היעלמות מג'די חלבי

מג'די חלבי (בערבית: مجدي حلبي) (22 בדצמבר 1985 – 24 במאי 2005) היה חייל צה"ל בן העדה הדרוזית, שהוגדר נעדר במשך יותר משבע שנים. חלבי נראה בחיים בפעם האחרונה ביישוב מגוריו, דלית אל-כרמל, ב-24 במאי 2005. מאז, לא נודע דבר על מקום הימצאו, עד למציאת גופתו וזיהויה בספטמבר 2012 ביער עספיא בנחל חיק.

רקע 
חלבי נולד בשנת 1985 לנזמי, עובד האגודה למען החייל, ופאהמיה חלבי, ביישוב הדרוזי דלית אל-כרמל, שבהר הכרמל. את שירותו הצבאי החל בבית הספר הטכני של חיל האוויר אך התקשה לשרת במקום. לאחר שהפרופיל הרפואי שלו ירד הועבר לבסיס מש"א, סדנת רכב של חיל החימוש, ליד חיפה. כאשר ביקש חלבי להעלות את הפרופיל בחזרה ולעבור ליחידתו הקודמת, נתקל בסירוב. במהלך שירותו נפקד חלבי מספר פעמים מבסיסים בהם שירת.

היעלמותו 
חלבי נעלם ב-24 במאי 2005 בעת שהיה בחופשה מהצבא, אליה יצא ללא נשק, כנהוג ביחידתו. ביום היעלמו הודיע חלבי להוריו כי הוא חוזר לבסיסו. הוא נראה בפעם האחרונה בכפרו כשהוא תופס טרמפים. באותו יום סייע בעבודות בחברת תשתיות שבבעלות המשפחה. הוריו מסרו כי נראה בפעם האחרונה בלבוש אזרחי ולקח עמו תיק קטן, שבו ככל הנראה היו מדי צה"ל. עדים נוספים טענו כי ראו אותו לבוש מדים. עד ראייה מכפרו סיפר כי ראה את חלבי בסביבות השעה 15:30 במכולת בכפרו, קונה פחית שתייה, והחקירה העלתה כי הספיק למשוך 50 שקלים מהכספומט בכפר לפני היעלמותו. קצינים המעורבים בפרשה טענו לאחר מעשה כי התגלו מספר סתירות בעדויות המשפחה בקשר ללבושו, וכן היום והשעה בה נראה בפעם האחרונה.

יומיים לאחר ההיעלמות, ביקרו מפקדיו של מג'די חלבי בביתו לברר מדוע לא התייצב בבסיס. בני המשפחה החלו בחיפושים אחריו, בסיוע חבריו של חלבי ותושבי הכפר. החיפושים נערכו באזור הכפר, בחופי הים בסביבה, בחיפה ובקריות, ביערות הכרמל. החיפושים התרחבו גם לטבריה ואפילו לאילת, לאחר שאל המשפחה הגיע מידע כי אדם הדומה לחלבי נראה באותם מקומות. הצבא לא סייע למשפחה בחיפושים. התקשורת המקומית דיווחה רבות על ההיעלמות והחיפושים, אך בתקשורת הארצית כמעט ולא זכה האירוע לחשיפה. על כך נמתחה ביקורת קשה מפי גורמים רבים, בראשם מנהיג העדה הדרוזית בישראל, השייח' מוואפק טריף.

לאחר כשבוע, ב-30 במאי 2005, הוחלט בצה"ל להכריז על חלבי כנעדר ולהגביר את החיפושים אחריו. המשפחה זעמה על העיכוב בהכרזתו כנעדר, לאחר שכבר ביקשה להכריז עליו ככזה עוד באותו הערב בו נתגלה כי נעלם. עם הגברת החיפושים פתחה המשטרה הצבאית החוקרת (מצ"ח) בחקירה והגיעה לבית חלבי לתחקר את המשפחה ולבצע חיפושים בחדרו.

לפני היעלמותו הראה חלבי סימנים דיכאוניים, אך ההנחה הרווחת הייתה שלא שם קץ לחייו. גורמים צבאיים טענו מנגד כי הסיכויים שנחטף קלושים. חבר הכנסת הדרוזי מטעם סיעת הליכוד, איוב קרא, פנה לשר הביטחון, שאול מופז, ומחה בפניו על "הטיפול הלקוי", לדבריו, של צה"ל במקרה היעלמותו של חלבי.

