גדי טאוב

גדי טאוב (נולד ב-19 באפריל 1965, י"ז בניסן ה'תשכ"ה בירושלים) הוא היסטוריון, סופר, תסריטאי, עיתונאי ופובליציסט ישראלי; ד"ר להיסטוריה של ארצות הברית, מרצה בכיר באוניברסיטה העברית בירושלים, במגמה לתקשורת ומדיניות ציבורית. מהמבקרים הבולטים של הפוסטמודרניזם בישראל.

ביוגרפיה
גדי טאוב נולד בירושלים, בנו של העיתונאי והפרשן הכלכלי יצחק טאוב. למד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים. בצעירותו, הגיש בימי שבת בבוקר ברשת א' של קול ישראל את תוכנית התסכיתים "מי ישן".

לאחר שירותו הצבאי (חיל האוויר), הגיש בערוץ הראשון את רצועת תוכניות הילדים "זאפ לראשון", וכן מספר תוכניות בגלי צה"ל ובהן, "ציפורי לילה". ב-1990 שר בפסטיגל את השיר "הצגה" שכתב דני רובס.

טאוב בעל תואר ראשון ושני בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר דוקטור מאוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי. עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בהיסטוריה של ארצות הברית ובפרגמטיזם האמריקאי.

בשנת 1992 יצא לאור ספרו הראשון למבוגרים "מה היה קורה אם היינו שוכחים את דוב" בהוצאת הקיבוץ המאוחד. ערך את כתב העת לספרות ולחברה "מקרוב" יחד עם נסים קלדרון, כתב במשך השנים טורי דעה ב"מעריב" וב"ידיעות אחרונות", וכתב בעמוד הדעות של עיתון "הארץ" עד ינואר 2023, אז החליט "הארץ" להפסיק לפרסם את מאמריו. הוא היה משתתף קבוע בתוכנית "מועצת החכמים" בערוץ 10, ומשמש כחבר בוועד המנהל של מרכז מציל"ה למחשבה ציונית, יהודית, ליברלית והומניסטית. טאוב מעיד על עצמו שהוא אתאיסט בעל זהות יהודית. הוא מלמד בבית הספר למדיניות ציבורית ובחוג לתקשורת באוניברסיטה העברית. באוגוסט 2011 התמנה למרצה בכיר.

על ספרו "המכשפה מרחוב מלצ'ט 3" זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער לשנת תשס"א (2000-2001). הספר עובד לסרט טלוויזיה בבימויה של דינה צבי-ריקליס.

הרומן רב המכר מפרי עטו "אלנבי" עובד על ידו, יחד עם ארז קו-אל, לסדרת טלוויזיה בערוץ 10 הנושאת את אותו שם. בנוסף, הוא תסריטאי שותף והבמאי של הסדרה "הרמון", אשר שודרה ברשת 13, ומבוססת על סיפוריהן האמיתיים של כתות בישראל, וביניהן הכת של גואל רצון.

החל ממאי 2020 הוא מראיין אנשי רוח בערוץ יוטיוב שלו – "גדי טאוב: שומר סף".

טאוב הוא עמית-אורח במכון המחקר ההונגרי  המקושר לוויקטור אורבן ולמפלגת הפידס.

בסוף שנת 2022 החל להגיש לצד אורי משגב, מוסי רז ופולי ברונשטיין תוכנית שבועית בערוץ כנסת בשם "מבקרי המדינה".

החל ממרץ 2023 מגיש ברדיו גלי ישראל תוכנית רדיו יומית בשם "שומר סף".

