איי.סי.אל גרופ

ICL (לשעבר: כימיקלים לישראל בע"מ, ובקיצור: כיל) היא חברה בת של החברה לישראל (הנשלטת על ידי עידן עופר) וחברת האם של חברות הכורות ומייצרות, מתוקף חוק זיכיון ים המלח התשכ"א-1961, אשלג ודשנים אחרים,פוספט, מגנזיום, ברום ותרכובותיו - במסגרת החברות הבנות מפעלי ים המלח, תרכובות ברום, רותם אמפרט נגב, פריקלאס ים המלח, דח"כ (דשנים וחומרים כימיים), תמי (תעשיות מחצבי ישראל - המופ המרכזי של כיל) וחברות מחוץ לישראל. החברה ציבורית ונסחרת בבורסה לניירות ערך בת"א תחת הסימן איי.סי.אל ובבורסה לניירות ערך בניו יורק (NYSE) תחת הסימן ICL.

היסטוריה
ICL הוקמה כחברה ממשלתית ב-1968, ואיגדה את מפעלי ים המלח וכימיקלים ופוספטים, ומפעלי חיפה כימיקלים וערד כימיקלים שהיו אז בהקמה.

עד תחילת 1995 הזרימה החברה לתקציב הממשלה רווחים בסדר-גודל של כ-120 מיליון שקל מדי שנה.

הליך ההפרטה
בפברואר 1992 החל הליך ההפרטה של ICL, עם הנפקת 20% ממניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. 24.9% נוספים מהמניות נמכרו בפברואר 1995 לחברה לישראל, שנשלטה אז על ידי שאול אייזנברג, וקיבלה מממשלת ישראל את מלוא סמכויות הניהול של ICL.

בפברואר 1997 רכשה החברה לישראל, נתח נוסף - 17% ממניות הממשלה בחברה תמורת כ-200 מיליוני דולרים נוספים, ובסך הכול שילמה 930 מיליון דולר במצטבר, שעה ששווי נכסי ICL הוערך בכ-2 מיליארד דולר.

ב-1999 רכשו האחים עופר את השליטה בחברה לישראל וקיבלו כך את השליטה על ICL. בעל השליטה בחברה לישראל הוא עידן עופר. במבנה הבעלות הנוכחי, החברה לישראל מחזיקה 45.73% מהמניות, 10.95% מהמניות מוחזקות על ידי גופים מוסדיים, והיתרה, 43.29% מוחזקת על ידי הציבור.

החל מספטמבר 2014, נסחרת חברת איי.סי.אל גם בבורסה לניירות ערך בניו יורק.

נתונים
סך התמלוגים ששילם תאגיד ICL בשנים 2005-2012 עמד על 379.9 מיליון דולר, כאשר היא הרוויחה באותה תקופה 6.6 מיליארד דולר. על פי משרד האנרגיה והמים נתוני התמלוגים ששילמה ICL בגין הפקת הברום - כ–15.5 מיליון שקל ב–2012, מכרייה של 6,000 טון, כשהמחיר העולמי לטון פוספטים היה 185 דולר. על פי ICL, התקבולים ש-ICL מעבירה למדינת ישראל עומדים על 1.5 מיליארד שקל, כמיסים ישירים, תמלוגים ומס דיווידנד, שהם כ-41% מהרווחים של ICL בישראל.

המקור העיקרי לחומרי הגלם בישראל הוא ים המלח (ICL מחזיקה בזיכיונות לכריית מינרלים באיכות גבוהה מים המלח), ומחצבי פוספטים בנגב, אולם לחברה מתקני כריית אשלג גם באנגליה וספרד ומתקני ייצור מהותיים גם בגרמניה, הולנד, ספרד, אנגליה, ארצות הברית, סין וצרפת. מתקני ייצור משניים נמצאים באוסטריה, בלגיה, טורקיה, ברזיל, ארגנטינה ואוסטרליה. בנוסף מתוכננת הקמת מפעל בהודו.

כושר הייצור של החברה נכון לסוף 2010 הוא כ-6 מיליון טון אשלג, כ-4.5 מיליון טון סלע פוספט וכ-1.9 מיליון דשני פוספט ודשנים מורכבים.