כחלק מהמאמץ למצוא מידע שיביא לפתרון תעלומת היעדרותו הציעה משפחתו פרס כספי לכל המוסר מידע לגביו, ועמותת "לחופש נולד" החלה בפרסומים רבים להביא למודעות הציבור את היעלמותו.

בשנת 2007 התקיים בדלית אל-כרמל אירוע לציון שנתיים להיעלמות חלבי. באירוע נכח קהל רב, בהם קצינים דרוזים רבים, שר הביטחון דאז עמיר פרץ, קרנית גולדווסר, אשתו של החייל החטוף אהוד גולדווסר אשר נאמה באירוע, וצבי רגב, אביו של החייל החטוף אלדד רגב. שר הביטחון, עמיר פרץ, אמר אז כי התמיד במהלך תפקידו להתקשר למשפחה כל שבוע ולחזק את ידיה. משפחות החיילים החטופים בלבנון הביעו את תמיכתן במשפחת חלבי.

בשנת 2010 טען יחיא עדואן פרחאן, רוצח דנה בנט, לעיתון "מעריב", שהוא יודע מה גרם להיעלמותו של מג'די חלבי, אך סירב למסור מידע נוסף.

בשנת 2011 נספה אחיו של חלבי בתאונת דרכים.

באפריל 2012 פרסמו כלי התקשורת הסכם בין המדינה לבין אסיר העולם מרדכי משה. על פי ההסכם, יקבלו מרדכי משה ושני אסירי עולם אחרים חנינה, וייתכן אף פרס כספי, בתמורה למידע שהועבר אליהם על מיקום גופתו של חלבי.

מציאת גופתו וקבורתו
בספטמבר 2012 נמצאו שרידי גופה ביער סמוך לעספיא על ידי איברהים קוזלי, תושב המקום שעסק בייעור עבור קק"ל. לאחר בדיקת מעבדה של שרידי הגופה התברר שמדובר בשרידיו של חלבי. ב-11 באוקטובר 2012 נמסרה הודעה למשפחתו, וב-12 באוקטובר 2012 הובא חלבי לקבורה בבית הקברות הצבאי בעספיא. במעמד נכחו שרי ממשלה בעבר ובהווה, אישי ציבור, צבי רגב וקרנית גולדווסר, הוריהם של אלדד רגב ואהוד גולדווסר, שנחטפו בגבול לבנון ביולי 2006.

ב-21 באוקטובר 2012 הודיע מוצא הגופה כי בכוונתו להגיש תביעה בסכום של 40 מיליון ש"ח נגד עמותת "לחופש נולד" ומדינת ישראל בדרישה לקבל את הפרס שהוצע תמורת מידע שיביא למציאתו וזאת אף על פי שעמותת לחופש נולד שהציעה את הפרס פורקה וחדלה מלהתקיים.

ב-11 בספטמבר 2013 נמחקה התביעה, לאחר שהתובעים לא שילמו את אגרת בית המשפט בגובה מיליון ש"ח, כנדרש. התובעים סירבו להצעה להפחית את תביעתם, כדי להפחית את האגרה הנדרשת. התובעים הגישו תביעה נוספת, אשר נדחתה על ידי בית המשפט המחוזי ביוני 2016. ביוני 2019 בית המשפט העליון קיבל את ערעור התובעים, והורה למדינה להעניק להם פרס כספי בסך 10 מיליון דולרים. הפסיקה עוררה וויכוח נוקב. האלוף במיל' אייל בן-ראובן, ראש עמותת לחופש נולד לשעבר, אמר בתגובה שהפסיקה מופרכת לחלוטין לאור עובדת היות העמותה בפירוק בעת מציאת הגופה, ובנוסף לאור הכוונה המקורית של הצעת התגמול בעבור מסירת מידע במדינת אויב העשוי לסייע למציאת הנעדרים, ולא להתקלות מקרית בגופה ביער.
בנובמבר 2019 נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות דחתה את בקשתה של המדינה למשפט חוזר, בטענה כי לא מדובר באפשרות ערעור נוספת על החלטה שניתנה על ידי בית המשפט העליון, ולא ניתנה פסיקה הסותרת הלכה קיימת של בית המשפט העליון. על המדינה לשלם את הפרס בסך 10,000,000 דולר. כמו כן, חויבה המדינה לשלם הוצאות משפט בסך 30,000 ש"ח.

ראו גם 
 גיא חבר

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

ילידי 1985
דרוזים ישראלים
חללי צה"ל
אישים שנעלמו ואותרו
דלית אל-כרמל
הכרמל
נפטרים על פי ויקינתונים