגורם העיקרי לכך שרבים משטחיה של אוסטריה אינם מיושבים, והיא בין המדינות הכי פחות צפופות בכל מרכז ומערב אירופה, עם צפיפות אוכלוסין ממוצעת של 93 תושבים לקמ"ר בלבד. השטחים שבהם מתקיימים חיים באופן תמידי, כגון מקומות יישוב, כבישים ושאר אמצעי תחבורה, חקלאות וכדומה מהווים 35,000 משטחה של אוסטריה, שהם למעשה 40% בלבד. השטחים בהם נמצא רוב היישוב התמידי הם אזור עמק הדנובה ומרגלות האלפים הנמוכות, בהם מתגוררים כשני-שלישים מתושבי אוסטריה.

באזורים האלפיניים וההרריים של אוסטריה מתגוררים התושבים לרוב ביישובים השוכנים על גדותיהם של נהרות, ולכן הם נמוכים ושטוחים יחסית; ברגנץ שוכנת על שפת אגם קונסטנץ; אינסברוק על גדות נהר האין; זלצבורג על גדות נהר הזלצך וקלגנפורט על גדות הגאיל. ככלל, החלקים הגבוהים יותר של האלפים פחות מיושבים, מאחר שהם קרים והרריים יותר.

את הדוגמה הטובה ביותר לקשר הישיר שבין האזורים ההרריים לדלילות האוכלוסייה ניתן לראות במדינת טירול. כשם שרוב המדינה הוא שטח הררי מאוד (רק 3% מהשטח משמש לחקלאות), כך השטח בו מתקיימת התיישבות תמידית הוא 15% בלבד.

גבולות
הגבולות הבינלאומיים של אוסטריה והגבולות הגאוגרפיים נפגשים לעיתים רחוקות מאוד. מאז שקיעת האימפריה הרומית הדנובה והאלפים לא משמשים יותר כגבולות בינלאומיים. אפילו הגבולות הפנימיים באוסטריה בין המדינות הפדרליות מסומנים על ידי האלפים רק במקרים בודדים.

על אף שהאלפים אינם מסמנים גבולות פוליטיים, הם משמשים לעיתים קרובות כגורם מפריד בין קבוצות תרבותיות שונות. משום שבעבר האלפים היו בלתי ניתנים ליישוב, נוצרו הפרדים בין האוכלוסיות מעמק לעמק, וכך נוצרו תת-תרבויות מובחנות.

כתוצאה מכך, אצל כל קבוצה השתמרו מבטא, תלבושות מסורתיות, סגנונות אדריכליים ופולקלור משלה שהשתנו מעמק אחד למשנהו. אף על פי כן, ניידות ותיירות מודרניים טשטשו את ההבחנה בין הקבוצות התת-תרבותיות על ידי הפחתת הבידוד ביניהן, מה שגרם בעבר ליצירתן ולאופיין הייחודי.

תחבורה
למרות היותה מדינה אלפינית, לאוסטריה יש היסטוריה של ציר תחבורה חשוב. במשך מאות שנים שימש נהר הדנובה באוסטריה כנתיב תחבורה מימי חשוב בין מרכז אירופה למדינות הבלקן ולאסיה. התפלגותה של אירופה לשני גושים כלכליים וצבאיים מנוגדים במזרח ובמערב לאחר מלחמת העולם השנייה הוריד את מעמדה של אוסטריה כציר תחבורה חשוב. לאחר נפילתה של ברית המועצות ופתיחת מזרח אירופה כלפי המערב בשנת 1989 זכתה המדינה שוב בתפקידה ההיסטורי שלה כציר תחבורה, וכבר בתחילת שנות ה-90 חוותה אוסטריה עלייה במספר האנשים וכלי הרכב העוברים בשערה המזרחי.

בתוך האלפים, ישנם ארבעה מעברים וכבישים שעוברים דרכם המהווים את אחד מצירי התחבורה החשובים ביותר באוסטריה מצפון לדרום. מעבר זמרינג שעל גבול אוסטריה תחתית ושטיריה מחבר את אגן וינה עם עמקי המור והמירץ, כאשר הם נותנים גישה לשטיריה ולסלובניה, ודרך קרינתיה גם לאיטליה.

הכבישים המהירים שעל מעבר פירן בין אוסטריה עילית ושטיריה ומעבר טאורן בין רכסי ההוהה טאורן ונידרה טאורן במדינת זלצבורג מהווים נתיבי תחבורה חשובים בין צפון-מערב ודרום-מזרח האלפים. הכביש המהיר שבמעבר הפירן ידוע בשמו העממי "פרמדארבייטרוג" (Fremdarbeiterweg), שפירושו "דרך העובדים הזרים", משום שעובדים זרים רבים עוברים בכביש הזה על מנת לשוב לחופשה בבתיהם שבארצות הבלקן ובטורקיה. גרמנים ותושבים צפון-אירופיים נוספים משתמשים גם כן בכביש זה פעמים רבות מדי קיץ, על מנת להגיע לחופי הים האדריאטי.

