גביע ה-FA

גביע ה-FA או הגביע האנגלי (השם המלא: The Football Association Challenge Cup) הוא מפעל כדורגל של התאחדות הכדורגל האנגלית בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"). הגביע האנגלי, המשוחק מאז 1872, הוא מפעל הכדורגל הוותיק ביותר בעולם והיוקרתי מבין שתי תחרויות הגביע הגדולות בכדורגל האנגלי (גביע זה וגביע הליגה האנגלית, המכונה "גביע ה-EFL" הנחשב נחות ממנו). מחזיקת הגביע הנוכחית היא מנצ'סטר סיטי.

השיטה
התחרות משוחקת בשיטת גביע. אין דירוג מועדף של קבוצות בכירות (בדומה למקובל בטורנירי טניס, למשל) כך שכל קבוצה יכולה להיות מוגרלת לשחק כנגד כל קבוצה אחרת. עם זאת, קבוצות המשחקות בליגות הבכירות משתלבות בתחרות בשלבים מתקדמים יותר, כך שקבוצה קטנה המעוניינת לשחק מול קבוצה איכותית מצמרת הליגה הראשונה תצטרך לגבור קודם לכן על מספר קבוצות קטנות יותר בסיבובים המוקדמים.

בכל סיבוב משחקות הקבוצות שהוגרלו האחת נגד השנייה משחק אחד בלבד, בביתה של מי שזכתה לביתיות בהגרלה. במקרה של תיקו, למעט בשלבי חצי הגמר והגמר, משוחק משחק חוזר (replay) בביתה של הקבוצה השנייה. אם במשחק החוזר יש שיויון לאחר 90 דקות משחקים 30 דקות הארכה ואם עדיין יש שיויון מוכרע המשחק בקרב בעיטות עונשין מ-11 מטר. בעבר לא הייתה נהוגה הכרעה בבעיטות עונשין ונערכו משחקים חוזרים נוספים עד להכרעה. היו מפגשים שהוכרעו רק במשחק השישי. אין חשיבות לשערי חוץ ושערים ביתיים.

השלבים המוקדמים
כל מועדון הרשום בהתאחדות ומשחק באחת מהליגות שהיא מארגנת (עד הדרג האחד-עשר) זכאי להרשם לגביע. על מועדוני הליגה נוספים מועדונים שהשתתפו בגביעים המשניים: FA Trophy ו-FA Vase (גביעים לקבוצות שמחוץ לארבע הליגות הבכירות). כל המועדונים נדרשים לעמוד בתנאי סף של יכולת לארח משחק מול קהל בבטחה.

לסיבוב טרום-טרום התחרות הראשון, המתחיל באוגוסט, נרשמו בעונת 2012–2013 מספר שיא של 833 מועדונים. לאחריו בא סיבוב טרום התחרות, ארבעה סיבובי מוקדמות ושישה סיבובים של התחרות הראשית. קבוצות הליגה החזקות אינן צריכות, כאמור, לעבור את כל השלבים האלה. קבוצות ליגה 1 ו-2 של הפוטבול ליג מתחילות בסיבוב הראשון של התחרות עצמה. קבוצות הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ והפרמייר ליג נכנסות רק בסיבוב השלישי. ארבע הקבוצות הנותרות בתום הסיבוב השישי עולות לחצי הגמר.

השלבים המאוחרים
זירתו המסורתית של גמר הגביע מאז 1923 הוא אצטדיון ומבלי, אולם בשל בנייתו מחדש אירח אצטדיון המילניום בקארדיף את הגמרים בין 2001 ו-2006. ב-2007, לאחר סיום בנייתו של אצטדיון ומבלי המחודש, הוא חזר לארח את משחקי הגמר. בשלב חצי הגמר נערכים שני המשחקים באצטדיונים נייטרליים. בעבר היה נהוג בדרך כלל לערוך את משחקי חצי הגמר באצטדיונים גדולים של קבוצות הפרמייר ליג, אך החל מ-2008 הוחלט לערוך באופן קבוע גם את שני משחקי חצי הגמר באצטדיון ומבלי.
בשלבי חצי הגמר והגמר אין משחקים חוזרים (עד 1993 התקיים משחק גמר חוזר במקרה של תיקו, ועד 1999 התקיימו משחקים חוזרים בשלב חצי הגמר) ובמקרה הצורך מוכרע המשחק בהארכה ובקרב בעיטות 11 מטר.

