אורית סטרוק

אורית מלכה סטרוּק (נולדה ב-15 במרץ 1960, ט"ז באדר ה'תש"ך) היא שרת ההתיישבות והמשימות הלאומיות וחברת כנסת מטעם מפלגת האיחוד הלאומי בסיעת הציונות הדתית. סטרוק הקימה את "ארגון זכויות האדם ביש"ע" ועמדה בראשו בשנות פעילותו, בין השנים 2004–2012.

ביוגרפיה 
אורית מלכה סטרוק נולדה בירושלים למשפחה מסורתית. הוריה, יהודה ואסתי כהן, היו בעלי אידאולוגיה שמאלנית. אביה, יהודה כהן, היה חוקר בתחום הלאומיות באיחוד האירופי. סבתה היא המשוררת מלכה נשר, וממנה קיבלה את שמה השני. אורית למדה בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים. בכיתה י"א חזרה בתשובה והחלה ללמוד ב'גשר' וב'מכון מאיר'. לאחר מכן המשיכה לשירות לאומי והתנדבה במגדל העמק. הייתה לבת בית בביתו של הרב חיים דרוקמן, שהכיר בינה ובין תלמידו בישיבת אור עציון, אברהם סטרוק, לו נישאה. הזוג גר בירושלים כשנה. לקראת הנסיגה מסיני עברו לגור בימית כדי לחזקה, ולאחר פינויה עברו להתגורר ביישוב היהודי בחברון.

פעילות ציבורית חוץ פרלמנטרית 
ביישוב היהודי בחברון מילאה סטרוק תפקידים ציבוריים. היא נבחרה כחברת "ועד נשים למען המערה", שפעלה בשתדלנות בקרב אנשי ציבור לפתיחת מערת המכפלה לתפילות יהודים. זאת לאחר שנסגרה בעקבות טבח מערת המכפלה ב-1994. מאז שנת 2000 עמדה בראש המחלקה המשפטית-מדינית של היישוב היהודי בחברון.

סטרוק ייסדה את ארגון זכויות האדם ביש"ע ב-2002, בעקבות פינוי והריסת ביתה של משפחת עוזרי מהמאחז "גבעה 26", כחודש לאחר שאבי המשפחה נרצח בביתו; לאחר שארגוני זכויות אדם סירבו לסייע למשפחה. מאז עמדה סטרוק בראש הארגון בהתנדבות. במסגרת פעילותה בארגון היא הגישה תלונות במח"ש ותביעות בבית משפט נגד שוטרים בטענה שתקפו מפגינים במהלך המחאה נגד תוכנית ההתנתקות ופינוי עמונה. בעקבות דיונים בתביעות אלה הגישה שתי קובלנות פליליות נגד עורכי דין שייצגו נאשמים בתקיפה של משתתפים בהפגנות נגד תוכנית ההתנתקות. בתי המשפט פסקו שיש לבטל קובלנות אלה, וחייב את הקובלים בהוצאות משפט. באפריל 2013 קיבלה את מגן "כנס רמלה" על פועלה בתחום, והדגשת "ייחודה של מדינת ישראל כמדינה יהודית".

בבחירות לכנסת ה-17 התמודדה במקום ה-13 ברשימת האיחוד הלאומי-מפד"ל, במסגרת מפלגת תקומה ולא נבחרה.

במהלך כהונת הכנסת ה-18 ניהלה בהתנדבות את "שדולת ארץ ישראל" בכנסת, שנאבקה בהקפאת הבנייה בהתנחלויות וקידמה את הקמת הוועדה לבחינת מצב הבנייה ביהודה ושומרון. השדולה קידמה גם את ההכרזה על מערת המכפלה וקבר רחל כאתרי מורשת לאומיים והביאה לחקיקת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם.

חברת הכנסת 

בבחירות לכנסת ה-19 הוצבה במקום ה-10 ברשימת הבית היהודי מטעם מפלגת תקומה. במסגרת תעמולת הבחירות הותקפה סטרוק על ידי "הליכוד" שהציגה כתומכת בפעולות תג מחיר, בציטוט אמירתה "אנחנו הולכים לגבות תג מחיר משפטי מכל השוטרים שפעלו באלימות ושלא כדין במסגרת אירוע עמונה, שהסתיימו עם מאות אזרחים פצועים במקום". בעקבות כך הבהירה סטרוק כי "באותה עת לא הייתה קיימת משמעותו הוונדליסטית של המושג 'תג מחיר'. עוד לא המציאו את הפעולות הוונדליסטיות, שלהן אני מתנגדת".

