חיל האוויר הברזילאי

חיל האוויר הברזילאי (בפורטוגזית: Força Aérea Brasileira או בקיצור: FAB) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של ברזיל. חיל האוויר הברזילאי מפעיל כ-800 מטוסים ובשורותיו משרתים כ-50,000 איש; ככזה, הוא החיל הגדול מסוגו באמריקה הלטינית, ומשקלו ביחס לזרועות האחרות של הכוחות המזוינים של ברזיל הלך וגדל עם השנים. כיום, מפקד על החיל לוטננט-בריגדיר ז'וניטי סאיטו, הניפו-ברזילאי הראשון שהגיע לדרגה הרמה ביותר באחד משלוש הזרועות המזוינים של ברזיל.

היסטוריה

צעדים ראשונים

הצבא הברזילאי הראה עניין בתעופה צבאית עוד ב-1908, כאשר ביצע טיסה ראשונה בכדור פורח צבאי. ב-1910 התקיימו טיסות צבאיות ראשונות בברזיל; הטייסים הראשונים למדו במדינות אחרות, מכיוון שבברזיל לא הייתה תשתית ללימוד טיסה.

ב-1911 נוסד קלוב תעופה בברזיל, במטרה להחדיר את רעיון הטיסה במדינה. ב-1914 נוסד בברזיל בית הספר הראשון לטיסה; ב-1916 החליט הצי הברזילאי להקים זרוע אווירית משלו, לאור התמשכות מלחמת העולם הראשונה, ובסוף אותה שנה כבר שירתו בו שלושה מטוסים ימיים. ברזיל שמרה על נייטרליות במלחמת העולם הראשונה עד 1917. ב-3 באפריל באותה שנה הטביעה צוללת גרמנית אונייה ברזילאית ליד חופי צרפת, דבר שהביא לניתוק היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות. התקפה זו הייתה במסגרת לוחמת הצוללות הבלתי מוגבלת שעליה הכריזה גרמניה, בתקווה למוטט את צרפת ובריטניה. בהמשך השנה טובעו עוד חמש אוניות ברזילאיות, וברזיל הכריזה מלחמה על גרמניה ב-26 באוקטובר 1917.

ברזיל שלחה כוח משימה לדקר, בירת סנגל, כדי שיסייעו בליווי שיירות משם לגיברלטר. קצינים ברזילאים נשלחו לאימון בבריטניה, והשתתפו במשימות קרביות כחלק מחיל האוויר המלכותי. שיתוף הפעולה התבטא גם בהגעת משלחת צבאית מארצות הברית, על מטוסיה, לברזיל.

ייסוד חיל האוויר

הקמת חיל האוויר המלכותי של בריטניה ב-1918, מאיחודן של זרועות האוויר בצבא הבריטי ובצי הבריטי, ומהלכים דומים בצרפת ואיטליה, עוררו מחשבות גם בברזיל על איחוד דומה. אסטרטגים בברזיל הושפעו גם מהגותם של בילי מיטשל בארצות הברית, ג'וליו דואה באיטליה, ויו טרנצ'רד בבריטניה, שחזו את התפקיד המכריע שיהיה לחילות אוויר בעתיד.

בשנת 1928 פורסם קול קורא ראשון, על ידי קצין בצבא הברזילאי, להקמת חיל אוויר מאוחד. המהלך המשיך בהשפעתם של קצינים מצבא צרפת שסייעו לצבא ברזיל, והתחזק עוד יותר בהשפעתם של אנשי צבא ברזילאים ששהו באיטליה וראו את יתרונותיו של חיל אוויר מאוחד. מלחמת האזרחים בספרד ומלחמת העולם השנייה הראו עוד יותר יתרונות אלה. בסוף 1940 הוקם המבנה המינהלי של מינסטריון האווירייה, וב-20 בינואר 1941, הוקם המשרד פורמלית. מינסטריון האווירייה אחראי, כמפורט להלן, על כל הפעילות האווירית בברזיל, אזרחית וצבאית, וחיל האוויר הברזילאי כפוף לו. זרועות האוויר של הצבא והצי בוטלו, וכל המתקנים, כלי הטיס וכוח האדם הועברו לחיל האוויר החדש. בסך הכול הועברו כ-430 מטוסים, מדגמים רבים, ברובם מיושנים.

