גביע ארצות הברית הפתוח

גביע ארצות הברית הפתוח על שם למאר האנט (באנגלית: Lamar Hunt U.S. Open Cup), ובקיצור גביע ארצות הברית הפתוח (באנגלית: U.S. Open Cup, ובראשי תיבות: USOC), הוא מפעל הגביע בכדורגל בארצות הברית, הנערך בשיטת נוקאאוט. הגביע נוסד בשנת 1914, והוא מפעל הכדורגל הלאומי הוותיק ביותר בארצות הברית שעדיין קיים. במהדורה ה-108 של הגביע, שתיערך בשנת 2023, ישתתפו 100 מועדונים מארבע הליגות המקצועיות שכפופות לפדרציית הכדורגל של ארצות הברית: MLS, USL צ'מפיונשיפ, USL1 ו-NISA, וכמו כן גם מועדונים חובבנים בסיבובים המוקדמים של הגביע לאחר שהעפילו לגביע דרך הליגות שלהם. זוכת הגביע קבלת פרס כספי בסך 300,000 דולר, הסגנית מקבלת 100,000 דולר, והקבוצה שהתקדמה הכי רחוק מכל ליגה תחתונה מקבלת 25,000 דולר. ובנוסף לכך, זוכת הגביע מקבלת מקום בשלב הבתים בליגת האלופות של CONCACAF.

התחרות נערכה לראשונה בעונת 1913/1914 בשם גביע האתגר הלאומי, כאשר ברוקלין פילד קלאב זכתה בגביע שנתרם על ידי תומאס דיוואר לקידום הכדורגל האמריקאי. שם התחרות שונה לגביע ארצות הברית הפתוח בשנת 1995, ומאוחר יותר, בשנת 1999 הוא נקרא על שם למאר האנט, שהיה אחד מן הבעלים ב-MLS ותרם רבות לפיתוח וקידום הכדורגל במדינה.

מאז עונת הבכורה של ליגת ה-MLS בשנת 1996, קבוצות הליגה שולטות בתחרות. אף קבוצה מליגה תחתונה לא זכתה בגביע ארצות הברית הפתוח מאז רוצ'סטר ריינוס בשנת 1999, או הגיעה לגמר הגביע מאז צ'ארלסטון באטרי בשנת 2008. זוכת הגביע הנוכחית היא אורלנדו סיטי, שזכתה בגביע הראשון שלה לאחר שניצחה 3–0 את סקרמנטו רפובליק בגמר בשנת 2022.

השיטה

הטורניר משוחק בשיטת נוקאאוט, ובשנת 2020 ישתתפו 100 מועדונים, מתוכם 62 מועדונים מקצוענים - שני שיאים של כל הזמנים בעידן המודרני. המשתתפים כוללים את המועדונים האמריקאים מכל רחבי מערכת ליגות הכדורגל האמריקאית,כשזמן הכניסה לטורניר נקבע לפי דירוג הליגה. מועדונים אלה כוללים את 23 המועדונים האמריקאים מה-MLS, ומועדונים מה-USL צ'מפיונשיפ ו-USL1 שאינם בבעלות או מופעלים על ידי קבוצת MLS. מועדונים אשר הקשורים בשיתוף פעולה בלבד ל-MLS משתי ליגות אלו רשאים להשתתף בגביע. בנוסף, ישתתפו גם מועדונים מ-NISA, המשמשת כליגה השלישית (ביחד עם USL1). זו הפעם הראשונה ששתי ליגות מקצועיות מאותה רמה מתמודדות שתיהן בטורניר מאז 2017.

מועדונים מ-USL2 ומ-NPSL (שתיהן משמשות כליגה הרביעית) יעפילו לפי מיקומם בטבלה מהעונה הקודמות. מספר הקבוצות נקבע על ידי פדרציית הכדורגל של ארצות הברית. סיבוב מוקדמות מקומי לטורניר נערך בשנת 2019. הסיבוב כלל 88 קבוצות חובבניות המייצגות 18 מדינות שונות ואת מחוז קולומביה (21 התאחדויות כדורגל מקומיות שונות). 12 קבוצות העפילו מסיבוב זה. ובנוסף, כמו בשנה הקודמת, הזוכה בגביע החובבנים הלאומי, ניוטאון פרייד, העפילה אוטומטית לסיבוב הראשון של גביע ארצות הברית הפתוח. 