בכנסת ה-19 כיהנה סטרוק כיושבת-ראש "השדולה לחזית ארץ-ישראל בכנסת" וכחברה בשדולת חברות הכנסת, בשדולה למען שילוב ילדים עם מוגבלויות במערכת החינוך, בשדולה לעידוד, חיזוק וטיפוח החיילים המשוחררים ובשדולה למען עולי אתיופיה.

בפעילותה כחברת הכנסת המשיכה סטרוק לעסוק בנושאי זכויות אדם, בהצעות חוק לכלל תושבי ישראל ולהשוואת זכויות ביהודה ושומרון. אחדות מהצעות חוק אלה:
 הצעת חוק להחלת חוק עבודת נשים על יהודה ושומרון בידי מעביד שהוא אזרח ישראל, תושב ישראל, תאגיד ישראלי או מדינת ישראל. ההצעה אושרה בוועדת השרים לענייני חקיקה, אך נתקלה בהתנגדות של היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, והשרים ציפי לבני ויעקב פרי, שחששו מההשלכות המדיניות שלה.
 הצעת חוק להחלת חוק הספריות הציבוריות ביהודה ושומרון.
 חוק איסור אפליה מחמת גיל (תיקוני חקיקה), התשע"ד-2014, האוסר אפליה מטעמי גיל גם בחוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים ובחוק זכויות החולה.

חקיקה שבצעה סטרוק בשיתוף עם חברי כנסת אחרים:
 חוק יסוד: משאל עם, שקובע שהסרת ריבונות ישראלית תעשה באישור משאל עם, בשיתוף עם איילת שקד ויריב לוין.
 חוק ההופך שחרור מחבלים בעסקאות מדיניות מהליך חנינה להליך מנהלי המאפשר כליאה מחודשת של המחבלים בהתאם לשיקולים מדיניים או אם הם מפרים את תנאי השחרור. בשיתוף עם זאב אלקין.

בעקבות הגידול במספר אירועי יידוי אבנים ובקבוקי תבערה על כלי רכב ביהודה ושומרון בשנת ה'תשע"ד (החל מספטמבר 2013) סטרוק, יחד עם חברי כנסת נוספים מהבית היהודי, הסדירו תיקצוב בן מיליון ורבע שקלים למיגון כלי רכב ביהודה ושומרון.

בעקבות חטיפת שלושת הנערים ב-12 ביוני 2014 דחפה סטרוק לכך שמבצע שובו אחים יכלול את מעצר בכירי חמאס ביהודה ושומרון ומעצר של מחבלים ששוחררו בעסקת שליט. הצעתה אומצה בקבינט המדיני-ביטחוני וכוחות צה"ל והשב"כ עצרו כ-50 ממשוחררי עסקת שליט.

סטרוק גם הביאה נתונים לגבי המשכורות שמשלמת הרשות הפלסטינית למחבלים של החמאס ושל הפת"ח, ובלחצו של נפתלי בנט החליט הקבינט לפעול לעצירת העברות אלה.

ב-2014 פעלה סטרוק, בסיוע שר השיכון אורי אריאל, על מנת לאפשר חפירות ארכאולוגיות בתל חברון. בחפירות נתגלו שרידי עיר יהודית מבוצרת ומתוכננת היטב מתקופת בית שני.

לקראת הבחירות לכנסת העשרים בחר מרכז תקומה את סטרוק למועמדת השלישית מטעמו, ובעקבות כך היא הוצבה במקום ה-13 ברשימה המשותפת עם הבית היהודי. המפלגה קיבלה 8 מנדטים וסטרוק לא נכנסה לכנסת. עם זאת, המשיכה סטרוק לרכז את שדולת ארץ ישראל בכנסת.

גם לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת באפריל 2019, בחר מרכז תקומה את סטרוק למועמדת השלישית מטעמו. היא הוצבה במקום השישי ברשימת איחוד מפלגות הימין ולא נכנסה לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים ושתיים בנובמבר 2019 התמודדה סטרוק במסגרת רשימת ימינה במקום העשירי ולא נבחרה לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש במרץ 2020 הוצבה שוב במקום העשירי ברשימת ימינה ולא נבחרה לכנסת.

