מרשה פרידמן

מַרשָה פרידמן (באנגלית: Marcia Freedman; 17 במאי 1938 בניוארק, ניו ג'רזי – 21 בספטמבר 2021 בקליפורניה) הייתה פעילה פוליטית וחברתית אמריקאית-ישראלית. כיהנה כחברת הכנסת מטעם סיעת רצ בכנסת השמינית. היא הייתה פעילה למען זכויות אדם, הייתה מחלוצות הפמיניזם בארץ, וקידמה רבות את המודעות לאלימות בתוך המשפחה ולזכויות נשים. פרידמן הייתה גם חברת הכנסת הלסבית הגלויה היחידה (אם כי בהיותה חברת כנסת טרם הזדהתה ברבים כלסבית).

ביוגרפיה

השכלה ופעילות בארצות הברית
מרשה פרידמן נולדה ב-1938 בניוארק שבניו ג'רזי. למדה לתואר ראשון בבנינגטון קולג'. היא בוגרת תואר שני מאוניברסיטת ניו יורק. בשנות ה-60 עסקה פרידמן בפעילות חברתית בתנועה לזכויות השחורים בארצות הברית. נישאה ב-1961 לביל פרידמן ולשניים נולדה בת.

עלייה לישראל ופעילות ציבורית
בשנת 1969 עלתה פרידמן לישראל עם משפחתה, בעקבות הזמנה שקיבל בעלה לשמש כמרצה אורח והחלה ללמד בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה.
ערכה שם יחד עם המרצה מרילין ספר סמינרים על נשים והעלו את השיח והתודעה הפמיניסטית.
בארץ הייתה פעילה בתנועת הסוציאליסטים העצמאיים בשנים 1967–1972. פרידמן הייתה ממייסדות התנועה הפמיניסטית בישראל; בשנת 1972 ייסדה את התנועה לשחרור האישה ונבחרה לעמוד בראשה.
משנת 1973 ועד 1975 פעלה בתנועה לזכויות האזרח.

פעילותה בכנסת השמינית
כניסתה לכנסת הייתה לטענת פרידמן אירוע לא מתוכנן. שולמית אלוני עמדה בתקופה זו בראש סיעת "רצ" ביקשה תמיכה מצד פמיניסטיות בנושאים של זכויות אדם וזכויות נשים. פרידמן תמכה בה, והתבקשה על ידי אלוני למלא את המקום השלישי ברשימה. ב-1973, בעקבות מלחמת יום כיפור, זכתה רצ למספר קולות גדול מהמצופה. פרידמן נכנסה לכנסת השמינית, והייתה חברה בוועדת החינוך והתרבות.

במהלך הקדנציה התאחדה סיעת רצ (שבה היו חברים גם שולמית אלוני ובועז מואב) עם חבר הכנסת לובה אליאב לסיעה חדשה בשם יעד. מאוחר יותר פרשו אליאב ופרידמן והקימו את הסיעה הסוציאל-דמוקרטית, ואלוני ומואב שינו את שם סיעתם בחזרה ל"רצ".

במהלך כהונתה העלתה לסדר היום נושאים חברתיים רבים שקשורים בעיקר לזכויות אדם, שעד אז נדחקו מסדר היום הציבורי וחלקם נחשבו לטאבו – אלימות נגד נשים, גילוי עריות, זנות בקרב נערות, מניעת סרטן השד, פיקוח ילודה, הזכות של נשים לבצע הפלה מלאכותית וזכויות הומוסקסואלים ולסביות. כן פעלה פרידמן ללגליזציה של שימוש בסמים, במיוחד לגליזציה של סמים קלים. בנוסף עסקה גם בנושאים מדיניים שקשורים בזכויות אדם כמו הכרה בזכויות הלאומיות של פלסטינים בשטחים, ובנושא מכירות נשק חשאיות של ישראל למשטר הגזעני בדרום אפריקה.

פרידמן זכורה בעיקר בזכות פעילותה בתחום אלימות נגד נשים בתוך המשפחה. ביולי 1976 יזמה את דיון המליאה הראשון בנושא הכאת נשים בידי בעליהן, אך התגובות שזכתה להן היו בעיקר צחקוקים והתבדחויות מצד חברי הכנסת הגברים.

דעותיה של פרידמן וסגנון לבושה (היא לבשה מכנסיים) זיכו אותה ליחס מתנכר ומזלזל מצד רוב חברי הכנסת.

בשנת 1977, לקראת הבחירות לכנסת התשיעית, הקימה פרידמן את מפלגת הנשים, אך היא לא נכללה ברשימת המפלגה לכנסת. הרשימה לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה, אך לטענת פרידמן מטרתה הייתה "להשתמש במערכת הבחירות להפיץ מידע רב לציבור הנשים על מעמדן האמיתי בחברה הישראלית". על מטרה זאת כתבה פרידמן: "אין לי ספק שבכך הצלחנו".