מלחמת העולם השנייה
בדומה למלחמת העולם הראשונה, גם במלחמת העולם השנייה נכנסה ברזיל למלחמה נגד גרמניה בעקבות פעילותן הגוברת והולכת של הצוללות הגרמניות בסמוך לחופי ברזיל. יומיים לאחר הקמת מינסטריון האוויר, ב-22 בינואר, הכריזה ברזיל מלחמה על גרמניה הנאצית.

המטוסים שהיו בידי חיל האוויר הברזילאי היו, כאמור, מיושנים, והתבקשה רכישת מטוסים חדישים. במסגרת הסכם השאל-החכר, קיבל חיל האוויר הברזילאי עשרה מטוסי קרטיס P-36 הוק, וכמה עשרות מטוסי קרטיס P-40. חיל האוויר הברזילאי, יחד עם חילות האוויר של בעלות הברית, השתתף במלחמה נגד הצוללות הגרמניות, מבסיסים בברזיל, בצפון אפריקה ובדרומה.

בסוף 1943 החליטה ממשלת ברזיל לשלוח כוח משימה שישתתף בקרבות החזית האיטלקית. הכוח היה מורכב מדיוויזיית חי"ר מוגדלת, יחידות ארטילריה, ומכוח אווירי. הכוח האווירי היה מורכב מטייסת קרב, שהורכבה ממטוסי ריפבליק P-47 ת'נדרבולט, מתוצרת ארצות הברית, שנמסרו עם הרכבת כוח המשימה, ומטייסת סיור, שהפעילו מטוסי פייפר קאב. הטייסים הברזילאים זכו להערכה רבה על תפקודם, על תכיפות הגיחות שביצעו, ועל מסירותו של הסגל התומך. בשנת 1986 העניק נשיא ארצות הברית ציון לשבח יחידתי לטייסת הקרב על הישגיה ופעילותה - מקרה נדיר של הענקת עיטור זה, של ארצות הברית, ליחידה בצבא זר.

לאחר מלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה

ארצות הברית סירבה למכור לברזיל מטוסי סילון, בטענה שהדבר יפר את מאזן הכוחות בדרום אמריקה. מכיוון שמטוסי הבוכנה החלו להתיישן, חיפשה ברזיל מטוסי סילון במקום אחר. ב-1952 הסכימה בריטניה למכור לברזיל את מטוס הקרב גלוסטר מטאור. ברזיל שילמה עבור כ-70 מטוסים מסוג זה ב-15,000 טון כותנה גולמית, בהיעדר מטבע חוץ.

עם התעצמות המלחמה הקרה, שינתה ארצות הברית את מדיניותה, והסכימה למכור לברזיל מטוסי קרב. בשנת 1956 הגיעו לברזיל מטוסים מדגם לוקהיד F-80 שוטינג סטאר ונגזרת האימונים שלו, AT-33.

ב-1972 החל חיל האוויר הברזילאי להצטייד במטוסי הקרב דאסו מיראז' 3. בשנות המלחמה הקרה הייתה ברזיל בעלת ברית של ארצות הברית ושל מדינות נאט"ו. קרבה זו איפשרה לה לרכוש ובזול, את מטוס הקרב נורת'רופ F-5 טייגר, שאותו שיווקה ארצות הברית לבעלות בריתה.

מטוסים אחרים בחיל האוויר הברזילאי

מפציצים
במהלך מלחמת העולם השנייה, רכש חיל האוויר הברזילאי כ-90 מפציצים מדגם נורת אמריקן B-25 מיטשל, אחד מדגמי המפציצים המוצלחים ביותר שפעלו במלחמה. מפציצים אלה שירתו עד 1970. ב-1944 התקבלו בברזיל גם 30 מפציצים מדגם דאגלס A-20 האבוק, שהוסבו מאוחר יותר למטוסי סיור וצילום. מטוסים אלו יצאו משירות עד 1955. מטוסי התקיפה וההפצצה כיום הם מתוצרת ברזיל; ראו להלן.