השתתפות בליגה האירופית
הזכייה בגביע מקנה לקבוצה הזוכה מקום בשלב הבתים של הליגה האירופית, אלא אם כן הקבוצה מסיימת באחד מארבעת המקומות הראשונים בליגה, ואז זכותה להעפיל לליגת האלופות, היוקרתית יותר.

הגביעים
בתום משחק הגמר מוענק לקבוצה שניצחה גביע, הנשאר בחזקתה במשך שנה. המסורת בוומבלי הייתה שהקפטן מוביל את השחקנים במעלה גרם מדרגות אחד אל התא המלכותי באצטדיון, שם נערך טקס הענקת הגביע, ומשם במורד גרם מדרגות נוסף בצד השני של התא. אולם בקארדיף נערך הטקס על בימת מנצחים על כר הדשא. הגביע מעוטר בסרטים בצבעי הקבוצה הזוכה. שחקני שתי הקבוצות ששיחקו בגמר מקבלים מדליות.

הגביע הנוכחי הוא הרביעי במספר. הראשון, "אליל הפח הקטן", היה בשימוש מ-1872 עד שנגנב מחנות בברמינגהאם, עירה של מחזיקת הגביע אסטון וילה, ב-11 בספטמבר 1895. הגביע מעולם לא נמצא וככל הנראה הותך. הגביע השני היה העתק זהה של הראשון, והיה בשימוש עד שהוענק ב-1910 לנשיא ה-FA הלורד ארתור קיניירד. ב-19 במאי 2005 נמכר גביע זה במכירה פומבית ליו"ר ברמינגהאם סיטי תמורת £478,400. הגביע השלישי נבנה על ידי יצרן מברדפורד ובילה את שנתו הראשונה בארונה של ברדפורד סיטי שזכתה בו ב-1911. ב-1992 הוחלט להחליפו לאחר שאיים להתפורר, בהעתק מדויק המשמש כגביע ה-FA מאז.

ספונסרים לאורך השנים 
 גביע ה-FA (ללא ספונסר) (1871/1872 עד 1993/1994).
 גביע ה-FA הממומן על ידי ליטל וודס (1994/1995 עד 1997/1998).
 גביע ה-FA הממומן על ידי AXA (1998/1999 עד 2001/2002).
 גביע ה-FA (ללא ספונסר) (2002/2003 עד 2005/2006).
 גביע ה-FA המוממן על ידי E.ON (2006/2007 עד 2010/2011).
 גביע ה-FA בשיתוף באדוויזר (2011/2012 עד 2013/2014).
 גביע ה-FA (ללא ספונסר) (2014/2015)
 גביע אמירייטס של ההתאחדות (2015/2016 - 2019/2020)
 גביע אמירייטס של ה-FA (מ־2020).

