שירים ושערים

שירים ושערים הייתה תוכנית רדיו בנושא ספורט ששודרה ברשת ב' של קול ישראל, וליוותה בשידור חי את משחקי הכדורגל המתקיימים במהלך העונה. היא שודרה לראשונה ב-1970. לצד סיקור משחקי כדורגל היו מושמעים שירים פופולריים. את הרעיון לתוכנית הגה ויישם בקול ישראל השדר גדעון הוד על בסיס תוכנית זהה ששודרה ברדיו האיטלקי.

התוכנית שודרה בעונת הכדורגל בימי שבת בשעות אחר הצהריים, ונמשכה בין שלוש לארבע שעות. היא נחשבה לאחת מתוכניות הדגל של תחנת השידור קול ישראל, והיוותה חלק בלתי נפרד מתרבות הספורט בישראל.

היסטוריה
"שירים ושערים" עלתה לשידור לראשונה בשנת 1970. לפני עליית התוכנית היו צריכים חובבי הכדורגל בישראל להמתין למהדורת החדשות במוצאי שבת כדי לשמוע את תוצאות משחקי הליגה הלאומית, אז הליגה העליונה. גדעון הוד, עורך תוכניות ספורט ברדיו, הגה ויזם את התוכנית, ששודרה תחילה במתכונת המשלבת שירים פופולריים יחד עם דיווחי ספורט עדכניים מהמגרשים, ומכאן גם ניתן לה שמה. המנחים הראשונים היו משה קשטן ועמי פזטל ועל התקליטים היה אחראי מנשה רז. לאחר כשנתיים "ירשו" את רז הקריינים אריה גולן ודניאל קרן, לסירוגין. בהמשך נכנסה לנעליהם שוש עטרי.

הדיווחים היו בקולו של המגיש באולפן וללא שידור חי מהמגרש. כשהובקע שער באחד המגרשים, המתין מנחה התוכנית לסיום השיר, ורק אז הודיע למאזינים על השער. במשך השנים נוספו השידורים החיים מהמגרשים, מקומם של השירים הלך והתמעט, והתוכנית עברה למתכונת בה התקיימה עד סגירת רשות השידור: שידור ישיר עם מנחה המגיש את התוכנית בעזרת צוות פרשנים היושבים באולפן, ושדרים פרושים במגרשי הכדורגל.

השילוב של תאורי השדרים הפורצים לשידור החי ברגעים מרתקים של המשחק, יחד עם הפרשנות המלווה, הקנו לתוכנית את ייחודה ואת תשומת לבם של חובבי הכדורגל במשך השנים. 

התוכנית עברה ב-1998 לרדיו ללא הפסקה תחת השם "שערים ללא הפסקה", אך חזרה לשדר ברשת ב' כעבור שנה.

בעונת הכדורגל 2003/2004 החליטו ברשות השידור להפסיק את שידור התוכנית, לאחר שההתאחדות לכדורגל מכרה את זכויות השידור לצ'רלטון בטלוויזיה, ושידור האירועים הספורטיביים עבר לצפייה בתשלום ("שלם וצפה").

כעבור שתי עונות בלבד, בשנת 2005, ולאחר לחץ ציבורי, שבה התוכנית ועלתה לשידור בקול ישראל בהגשתו של דני דבורין, באותה המתכונת כמעט ללא שינויים מהותיים, ועם אותה נעימה מוכרת המשמשת אות התוכנית.
חלק בלתי נפרד מהתוכנית, הוא הסאונד של ה"פיצוץ". אותו "פיצוץ", הוא בעצם סימן לדיווח על הבקעת שער תוך כדי שידור, או שמובקע שער במגרש אחר, ואז זהו האות לעבור למגרש בו נכבש השער.

בסוף שנת 2006 התפצלה התוכנית ונוספה תוכנית בימי א' בשם "אחד על אחד" ששידרה את משחקי ליגת העל בכדורסל ואת המשחק המרכזי מליגת העל בכדורגל.

בשנת 2009 חדלה קול ישראל מלהחזיק בזכויות שידור המשחקים ברדיו, ועל כן עברה התוכנית להיות משודרת במתכונת של פרשנויות מדי מוצאי שבת.

בשנת 2011 חזרה התוכנית לשדר את משחקי הליגה ישירות מהמגרשים.

בשנת 2016 הופסקה התוכנית בעקבות סגירת רשות השידור.

אישים מפורסמים
התוכנית הביאה לציבור הישראלי כמה אישים שפרסומם החל בה. היוזם וההוגה של שירים ושערים הוא גדעון הוד. על מגישיה הראשונים נמנו הוד, מנשה רז, אריה גולן, דניאל קרן, שוש עטרי ועמי פזטל. בהמשך הגישו את התוכנית גם מאיר איינשטיין, יואב אביב ודני דבורין, ומינואר 2013 שרון פרי. בין השדרים הקבועים והבולטים שדיווחו מהמגרשים היו מוטי חביב, קמי ברץ, צחי נגה, זוהיר בהלול ויואל כץ, ובין הפרשנים אבי רצון, ז'וז'ו אבוטבול וחנן קריסטל. בין המשתתפים בתוכנית במהלך השנים ניתן למנות את יוחנן וולך, רינה מצליח, אליהוא בן און, אודי רובוביץ', משה פרימו, דני נוימן, אילן פילו, אופירה אסייג, יעקב גרונדמן, ליאן וילדאו, עמית הורסקי, שלום ואנו, יצחק שתיל ודני שטרית.

התוכנית בפולקלור הישראלי
אחד המאפיינים הבולטים של התוכנית הוא אופן התיאור המיוחד של המגישים והשדרים, ומה שנשמע כניסיון להעצים אירועים במגרש ולהוסיף לתיאור נופך נמלץ ודרמטי.

במהלך שנות שידורה, תפסה התוכנית מקום נכבד בפולקלור הישראלי, ואף הונצחה במערכון המפורסם של הגשש החיוור "שירים, שערים וטכנאים", בו נאמרו המשפטים הידועים "מה הייתה הדקה?" ו"נשרוף את המועדון".

ביטויים נוספים הקשורים לתוכנית ונכנסו לפולקלור:
"על פי שעוני..."
"זה היה מהלך ספקטקולרי"
"60 שניות מהפתיחה והתוצאה עדיין אפס אפס".
"אני רוצה להודות לטכנאי"
"השכיל לכבוש שער"
"סבלו מאוזלת רגל"
"איתות מהמגרש"

הקלטה מתוך התוכנית, שבה נשמע השדרן מאיר איינשטיין מדווח על שער שהבקיעה מכבי חיפה, שובצה בשיר האליפות "ירוק בעיניים".

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

תוכניות רדיו בקול ישראל
תוכניות ספורט ישראליות ברדיו
ישראל: כדורגל