אריה גנגר

אריה גנגר (נולד ב-1945) הוא איש עסקים יהודי, ישראלי, אמריקאי, היה המייסד והבעלים של "טרנס ריסורסס", חברת החזקות בינלאומית (Trans-Resources, Inc), היה בעל השליטה בקבוצת "חיפה כימיקלים" והיה יועצו הקרוב של אריק שרון.

קורות חיים
גנגר הוא יליד תל אביב. אביו היה סוחר מזון ואמו עקרת בית. למד בבית הספר תל נורדאו ובתיכון מונטיפיורי. שירת בצה"ל כמפקד כיתה בחיל האוויר. לאחר סיום שרותו הצבאי, ב-1966, היגר גנגר לארצות הברית והחל לעבוד במחלקת הדואר של אל על. באותה שנה החל ללמוד באוניברסיטה העירונית של ניו יורק, בה סיים תואר ראשון ושני בכלכלה.

בסיום לימודיו החל גנגר לעבוד כיועץ עסקי עבור איש העסקים, משולם ריקליס והפך במהרה לאיש אמונו ולשותף משנה בעסקיו. בשנת 1973, במהלך מלחמת יום הכיפורים התוודע גנגר לאריאל שרון. לבקשת שרון ריקליס רכש משקפות שדה בארצות הברית שהיו במחסור, גנגר החליט לצאת עם המשלוח לישראל ופגש את שרון לאחר צליחת התעלה. מאז היה לידידו הקרוב. קבוצת ריקליס סייעה לשרון בהלוואה לרכישת חוותו.

בנובמבר 1981 מינה שרון, אשר כיהן כשר הביטחון, את גנגר לתפקיד "מתאם התעשיות הביטחוניות לצורכי ייצוא". אולם גנגר ויתר על המינוי בשל התנגדות עובדי משרד הביטחון ולחץ ציבורי כנגד מינויו של גנגר, שהיה יורד ובעל אזרחות של ארצות הברית, לתפקיד אשר נחשב לרגיש ביטחונית. העובדים אף שכרו את חנן מלצר להגיש עתירה לבג"ץ נגד המינוי. בעקבות ביטול המינוי הוצעו לגנגר תפקידים שונים במנגנון הממשלתי והוא מונה ליועץ לשר הכלכלה, יעקב מרידור. אולם גנגר לא השיג שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה האחרים ולא הצליח לקדם את רעיונותיו ולכן פרש לעסקים.

גנגר חזר לעסקיו בארצות הברית וב-1984 הקים יחד עם ריקליס את חברת "טרנס ריסורסס" (T.R.I) - שעסקה בכריית אשלג ובייצור חומרי גלם נוספים לתעשייה הכימית. שרון לא שכח את חברו גנגר ונהג לחברו לעיסקאות מכניסות עם אנשי עסקים ישראלים, דוגמת, בנימין גיבלי שמונה למנהל עסקיו בישראל. גנגר סייע כספית לשרון בעת משפט הדיבה כנגד השבועון טיים בשנת 1983. בשנת 1992 רכש גנגר את חלקו של ריקליס ושותף נוסף ב"טרנס ריסורסס" והיה לבעל השליטה היחיד.

כאשר שרון נבחר לראש ממשלה הוא השתמש בגנגר כשליחו לבית הלבן. שרון אף השתמש במשרדיו של גנגר בניו יורק לטובת צוות הקמפיין שלו בבחירות לראשות הממשלה. על פי חשדות שהועלו ואף נחקרו על ידי הרשויות בישראל היה גנגר מעורב בפרשיות שחיתות הקשורות לראש הממשלה שרון. דליה גנגר, גרושתו של גנגר טענה כי הוא העביר תרומה אסורה בסך 1.8 מיליון דולר לאריאל שרון.

בשנת 2002, בעקבות תחרות עזה בשוק הכימיקלים העולמי החלה חברת "טרנס ריסורסס" להפסיד כסף ונקלעה לחובות ולקשיי נזילות. גנגר חיפש מימון והכניס את האחים מפלורידה, אדי וג'ולס טראמפ כשותפים. בספטמבר 2008 רכשו את השליטה בחברה מגנגר ועימה את חברת הבת בישראל "חיפה כימיקלים".