מטוסי תובלה
גם בתחום זה, כמו בתחומים אחרים, עשה חיל האוויר הברזילאי שימוש במטוסים שהיו בשימוש חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1944 הגיעו לברזיל מטוסי תובלה מדגם דאגלס C-47 סקייטריין, הידועים יותר כ-DC-3 דקוטה. כ-80 מטוסים מדגם זה שירתו בברזיל עד תחילת שנות ה-80. בנוסף למטוסים אלו, שירתו בחיל האוויר הברזילאי מטוסי תובלה מדגמים שונים. ביניהם יש למנות מפציצים מדגם בואינג B-17 פליינג פורטרס, ששימשו לתפקידי תובלה וסיור. מטוסים אלו היו המטוסים בעלי הטווח הארוך ביותר שהיו בידי חיל האוויר של ברזיל בשנות החמישים; ככאלה, הם שימשו לתובלה מברזיל אל רצועת עזה, לסיוע לחיילים הברזילאים ששירתו שם כחלק מכוח השלום של האו"ם. מטוסים נוספים ששירתו כמטוסי תובלה היו - ועודם - מטוסי לוקהיד C-130 הרקולס, מטוסי בואינג 707, בגרסתו הצבאית (בעיקר לתדלוק) ומטוסי דה הבילנד קנדה DHC-5 בופלו, המצטיינים ביכולתם להמריא ולנחות במרחקים קצרים מאוד. מטוסי התובלה של חיל האוויר הברזילאי משמשים, למעשה, כזרוע החשובה ביותר של חיל האוויר. הם מגשרים על מרחביה העצומים של המדינה, ונוחתים לעיתים קרובות בנקודות נידחות שלא ניתן להגיע אליהם בדרך אחרת.

ייצור עצמי

תעשיית המטוסים הברזילאית "אמבראר" ("Embraer" - Empresa Brasileira de Aeronáutica, Brazilian Aeronautic Co) נוסדה ב-29 ביולי 1969, כחברה ממשלתית תחת חסות חיל האוויר הברזילאי. המטוס הראשון שיוצר על ידי "אמבראר" היה הבנדירנטה (EMB-110 Bandeirante), מטוס תובלה קל (עד 21 נוסעים), ששירת בחיל האוויר הברזילאי (הראשון נמסר ב-1973) וזכה גם להצלחה רבה מחוץ לברזיל. כחלק מצעדיה הראשונים ייצרה "אמבראר" ברישיון גם את מטוס האימונים האיטלקי המצליח ארמאקי MB-326, שנקרא בברזיל קסבנטה (Xavante). בתחילת שנות ה-80 הצטרפה "אמבראר" לפרויקט AMX, יוזמה משותפת לאיטליה ולברזיל, לייצור מטוס קרב קל. ב-16 באוקטובר 1985 המריא המטוס הברזילאי הראשון מדגם זה, המהווה כיום את עמוד השדרה של כוח ההתקפה של חיל האוויר הברזילאי. פרויקט מוצלח נוסף של "אמבראר" המשמש בתפקיד מרכזי בחיל האוויר הברזילאי הוא מטוס ההדרכה המוצלח טוקאנו T-27, שהמריא לראשונה ב-16 בדצמבר 1980. יותר מ-650 יחידות של מטוס זה נמכרו ברחבי העולם, עובדה ההופכת אותו לאחד ממטוסי ההדרכה המוצלחים ביותר בהיסטוריה. פיתוח של הטוקאנו, הסופר טוקאנו (EMB-314/A-29), נכנס לשירות בתחילת בשנות ה-2000 כמטוס הדרכה ומטוס תקיפה ללחימה בעצימות נמוכה.