דעותיו וכתיבתו

ביקורתו על הפוסט-מודרניזם 
עיקר ביקורתו של טאוב על הפוסטמודרניזם הישראלי מתמקדת בממד ה"מפרק" שבו. ההגות הפוסטמודרנית טוענת, לרוב, שמסגרות לאומיות, אידאולוגיות, ערכים וכלל התפיסות התרבותיות שיש לבני-האדם הן תבניות שנוצרות באופן חברתי והיסטורי, ויש בהן ממד מדכא (הן קודמות לסובייקט ו"מבנות" אותו). עיקר ההגות הפוסט-מודרנית עוסקת בפירוק של מבני השיח ושל "הנרטיבים הגדולים", שכן לטענתה אין תרבות "גבוהה" או "נמוכה", ואין תרבות "טובה יותר" או "טובה פחות". בישראל בא הדבר לידי ביטוי בעיקר בביקורת של הוגים האמונים על קו מחשבה זה, כלפי כור ההיתוך הישראלי, שהדיר לטענתם את המהגרים היהודים הלא-אשכנזים, וכן את הפלסטינים ואת ערביי ישראל. לטענת חלק מהמבקרים הפוסט-מודרניים והפוסט-ציונים יש לאפשר מציאות רב-תרבותית, שכן, בין השאר, לא ייתכן מכנה משותף שאינו משקף מבנה כוח, והעדפה תרבותית של קבוצה אחת על אחרת. לטענת טאוב, מה שנתפס בטיעונים הללו כביקורת חברתית-שמאלנית אינה אלא תפיסה ימנית אינדיבידואליסטית. לטענתו, יש בביקורת על הערכים המשותפים משום קריאה לפירוק החברה, הפוגעת בחלשים יותר, שכן התוצאות הפרקטיות של מהלכים כאלו הן פירוקה של מדינת הרווחה, הפרטתה הכלכלית והחברתית של החברה, והעדר האפשרות לסולידריות וחיים משותפים. מה שנראה לטענתו כשמאל רדיקלי (פוסט-מודרניסטי) אינו בעצם אלא ימין רדיקלי.

ביקורתו על התקינות הפוליטית 
טאוב מותח ביקורת חריפה על התקינות הפוליטית, וטוען שמדובר בתופעה הרסנית ופגיעה בחופש המחשבה והדיבור. הוא ביקר בחריפות את התקינות הפוליטית בהקשר לטרור האסלאמי וטען שהריאקציה לתקינות זו תהייה עליית הימין הקיצוני. הוא ביקר את התבטאות התקינות הפוליטית והפוסט-מודרניזם באקדמיה בארצות הברית, בייחוד בחוגים להיסטוריה ולימודי מגדר, שם הפרופסורים מצהירים שמטרתם היא לקדם נרטיבים מוטי-אג'נדה (למען המדוכאים ואוכלוסיות מוחלשות) ולא לחתור לגילוי האמת ולהציג תמונה נכונה של המציאות. הוא סיכם שהתקינות הפוליטית היא לדעתו "איסור לומר את האמת".

בשנת 2009, לאחר שנחשף שמפקד חיל הים אלי מרום נוהג לבלות במועדוני חשפנות, פרסם טאוב בידיעות אחרונות מאמר דעה שבו הביע תמיכה במועדונים אלו. המאמר עורר דיון ציבורי בנושא.

הסכסוך הישראלי-פלסטיני 
טאוב ראה עצמו בעבר חלק ממחנה השמאל הציוני. בשנת 2010 פרסם מאמר ב"ניו יורק טיימס" בו כתב כי המתנחלים מסכנים את קיומה של ישראל ואת הציונות, וכי סיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל יהפכו אותה למדינת אפרטהייד.

לאחר מבצע עמוד ענן והאביב הערבי, גיבש בהדרגה עמדות ימניות. בראיון בשנת 2020 אמר כי הוא יצביע לליכוד בבחירות לכנסת העשרים ושלוש. טאוב מגדיר את עצמו איש מרכז. הוא תומך בפתרון שתי מדינות לשני עמים, אך סבור שפתרון זה בלתי ניתן ליישום בעתיד הקרוב, עקב הכאוס ששורר במזרח התיכון וברשות הפלסטינית בפרט. לטענתו, סיום השלטון הישראלי ביהודה ושומרון באופן חד-צדדי על ידי ישראל רק ירע את מצבם של הפלסטינים, שייפלו קורבן לשלטון כנופיות אלים שיפגע בזכויות אדם.

ביקורת על האקטיביזם השיפוטי וה-"Deep State" 
טאוב מותח ביקורת חריפה על האקטיביזם השיפוטי. לדבריו, הדבר מתבטא במשפטיזציה של הפוליטיקה ובפוליטיזציה של המשפט ופוגע בדמוקרטיה ובמשילות וגם באמון הציבור במערכת המשפט. בפוסט בפייסבוק הוא כתב: .

טאוב מקדם את גרסתו לתיאוריית הקונספירציה "Deep state", לפיה לשופטים ופקידים בישראל חסרים איזונים ובלמים חיוניים, הם לעיתים מונעים מנבחרי הציבור לממש את מדיניותם, ועוד.

חיים אישיים
טאוב נישא לקטי קמחי בשנת 1998, ובשנת 1999 הם התגרשו. לאחר מכן היה מספר פעמים בקשר זוגי, בין השאר עם סמדר קילצ'ינסקי ועם העיתונאית נטשה מוזגוביה. החל מ-2017 חי בזוגיות עם ולדה טאוב, אזרחית אוקראינה. ביוני 2019 נישאו השניים בנישואים אזרחיים מחוץ לגבולות ישראל. מתגורר בתל אביב.