חברות בת

ICL מוצרים תעשייתיים 
ICL מוצרים תעשייתיים מייצרת כשליש מאספקת הברום האלמנטרי (Br2) בעולם. החברה מייצרת מלחים על בסיס ברום ועל בסיס מגנזיום ומספקת תרכובות ברום ובהם מעכבי בעירה, מוצרים לטיפול במים, מוצרים לניטרול פליטות כספית מתחנות כוח פחמיות ועוד. מעכבי הבעירה של החברה הם רכיב קבוע במוצרי האלקטרוניקה, הטלפוניה, הרכב, הריהוט והבידוד לשוק הבניה. החברה מייצאת את מוצריה לחברות שונות בעיקר באירופה, אמריקה ואסיה.

ב-2011 עמדו הכנסות מגזר המוצרים התעשייתיים על כ-1.5 מיליארד דולר, המהווים שיעור של כ-20% מסך ההכנסות של ICL לשנה זו.

ICL דשנים 
ICL דשנים מפעילה מכרות תת-קרקעיים בספרד ואנגליה, מהם היא מפיקה אשלג וכן מפיקה אשלג מים המלח ופוספטים בנגב. החברה משווקת את האשלג כפי שהוא ובנוסף מעבדת אותו לייצור דשנים לחקלאות.

ב-2015 חתמה ICL על הסכם רכישה של חברת אלאנה פוטאש המחזיקה במכרה אשלג באתיופיה.

ICL דשנים מייצרת, במפעליה בישראל, בטורקיה, גרמניה, הולנד, ספרד, הודו ובלגיה חומצה גופרתית, חומצה זרחתית חקלאית, פוספט, דשני פוספט, דשנים מורכבים ותוספי מזון המבוססים על פוספט לבעלי חיים. החברה מייצאת לאירופה, ברזיל, ארצות הברית, הודו וסין.

ב-2011 עמדו הכנסות מגזר הדשנים על כ־4.1 מיליארד דולר המהווים כ-55% מסך המכירות של ICL לשנה זו.

לפי נתוני המשרד להגנת הסביבה שנחשפו בשנת 2008, מפעלי קונצרן ICL - מפעלי ים המלח, רותם אמפרט ומפעל המגנזיום השייכים לכיל דשנים, אחראים ליותר ממחצית מהזיהום התעשייתי החלקיקי במדינה (57 אחוזים במצטבר).

לחברה תוכנית לכריית פוספטים בשדה בריר הסמוך לערד. התוכנית נתקלה בהתנגדות מצד תושבי האזור והארגונים הירוקים. ביוני 2013 איים מנכ"ל ICL דשנים כי אם תסוכל היוזמה, תפסיק החברה את פעילותה בישראל.

בדצמבר 2022 השיקה חברת ICL מוצר חדש בשם פרוטמאג (FruitMag), שמטרתו הארכת חיי המדף של פירות הדר ושימור שלהם לאחר הקטיף. לדבריה, מבוסס המוצר על מגנזיה שמופקת כחלק מתהליך ייצור האשלג ואמורה לספק פתרון טבעי, שאינו רעיל ולא מבוסס חומרי הדברה, זאת בניגוד למוצרים הקיימים בתעשיית פירות ההדר בעולם כיום.

במאי 2023 פורסם שחברת איי.סי.אל תספק 300 אלף טון אשלג לחברת IPL, יבואנית האשלג הגדולה ביותר בהודו. היקף העסקה הוערך ב-126 מיליון דולר.

ICL פתרונות פוספט לתעשיית המזון 
ICL פתרונות פוספט לתעשיית המזון מספקת פתרונות מרקם ויציבות ליישומי בשר מעובד, תחליפי בשר, עופות, פירות ים, מוצרי חלב, משקאות, ומוצרי מאפה.

בינואר 2023 חתמה חברת איי.סי.אל על הסכם עם ענקית המזון ג'נרל מילס להיות הספקית הבלעדית של החברה לפוספטים המשמשים להארכת חיי המדף של מוצרי מזון. שווי העסקה מוערך בכ- 50 מיליון דולר בשנה.

חדשנות 
בשנת 2020 הקימה ICL את אגמטיקס (Agmatix), חברת סטארטאפ בתחום האגרוטק, המספקת תוכנה כשירות לאגרונומים ומגדלים שמבוססת על טכנולוגיה של בינה מלאכותית ומאפשרת לעשות שימוש בדאטה על מנת לטייב את שיטות העבודה החקלאיות, לשפר יבולים ולמנוע זיהום ביבולים וגידולים חקלאיים.