כיום
עם ההתייצבות הכלכלית בתחילת שנות ה-2000, החל חיל האוויר הברזילאי בתהליך איטי של מודרניזציה.
 הפרויקט השאפני ביותר היה פרויקט F-X, שנועד למצוא תחליף למטוסי המיראז' 3 המתיישנים. התוכנית הייתה לרכוש 12 עד 14 מטוסי קרב מדגם חדיש. נשקלו חמישה מטוסים: מטוסי ג'נרל דיינמיקס (מאוחר יותר לוקהיד מרטין) F-16, דאסו מיראז' 2000 BR, סאאב BAE גריפן, וסוחוי-35. ואולם, עם עלייתו לשלטון של הנשיא לואיס אינסיו דה סילבה, בתחילת 2003, הוחלט על הפסקת הפרויקט, והסבת המשאבים למטרות אחרות, בעיקר למלחמה בעוני. בסוף 2005 רכש חיל האוויר הברזילאי 12 מטוסי מיראז' 2000C, דגם נחות יותר מהדגם אותו שקלה ברזיל לרכוש, עד להיווצרות אפשרות חדשה לרכישת מטוסי קרב חדישים.
 כאמור לעיל, חברת "אמבראר" מייצרת את מטוס התקיפה הקל "סופר טוקאנו". 99 מטוסים כאלה נכנסים לשירות חיל האוויר הברזילאי בשנים אלה.
 נרכשו מטוסי תובלה חדשים מדגם קאסה C-295, מתוצרת ספרד.
 נרכשו מטוסי סיור ימי מדגם P-3 אוריון, עם אוויוניקה ומערכות משוכללות ומשודרגות.
 שדרוג מטוסי הקרב F-5: מטוסי הקרב המתיישנים הללו עוברים השבחה יסודית, שבכללה התקנת מכ"ם חדש, שדרוג תא הטייס, התקנת חליפת אוויוניקה חדשה, ועוד. המטוסים החדשים מוגדרים F-5EM, והשבחתם מבוצעת על ידי "אמבראר" וחברת אלביט מערכות הישראלית.

מבנה
עד 1999 עמד בראש ההירארכיה השולטת על חיל האוויר שר, שהיה ממונה על כל נושאי האירונאוטיקה בברזיל. החל מאותה שנה, הוגדר הפיקוד על חיל האוויר כאחד משלוש הזרועות של הכוחות המזוינים של ברזיל, הכפופים למשרד ההגנה (Ministério da Defesa). 
בראש פיקוד האוויר (Comando da Aeronáutica, COMAer) עומד Comandante da Aeronáutica, מפקד האווירונאוטיקה, שהוא גנרל בעל ארבעה כוכבים, המדווח ישירות לשר ההגנה. ב- COMAer שישה מרכיבים עיקריים, ארבעה פיקודים כלליים ושלוש מחלקות:
 הפיקוד החשוב ביותר הוא פיקוד האוויר הכללי - Comando-Geral de Operações Aéreas, או COMGAR. המטה הכללי של פיקוד זה הוא בברזיליה, והוא שולט על רוב הפעילות האווירית של חיל האוויר. הפעילות האווירית מתחלקת בין כמה מסגרות משנה: ארבעה חילות אוויר ושבעה פיקודים אזוריים.
 פיקוד הסיוע - Comando-Geral de Apoio, או COMGAP;
 פיקוד כוח אדם - Comando-Geral do Pessoal, או COMGEP;
 פיקוד המחקר והפיתוח - Comando-Geral de Tecnologia Aeroespacial, או DEPED.
שלוש המחלקות הן:
 הדרכה ואימונים - Departamento de Ensino da Aeronáutica, DEPENES;
 תעופה אזרחית - Departamento de Aviação Civil, DAC.
 תעבורה אווירית - Departamento de Controle do Espaço Aéreo, DECEA.