המעבר החשוב ביותר באלפים האוסטריים הוא מעבר ברנר, הממוקם על גבול אוסטריה איטליה בתחום מדינת טירול. בגובה של 1,370 מטר הוא אחד המעברים הנמוכים ביותר במדינה. המעבר מספק את הגישה הישירה ביותר בין שני האזורים המתועשים ביותר באירופה: גרמניה וצפון איטליה.

אוצרות טבע
אוצרות הטבע של אוסטריה הם: ברזל, כסף, אבץ, גז טבעי, גבס, אלומיניום, מלח נפט, עץ, מגנזיום, עופרת, פחם, ליגניט, נחושת ואנרגיית מים. המתכות והנפט מקורם בהרים, והעצים מקורם ביערות הרבים הפזורים ברחבי המדינה.

פארקים לאומיים

פארקים לאומיים הוכרזו באוסטריה מאוחר יחסית למרבית ממדינות העולם.

מאז המאה ה-20 יש באוסטריה שישה פארקים לאומיים מוכרזים, שלושה מהם מגנים על נופים הרריים ושלושה על נופי מים. פארק הוהה טאוארן הוא הגדול והוותיק מבין הפארקים הלאומיים באוסטריה, ובזכות שטחו הגדול, כ-1,836 קילומטר רבוע, הוא הגדול בפארקים הלאומיים במרכז אירופה כולה. שניים מן הפארקים צמודים לפארקים לאומיים במדינות השכנות.

בנוסף לששת הפארקים הלאומיים המוכרים על ידי איגוד השימור העולמי (IUCN), מסווג הפארק הלאומי נוקברגה בדרגת נוף מוגן בלבד.

שטחם הכולל של הפארקים הלאומיים הוא 2,356 קמ"ר, שטח המהווה 2.8% אחוז משטחה של אוסטריה. הפארקים מתהווים מהנופים העיקריים של אוסטריה, יערות, הרי האלפים ועמקים שונים.

הפארקים הלאומיים הם:
פארק לאומי דונאו-אוון (מילולית ביצות הדנובה) הוכר בשנת 1996 על ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע כפארק לאומי. שטחו 93 קמ"ר, והוא משותף למדינות הפדרליות וינה ואוסטריה תחתית. הוא משתרע מן העיר וינה ועד לגבול עם סלובקיה, אורכו כ-38 קילומטר ובנקודה הרחבה ביותר רוחבו כארבעה קילומטר. הפארק הוא אחד מנופי הביצה הטבעיים הגדולים ביותר אשר נותרו בשלמותם, במרכז אירופה כולה.
פארק לאומי גסאויזה
פארק לאומי הוהה טאורן
פארק לאומי קאלקאלפן
הפארק הלאומי נויזידלרזה
פארק לאומי תאיאטאל
פארק לאומי נוקברגה

גאוגרפיה פוליטית

מדינות

אוסטריה היא רפובליקה פדרלית המאגדת בתוכה תשע מדינות, הנקראות בגרמנית "לנדר" (Länder). וינה, בירת אוסטריה, נחשבת כמדינה בפני עצמה, ואף על פי שהיא הקטנה במדינות מבחינת השטח, היא המאוכלסת ביותר. המדינה בעלת השטח הגדול ביותר היא אוסטריה תחתית. אלה הן תשע מדינות אוסטריה:

ערים

העיר הגדולה ביותר באוסטריה היא וינה, שהיא למעשה עיר ראשה קלאסית: כחמישית מאוכלוסיית אוסטריה מתגוררת בה, העיר הבאה אחריה בגודלה, גראץ, קטנה ממנה פי 7 והעיר מהווה את המרכז הפוליטי, התרבותי והכלכלי הבלתי-מעורער של אוסטריה. בנוסף לכך היא המטרופולין ועיר המיליון היחידה באוסטריה, ונחשבת גם לאחת מן המדינות הפדרליות של אוסטריה, שעל אף שהיא הקטנה ביותר שבהן, גרים בה יותר תושבים מבכל אחת מן השאר.

מלבד וינה, ישנן עוד ארבע ערים שאוכלוסייתן היא מעל ל-100,000 תושבים: גראץ, לינץ, זלצבורג ואינסברוק. להלן רשימת 25 הערים הגדולות ביותר באוסטריה:

נקודות שיא

הנקודה הגבוהה ביותר: פסגת הר גרוסגלוקנר, 3798 מטר
הנקודה הנמוכה ביותר: נויזידלרזה, 115 מטר
היישוב המערבי ביותר: באנגס, פורארלברג
היישוב המזרחי ביותר: דויטש יארנדורף, בורגנלנד
היישוב הצפוני ביותר: האוגשלאג, אוסטריה עילית
היישוב הדרומי ביותר: באד פלאך, קרינתיה

קישורים חיצוניים

 גאוגרפיה של אוסטריה באתר austria.info
 גאוגרפיה של אוסטריה באתר travelnet
 האתר הרשמי של הפארקים הלאומיים באוסטריה 
 אודות הפארקים הלאומיים באוסטריה

אוסטריה
אוסטריה

bn:অস্ট্রিয়া#ভূগোল