לזר לגין

לזר יוסיפוביץ' לַגִין (ברוסית: Лазарь Иосифович Лагин) הוא שם העט של לזר גינזבורג (Гинзбург; 4 בדצמבר 1903 – 4 ביוני 1979), סופר משורר וסאטיריקן יהודי-סובייטי, שכתב ברוסית.

קורות חיים 
לגין נולד בעיר ויטבסק שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). הוא למד בעיר אך בבית ספר רוסי. מגיל צעיר הצטרף אל הנוער הקומוניסטי, השתתף במהפכת אוקטובר, והעדיף את הרוסית על פני היידיש. כשהיה כבן 18 החל לפרסם מיצירותיו: שירה, סיפורת, פיליטונים ומאמרים, בעיתונות הקומוניסטית. דבריו עוררו עניין בצמרת התרבותית והוא הוזמן למוסקבה.

בשנת 1928 הגיע לגין למוסקבה והצטרף למערכת היומון החשוב "פראבדה", וכן למערכת העיתון הסאטירי הידוע "קרוקודיל". הוא פרסם אגדות לילדים, סיפורי קסם וכשפים, סאטירות חריפות, והכל ברוח השלטון הסובייטי האדוק. לגין הפך לסופר מוכר ידוע ופופולרי ברחבי ברית המועצות, והתכחש ליהדותו.

ספרו המפורסם ביותר – "חוטביץ' הזקן" (Старик Хоттабыч) פורסם בשנת 1937 (קיימת טענה, שרוב העבודה בוצע על ידי סופר אלכסנדר קרון - שם בדוי של אלכסנדר קריין). על בסיס ספרו בשנת 1956 צולם סרט שזכה לפופולריות רבה.

במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה כתב צבאי. בשנת 1947 הוא פרסם ספר זכרונות ביידיש "מײַנע פֿרײַנט שװאַרצימישע קריגער: פֿראָנט-נאָטיצן".

בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה פרסם לגין ספרי מדע בדיוני רבים, שנפוצו במהדורות רבות. הרפובליקה העצמאית של בלארוס הוציאה בול דואר מהודר לזכרו. מכל יבולו הספרותי עובד לעברית רק ספר אחד משלו, בידי דוידה קרול.

ספרו בעברית
 סודו של אילן, או, תעלולי הוטבי הקוסם (ברוסית - חוטביץ' הזקן; יעקב רוזנברג לפי ספרו של א’ לגין; כתבה: דוידה קרול; ציורים: איטה משי), תל אביב: יבנה, תשל"ב-1972.

קישורים חיצוניים

 
 
 
 Vitaly Charny, Lazar Lagin

אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
משוררים יהודים בלארוסים
משוררים יהודים רוסים
משוררים סובייטים
סאטיריקנים יהודים
סאטיריקנים רוסים
סופרי ילדים ונוער יהודים
סופרי מדע בדיוני יהודים
סופרי מדע בדיוני סובייטים
סופרי מדע בדיוני רוסים
סופרים יהודים בלארוסים
סופרים יהודים סובייטים
סופרים יהודים רוסים
סופרים סובייטים הידועים בשם עט
סובייטים שנולדו ב-1903
סובייטים שנפטרו ב-1979