מקלט לנשים מוכות
ב-1 בספטמבר 1977 פתחה פרידמן, יחד עם עוד 4 נשים, את הארגון "נשים למען נשים" בחיפה. חודשיים לאחר מכן, ב-3 בנובמבר 1977 הן גם הקימו את המקלט לנשים מוכות הראשון בישראל. המקלט שכן בדירת חמישה חדרים בשכונת הדר הכרמל בחיפה. בשנת 1978 פלשו מייסדות הארגון, יחד עם נשים מוכות וילדיהן, למבנה נטוש בחיפה, מרווח יותר מאשר המקלט הראשון. פעולת פלישה זו בוצעה באופן פומבי ובליווי תקשורת, ונועדה בין היתר לעורר מודעות לנושא. עד היום (2019) משמש המבנה כמקלט לנשים מוכות של עמותת "נשים למען נשים".

לטעמה של פרידמן המקלטים לנשים מוכות לא נועדו רק כדי לספק מקלט בטוח לנשים, ומקום טיפולי פרטי. אלא גם מקום בעל תפקיד ציבורי. מטרת המקלטים לדעתה הייתה גם כדי להראות שהתופעה של הכאת נשים בידי בני משפחתן, היא תופעה חברתית קיימת ונפוצה. בעבר אלימות זו נחשבה לתופעה לגיטימית וכן לדבר שהנשים המוכות הביאו על עצמן ושהן צריכות להתבייש בו. מבחינה ציבורית, לא נאספו פרטים על התופעה, ורשויות האכיפה והסעד כלל לא היו מודעות או ערוכות להתמודד איתה.

גירושין ויציאה מהארון
במקביל למרוץ הבחירות שלה לכנסת ה-9 התגרשה פרידמן מבעלה, ביל פרידמן. לקראת גיל 40, יצאה מהארון כלסבית, והפכה למעשה לחברת הכנסת לשעבר הלסבית המוצהרת הראשונה בישראל. צעד זה היה חריג בישראל בשנות ה-70, ועד היום (2023) נותרה פרידמן חברת הכנסת הלסבית המוצהרת היחידה בישראל.

זוגתה באותן השנים הייתה עמליה (מיה) ברגמן, פעילה פמיניסטית ומקימת הארגון אל"ף. פרידמן הייתה גם היא חברה פעילה בארגון.

חזרה לארצות הברית
ב-1981 עזבה פרידמן את ישראל ושבה להתגורר בארצות הברית, ובכך היא מהווה אחד המקרים הנדירים בהם חבר כנסת עזב את ישראל לאחר כהונתו (כמו שמואל מרלין, הלל קוק, רוסתם בסתוני ועזמי בשארה). בין השנים 1997 ל-2002 שהתה בישראל לפרקים לצורך הקמת בית ספר קהילתי לנשים מעוטות יכולת (במסגרת ארגון הנשים "קהילת נשים לומדת").
בין היתר כיהנה פרידמן כנשיאת הארגון היהודי הליברלי "ברית צדק ושלום", הדוגל בפתרון מוסכם לסכסוך הישראלי-פלסטיני במתכונת של מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל. פרידמן ביקרה בארץ לעיתים קרובות, ובמאי 2007 נערך לכבודה אירוע הוקרה מיוחד בחיפה.

ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכתה פרידמן להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.

ספר זיכרונותיה
 Exile in the promised land: a memoir / Marcia Freedman, Ithaca, N.Y.: Firebrand Books, 1990.
 גולה בארץ המובטחת / מרשה פרידמן (תרגמה מאנגלית: מירי קרסין), תל אביב: ברירות, 1991.

לקריאה נוספת 
 שי חורב, מרשה פרידמן, בלקסיקון החיפאים אישים ודמויות בחיפה, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 297, 2018.

קישורים חיצוניים 

 
 מרשה פרידמן, קשר השתיקה, נגה, 15, 1998, עמ' 11–13
 
 
 
 
 מרשה פרידמן, באתר אסימון
 
 
 שנה למותה של הפעילה הפמיניסטית וח"כית לשעבר מרשה פרידמן (רצ), באתר זו הדרך

הערות שוליים

חברי כנסת מטעם רצ
חברות הכנסת השמינית
חברי הכנסת השמינית
חברי כנסת להט"בים
פמיניסטיות יהודיות אמריקאיות
פמיניסטים יהודים אמריקאים
פמיניסטיות אמריקאיות
פמיניסטים אמריקאים
חברי כנסת מטעם מפלגת יעד
פוליטיקאיות ישראליות
פעילות פוליטיות אמריקאיות
פעילות חברתיות אמריקאיות
פעילות חברתיות ישראליות
פעילים חברתיים ישראלים
להט"בים יהודים
להט"בים אמריקאים
עולות בשנות ה-1960
עולים בשנות ה-1960
מהגרות מישראל לארצות הברית
מהגרים מישראל לארצות הברית
כותבי אוטוביוגרפיה אמריקאים
כותבות אוטוביוגרפיה אמריקאיות
כותבי אוטוביוגרפיה יהודים
כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
פמיניסטיות ישראליות
מנכ"ליות עמותות
מנכ"לי עמותות
אמריקאים ישראלים
להט"ביות ישראליות
להט"ביות אמריקאיות
פוליטיקאיות לסביות
בוגרות אוניברסיטת ניו יורק
בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
בוגרות בנינגטון קולג'
ישראליות שנולדו ב-1938
ישראלים שנולדו ב-1938
אמריקאיות שנולדו ב-1938
אמריקאים שנולדו ב-1938
ישראליות שנפטרו ב-2021
ישראלים שנפטרו ב-2021
אמריקאיות שנפטרו ב-2021
אמריקאים שנפטרו ב-2021