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע במרץ 2021 הוצבה סטרוק במקום החמישי ברשימת הציונות הדתית כנציגה רביעית של מפלגת האיחוד הלאומי-תקומה. בבחירות אלו זכתה הרשימה ב-6 מנדטים והיא נבחרה לכנסת. בתחילת כהונת הכנסת נבחרה סטרוק לשמש כיו"ר הסיעה, וחזרה לכהן כיו"ר שדולת ארץ ישראל בכנסת.

בבחירות המקדימות במפלגת הציונות הדתית סטרוק זכתה במקום השני ונבחרה לכנסת העשרים וחמש.

לקראת השבעת ממשלת ישראל ה-37 הביעה סטרוק את תמיכתה בתיקון חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים כך שבעל עסק יוכל להימנע מלהעניק שירות אשר נוגד את אמונתו הדתית, כאשר יש עסקים אחרים המספקים את אותו שירות באותו אזור. בהמשך ציינה לדוגמה, כי "אם יש טיפול רפואי שמנוגד להלכה, רופא שומר מצוות לא יאלץ לתת אותו".

שרת ההתיישבות והמשימות הלאומיות 
ב-29 בדצמבר 2022, עם הקמת הממשלה ה-37, מונתה אורית סטרוק לתפקיד שרת ההתיישבות. שם המשרד הורחב ל"משרד ההתיישבות והמשימות הלאומיות" והועברו אליו תחומי פעולה ממשרדים אחרים.

חיים אישיים 
סטרוק נשואה לאברהם ולה 11 ילדים ומעל ל-20 נכדים. היא תושבת שכונת אברהם אבינו בחברון. שנים מבניה נפצעו מירי במהלך האינתיפאדה השנייה. בנה דוד נפצע בשנת 2001 בהיותו בן שבע, מירי שבוצע משכונת אבו סנינה לעבר בית המשפחה. בנה מרדכי נפצע בפיגוע ירי מרכב נוסע ב-25 בפברואר 2002 בעת שנסע כטרמפיסט סמוך לצומת זיף הסמוכה ליישוב כרמל. מרדכי נפצע גם הוא בחזה והוגדר כפצוע בינוני.

בנה הבכור, צבי, הוא חקלאי המתגורר באש קודש. ב-2007 הורשע בעבירות של חבלה בנסיבות מחמירות, חטיפה לשם חבלה חמורה, תקיפה והיזק לבעלי חיים, ונידון ל-30 חודשי מאסר. בתגובה לפסק הדין אמרה סטרוק: "בשונה מבית המשפט, שהעדיף להאמין לעדים הערבים, אנחנו מאמינים ובטוחים בחפותו של צביקי, כואבים את הצלחתם של מבקשי רעתו ונשתדל לסייע לו לעמוד בגזר הדין הקשה שהוטל עליו".

בדצמבר 2015 נפצע בנה יצחק בפיגוע דקירה בחברון, לאחר שהסתער בידיים חשופות על מחבל שדקר חייל. ב-24 במאי 2022 נפצע בנה ידידיה כתוצאה מיידוי אבנים בכפר חווארה דרומית לשכם.

קישורים חיצוניים

 
 
 
 
 
 
 
 
 אילת כהנא, הבחירות הן קרב חיינו, בעלון עולם קטן
 
 מגזין אשת, מלכהלי, קוד הפעולה: משזרת הכוחות החיוביים, בספטמבר 2021
 
 
מנאומיה ומכּתביה

הערות שוליים 

היישוב היהודי בחברון: אישים
חוזרות בתשובה
ציונות דתית: מייסדי ארגונים ומוסדות
חברות הכנסת התשע עשרה
חברי הכנסת התשע עשרה
חברי כנסת מטעם הבית היהודי
חברי כנסת מטעם תקומה
פעילות חברתיות ישראליות
פעילים חברתיים ישראלים
בוגרות התיכון ליד האוניברסיטה
בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
בוגרות שירות לאומי
ימית: אישים
ציונות דתית: חברות כנסת
ציונות דתית: חברי כנסת
חברות כנסת מתנחלות
פוליטיקאים ישראלים שחזרו בתשובה
חברי כנסת מתנחלים
חברות הכנסת העשרים וארבע
חברי הכנסת העשרים וארבע
חברי הכנסת העשרים וחמש
חברות הכנסת העשרים וחמש
שרי ממשלת ישראל השלושים ושבע
שרות ממשלת ישראל השלושים ושבע
ישראליות שנולדו ב-1960
ישראלים שנולדו ב-1960