אבני דרך בתולדות המפעל
 ב-20 ביולי 1871 העלה צ'ארלס ויליאם אלקוק לראשונה את ההצעה לייסד את התחרות כ"גביע אתגר".
 ב-16 במרץ 1872 ניצח מועדון הכדורגל וונדררס את רויאל אנג'נירס בגמר הראשון בלונדון. 15 קבוצות השתתפו במפעל בשנתו הראשונה.
 ב-1873 ניצח וונדררס קבוצה מאוניברסיטת אוקספורד והגן על תוארו במשחק בודד - הפעם הראשונה והאחרונה שבה היה הגביע האנגלי גביע אתגר של ממש (בדומה לאופן שבו ניתן לזכות בכתר העולמי באיגרוף). לאחר מכן שונו כללי התחרות.
 ב-1884 ו-1885 הגיעה לגמר לראשונה קבוצה לא אנגלית, קווינס פארק מסקוטלנד. הקבוצה הפסידה בשני המקרים.
 תוצאת השיא במשחק גביע נקבעה ב-1887, כאשר פרסטון נורת' אנד הביסה את הייד יונייטד 26–0.
 ב-1889 הייתה פרסטון נורת' אנד לקבוצה הראשונה שזוכה בדאבל, כלומר בליגה ובגביע בעת ובעונה אחת. את הגביע הם זכו בלי לספוג ולו שער אחד בכל התחרות ובליגה לא הפסידו אפילו ממשחק אחד.
 ב-1890 הבקיע ויליאם טאונלי את השלושער הראשון בתולדות גמר הגביע. קבוצתו בלקברן רוברס ניצחה את שפילד ונסדיי 6–1.
 ב-1901 זכתה בגביע לראשונה מאז הוקמה הליגה (ב-1888) קבוצה שאינה משחקת בליגה, טוטנהאם הוטספר.
 תוצאת השיא בגמר גביע נקבעה ב-1903, 6–0 לברי על דרבי קאונטי. גם ברי, בדומה לפרסטון ארבע עשרה שנים קודם לכן, זכתה בגביע בלי לספוג שער בדרך אליו.
 ב-1914 התקיים הגמר בין ברנלי לליברפול לראשונה בנוכחות המלך ג'ורג' החמישי. היה זה הגמר האחרון ששוחק בארמון הבדולח.
 ב-1915 ניצחה שפילד יונייטד את צ'לסי 0–3 בגמר, שנודע כ"גמר החאקי", שכן בקהל ישבו חיילים רבים במדים. לאחר שנה זו הופסק הגביע וחודש רק עם תום מלחמת העולם הראשונה.
 ב-1922 הבקיע שחקן נבחרת החובבים של אנגליה וילפרד מינטר שביעייה במשחק גביע, אולם קבוצתו סט אלבנס סיטי הפסידה 7–8 לדולוויץ' המלט.
 ב-1923 הפסידה וסטהאם יונייטד לבולטון וונדררס בגמר שנערך בוומבלי. המשחק זכור כ"גמר הסוס הלבן" משום ששוטרים רכובים היו צריכים למנוע מ-200,000 הצופים מלגלוש אל תוך שטח המגרש עצמו.
 קבוצה לא-אנגלית אחת ויחידה זכתה בגביע: הייתה זו קארדיף סיטי שגברה בגמר 1927 על ארסנל.
 בעונת 1945–1946, עת חודשו משחקי הגביע לאחר מלחמת העולם השנייה, נפגשו הקבוצות פעמיים (בית וחוץ) בכל שלב בגביע עד לחצי הגמר. הדבר נעשה באופן חד פעמי כדי לספק לקבוצות, שטרם הספיקו לארגן מחדש את הליגות, לשחק מספר רב יותר של משחקים.
 גמר הגביע של 1953 היה "הגמר של מתיוס"; הקיצוני בן ה-38 הוביל את בלקפול לקאמבק מרשים, מפיגור של 1–3, 22 דקות לסיום. הגמר של מתיוס היה משחק הכדורגל הראשון בנוכחותה של אליזבת השנייה.
 בגמר של 1956 גברה מנצ'סטר סיטי 3-1 על בירמינגהם סיטי, בעוד שוערה הגרמני ברט טראוטמן שיחק את חמש עשרה הדקות האחרונות של המשחק כשהוא פצוע בצווארו, לאחר שזינק להציל כדור מרגלי שחקן יריב. לאחר המשחק נתגלה כי הוא סבל משבר בצוואר.
 ניו ברייטון קבעה בעונת 1956–1957 את שיא הקמפיין הארוך ביותר בגביע, תשעה סיבובים מטרום-המוקדמות עד לסיבוב הרביעי של התחרות הראשית. הם שיחקו בדרך רק משחק חוזר אחד. השיא הושווה בשנים שעברו מאז על ידי בלית' ספרטנס והארלו טאון.
 ב-1967 הותר לראשונה להשתמש במחליפים, לאחר שבגמרים רבים בעבר נאלצו שחקנים להישאר על המגרש גם עם שברים ופציעות אחרות.
 ב-1971 גברה אוקספורד סיטי על אלוונצ'רץ' במפגש הארוך ביותר בתולדות הגביע - שישה משחקים שארכו 660 דקות בסך הכל. במשחק השישי ניצחה אלוונצ'רץ' 0–1 והתקדמה לסיבוב הראשון.
 בגמר של 1973 ארעה אחת מההפתעות הגדולות בתולדות הגביע, כאשר סנדרלנד גברה על לידס והייתה לקבוצת ליגת המשנה הראשונה שזוכה בגביע מזה 40 שנה.
 שיא המשחקים בעונה למועדון בגביע נקבע על ידי ביידפורד בעונת 1973/1974 - 13 משחקים על פני חמישה סיבובים.
 ב-1980 הייתה וסטהאם יונייטד לקבוצה האחרונה שלא מהליגה הבכירה שזכתה בגביע.
