משה בן חביב

רבי משה בן רבי שלמה אבן חביב (תי"ד, 1654 - תנ"ו, 1696) היה הראשון לציון וראש ישיבה בירושלים.

ביוגרפיה
רבי משה בן חביב, נולד בסלוניקי שביוון, לרבי שלמה בן חביב, נצר לאחת המשפחות המיוחסות ממגורשי ספרד וחתנו של ר' זרחיה גוטה. אילן היוחסין של משפחתו מגיע עד רבי יוסף חביבא, בעל "נימוקי יוסף" על הרי"ף. בין בני משפחתו מדורות קודמים נמנים גם רבי יעקב בן חביב, מחבר הספר "עין יעקב" על אגדות התלמוד ובנו המהרלב"ח.

בגיל חמש עשרה, הגיע רבי משה לירושלים, שם למד בישיבת בית יעקב של רבי יעקב חגיז ונשא לאישה את בתו. לאחר שזו נפטרה בצעירותה, נשא לאשה את בתו של החכם רבי יהונתן גאלנטי, אביו של הראשון לציון וראש הישיבה, רבי משה גאלנטי, הנודע בכינוי "הרב המג"ן".

צאצאיו
בתו נישאה לחכם רבי מכיר כולי, אביו של רבי יעקב כולי מחבר הספר "ילקוט מעם לועז". בת אחרת נישאה לרבי משה ישראל, מרבני רודוס ואלכסנדריה.

תפקידו, תורתו וספריו
כבר עם הגעתו לירושלים והוא עודו נער, נודע רבי משה בכישרונותיו הברוכים. וחכמי ירושלים וכן רבו הרב יעקב חגיז, ראו בו שווה בין שווים ונשאו ונתנו עמו בהלכה.

בשלב מסוים, נשלח רבי משה כשד"ר לטורקיה, אולם מלבד עצם קיומה של השליחות, דבר לא ידוע עליה. ב-1678 תועד כשד"ר בבלגרד.

עם פטירת גיסו, הרב המג"ן, בשנת ה'תמ"ט (1689), התמנה במקומו כראשון לציון וכראש ישיבה. ובבית דינו שימשו כדיינים: רבי יעקב מולכו, רבי יום טוב צהלון ורבי יוסף בר יוסף מחכמי ירושלים.

אם כי כבר בעודו נער צעיר לימים, נודע רבי משה בן חביב בגאונותו הרבה וידיעתו רחבת ההיקף בכל חלקי התורה, הרי שעיקר התמחותו בפסיקה ההלכתית הייתה בדיני אישות, בפרט בתחום הסבוך של התרת עגונות. הוא אף חיבר שני ספרים בנושא זה, "גט פשוט"" ו"עזרת נשים", הנחשבים עד היום כספרי יסוד הלכתיים בדינים אלו.

רבי משה, כתב ספר נוסף בשם "שמות בארץ" מפרי תורתו וחידושיו על התלמוד, המחולק לשלושה חלקים:
 "הוא יום תרועה" – חידושים על מסכת ראש השנה.
 "תוספת יום הכיפורים" – חידושים על מסכת יומא.
 "כפות תמרים" – חידושים על מסכת סוכה.
ספר זה נחשב מאוד בעיני הדורות שבאו אחריו. ר' יהושע פאלק, בעל הספר "פני יהושע" על הש"ס, כתב:

הספר זכה להגהות מר' עקיבא איגר ור' יוסף שאול נתנזון.

ספר השו"ת שלו טבע בים, אך למרות זאת נתפרסמו ממנו תשובות רבות במספר קבצים, ביניהם "קול גדול" בשנת תרס"ז בירושלים.

עוד בטרם מלאו לו ארבעים ושלוש נפטר הרב בן חביב והוא לא זכה להוציא לאור את ספריו שנותרו בכתב יד. אולם, לכשבגר נכדו (בן בתו) רבי יעקב כולי שהתגורר אז בצפת, עמל הוא רבות בהגהתם ועריכתם לדפוס. בעת ההיא כבר לא היה קיים בית דפוס בארץ ישראל ורבי יעקב נאלץ לנסוע במיוחד לקונסטנטינופול שבטורקיה, על מנת להדפיסם. הוא אכן הגיע לשם בשנת ה'תע"ד (1714), אך רק בשנת ה'תפ"ב (1722), כעשרים וחמש שנה לאחר פטירתו של המחבר, יצאו לאור הספרים בסיועו של "החכם השלם, רבי חיים אלפאנדרי".

רבי משה בן חביב, כיהן עד יומו האחרון כרבה של ירושלים וכריש מתיבתא והוא נפטר בשנת ה'תנ"ו (1696).

ספריו
 גט פשוט (על הלכות גיטין)
 עזרת נשים (על תקנת עגונות)
 שמות בארץ (- יום תרועה על מסכת ראש השנה ותוספת יום הכפורים על מסכת יומא) וכפות תמרים על מסכת סוכה
 פני משה - על התלמוד הירושלמי מסכתות ברכות, פאה ודמאי, מכון ירושלים תשנ"ד (יש להבדיל מפירוש בעל שם זהה שחיבר הרב משה מרגלית).
שו"ת קול גדול - ספר שאלות ותשובות בהלכה.
קונטרס עץ הדעת - דינים וכללים במקצוע גדול בתורה של ספק ספיקא

לקריאה נוספת
 ר' אריה ליב פרומקין, תולדות חכמי ירושלים חלק ב עמ' 89–91.
 הקדמות הספר "ילקוט מעם לועז" חלק ראשון.
 אברהם אלמאליח, הראשונים לציון, הוצאת ראובן מס, תש"ל, עמודים 70–75.
 הרב אברהם שלם, מבוא לספר גט פשוט, מכון ירושלים תש"מ.
 הרב א"ש ליפשיץ, מבוא לדרשות מהר"ם בן חביב, ירושלים: מכון חכמת שלמה תשנ"ט.
 הרב א"ש ליפשיץ, מבוא לתשובות מהר"ם בן חביב, ירושלים: מכון חכמת שלמה תש"ס.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

ראשונים לציון
ירושלים: רבנים
ראשוני האחרונים
אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
פרשני התלמוד הירושלמי
פרשני התלמוד
אבות בתי דין
מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
עולים לארץ ישראל במאה ה-17
ילידי 1654
נפטרים ב-1696