מבנה היחידות האוויריות
היחידות האוויריות נחלקות ללהקים, כאשר בכל להק כמה טייסות, מאחת עד שש עשרה. בכל טייסת מספר משתנה של כלי טיס, בין שישה לשנים עשר בדרך כלל. קיימות גם מסגרות קטנות יותר. הלהקים מוגדרים על פי תפקידיהם השונים:
 להק הגנה אווירית - Grupo de Defesa Aérea, GDA - מטוסי קרב סילוניים.
 להק תובלה - Grupo de Transporte, GD - תובלה, תדלוק אווירי.
 להק תעופה - Grupo de Aviação, GAv - מטוסי קרב, תקיפה, סיור, חילוץ והצלה, ומסוקים.
 להק קרב - Grupo de Aviação de Caça, GAvCa - מטוסי קרב ותקיפה.
 להק תובלת גייסות - Grupo de Transporte de Tropas, GTT - תובלה, הובלת גייסות, הצנחה.
 להק מיוחד לבקרה - Grupo Especial de Inspeção em Vôo, GEIV - כיול, בחינת כלי טיס ושדות תעופה, ביקורת.
 להק מיוחד לטיסות ניסוי - Grupo Especial de Ensaios de Vôo, GEEV - טיסות ניסוי
 להק מיוחד לתובלה - Grupo de Transporte Especial, GTE - תובלת אח"מים.
כמה הגדרות נפוצות לטייסות:
 ETA - Esquadrão de Transporte Aéreo: טייסת תובלה
 EIA - Esquadrão de Instrução Aérea: טייסת אימונים
 EDA - Esquadrão de Demonstração Aérea: טייסת האירובטיקה של חיל האוויר הברזילאי.

מצבת המטוסים כיום
חיל האוויר הברזילאי מפעיל כיום כ-730 מטוסים, מתוכם כ-90 מסוקים וכ-170 מטוסי קרב. קרוב ל-70% נבנו או הורכבו בברזיל.

מבצעים

אחד המבצעים האחרונים של חיל האוויר הברזילאי היה הפצצת אתרי נחיתה בלתי-חוקיים ביער האמזונאס, אשר בהם משתמשים סוחרי סמים להעברת סמים לברזיל וממנה. בפעולה, שבה השתתפו גם צבא ברזיל והמשטרה הפדרלית הברזילאית, נעצרו סוחרי סמים רבים. גם מטוסי הקרב AMX נטלו חלק במבצע זו.

חיל האוויר הברזילאי שותף בשנים האחרונות במשימת ייצוב המשטר והשלטון בהאיטי, מטעם האומות המאוחדות. יחידות אוויריות של חיל האוויר הברזילאי מסייעות לכוח מטעם האו"ם, ובו חברות ברזיל, אורוגוואי וארגנטינה).

חיל האוויר הברזילאי מפעיל את מערכת SIVAM, קיצור של Sistema de Vigilância da Amazônia - מערכת מעקב באמזונס. מטרתה המוצהרת של מערכת זו היא מניעת פעילותם של סוחרי סמים ושליטה בשריפה או כריתה לא חוקית של יער גשם. המערכת כוללת שימוש במכ"ם קבוע ונייד, ובמטוסי אמבראר ERJ 145.

ראו גם 
 המרכז לחקירת ומניעת תאונות אוויריות (ברזיל)

קישורים חיצוניים
 

 אתר חיל האוויר הברזילאי
 http://www.iaf.org.il/2024-27761-he/IAF.aspx נועם אופיר, אתר חיל האוויר
 חגי גלבוע, אתר חיל האוויר http://www.iaf.org.il/601-19702-he/IAF.aspx
 היסטוריה של חיל האוויר הברזילאי, אתר לא רשמי
 חיל האוויר הברזילאי באתר Scramble
 חיל האוויר הברזילאי באתר MILAVIA
 חיל האוויר הברזילאי באתר global security
 תמונות של מטוסי חיל האוויר הברזילאי באתר Airliners.net

הכוחות המזוינים של ברזיל
ברזיל
ברזיל: תעופה