חיים אברהם גאגין

הרב חיים אברהם גאגין (כונה: חכם מירקאדו גאגין; חתם את שמו בראשי תיבות: אג"ן; תקמ"ה, 1785 - כ' באייר תר"ח, 1848) היה מקובל, ראש ישיבת המקובלים בית אל בירושלים וחכם באשי הרשמי, הראשון בארץ ישראל. בין פעולותיו הידועות הייתה הצלת השומרונים מסכנת מוות.

ביוגרפיה

 
נולד בקושטא שבטורקיה לרב משה גאגין, בן למשפחת גאגין. הועלה בילדותו לירושלים ולמד בישיבות העיר.

נישא לבתו של הרב רפאל אברהם שלום מזרחי שרעבי.

בשנת ה'תר"ב (1842), עם הינתן התפקיד הרשמי לרב בעיר ירושלים, אוחדו על פי חקיקה חדשה באימפריה העות'מאנית תפקיד החכם באשי - נציגם הרשמי של היהודים בפני שליטי האימפריה העות'מאנית, עם תפקיד הראשון לציון - המנהיג ליהודי ארץ ישראל מהמאה ה-17, והרב גאגין היה הרב הראשון בירושלים ששימש בתפקיד המאוחד. עמד בקשר עם רבני קהילות יהודיות, בין השאר, עם הרב ד"ר יהודה ביבאס כאשר כיהן כרב קהילת קורפו.

בין שלל תפקידיו, היה אחראי לתשלום מיסי היהודים לממשל הטורקי, ובסמכותו הייתה היכולת להטיל מיסים פנימיים על מזון, כדוגמת בשר, יין או מצות.

כונה בפי רבני ירושלים "רבן של חסידים", ובפי ערביי העיר "שייח אל יהוד". בימי כהונתו כחכם באשי, ניהל חלופת מכתבים עם רבנים מפורסמים בדורו מרחבי העולם, בעיקר בנושאי הלכה וחיזוק היישוב היהודי בארץ ישראל.

בספרו ״חוקי חיים״, מספק הרב גאגין הצצה למחלוקת של רבני ירושלים בנוגע לכספי החלוקה.

כתב ספר בשם מנחה טהורה על מסכת מנחות, שהודפס בסלוניקי בתקפ"ה (1835). בשנת תר"א (1841) סייע לישראל בק להקים בית דפוס בירושלים, ובו הדפיס גאגין את שני ספריו הבאים: ספר התקנות וההסכמות (אחד הספרים הראשונים שהודפסו בירושלים בתר"א, 1841) וחוקי חיים (תר"ב, 1842). ספר דרשותיו "חיים בירושלים" יצא לאור בדפוס אג"ן ושותפו שמואל צוקרמן, ירושלים תרמ"ב (1882).

נפטר בירושלים ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. על שמו רחוב בירושלים.

בנו היה הרב שלום משה חי גאגין. הוא נשא את בתו של הרב חנ"א. לרב אג"ן היו גם כן שלוש בנות. אחד מחתניו היה שמעיה אנג'יל שהיה ידוע ומפורסם בדורו.

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.

הצלת השומרונים
בימיו של הרב חיים אברהם גאגין היו השומרונים בסכנת כליה, לאחר שאברהים פחה המצרי קיבל את השליטה על סוריה וארץ ישראל בשנת תקצ"א (1831). על התקופה הקשה לשומרונים כותב ד"ר אליעזר הלוי, מזכירו של משה מונטיפיורי, שביקר בשכם בשנת תקצ"א (1831):  לאחר גירוש הכוחות המצריים של מוחמד עלי מארץ ישראל, בשנת 1840 (ת"ר), מספרת אליזבט רוג'רס - אשת הקונסול הבריטי, כי תושבי שכם רדפו את השומרונים באכזריות מפני שלא רצו לקבל עליהם את דת האסלאם.

חכמי הדת המוסלמים טענו שלשומרונים אין דת, וכי הם לא מאמינים בספרים הכתובים ברוח הקודש: תורת משה, הברית החדשה, ספר תהילים, הנביאים והקוראן. המוסלמים טענו שרק לכת המאמינה לפחות באחד מהספרים הללו יש להתייחס בסובלנות (ראו: אהל אל-כתאב). לעומתם, השומרונים טענו כי הם מאמינים בחמישה חומשי תורת משה. המוסלמים, שלא ידעו את לשון הקודש או את כתב היד השומרוני, לא קיבלו את דבריהם. שומרוני העיר שכם חיו בסכנת מוות דומה לזו שקרתה לבני עדתם בדמשק במאה ה-17, שם הנותרים המירו דתם ורק בודדים נמלטו. איום זה היווה סכנת כיליון של העדה השומרונית.

השומרונים פנו בבקשה לעזרה אל הרב גאגין והוא עזר להם בכך שנתן להם תעודה בכתב המאשרת: העם השומרוני הוא ענף מבני ישראל המודה באמיתות התורה.

חיבוריו 
 יריעות האהל, פירוש על אהל מועד ספרו של רבי שמואל ירונדי, חלק ראשון, ירושלים ה'תרמ״ו.
 יריעות האהל, פירוש על אהל מועד ספרו של רבי שמואל ירונדי, חלק שני, ירושלים ה'תרס״ד.
 חוקי חיים, ספר שו״ת, ירושלים, ה'תר״ן.
 מנחה טהורה, חידושים על מסכת מנחות, סלוניקי, ה'תקצ״ו
 חיים מירושלים, דרושים, ירושלים, ה'תרמ״ב.

הוציא לאור
 ספרי חותנו, רבי רפאל אברהם מזרחי.
 קדושת יום טוב למהרי"ט אלגאזי.

לקריאה נוספת
 מאיר בניהו, 'חמש שנים שעשו את ירושלים לבוקה ומבוקה ומבולקה', אסופות ו, תשנ"ב, עמ' רמז-תכא.
 יצחק בן-צבי, ספר השומרונים, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תש"ל; (מהדורה ראשונה תרצ"ה)
 בן ציון דינבורג, 'מארכיונו של החכם באשי ר' חיים אברהם גאגין', ציון: מאסף החברה הא"י להיסטוריה ואתנוגרפיה, תר"צ, עמ' 65–71

קישורים חיצוניים 
 ר' חיים אברהם גאגין, באתר MyTzadik
 איילת שקלים, רבי חיים אברהם גאגין, באתר "תהילות"
 אביגדור לוי, הקמת מוסד החכם באשי באימפריה העות'מאנית והתפתחותו בשנות 1835-1865, עמ' 38-56
 פנקס הקהילות - יאשי באנגלית
 ספר הדרשות - "חיים מירושלם" - אתר היברובוקס

הערות שוליים 

ראשונים לציון
אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
בוגרי ישיבת תפארת ירושלים (ירושלים)
ראשי ישיבת המקובלים בית אל
רבני העיר יפו
יפו: רבנים
עולים לארץ ישראל במאה ה-18
ילידי 1787
נפטרים ב-1848