ב- 2021 הקימה איי.סי.אל חממה טכנולוגית בשם ICL Planet אשר מתמקדת בהשקעה בחברות הזנק בתחומי האגרוטק והפודטק. סכום של עד מיליון דולר מושקע בחברות שנבחרות לקחת חלק בחממה. חברות ההזנק מקבלות גישה למשאבי חברת ICL ומבצעות את המחקר והפיתוח במעבדות החברה או חברות הבת. בנוסף, לחברות ההזנק יש את האפשרות לבצע פיילוט במסגרת פעילותה של ICL בישראל ובעולם.

אנרגיה 
באוקטובר 2021 הכריזה החברה על התחלה תכנון פרויקט "סדום הירוקה" במסגרתו יוקם שדה סולארי שצפוי לייצר 1000 מגה-ואט, כמות שתספק אנרגיה לתחנת הכוח בסדום. ICL הכריזו כי מעודפי החשמל ייווצרו 30-40 אלף טון של מימן ירוק, ולדבריהם ייצור זה יאפס את פליטת גזי החממה מאתר הייצור שאחראי על כ-50% מטביעת הרגל הפחמנית של החברה בעולם. הפרויקט מתוכנן על ידי חברת הייעוץ הגלובלית Advisian השייכת לקבוצת Worley. על אף ההכרזות של ICL לתקשורת בדבר היותו של הפרויקט "ירוק", חוקר הסביבה יונתן אייקנבאום פרסם לתקשורת מאמר תגובה להכרזה, חלק על החישוב של ICL לגבי איסוף פליטת גזי החממה וסבר כי ההכרזה היא גרינווש.

ביוני 2022 חברת ICL, יחד עם יבואנית הרכב קבוצת כלמוביל וחברת המחזור EMS, הכריזו על הקמתו של מפעל ייעודי למחזור סוללות יוני ליתיום של כלי רכב מכל הסוגים בישראל, בהשקעה של כ-100 מיליון שקלים.

ביולי 2022 חברת ICL וחברת Aleees, יצרנית טייוואנית של חומרי קתודה, חתמו על הסכם שיתוף פעולה לקידום ייצור חומר קתודי לסוללות ליתיום בארצות הברית. על פי ההסכם, חברת Aleees תעניק ל-ICL רישיון לטכנולוגיה ותספק מידע טכני. החברות יפעלו להקמת תשתית ייצור ל-30 אלף טון במרכז הפיתוח בסנט לואיס.

פגיעה בסביבה
בפברואר 2012 פרסם לראשונה המשרד להגנת הסביבה דירוג סביבתי של חברות התעשייה הנסחרות בבורסה ו-ICL הייתה במקום ה-8 מבין החברות המזהמות ביותר. על פי הדרוג שפורסם ביוני 2013, נמצאת ICL במקום ה-18. על אף זאת, נמצאת ICL במקום השני בתוצאות המדד החיובי, המציג חברות הנוקטות צעדים לצמצום הפגיעה בסביבה.

על פי המשרד להגנת הסביבה, הסתירה בהופעתה של ICL בשני המדדים המנוגדים מנומקת בכך ש-ICL אמנם מתייחסת ברצינות ומשקיעה רבות בשמירה על הסביבה, יותר ממה שהחוק מחייבה, אולם גודלה וריבוי מפעליה מוביל גם להשפעה גדולה יותר על הסביבה, על כן היא מדורגת ברמת סיכון סביבתי גבוה יחסית. כך או אחרת, החברה היא בין החברות המזהמות ביותר בישראל, ואף קיבלה בשנת 2013 "כרטיס אדום" של חברה מזהמת במיוחד מאת המשרד להגנת הסביבה.

ICL החלה בתהליך להפעלת מתקני ייצור אנרגיה בגז טבעי במקום במזוט. בשנת 2010 עברה תחנת הכוח במפעלי ים המלח לפעול בגז. טרם התחלת השימוש בגז טבעי נעשה שימוש בכ-250,000 טון מזוט בשנה. היעד הסופי הוא שימוש בכ-80,000 טון מזוט בשנה בלבד. המעבר לשימוש בגז טבעי מאפשר חיסכון בפליטת גזי החממה בהשוואה לשימוש במזוט וסולר.

