בתיה עוזיאל

בתיה עוזיאל (1 במרץ 1934 – 6 בינואר 2018) הייתה מורה למלאכת יד ואמנית ישראלית.

ביוגרפיה
בתיה גוריאצ'יקוב נולדה בפורים 1934, ונקראה על שם סבתה מצד האב. אמה, שרה (סוניה) גוריאצ'יקוב (1901–1941), הייתה מראשוני המתיישבים בכפר מל"ל, ואביה, ברוך גילאון (גוריאצ'יקוב) (1901–1980), היה אמרגן שהביא לארץ אמנים רבים (מרסל מרסו) ואף ניהל את תיאטרון "המטאטא". היה לה אח גדול, צבי (לימים עורך דין). גדלה בשכונת עובדים ברחוב א.ד. גורדון בתל אביב. ביוני 1941, כשהייתה בת שבע, התייתמה מאִמה, שנדרסה למוות על ידי משאית בריטית ליד כפר מל"ל, שם שהתה המשפחה בעקבות הפצצת תל אביב.

עוזיאל רקמה וסרגה כבר מגיל שש, ובגיל שש-עשרה החלה למכור בובות קטנות שהכינה. למדה ב"תיכון חדש" בעירה. בצה"ל הדריכה במלאכת יד את מדריכי הגדנ"ע, ולאחר שהשתחררה הייתה מורה לתולדות האמנות בבתי ספר תיכוניים והעבירה עד לשנים האחרונות לחייה חוגים וסדנאות למלאכת יד ולציור אמנותי על משי.

עוזיאל התפרסמה בשנות ה-60 בהגישה פינה שבועית בנושאי מלאכת יד בתוכנית הרדיו של רבקה מיכאלי. בשנים 1974–1982 הגישה בטלוויזיה הלימודית את התוכנית "מלאכת יד עם בתיה עוזיאל", שממנה צולמו כ־300 פרקים, וכמו כן ערכה סדרה של 12 ספרים בנושא מלאכת יד (1978).

עוזיאל השתתפה בתוכנית "סבתא בתיה", בהשתתפות נכדתה ליאל, ששודרה בערוץ הופ!". כמו כן השתתפה בשנת 2000 בפרסומת. עוזיאל הייתה גם אמנית-יוצרת, שהציגה תערוכות בארץ ובעולם: עבדה הרבה בטכניקת האסמבלאז'. בנוסף לימדה מלאכת יד במספר תחומים ובעיקר בתחום הציור על משי.

יצירות מלאכת היד שאת הכנתן הדגימה עוזיאל ברדיו ובטלוויזיה התאפיינו בשימוש בחומרים זמינים ובמחזור פסולת ושאריות. בתוכניות הטלוויזיה בכיכובה, קראה עוזיאל לביטוי היצירתיות בעבודות היד, והתנגדה לשימוש בשבלונות מוכנות, דוגמת אופנת הגובלנים שהייתה נפוצה בשנות ה-70.

בתיה עוזיאל הייתה ציירת מוכשרת, אמנית ויטראז' (עבודה בזכוכית צבעונית) ואמנית בציור על בדי משי.

עוזיאל ריכזה את מגמת אמנות בתיכון עירוני י"א בתל אביב.

"הכינותי מראש"
פרסומה הרב של עוזיאל הביא לכך שהיא הוכתרה כ"כוהנת הגדולה של מלאכת היד" והמונח "בתיה עוזיאל" נטבע בסלנג העברי ככינוי לעבודות מלאכת יד, בעיקר אלה העשויות מחומרים ממוחזרים מהמצאי שבכל בית, או למי שעוסק (ובעיקר למי שעוסקת) בהן. גם צירוף המילים "הכינותי מראש", שהשתמשה בו רבות, הפך למטבע לשון שמיש ומוכר לכולם ונקלט בשפה העברית. הטקסט בו השתמשה בתוכנית הטלוויזיה המפורסמת שלה "מלאכת יד עם בתיה עוזיאל", כאשר הציגה עבודה מוגמרת, היה "הכינותי מראש". צירוף המילה "במקרה" הוא פרי יצירתם של כותבי הפרודיות. בתיה עוזיאל טוותה את הדרך והחשיבות של מחזור חומרים ופסולת למטרות אחרות.

חיים אישיים
עוזיאל התגוררה בשכונת אפקה בתל אביב. הייתה נשואה לבנקאי שמואל ("עוזי") עוזיאל, שכיהן בין היתר כמנכ"ל בנק עלייה-לאומי,, אחיו הצעיר של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, ודודו של הפובליציסט מאיר עוזיאל. משנת 1956 היה שמואל עוזיאל יזם של הקמת "רמת מרפא" שהפך עם הזמן ל"אסותא" ועד מותו ב-2008 כיהן כחבר מועצת המנהלים של קופת חולים מכבי וכמנכ"ל פרוקרדיה (מכון הלב של אסותא). בתה, שרי, נפטרה ממחלת כלי דם שתקפה אותה במפתיע ב-1992 בגיל 30.

עוזיאל נפטרה ב-6 בינואר 2018 בגיל 83, לאחר מאבק במחלת הסרטן. הותירה אחריה בן, ארבעה נכדים ונינה.

מפרסומיה
 בתיה עוזיאל (ליקטה), מלאכת יד; עורך אחראי: יהודה שיף, 12 כרכים, תל אביב: רביבים; הוצאת ידיעות אחרונות, תשל"ח 1978.

לקריאה נוספת
 הכינותי בדיעבד: בתיה עוזיאל; אוצרות ועריכת קטלוג: נעמי גרשטיין, תל אביב: גלריה גרשטיין, 2013. (מחווה לבתיה עוזיאל; קטלוג תערוכה, מאי 2013)

קישורים חיצוניים

 
 אירוח עם בתיה עוזיאל - פורום אומנות שימושית למתחילים בפורטל תפוז
 אירוח עם בתיה עוזיאל - פורום אומנות שימושית בפורטל ynet
 
  (ביקורת אוכל, על ארוחה בביתה של בתיה עוזיאל)
 טל לאור, "נשארתי אותה הבתיה", nrg מעריב, 8 בנובמבר 2000 (ראיון)
 סרטון בהגשת בתיה עוזיאל - מתוך תוכנית הטלוויזיה "החדר של חני"
 
 על התערוכה "הכינותי בדיעבד: מחווה לבתיה עוזיאל"; אוצרת: נעמי גרשטיין, בגלריה גרשטיין:
 
 
 
 
 הכינותי מראש 2013, וואלה!, 17 בספטמבר 2013
 
 
 
 

מפרי עטה:
 
 
 

קטעים מתוכניותיה:
 
 , 30 בינואר 1980

הערות שוליים

אמניות ישראליות
מנחות טלוויזיה ישראליות
הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
מלאכת יד
בוגרות תיכון חדש
בוגרי תיכון חדש
שחקני ערוץ הופ!
בתיה
ישראליות שנולדו ב-1934
ישראלים שנולדו ב-1934
ישראליות שנפטרו ב-2018
ישראלים שנפטרו ב-2018