ספריו

ספרי עיון

המרד השפוף: על תרבות צעירה בישראל (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1997)
המתנחלים - והמאבק על משמעותה של הציונות (ידיעות ספרים, 2006)
נגד בדידות: רשמים (ידיעות ספרים, 2011)
נגד בדידות - מחשבות (ידיעות ספרים, 2016)
הנאורות אוסף מאמרים, בעריכת גדי טאוב, חלקם נכתב בעברית וחלקם מתורגם. המאמרים עוסקים בנאורות, בתנועת ההשכלה העברית, באסכולה הסקוטית ובגישה הצרפתית. (מוסד ביאליק, 2016)
ניידים ונייחים: מאבקן של האליטות כנגד הדמוקרטיה הישראלית (סלע מאיר, ספריית שיבולת, 2020)

סיפורת
מה היה קורה אם היינו שוכחים את דוב (הוצאת הקיבוץ המאוחד: ספרי סימן קריאה, תשנ"ג 1992)
אלנבי (ידיעות ספרים, 2009)
נגד בדידות - רשמים, למשכל, 2011.

ספרי ילדים
דברים שאני לא מגלה (כתר, 1990) 
דברים שאני לא מגלה ליעל (כתר, 1992)
המכשפה מרחוב מלצ'ט 3 (כתר, 2000) 
הג'ירף שאהב לרחם על עצמו (כתר, 2003)
האיל שאהב נקיון (כתר, 2005)
האריה שחשב שהוא פחדן (ידיעות ספרים, 2007)

תרגומים
הגיבן מנוטרדאם / סרטי וולט דיסני (תל אביב: ידיעות אחרונות, 1996)
101 דלמטים / סרטי וולט דיסני (תל אביב: ידיעות אחרונות, 1997)

הסכתים 
 גדי טאוב: שומר הסף (2020-היום)

לקריאה נוספת
על השפה הרזה, גדי טאוב, נדפס ברחוב, 1, 1994.
פוסט-ציונות: הקשר הצרפתי-אמריקאי-ישראלי, גדי טאוב, נדפס במקרוב, 8, 2002.
שנות השישים האמריקניות בישראל: ממרד לקונפורמיזם, גדי טאוב, נדפס בעיונים בתקומת ישראל, 13, תשס"ד 2004.
אהבה על קצות האצבעות, מאת מנחם רגב, על ספרו של גדי טאוב "המכשפה מרחוב מלצ’ט 3", נדפס ברוח אחרת, 11, תשס"א 2001.

קישורים חיצוניים

 

 גדי טאוב: שומר סף, הסכתים בספוטיפיי
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  הרצאה חדשה על הפוליטיקלי קורקט: "מונע ממך לדבר על בעיות", גדי טאוב בריאיון לאראל סג"ל בגלי צה"ל, 12 בנובמבר 2017
 
  הקונגרס #069- גדי טאוב, בערוץ היוטיוב של "הקונגרס", 22 בספטמבר 2018
  ד"ר גדי טאוב על המחלוקת בין ימין לשמאל, ראיון באתר "השמרן: הגות פוליטית למאה ה-21"
 
 

מספריו:
  

ממאמריו:
 הליברליזם כמעמד על על הרב-תרבותיות כאמריקניזציה
 אוסף מאמרים על הציונות ומתנגדיה באתר של גדי טאוב.
 מאמרים וכתבות של גדי טאוב בעיתון מעריב
  - המאמר גרר סדרת תגובות  מעל גבי מוסף "הארץ"
 
 , באתר ynet, 17 במרץ 2011
 
על כתביו:
 מאמרי ביקורת על גדי טאוב: גבי ניצן - הארץ, שי גולדן - מעריב, מתי שמואלוף
 תשובה לגדי טאוב -, צור ארליך - מקור ראשון
 
 
 
 
 
 אסתי אדיבי-שושן, לפתוח דלת ולצאת מהחיים, על אלנבי מאת גדי טאוב, באתר מחשבות על ספרים

הערות שוליים

סופרים ישראלים
סופרים כותבי עברית
פוסטמודרניזם
מגישי ציפורי לילה
הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: תקשורת ועיתונאות
סגל המסלול האקדמי המכללה למינהל
אתאיסטים ישראלים
סופרי ילדים ונוער ישראלים
משתתפי הפסטיגל
זוכי פרס זאב
בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
בוגרי אוניברסיטת תל אביב
בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ראטגרס
מגישי פודקאסטים ישראלים
ישראלים שנולדו ב-1965
סגל גלי ישראל
סגל מידה