כושי רימון

שמעון רימון (נולד בשם שמעון מזרחי ב-1939), המוכר יותר בכינויו כושי רימון, הוא בעל פונדק בערבה. הוא התפרסם כמי שהצליח להסתנן בשנת 1959, אל פטרה שבירדן, בעת ששרר מצב מלחמה בין ירדן לבין מדינת ישראל.

ביוגרפיה
רימון גדל במושב תל עדשים אצל הורים מאמצים, לאחר שהתייתם מהוריו בגיל צעיר מאוד. אביו שהיה סוחר בבשר וירקות נרצח בכפר סומייל בעת מאורעות 1938, על רקע לאומני עוד לפני שנולד, והוא גם קרוי על שמו (שמעון), ואמו (רחל) נפטרה ממחלת השחפת מספר חודשים לאחר מכן. כינויו כושי ניתן לו, לדבריו, כיוון שהיה "תימני קטן בין המון אשכנזים". בהמשך עבר לקיבוץ עין חרוד. משחר ילדותו היה מוכר כהרפתקן וכפורץ גבולות. בנעוריו הושפע רימון ממאיר הר-ציון ולוחמים נוספים מיחידה 101 שהיו חברים בקיבוצו.

רימון שירת בסיירת צנחנים במחזור 57, עם זאת יש מי שמספרים ששירת ביחידה 101 (שפורקה בכלל טרם גיוסו).

ההסתננות לפטרה
עיקר פרסומו של רימון בא לו עקב הסתננותו לפטרה. בשנות ה-50 הייתה פטרה יעד טיול לצעירים ישראלים רבים שניסו את מזלם והסתננו לשטח ירדן. 12 מהם נהרגו בטרם הגיעו ליעדם במספר אירועים. רימון וחברו, ויקטור פרידמן, היו מהמעטים שסיימו מסע זה בהצלחה וחזרו שלמים ובריאים. ב-1959 גנב הצמד ג'יפ ומדי או"ם, וכשברשותם מעט כסף וצידה חצו את הגבול באזור הערבה, וטיילו בירדן במשך שלושה ימים. בשובם לישראל נעצרו בנקודת הביקורת של האו"ם בארמון הנציב ונשלחו למאסר, אך התערבותו של בן-גוריון קיצרה את עונשם לחודשים ספורים. ב-2005 יצא הסרט התיעודי "לראות את פטרה ולחיות", שהציג את סיפור המיתוס ואלו שחזרו, ובו השתתף גם רימון. הפרשה שימשה השראה לחלק מעלילת הסרט "גבעת חלפון אינה עונה".

מאסר והקמת הפונדק
ב-1971 גזר בית המשפט המחוזי בתל אביב על רימון שנה וחצי מאסר על תנאי לאחר שהודה בפריצה למחסן צמיגים בהרצליה, בגנבת רכוש ובקבלת רכוש גנוב, וכן נעצר כחשוד בפריצה למחסן "הגרעין" בתל אביב. באותה תקופה עבר לגור במושב רם-און. לאחר מכן יצא רימון לטיול בעולם במהלכו הגיע לגרמניה, שם נעצר באשמת סחר בסמים. בשנת 1976 נגזרו עליו תשע וחצי שנות מאסר. הוא שוחרר ב-1981 הודות למאמציו של חרות לפיד (רימון היה האסיר הראשון שלפיד סייע לשחררו), לאחר ששהה במאסר כמעט שש שנים.

מעט אחר כך, עם חזרתו לישראל, הקים מזנון דרכים על כביש 90 שבערבה, בקילומטר ה-101, כ-90 קילומטרים צפונית מאילת. המקום זכה לכינוי "פונדק ה-101".

ב-2001 החרימו שוטרי משטרת אילת מהמתחם 30 מכונות מזל, בשווי 5,000 דולר כל אחת, וכן 20 מחשבים שנועדו להימורים באינטרנט. בסוף 2015 פשטה שוב המשטרה על המקום, מצאה כסף רב ומכונות מזל לא חוקיות. בפברואר 2016 נתפסו בפשיטה על המתחם 15 מכונות מזל, והוחרמו גם 195,778 שקל, 8,891 דולר ו-1,223 אירו, מצלמות, מסכים, אקדח זיקוקים ו-25 כדורים, 304 כדורי 5.56 מ"מ ו-4 מחסניות M-16. כמו כן נתפסה מריחואנה במשקל 1.5 גרם וחומר החשוד כחשיש במשקל 9.5 גרם.

ב-26 בפברואר 2007, כילתה שרפה חלק גדול מפונדק 101, ובכללו את גן החיות במקום. ב-2015 נמלט מכלובו בחווה פיתון בורמזי, ובשל הסכנה נסגר המקום למספר ימים. הפיתון נמצא מת לאחר חודש. במרץ 2017 פשטו פקחי רשות הטבע והגנים על חוות הזוחלים שבפונדק והחרימו את כל חיות הבר במקום, משום שהחיות הוחזקו בניגוד לתנאים ולדרישות המתחייבות בחוק, וללא רישיון. כמו כן נחשד רימון בהזנחת בעלי החיים ובסחר לא חוקי בהם.

ב-2013 לקה בגידול סרטני בבלוטת התריס והחלים.

רימון פעיל במפלגת "אדום לבן הבלתי משוחדים" של עמי פינשטיין והוצב מטעמה במקום החמישי בבחירות לכנסת העשרים ושתיים. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש במרץ 2020 הוצב רימון במקום השלישי ברשימה.

לרימון שלושה-עשר ילדים משני פרקי נישואים שונים. את זיכרונותיו פרסם בספרו "אני כושי".

לקריאה נוספת
שמעון רימון, אני כושי, ירושלים : עידנים, 1978.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

תל עדשים: אישים
הרפתקנים ישראלים
מורשעים בעבירות סמים
מורשעים בעבירות רכוש בישראל
ישראלים שנכלאו מחוץ לישראל
ישראלים שנולדו ב-1939