אנרי טרויה

אנרי טרויה (בצרפתית: Henri Troyat; 1 בנובמבר 1911 - 2 במרץ 2007) היה סופר וביוגרף צרפתי ממוצא צ'רקסוגיי-רוסי-ארמני.

ביוגרפיה
אנרי טרויה נולד במוסקבה בשם לבון אסלן טורוסיאן (או ברוסית - לב אסלנוביץ טרסוב). אביו, אסלן טרסוב, נולד בעיר ארמאוויר, שהוקמה בידי ארמנים בדרום רוסיה (מחוז קרסנודר). אמו, לידיה אביסלומוב, גדלה בעיר ילזבטודאר באותו האזור. משפחתו עזבה את רוסיה בגלל אימת מהפכת אוקטובר. לאחר נדודים ארוכים, בין השאר בחצי-האי קרים, באיסטנבול ובוונציה, התיישבה לבסוף בשנת 1920 בפריז, שם טרויה הצעיר למד בתיכון ומאוחר יותר המשיך ללימודי משפטים. הוא שירת בצבא ביחידת תותחנים בעיר מץ בלורן. 

הוא זכה בפרס הספרותי הראשון שלו בגיל עשרים וארבע, "le prix du roman populiste". בשנת 1938, בגיל עשרים ושבע, זכה בפרס גונקור היוקרתי עבור הרומן פרי עטו "העכביש". טרויה פרסם יותר משישים ספרים, רומנים וביוגרפיות. נבחר כחבר באקדמיה הצרפתית בשנת 1959 וכיהן כדיקן האקדמיה.

ספריו שראו אור בעברית
 טולסטוי. עברית: מרדכי שניאורסון. ירושלים, כתר 1984.
 צ'כוב. מצרפתית: אביטל ענבר. תל אביב: עם עובד, תשמ"ט 1989.
 גורקי. רמת גן: מסדה, 1992.
 פלובר. מצרפתית: יורם ברונובסקי. ירושלים: שוקן, תשנ"ו 1996.
 בודלר. מצרפתית: דניאל תודר. תל אביב: דביר, תשנ"ז 1997.
 בלזק. מצרפתית: חגית בת-עדה. תל אביב: דביר, תשנ"ז 1997.
 קתרינה הגדולה. מצרפתית: חיים קדמן. תל אביב: כנרת, 2000.
 רספוטין. מצרפתית: שלומית הנדלסמן. אור יהודה: כנרת, תשס"ד 2004.
 אמיל זולא. מצרפתית: דליה להב. אור יהודה: כנרת, תשס"ה 2005.

ספריו לפי סדר הופעתם בשפת המקור

לקריאה נוספת
 קובי נסים, "צ'כוב – מתעב המילים הנמלצות", עתון 77, גיליון 119, (12/1989), עמ' 6. על: אנרי טרואיה, צ'כוב, ביוגרפיה; תר' אביטל ענבר, "עם עובד", 1989.

קישורים חיצוניים

 

 
 
 
 אתר האקדמיה הצרפתית

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סופרים צרפתים
ביוגרפים צרפתים
סופרים ארמנים
מקבלי אות לגיון הכבוד
חברי האקדמיה הצרפתית
זוכי פרס גונקור
רוסים ממוצא ארמני
ארמנים צרפתים
מהגרים מרוסיה לצרפת
צרפתים שנולדו ב-1911

צרפתים שנפטרו ב-2007