כל הסיבובים, וגם הגמר, הם משחק יחיד הנמשך 90 דקות, ואם לא נקבעה מנצחת ברורה לאחר 90 דקות משחק, ישנה הארכה של 30 דקות. אם בתום הארכה עדיין אין הכרעה, המנצחת נקבעת בבעיטות עונשין. המנצחת מכל משחק מתקדמת לסיבוב הבא והמפסידה מודחת מהטורניר. הגביע פועל בצורה אזורית ושיבוץ הקבוצות מתנהל על פי התאמה גאוגרפית לפי המיקום.

מהדורת 2020 של גביע ארצות הברית הפתוח תכלול שינוי בהעפלה של הקבוצות המקצועניות. כל הקבוצות מהליגה השנייה והליגה השלישית נכנסות יחד בסיבוב השני, בעוד שקבוצות ה-MLS נכנסות בסיבוב השלישי והרביעי. ארבעת המועדונים שהעפילו לעונת 2020 בליגת האלופות של CONCACAF וארבעת המועדונים האמריקאים בעלי המאזן הטוב ביותר בכל מחוז מעונת 2019 בליגה שלא העפילו לליגת האלופות נכנסים בסיבוב הרביעי, ושאר המועדונים נכנסים בסיבוב השלישי.

גביע ארצות הברית הפתוח יחל במרץ 2020, הפתיחה המוקדמת ביותר שלו מאז 1995. הגמר אמור להתקיים בתחילת אוגוסט או בסוף ספטמבר.

השתתפות קבוצות מילואים/בת
החל משנת 2016 מועדונים מקצועיים מליגות תחתונות אשר נמצאים בבעלות מועדונים מקצועיים מליגה גבוהה יותר אינם משתתפים יותר בגביע ארצות הברית הפתוח. חוק זה הוציא את מועדוני המילואים/קבוצות הבת של מועדוני MLS אשר המשחקים ב-USL מהגביע בשנת 2016, לאחר מקרים שמועדוני MLS מנעו משחקנים מקבוצות הבת שלהם מה-USL בשנת 2015, במטרה לשמור עליהם כשירים לשחק בקבוצת האם ב-MLS. בכל עונה בגביע ארצות הברית הפתוח, לשחקנים מותר לשחק רק במועדון אחד. [7] מועדונים חובבנים יכולים להשתתף בגביע גם אם הם בבעלות מועדונים מקצוענים. בתחילה, מועדונים ב"שותפות היברידית" - כלומר מועדונים מקצועיים מהליגות התחתונות מהליגה התחתונה שהם מאוישים ומנוהלים על יד אנשי מועדון מליגה גבוהה יותר אך לא בבעלות מועדונים מהליגות הגבוהות יותר - יכלו גם הם להשתתף בגביע, אך השתתפותם נאסרה גם היא בשנת 2016. את השינוי האחרון הזה הציעה יוסטון דינמו, שהיו המועדון הבכיר שעבד עם ריו גראנדה ואלי טורוס במה שהיה ההסכם הראשון מסוג זה ("שותפות היברידית") בכדורגל האמריקאי.

אירוח המשחקים
אירוח המשחקים יקבע על ידי בחירה אקראית של ההתאחדות מבין הקבוצות שיגישו בקשה לארח את המשחק. מועדונים שהאצטדיונים שלהם עומדים בתקנים המינימליים של הטורניר מקבלים עדיפות בבחירה.

השתתפות בליגת האלופות של CONCACAF
משנת 2008 הזוכה בגביע ארצות הברית הפתוח מקבלת כרטיס לליגת האלופות של CONCACAF. בתחילה הזוכה קיבלה מקום בשלב המוקדם (לפני שלב הבתים), ומעונת 2012/2013 של ליגת האלופות זוכת הגביע מקבלת כרטיס לתחרות עצמה בלי לעבור שלב מוקדמות. הקבוצה הראשונה שייצגה את ארצות הברית כמחזיקת הגביע הייתה הזוכה של עונת 2007, ניו אינגלנד רבולושן שהשתתפה בסיבוב המוקדם של עונת 2008/2009 בליגת האלופות של CONCACAF.

היסטוריה

הגביע נוסד בעונת 1913/1914 בשם גביע האתגר הלאומי. בשנת 1995 שונה השם לגביע ארצות הברית הפתוח, ובשנת 1999, פדרציית הכדורגל של ארצות הברית כיבדה את למאר האנט, אחד הבעלים ב-MLS שתרם רבות לפיתוח הכדורגל במדינה, על ידי שינוי השם הרשמי של הטורניר לגביע ארצות הברית הפתוח על שם למאר האנט.

