פייר פורנייה

פייר פורניה (בצרפתית: Pierre Fournier; 24 ביוני 1906 – 8 בינואר 1986) היה צ'לן צרפתי, שכונה "אציל הצ'לנים" על שום גישתו האלגנטית למוזיקה ועל הצליל המלכותי שלו.

קורות חייו 
פורניה נולד בפריז, בן לגנרל בצבא צרפת. אמו לימדה אותו לנגן בפסנתר, אולם מקרה קל של שיתוק ילדים בו לקה בילדותו גרם לו לאבד את הזריזות וקלות התנועה ברגליו. מחמת הקושי להפעיל את דוושות הפסנתר, פנה לצ'לו.

הוא סיים את הקונסרבטואר של פריז בגיל 17, בשנת 1923. הוא נקרא "צ'לן העתיד" וזכה בשבחים על הווירטואוזיות שלו ועל טכניקת הקשת שהפגין. פורניה התפרסם כשניגן עם תזמורת אדוארד קולון בשנת 1925 והחל במסעות קונצרטים ברחבי אירופה. הוא ניגן עם כל המוזיקאים הדגולים של זמנו והקליט את מכלול המוזיקה הקאמרית של ברהמס ושוברט בשביל ה-BBC על תקליטי אצטט, אך הם התבלו לפני שאפשר היה להעביר את ההקלטות לאמצעי עמיד יותר. 

פורניה לימד בבית הספר הגבוה למוזיקה בפריז ובקונסרבטואר של פריז משנת 1937 עד 1949. למסע הקונצרטים הראשון שלו בארצות הברית יצא בשנת 1948 והופיע שם בניו יורק ובבוסטון בהצלחה רבה.

משנת 1956 ואילך, קבע את מושבו בשווייץ, אם כי מעולם לא ויתר על אזרחותו הצרפתית. בשנת 1963 קיבל אות לגיון הכבוד הצרפתי.

הוא המשיך להופיע עד שנתיים לפני מותו, בגיל 79. בנו, ז'אן-פייר, היה לפסנתרן קונצרטים תחת השם ז'אן פונדה.

פרסים ואותות הוקרה

פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:

 פייר פורניה, ארתור רובינשטיין והנריק שרינג על שוברט: שלישיות מס' 1 בסי במול מז'ור, אופוס 99 ומס' 2, במי במול מז'ור, אופוס 100 (1976).
 פייר פורניה, ארתור רובינשטיין והנריק שרינג על ברהמס: שלישיות (מכלול) / שומאן: שלישייה מס' 1 ברה מינור (1975).

קישורים חיצוניים 

צ'לנים צרפתים
מורים למוזיקה
זוכי פרס גראמי
מקבלי אות לגיון הכבוד
צרפתים שנולדו ב-1906
צרפתים שנפטרו ב-1986