 נורמן וייטסייד הוא המבקיע הצעיר ביותר בתולדות גמר הגביע. הוא עשה זאת במדי מנצ'סטר יונייטד ב-1983.
 ב-1984 החמיצה פליימות' ארגייל את ההזדמנות להיות קבוצת הליגה השלישית הראשונה בגמר הגביע, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 0–1 לווטפורד.
 ב-1985 הפך קווין מוראן לשחקן הראשון שמורחק מגמר הגביע.
 דייב בסאנט, שוערה של וימבלדון, היה ב-1988 לשוער הראשון שעוצר פנדל בגמר הגביע, בנוסף להיותו השוער הראשון שמניף את הגביע כקפטן. וימבלדון גברה על ליברפול העדיפה, ומי שבעט את הפנדל המוחמץ היה ג'ון אולדרידג'.
 דקות ספורות לאחר תחילת משחק חצי הגמר בין ליברפול לנוטינגהאם פורסט ב-1989, אירע אסון הילסבורו. 96 אוהדים נמחצו למוות בגלל צפיפות יתר.
 ב-1991 נגרר המפגש בין ארסנל ללידס יונייטד במסגרת הסיבוב השלישי למשחק שלישי. כתוצאה מכך החליטה ההתאחדות להגביל את מספר המשחקים החוזרים על מנת להימנע ממצב של לוח זמנים צפוף מדי עבור המועדונים הגדולים.
 ב-1993 הייתה זו שוב ארסנל שמפגש חצי הגמר שלה נגד שפילד ונסדיי הצריך משחק חוזר. מאז קבע ה-FA כי משחקי חצי הגמר כמו הגמר יוכרעו בו ביום.
 ב-1997 הוביל רוד חוליט ההולנדי את צ'לסי לזכייה בגביע, והיה למאמן הזר הראשון שזוכה בתואר. באותו גמר הבקיע רוברטו די מטאו את השער המהיר בתולדות הגמרים בוומבלי לאחר 43 שניות משריקת הפתיחה.
 ב-1999 בחרה מחזיקת הגביע מנצ'סטר יונייטד שלא להגן על תוארה, והעדיפה את אליפות העולם למועדונים על פני התחרות המסורתית. היעדרות זו מהגביע גרמה לביקורת עזה בכדורגל האנגלי.
 בשנת 2000 ניצחה צ'לסי את אסטון וילה בתוצאה 1–0, בגמר האחרון באצטדיון ומבלי הישן.
 הגמר של 2001 נערך בקארדיף שבוויילס, והיה הראשון שנערך מחוץ לאדמת אנגליה. ליברפול ניצחה בו.
 טוני רוברטס הוולשי הוא השוער היחיד בתולדות הגביע שהבקיע שער. הוא עשה זאת ב-2001, במדי דגנהאם ורדברידג' בסיבוב המוקדמות הרביעי.
 גמר הגביע של 2003 היה הראשון שנערך תחת מחסה מפני הגשם והראשון שבו הוחלף שוער.
 רוי קין הופיע ב-2004 בגמר הגביע השישי שלו, והיה לשחקן הראשון שעשה זאת מאז המאה ה-19. באותה עונה שבר קרטיס וסטון ממילוול את השיא בן 125 השנים של השחקן הצעיר ביותר בגמר (17 שנים ו-119 ימים).
 המפגש ב-2004 בין יידינג לניוקאסל יונייטד היה הראשון שעימת שתי קבוצות בגביע המרוחקות שש ליגות האחת מהשנייה. ניוקאסל ניצחה 2–0.
 גמר 2005 היה הראשון שהוכרע בבעיטות מהנקודה הלבנה, והראשון מאז 1912 שהסתיים בתיקו 0-0. ארסנל זכתה בגביע. עוד באותו גמר: חוסה אנטוניו רייס היה השחקן השני בתולדות הגביע שהורחק (בצהוב שני), ורוי קין שיפר את השיא של עצמו, כשהופיע בגמר בפעם השביעית.
 בגמר 2006 חזרה ליברפול מפיגורים של 0–2 ו-2–3 מול וסטהאם יונייטד, והשוותה את התוצאה ל-3-3 משער של הקפטן סטיבן ג'רארד. לאחר הארכה ללא שערים שהתאפיינה בעייפות והתכווצויות שרירים של שחקני שתי הקבוצות בסוף עונה ארוכה, ניצחה ליברפול 3–1 בפנדלים. שוערה חוסה ריינה עצר שלוש בעיטות. מי שהעניק את הגביע לראשונה, בגמר שנועד להיות האחרון שנערך בקארדיף, היה הנסיך ויליאם.
 ב-2009 לואיס סאהה הצרפתי הבקיע בשביל אברטון את שער היתרון בגמר כבר אחרי 25 שניות מול צ'לסי וקבע את השער המהיר ביותר בגמר הגביע מאז תולדות המפעל, ושבר את שיאו של רוברטו די מתאו שכבש בגמר קודם אחרי 43 שניות. באותו הגמר גם אשלי קול קבע שיא זכיות לשחקן כשזכה זכייה חמישית, אחרי שניצח עם צ'לסי את אברטון 1–2. אברטון, אשר הפסידה בגמר בפעם השמינית בתולדותיה, הפכה לקבוצה בעלת מספר ההפסדים הגבוה ביותר בגמר.
בגמר של 2012 צ'לסי זכתה בגביע אחרי ניצחון 2–1 על ליברפול. הזכייה הזאת קבעה כמה נתונים היסטוריים: ג'ון טרי הוא הקפטן שמניף הכי הרבה גביעים אנגליים, ארבעה גביעים. פטר צ'ך הוא השוער שזוכה בהכי הרבה גביעים אנגליים, ארבעה גביעים. דידייה דרוגבה כבש שער אחד בכל משחקי הגביע של צ'לסי בוומבלי החדש, שבעה שערים בתוך שבעה משחקים.

