בעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו

בעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו (באנגלית: Major non-NATO ally, בראשי תיבות: MNNA) הוא הכינוי שניתן על ידי הממשל האמריקני לבעלות ברית קרובות במיוחד איתן הוא מנהל יחסים אסטרטגיים אך אינן חברות בברית הצפון אטלנטית (נאט"ו). למרות שהמעמד אינו כולל הסכם הגנה הדדית עם ארצות הברית, הוא כן מעניק מגוון הטבות צבאיות וכלכליות שאינן מוענקות למדינות שאינן חברות בנאט"ו.

היסטוריה
מעמד ה-MNNA נוצר לראשונה ב-1989 כאשר סעיף 2350a, הידוע גם כתיקון נון על שמו של הסנטור סאם נון, התווסף לכותרת 10 (כוחות מזוינים) של הקוד של ארצות הברית על ידי הקונגרס. התיקון קבע כי הסכמי שיתוף פעולה בתחום המחקר והפיתוח עם מדינות שאינן חברות בנאט"ו יוכלו להעשות על ידי מזכיר ההגנה בתיאום עם מזכיר המדינה. המדינות הראשונות שניתן להן מעמד MNNA הן אוסטרליה, מצרים, ישראל, יפן וקוריאה הדרומית.

ב-1996 קיבלו מדינות ה-MNNA הטבות נוספות, עם הוספתו של סעיף 2321k לכותרת 22 (יחסי חוץ) של הקוד של ארצות הברית (ידוע גם כסעיף 517 של החוק לסיוע חוץ מ-1961), ופטירתן מרבות מהמגבלות שמטיל חוק פיקוח יצוא הנשק מהן פטורות חברות נאט"ו. הסעיף התיר לנשיא להכריז על מדינה כבעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו, וכן לבטל מעמד זה, שלושים יום לאחר שהודיע על כך לקונגרס. בעת חיקוקו, קבע החוק שמדינות ה-MNNA יכללו את אוסטרליה, מצרים, ישראל, יפן, ניו זילנד וקוריאה הדרומית.

היחסים האסטרטגיים ושיתוף הפעולה הצבאי בין ארצות הברית וניו זילנד נפגעו לאחר שארצות הברית השעתה את מחויבותה לניו זילנד במסגרת ברית ה-ANZUS בעקבות סירובה של ניו זילנד ב-1985 לאפשר את כניסתם של כלי שיט של הצי האמריקני המונעים בכוח גרעיני או החמושים בנשק גרעיני לנמליה. מאחר שהצי האמריקני סירב לאשר או להכחיש את קיומו של חימוש גרעיני על כלי השיט שלו, אסרה למעשה מדיניותה של ניו זילנד את כניסתם של כל כלי השיט של הצי האמריקני לנמליה. הענקת מעמד ה-MNNA לניו זילנד ב-1996 הגבירה את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות.

הטבות
מדינות להן מוענק מעמד של בעלת ברית עיקרית שאיננה בנאט"ו זכאיות להטבות הבאות:
שיתוף פעולה עם מחלקת ההגנה של ארצות הברית במיזמי מחקר ופיתוח על בסיס השתתפות בעלויות.
השתתפות ביוזמות מסוימות במסגרת המלחמה בטרור.
רכישת פגזים נגד טנקים המכילים אורניום מדולדל.
עדיפות בקבלת עודפי הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
אחזקה של מלאי לצורך מלחמה של ציוד מחלקת ההגנה האמריקנית הנשמר מחוץ לבסיסים צבאיים אמריקניים.
השאלת ציוד וחומרים לצורכי מיזמי מחקר ופיתוח משותפים.
התרת השימוש במימון אמריקני לצורך רכישת או החכרת ציוד ביטחוני מסוים.
אימונים משותפים.
טיפול מזורז ביצוא של טכנולוגיות חלל.
התרת השתתפותם של תאגידים במדינה במכרזים מסוימים של מחלקת ההגנה האמריקנית לחוזי תיקון ותחזוקה של ציוד צבאי מחוץ לארצות הברית.

בעלות ברית עיקריות שאינן בנאט"ו
למדינות הבאות ניתן מעמד בעלת ברית עיקרית שאיננה בנאט"ו (לפי סדר הענקת המעמד):

התואר הוענק על ידי ג'ורג' הרברט ווקר בוש 
  (1989)
  (1989)
  (1989)
  (1989)
  (1989)

התואר הוענק על ידי ביל קלינטון 
  (1996)
  (1997)
  (1998)

התואר הוענק על ידי ג'ורג' ווקר בוש 
  (2002)
  (2003)
  (דה פקטו; 2003)
  (2003)
  (2004)
  (2004)
  (2004)

התואר הוענק על ידי ברק אובמה 
  אפגניסטן (2012–2021)
  (2015)

התואר הוענק על ידי דונלד טראמפ 
  (2019)

התואר הוענק על ידי ג'ו ביידן 
  (2022)
  (2022)

קישורים חיצוניים
כותרת 10, סעיף 2350a של הקוד של ארצות הברית
כותרת 22, סעיף 2321k של הקוד של ארצות הברית

הערות שוליים

ארצות הברית: יחסי חוץ
יחסים צבאיים ארצות הברית–ישראל
ישראל: צבא וביטחון
אוסטרליה: צבא וביטחון
מצרים: צבא וביטחון
יפן: צבא וביטחון
קוריאה הדרומית: צבא וביטחון
ירדן: צבא וביטחון
ניו זילנד: צבא וביטחון
ארגנטינה: צבא וביטחון
בחריין: יחסי חוץ
הפיליפינים: היסטוריה
תאילנד: היסטוריה
כווית: יחסי חוץ
מרוקו: צבא וביטחון
פקיסטן: צבא וביטחון
אפגניסטן: צבא וביטחון
יחסים צבאיים ארצות הברית–יפן
יחסים צבאיים ארצות הברית–קוריאה הדרומית
יחסי ארצות הברית–מצרים
יחסי ארצות הברית–ניו זילנד
יחסי אוסטרליה–ארצות הברית