משנת 2008 הופחתה כמות השפכים של ICL ב-18%. כמו כן, כחלק מתהליכי התייעלות שונים בחברה, ישנה הפחתה משנת 2008 של 75% בפליטות תחמוצות חנקן, הפחתה של 26% בפליטות חלקיקים וכן הפחתה של 38% בפליטות תחמוצות גופרית. בתקופה זו השקעותיה של ICL הקשורות למיזמים סביבתיים הגיע ל-2 מיליארד ש"ח במהלך עשור. חלק מהשקעותיה של ICL התמקדו בפעולות יח"צ שנועדו לקדם המודעות לעשייה הסביבתית של החברה. על כך ספגה החברה ביקורת שמדובר ב-Greenwash.

ב-2014 שפכים בהיקף עשרות מיליוני מ"ק, שמקורם במפעלי החברה במישור רותם חלחלו במשך השנים אל מי התהום וגרמו נזק חמור לשמורת נחל בוקק.

ביוני 2021 נבקע צינור תמלחת במפעל פריקלס, ומאות קוב של תמיסת מי מלח זרמו לנחל עמיעז. התמלחת גרמה נזק רב לצומח, חלחלה למי התהום, וסיכנה בעלי חיים מקומיים.

באוקטובר 2021 פורסם שהחברה נותנת תרומות לעיריות בדרום על מנת לקדם הקמת מפעל באזור ערד שעלול לסכן את בריאות התושבים, ושהחברה פעלה בשיטה דומה בעבר. בינואר 2023 פורסם שאוניברסיטת בן-גוריון בנגב מסתירה תרומות מהחברה ונטען שלחברה יש אינטרס ברור לתרום על מנת להשפיע על מחקרים הקשורים להשפעת פעילותה על הסביבה.

במאי 2022 פורסם שכיל מנסה להתחמק מתשלום מיליארדים למדינה ע"י כך שבמקום שתבצע את פרויקט "קציר המלח" עליו התחייבה למדינה, היא תשתמש בשטח להקמת שדה סולארי שעלול לפגוע בסביבה.

ביוני 2022 פורסם על המשך ניסיון החברה להקים מכרה הפוספטים בשטח המכונה שדה בריר ועזרת משרד הכלכלה לחברה בנושא, למרות התנגדות משרד הבריאות שטוען שהפרויקט "יגרום לעודף תמותה, עלייה בתחלואה בסרטן ומחלות נשימה בקרב תושבי ערד, ויצריך פינוי של אלפי בדואים מבתיהם".

ביוני 2023 דווח כי מי תלחמת דלפו מחוץ למפעל לעבר מדבר יהודה.

הזיהום בנחל אשלים 

ביוני 2017 בקע בקיר המפעל "כיל רותם" בנגב, הביא לדליפה של כ-100 אלף מ"ק מי גבס חומציים, אסון סביבתי שגרם לזיהום חמור של נחל אשלים לחסימה זמנית של כביש 90 ולמותם של בעלי חיים מקומיים, בכללם כשליש מהיעלים. שלושה ימים אחרי הדליפה הודיע המשרד להגנת הסביבה שיפתח בחקירה פלילית של האירוע. במאי 2018 הגישה רשות הטבע והגנים בקשה לתביעה על סך 400 מיליון ש"ח כנגד המפעל. בדצמבר 2022 הודיע כיל רותם שחתם על הסכם פשרה עם רשות הטבע והגנים ושאר התובעים. במסגרת ההסכם ישלם כיל רותם פיצוי למימון הוצאות העבודות לניקוי הנחל מהזיהום, שארכו שלוש שנים, סכום של 115 מיליון ש"ח, הגבוה ביותר שניתן עד אז על תביעה בנושא איכות הסביבה. במסגרת הפשרה, נמחקו התביעות נגד בכירי כיל.

נכון למרץ 2023 המשרד להגנת הסביבה עדיין מנהל חקירה סביב האסון והאחראים לו. למרות הבטחות בתקשורת לניהל חקירה פלילית מהירה, ומיצוי את הדין עם האחראים למחדל הענק. בתחקיר תוכנית "המקור", ששודר כשנה לאחר האירוע, נחשפו מסמכים המצביעים על כך שבמשך שני עשורים כיל התעלמה מאזהרות בדבר אסון שעלול להתרחש בטבע בשל הליקויים במתקניה. גם כשנה לפני האסון העדיפה החברה להתעלם ולחסוך את תיקון הסוללה המזרחית הסדוקה ברותם אמפרט, שנפרצה והובילה לגלישת החומצה לנחל אשלים.