זכיות

היסטוריית משחקי הגמר
קבוצות אשר זכו בדאבל באותה העונה מסומנות בכתב מודגש.
 קבוצות אשר לא שיחקו באותה העונה בליגה הבכירה באנגליה מסומנות בכתוב נטוי.

זכיות לפי קבוצה
שנים עשר המועדונים הראשונים לפי מספר זכיות:

זכיות רצופות
שני מועדונים זכו בגביע שלוש פעמים ברציפות: וונדררס החל ב-1876 ובלקברן רוברס החל מ-1884. שתיהן אף זכו בהזדמנות נוספת פעמיים ברציפות: וונדררס החל מ-1872 (שנת הייסוד) ורוברס מ-1890. שלושה מועדונים נוספים זכו בגביע פעמיים ברציפות: טוטנהאם, שזכו ב-1961 וב-1962, ושוב ב-1981 וב-1982, בהפרש של שני עשורים בדיוק; צ'לסי, שזכו ב-2009 וב-2010; וארסנל, שזכו ב-2014 וב-2015.

דאבלים
הדאבל המסורתי באנגליה הוא זכייה בעת ובעונה אחת בליגה ובגביע ה-FA, הישג אליו הגיעו שמונת המועדונים הבאים:
פרסטון נורת' אנד (1889)
אסטון וילה (1897)
טוטנהאם הוטספר (1961)
ארסנל (1971, 1998, 2002)
ליברפול (1986)
מנצ'סטר יונייטד (1994, 1996, 1999)
צ'לסי (2010)
מנצ'סטר סיטי (2019, 2023)

המועדון היחיד שהעמיד שתי קבוצות שונות לגמרי שזכו בדאבל בהפרש זמן גדול הוא ארסנל.

מנצ'סטר יונייטד זכתה ב-1999 בטרבל הייחודי, שכן נוסף על הליגה והגביע זכתה גם בליגת האלופות. טרבל נוסף הוא טרבל הגביעים של ליברפול מ-2001 - גביע ה-FA, גביע הליגה וגביע אופ"א.

בעונת 19–2018 מנצ'סטר סיטי הפכה לקבוצה הראשונה שזוכה בטרבל המקומי - ליגה אנגלית, גביע ה-FA וגביע הפוטבול ליג.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אנגליה: תחרויות כדורגל
אנגליה