אירוס ארץ-ישראלי

אִירוּס אֶרֶץ־יִשְׂרְאֵלִי או אִירִיס אֶרץ־יִשְׂרְאֵלִי (שם מדעי: Iris palaestina) הוא מין של גאופיט בתת-הסוג סקורפאירוס (Scorpiris) בסוג אירוס ממשפחת האירוסיים האנדמי לישראל ולסביבתה הקרובה.

מבנה הפרח ואבריו
אירוס ארץ־ישראלי הוא צמח נמוך, המגיע לגובה של 10–15 ס"מ. עלי הצמח ערוכים בשני טורים נגדיים, מבריקים, דמויי סרגל וקצה העלה ישר או מקושת לאחור. 

זהו צמח הנקרא גאופיט - בעל בצל. הבצל יוצר בצלצולים ברבייה וגטטיבית, ולכן לעיתים הוא גדל בגושים קטנים. 

עמוד התפרחת נושא פרח אחד או שניים. הפרחים גדולים, קוטרם 5–9 ס"מ. הפרח הוא דו מיני. צבעו לבן–קרם (באזור דרום הארץ, שדרות-להב, משתנה צבעו של הפרח לתכלת). הפרח ריחני, מפריש צוף, ומואבק על ידי חרקים. 

אברי הפרח, העלים והפרחים, מונים כפולות של שלוש: 

 6 עלי-עטיף: 3 חיצוניים - לבנים, רחבים ונוטים לאחור; ו-3 פנימיים - קצרים, צרים ופרושים הצידה. 
 3 אבקנים.
 3 עמודי עלי - שטוחים ורחבים כעלי-כותרת. 
 שחלה - מכילה כ-60 ביציות.
 
מבנה הפרח ייחודי; בסיסו עטוף בחפה (עלה בצורת חופה) העוטפת כליל את הפרח בעודו ניצן. הפרח עצמו מחולק באופן שווה וסימטרי ל-3 חלקים זהים, הניצבים כמעט בזויות של 120 מעלות זה לצד זה. כל חלק כזה כולל עלה-עטיף חיצוני אחד, עלה-עטיף פנימי אחד, אבקן אחד ועלי אחד.

תקופת הפריחה 
אירוס ארץ־ישראלי פורח בחורף, מחודש דצמבר עד לחודש אפריל. ימי הפריחה של כל פרח הם בין יום אחד לשבוע. מכיוון שתקופת הפריחת קצרה, הצמח מוגן.

אזורי הפריחה 
האירוס הארצישראלי גדל בקרקעות גירניות למרגלות ההרים. בישראל אזורי הפריחה הם: גליל עליון וגליל מערבי, גליל תחתון, עמק יזרעאל וגלבוע, כרמל, רמות מנשה והשרון, מישור החוף וגוש דן, הרי יהודה והשפלה, ושומרון.

תמונות

לקריאה נוספת
 מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

צמחים שתוארו ב-1882
טקסונים שתוארו בידי פייר אדמון בואסייה
אירוסיים
ארץ ישראל: אירוסיים
ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
פרחים לבנים בארץ ישראל
פרחים לבנים-צהובים בארץ ישראל
ארץ ישראל: צמחים אנדמיים