שלוש שנים אחרי אירוע הזיהום, בשנת 2020, העלו ממצאים חדשים מתכנית הניטור כי החי והצומח באזור טרם הספיקו להתאושש.ניתן עדיין למצוא בנחל ריכוזים גבוהים של מזהמים בקרקע, בעיקר של פלואור, זרחן, גופרית ונתרן. נמצאו עדויות לכך ששכבת הזיהום בחלק מהמקומות בנחל מגיעה עד לעומק של עשרות סנטימטרים. כמו כן, ישנה הצטברות-יתר של מתכות כבדות מסוימות שמקורן באירוע הזיהום ברקמות צמחים ובעלי-חיים".

בדצמבר 2022 פורסם שהתביעות האישיות נגד בכירי כיל ימחקו במסגרת הסדר פשרה, והם לא ישאו באחריות לאסון.

העסקת עובדים
ICL מעסיקה באופן ישיר כ-5,000 עובדים במפעליה, והיא נחשבת למעסיק הגדול ביותר בנגב. על פי מחקר שנערך באוניברסיטת בן-גוריון והאוניברסיטה העברית, אחראית ICL ליצירת כ-20% מכלל התמ"ג באזור הנגב.

בחודש יוני 2004 שודר בתוכנית "עובדה" סרט התעודה "זהב לבן עבודה שחורה", ובו עלו טענות רבות נגד מפעלי ים המלח על העסקת עובדי קבלן בתנאי העסקה לא ראויים, בעקבות זאת הוקמה ועדת בדיקה פנימית בראשות אלי גולדשמידט שכל המלצותיה להעסקת עובדי קבלן התקבלו על ידי הנהלת ICL.

תמלוגי ים המלח 
על החברה נמתחת ביקורת ציבורית רבה, בטענה שהחברה משלמת תמלוגים נמוכים יחסית עבור משאבי ים המלח. בנוסף, נטען כי פעילות החברה בים המלח גורמת לנזק סביבתי. על פי הסכם קציר המלח שקובע השתתפות חלקית של כיל בעלויות הקציר, בשים לב שמדובר בהצטברות מלח במשך עשרות שנים (לרבות התקופה שבה כיל הייתה חברה ממשלתית), בשנת 2011 הוחלט שתמלוגי המדינה ממפעלי ים המלח יעלו בשיעור של 10%. על פי דו"ח אחריות תאגידית של ICL לשנת 2010, הופחתו ההשפעות השליליות של מפעלי ICL על הסביבה בעשרות אחוזים, בנוסף להשקעות רבות של החברה באיכות הסביבה.

בשנת 2013 הייתה כיל אחת מן החברות העוסקות בהפקת משאבי טבע בישראל אשר דוחותיה הכספיים נבחנו על ידי ועדת ששינסקי ה-2, וניסתה ליזום בוררות בשאלה האם למדינה יש את הזכות למנות את הוועדה.

החלטת ממשלה מ-20 בנובמבר 2014 הנחתה את שר האוצר למנות צוות אשר יגבש המלצות באשר לפעולות הממשלה הנדרשות לקראת תום תקופת זיכיון ים-המלח הקבועה בחוק הזיכיון ויבחן את אופן ההקצאה העתידי של משאבי הטבע הלאומיים. זאת, נוכח החשש של ועדת ששינסקי 2 כי היעדר הוודאות בנוגע לעתיד הזיכיון לאחר סיומו מקשה על ניהול מדיניות השקעה אחראית ויעילה בראייה ארוכת טווח.

בשנת 2015 עברו מסקנות ועדת ששינסקי 2 בוועדת הכספים של הכנסת ואושר "חוק מיסוי משאבי טבע", לפיו יוטל מס על רווחי יתר הנובעים מהפקת משאבי טבע בשיעור של עד 42%. מאז מגישה כיל לרשות המיסים דוחות שכוללים חישוב מס רווחי היתר, אולם נכון לסוף 2020 טרם נקבעו לה שומות מס סופיות ומספר חברי כנסת העלו טענות באשר לאופן שבו יש להכיר מבחינה חשבונאית בפחת על ערך הנכסים של חברת כיל, לצורך חישוב התמלוגים.

ראו גם 
 תעשייה כימית בישראל

קישורים חיצוניים 
 

 כיל בדרוג 100 החברות של Dun's 100

הערות שוליים 

חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
תעשייה כימית בישראל
החברה לישראל
ישראל: חברות ממשלתיות שהופרטו
תל אביב-יפו: חברות
חברות ישראליות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
חברות ישראליות הנסחרות ביותר מבורסה אחת