גביע האתגר הלאומי היה מפעל הגביע הלאומי הראשון האמיתי בארצות הברית, שכן היו כמה גביעים קודמים שהורדו למעמד אזורי בראשית המאה העשרים, בגלל קשיי התיאום והנסיעות שנגרמו מעצם גודלה של ארצות הברית. בתחילה פדרציית הכדורגל של ארצות הברית ניהלה את הטורניר, אך ההתאחדות העבירה את הניהול לידי התאחדות הכדורגל למבוגרים של ארצות הברית בשנת 1985. ההתאחדות חזרה לנהל את הטורניר בשנת 1995.

מכבי לוס אנג'לס מקליפורניה ובית לחם סטיל מפנסילבניה מחזיקות בשיא הזכיות עם חמש זכיות לכל אחת, ואילו ניו יורק גריק אמריקן אטלס אסטוריה וסיאטל סאונדרס מחזיקות בשיא הזכיות הרצופות עם שלוש זכיות לכל אחת. מועדוני ה-NASL הישנה לא השתתפו בגביע.

מאז העונה הראשונה של ה-MLS בשנת 1996, מועדוני ה-MLS זכו בגביע בכל השנים מאז, למעט בשנת 1999, כשרוצ'סטר ריינוס מהליגה השנייה זכתה בגביע והביסה ארבעה מועדוני MLS, ביניהם את הקולורדו ראפידס 2–0 במשחק הגמר. הקבוצה הראשונה שזכתה בגביע בעידן המקצועני המודרני הייתה ריצ'מונד קיקרס מהליגה השנייה בשנת 1995, שנה לפני העונה הראשונה של ה-MLS. די. סי. יונייטד הייתה קבוצת ה-MLS הראשונה לזכות בגביע כשעשתה זאת בשנת 1996.

הגביע
לזוכים בטורניר הוענק "גביע דיוואר", שנתרם על ידי סר תומאס דיוואר בשביל קידום הכדורגל בארצות הברית בשנת 1912, עד אשר הוא הופרש עקב מצבו הגרוע בשנת 1979. "גביע דיוואר" הוחזר לשימוש על ידי התאחדות הכדורגל למבוגרים של ארצות הברית (שניהלה את הטורניר במשך כמה שנים) בשנת 1997, ואחר כך נשאר בשימוש שוב עד שנת 2006 בה זכתה שיקגו פייר בגביע. בשנת 2007 הוחלף "גביע דיוואר" בגביע חדש (השלישי במספר) המשמש עד היום, ו"גביע דיוואר" המקורי הופרש ומוצג בהיכל התהילה הלאומי בכדורגל השוכן באצטדיון טויוטה בפריסקו שבטקסס. למרות זאת, שמו של כל מועדון הזוכה בגביע עדיין מתווסף לתחתית "גביע דיוואר" המקורי.

בתום משחק הגמר הגביע מוענק לקבוצה המנצחת, ונשאר בחזקתה במשך שנה. שחקני שתי הקבוצות ששיחקו בגמר מקבלים מדליות.

זכיות

זכיות לפי מספר

מועדוני MLS

זכיות לפי מדינות

זכיות רצופות
מספר הזכיות הרצופות הגדול ביותר הוא שלוש פעמים, ורק שני מועדונים עשו זאת: ניו יורק גריק אמריקן אטלס אסטוריה (1967, 1968, 1969), וסיאטל סאונדרס (2009, 2010, 2011).

דאבלים
הדאבל המסורתי הוא זכייה בעת ובעונה אחת בליגה ובגביע, הישג אליו הגיעו חמשת המועדונים הבאים:
 פול ריבר מארקסמן (1924, 1930)
 פילדלפיה יוקרייניאנס (1961, 1963)
 די. סי. יונייטד (1996)
 שיקגו פייר (1998)
 לוס אנג'לס גלאקסי (2005)

שיאי שחקנים

הכובשים המצטיינים
הטבלה שלהלן מציגה את השחקנים עם מספר השערים הגבוה ביותר בגביע ארצות הברית הפתוח בתקופה המקצוענית המודרנית (1995–הווה).

הכובשים המצטיינים לפי עונות

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

תחרויות כדורגל בארצות הברית
תחרויות גביע לאומיות (כדורגל)