יורו NCAP

יורו NCAP (באנגלית: European New Car Assessment Programme), הוא ארגון להערכת בטיחות של כלי רכב. הארגון, שנוסד בשנת 1997, נהנה נכון ל-2012 מתמיכת שבע ממשלות אירופאיות ומאיגודי נהיגה וצרכנים מכל מדינות אירופה.

כדי לדרג את רמת הבטיחות של כלי הרכב החדשים, מבצע הארגון מבחני ריסוק לכלי רכב שונים, במימון עצמי. מבחני הריסוק כוללים התנגשות חזיתית, התנגשות צד, פגיעה בעמוד, הגנה על הולכי רגל והגנה על ילדים.

סוגי הפגיעות 

 פגיעת חזית נערכת במהירות של 64 קמ"ש. התנגשות זו מבוצעת בין המכונית לגוף הניתן לכיפוף (על מנת לדמות פגיעה ברכב אחר) והמגע בין שטח החזית של הגוף למכונית הנבדקת הוא 40% מחזית הרכב (לא כולל מראות צד).
 פגיעת צד במהירות של 50 קמ"ש נערכת בין עגלה נגררת בעלת חרטום הניתן לכיפוף ברוחב מטר וחצי לבין מרכז דלת הנהג.
 פגיעה בהולכי רגל במהירות של 40 קמ"ש נערכת בין הרכב ל"מבוגר" ו"ילד".
 פגיעה בעמוד במהירות של 29 קמ"ש נערכת כאשר הרכב הנבחן מוסע על עגלה הצידה ומתנגש בעמוד.
כדי לבחון את עוצמת הפגיעה בנוסעי הרכב, נעזרים בבובות מבחן מיוחדות המדמות גוף אדם. 

בסיכום המבחנים, נאספים הנתונים ומתקבלים שלושה דירוגים לכלי הרכב, כאשר כל דירוג נע בין אחד לחמישה כוכבי בטיחות. שלושת הדירוגים הם דירוג לבטיחות המבוגר, דירוג לבטיחות הילד ודירוג לבטיחות הולכי הרגל. בנוסף מוזכרים אביזרי הבטיחות של הרכב (כריות אוויר, התרעה על אי חגירת חגורת בטיחות ועוד).

השפעת הבדיקה על יצרני הרכב 
קהל הצרכנים נותן חשיבות רבה לבטיחות הרכב בעת הקנייה. דעת הקהל משפיעה על יצרני הרכב. ולכן, במקרים בהם רמת הבטיחות של הרכב גבוהה, נעזרים יצרני הרכב בנתון זה כמקדם מכירות. לעומת זאת, במקרים בהם הנתון נמוך או מאכזב, עלולים יצרני הרכב לעכב השקה של דגם חדש. כיוון שהארגון מבצע את מבחני הריסוק עם דגמי הרכב הכי פחות מאובזרים שהיצרן מציע באירופה, נוטים היצרנים להעלות את רמות אבזור הבטיחות גם בדגמים עם חבילות אבזור בסיסיות. כך נמנע המצב בו מוצעים לצרכן כלי רכב זולים, אך נחותים מבחינה בטיחותית.

יצרני הרכב מקבלים אפשרות לסקור את תוצאות המבחן לפני פרסומו. יצרן המעוניין בכך, יכול להכניס שיפורי בטיחות ברכבו ולבקש מבחן חוזר. פרסום התוצאות מעוכב עד לביצוע המבחן החוזר שבפעם זו ממומן על ידי היצרן.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

ארגוני בטיחות בתחבורה