עולש (צמח)

עֹלֶשׁ  ידוע גם בשם ציקוריה (שם מדעי: .Cichorium L) הוא סוג של צמחים חד-שנתיים או רב-שנתיים ממשפחת המורכבים. סוג זה מונה כ-7 מינים ותפוצתו משתרעת במקרונזיה, מצפון וצפון מזרח אפריקה הטרופית עד חצי האי ערב, ומאירופה עד מרכז אסיה ומערב ההימלאיה. המין המוכר ביותר הוא העולש המצוי, מהיר צמיחה וגדל באזורים רבים בעולם. יש לו שימושים רבים: כתבלין, כתוסף או תחליף לקפה.

מאפייני הסוג 
צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים המסתעפים בעונת פריחתם. השורשים קשים ועמוקים.

העלים מסורגים ומרוכזים בתחתית הצמח.

הקרקפות יושבות על פי רוב בחיק העלים. קשקשי (החפים) המעטפת ערוכים בשני דורים. המצעית שטוחה וחשופה על פי רוב. כל הפרחים לשוניים ודו-מיניים, צבעם כחול, ארגמני או לבן. הכותרת קטומה ובעל 5 שיניים.

הזירעונים דמויי ביצה הפוכה או פירמידה הפוכה ובעלי ציצית משתיירת של מוצים או קשקשים.

מיון 
כ-7 מיני בר משויכים לסוג עולש לפי אתר POWO, מתוכם 4 מינים בישראל. לפי הבוטנאים הישראלים בישראל מין אחד בלבד עולש מצוי. וגם פה יש מחלוקת לפי מיכאל זהרי ואבינעם דנין שמו המדעי Cichorium pumilum ולפי אתר ישראל שמו המדעי Cichorium endivia.

ואלו שמות מיני הבר בישראל לפי אתר POWO:

 Cichorium pumilum Jacq – שמו עולש מצוי לפי המגדיר של מיכאל זהרי;
 Cichorium endivia – שמו עולש מצוי לפי אתר צמחיית ישראל וסביבתה;
 Cichorium calvum Sch.Bip – צמח גר בישראל שמוצאו באתיופיה;
 Cichorium intybus L – שמו עולש תרבותי שתפוצתו רחבה מאוד בעולם ומשרעת תפוצת מוצאו רחבה וכוללת את ישראל.

המינים בולטים 

 עוֹלֶשׁ מָצוּי – Cichorium pumilum

צמח עשבוני חד-שנתי בעל שושנת עלים בצבע ירוק כהה הגדלים בחודשי החורף, העלים משמשים למאכל. התפרחת באביב המאוחר מגביהה עד גובה מטר. הפרחים יושבים במקומות ההסתעפות (פרחים לשוניים בצבע תכלת עם אבקנים בצבע כחול כהה). הזרעונים מוארכים, צבעם שחור והם ניתנים לקלייה ולהכנת משקה הציקוריה שמשמש כתחליף או כתוספת לקפה. נפוץ בקרקעות כבדות בבתי גידול פתוחים ובצדי דרכים בחבל הים-תיכוני ובצפון הנגב. תפוצתו ים-תיכונית ומערב אירנו-טורנית.

בימי הצנע בארץ, כשהיה מחסור ובעקבותיו הונהג קיצוב במזון, נהגו לשתות תחליפי קפה, ובהם ה"ציקוריה", אותה היו מפיקים מצמח העולש.
 אנדיב – Cichorium endivia

צמח המשמש כירק ומקורו בהודו ובאיראן. עליו נאכלים טריים או מבושלים והוא עשיר בוויטמינים, במינרלים ובסיבים תזונתיים- חומצה פולית, ויטמין A וויטמין K.

מקורות ופולקלור 
בתקופת חז"ל נהגו כנראה להשתמש בו כירק ופרי יומיומי. הוא אף מובא מספר פעמים במשנה ובתלמוד בבלי:
"כל שהוא מאכל אדם… העולשין והכרשין והרגילה" ().
"ואלו ירקות שאדם יוצא בהן ידי חובתו בפסח בחזרת ובעולשין"... (), ראו ערך מרורים. נראה שהיו משתמשים בהם גם כמאכל לבהמות. "התולש עולשין... אם לאכילה... אם לבהמה..." ().

תכונות רפואיות 
ברפואה העממית נוהגים להשתמש בכל חלקי הצמח לריפוי אנמיה, חוסר תיאבון, דלקות במערכת השתן ורמת סוכר גבוהה בדם. העולש נחשב לצמח הטוב ביותר לריפוי מחלות כבד ולניקוי מערכת הדם מזיהומים.

לקריאה נוספת 
 עזריה אלון, 300 פרחי בר בצבעי הקשת, הוצאת החברה להגנת הטבע. 1987, עמוד 48.
 נסים קריספיל, המדריך השלם לצמחי מרפא בארץ ובעולם. מעריב – הד ארצי.
 מיכאל זהרי, כל עולם הצמחים, הוצאת עם עובד, 1978. עמודים 570, 572.

קישורים חיצוניים 

 
 
 עולש מצוי, משרד החינוך, תקשוב דרום
 עולש מצוי, מרכז הרופאים המומחים
 
 עולש באתר גמנון
עולש באתר: 'דף יומי'.

הערות שוליים 

צמחים שתוארו ב-1753
טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
תבלינים
מורכבים