ברכה מעין שבע

ברכה מעין שבע הוא שמה של תפילה שאומר שליח הציבור כחזרת הש"ץ בליל שבת. תוכן הברכה הוא קיצור ותמצית של התפילה הנאמרת בשבת הנקראת 'תפילת שבע' על שם שבע הברכות שבה, ומכאן שמה 'ברכה מעין שבע'.

מקורות הברכה וטעמה 
ברכה מעין שבע נזכרת בתלמוד הבבלי רק כבדרך אגב ב. בירושלמי מופיעה הברכה כמנהג הנהוג בבבל במקום שאין בו יין לקידוש.

על פי הנאמר בבבלי שם, אין סיבה מהותית לברכה זו, שהרי חזרת הש"ץ אינה נוהגת בתפילת ערבית, וברכה זו היא תקנה שטעמה הוא "משום סכנה". המפרשים הסבירו טעם זה כמיועד להאריך את התפילה כדי למנוע סכנה מהמתפללים שנשארים אחרונים בבית הכנסת, בזמן שמקום בית הכנסת היה מחוץ לשטח המיושב (על מי שלא מחכה למתפללים האחרונים נאמר "טורפים לו תפילתו בפניו"). למשל, רש"י בפירושו למסכת שבת שם מסביר:  הרמב"ם נותן הסבר דומה ב: 

כאמור, בתלמוד הירושלמי טעם זה אינו נזכר, ועל פי המובא שם מטרתה של הברכה היא אחרת לגמרי – להוות תחליף לקידוש עבור אנשים שאין להם יין:

מהות הברכה 
ברכה מעין שבע פותחת בדומה לשאר תפלות שמונה עשרה: "בא"י או"א א-להי אברהם א-להי יצחק וא-להי יעקב, הא-ל הגדול הגבור הנורא, א-ל עליון, קונה שמים וארץ". ההמשך "קונה שמים וארץ" הוא כנראה נוסח ארצישראלי קדום שהיה נוסח הקבוע בכל התפלות.

לאחריו יש קטע הכולל את שבע הברכות שבתפילת שבע בקצרה:
 "מגן אבות" כנגד ברכת אבות ("מגן אברהם").
 "מחיה מתים" כנגד ברכת גבורות ("מחיה המתים")
 "האל הקדוש" כנגד ברכת קדושת השם ("האל הקדוש")
 "המניח לעמו" כנגד ברכת קדושת היום ("רצה במנוחתנו")
 "לפניו נעבוד" כנגד ברכת העבודה
 "ונודה לשמו" כנגד ברכת הודאה
 "מעין הברכות", "אדון השלום" כנגד ברכת השלום.

ואחריו אומרים "או"א רצה במנוחתנו" כבכל תפילות שבת עד לחתימה "בא"י מקדש השבת"

מנהגים ודינים נוספים 
פסק השולחן ערוך שמי ששמע ברכה זו משליח ציבור יצא ידי חובתו, וכמה אחרונים מפקפקים בזה.

בקהילות שונות נהוג שהקהל אומר יחד עם החזן חלק מהברכה (החל מ'מגן אבות' ועד 'זכר למעשה בראשית'), ויש מקפידים שהש"ץ יחזור על 'מגן אבות' אחרי שהקהל אמרוהו.

בלילי יום טוב גם כן היה ראוי לומר ברכה זו, אך מאחר שלא תקנו חז"ל כן אין מברכים. היות שברכה זו תוקנה כלפי שבת, אין בה אזכור למועדים אחרים, אף אם חל ראש חודש או יום טוב במקביל לשבת.

בשבת שובה אומרים 'המלך הקדוש' במקום 'האל הקדוש', בדומה לשינוי בתפילה הנוהג בכל עשרת ימי תשובה.

תקנה זו בתוקפה גם כיום, למרות שבתי הכנסת נמצאים בשטח המיושב, ואף כשאין מי שאיחר לבוא. אך בשל הסיבות לתיקונה, היא נאמרת דווקא במניין במקום קבוע, ולא ביחידות או במניין מזדמן. אולם, יש שכתבו שמנהג ירושלים לאומרה גם במנין מזדמן וכן ראוי לנהוג בכל מקום.

יש מנהגים שונים אם לאומרה בליל א' דפסח שחל בשבת, וברוב הקהילות נוהגים שלא לאומרה.

בקהילות אשכנזיות שונות, וכן במוזיקת הכליזמר נפוץ השימוש בשטייגר "מגן אבות", המכונה כך על שם הנעימה ששימשה לניגון התפילה בבתי הכנסת.

פיוטי מגן אבות 

בשבתות מיוחדות, נהגו באשכנז בימי הביניים להוסיף פיוטים בברכה זו. שריד למנהג זה נשאר בקצת קהילות עד היום כאשר שבועות חל בשבת.

לחנים וביצועים
 מגן אבות - לחן של חסידות קרלין וסטולין.
 מגן אבות - מוטי שטיינמץ באלבום עתיק יומין לחן של המגיד מקוז'ניץ.

ראו גם 
 תפילת ערבית של שבת

קישורים חיצוניים

נוסח "מגן אבות" במלל ובצליל, כתב העת "טורי ישורון"

הערות שוליים

תפילת ערבית של שבת
מעין שבע
תפילות לחזן