השקעות בישראל
בשנת 1985 ארגן גנגר קבוצת משקיעים לצורך השקעה במפעלי ייצוא בישראל. החברה השקיעה מיליון דולר בחברת קריסטל ורכשה באמצעות T.R.I את מניות השליטה ב"חיפה כימיקלים" מידי חברה אמריקאית. בעיתונות התפרסם שגנגר שילם מחיר גבוה יחסית עבור החברה ולקח בכך סיכון. היו גם שטענו שבכוונתו להשתלט על החברה כדי לרוקן אותה מנכסיה.

לאחר רכישת השליטה בחברה, ביקש גנגר לרכוש גם את מניות חברת בתי זיקוק לנפט, שהייתה בבעלות ממשלת ישראל והחברה לישראל, בחברת כימיקלים חיפה. במשך מספר חודשים התלונן גנגר על כך שמשה שחל מתעלם מבקשותיו לרכוש את מניות בתי הזיקוק בחברה, ושמעון פרס דרש למכור את מניות החברה לגנגר. לבסוף, העסקה יצאה אל הפועל בסוף יוני 1986, והקבוצה רכשה 26% מחיפה כימיקלים תמורת 12 מיליון דולר. החברה גם רכשה את מניות חברת דלק והוציאה הצעת רכש לציבור לרכישת מניות החברה שנסחרו בבורסה. בחודשים לאחר רכישת חיפה כימיקלים על ידי קבוצת גנגר עלה באופן משמעותי השווי של החברה בבורסה ובעקבות זאת ספגה מכירת המניות ביקורת בציבור. קבוצת גנגר ביקשה להפסיק את המסחר במניות החברה בבורסה, צעד שנתקל גם הוא בביקורת.

חיפה כימיקלים בבעלותו של גנגר זכתה לסיוע נדיב מצד מרכז ההשקעות במשרד התמ"ת בסכום כולל של 74 מיליון דולר. חלק מהמענקים התקבלו למרות התנגדות של מבקרת המדינה מרים בן-פורת, אשר טענה שההטבות כרוכות בהפסד של 40 מיליון דולר למדינה והן נעשו באופן החורג מהנהלים. שרון כשר התשתיות אף סייע לגנגר בנותנו היתר מיוחד ל"חיפה כימיקלים" לשפוך רעלים לנחל הקישון. "חיפה כימיקלים" בבעלותו של גנגר ספגה ביקורת ציבורית קשה על התנהלותה בעניין מכל האמוניה שבשטחה. בשנת 1996 פרץ סכסוך עבודה קשה לאחר שגנגר הכריז שיש להוריד את עלויות העבודה בקבוצה ב-40%. עובדי המפעל בחיפה התבצרו במפעל במשך חודש. שבמקביל נחשף כי גנגר קיבל דמי ניהול של מיליוני דולרים באותה תקופה. בשנת 2005, סיפורם של העובדים במפעל חיפה כימיקלים דרום במישור רותם, שבבעלותו של גנגר, הובא בסרטו של אסף סודרי "שביתה". מנכ"ל רשות השידור דרש למחוק מהסרט תמונה של ראש הממשלה שרון ומקורביו, לפני ששודר ב. הסרט מתעד את מאבקם של העובדים לתנאי עבודה בסיסיים ולזכות ההתאגדות, אותה שלל גנגר בעזרת פיזור בכוח של העובדים, החתמתם על חוזים אישיים השוללים מהם זכויות, איומים על משפחתם, פיטורים, הפרת צווים מבית הדין לעבודה ועוד.

בדצמבר 1989 רכש גנגר, באמצעות "טרנס ריסורסס", את חברת "תעשיות לייזר" מתל אביב, שפיתחה מכשירים לכירורגית לייזר לאחר הרכישה מונה בנימין גיבלי ליו"ר החברה. בסוף 1997 רכשה החברה הישראלית "אי.אס.סי" את "תעשיות לייזר" תמורת 280 מיליון דולר, עסקה שבוצע באמצעות החלפת מניות וגנגר הפך להיות בעל עניין בחברה הממוזגת, שקיבלה את השם "לומניס". המיזוג בין החברות נקלע לקשיים וגנגר הצליח להשיג תמיכה של בעלי המניות ולהדיח את הנהלת החברה, ובראשה המייסד והמנכ"ל שמעון אקהויז. לאחר פרישתו של אקהויז מונה לתפקיד מנכ"ל החברה ישה סיטון (שכיהן קודם כמנכ"ל "תעשיות לייזר"), אשר פרש גם הוא בדצמבר 2002 מהחברה, וגנגר ששימש מנכ"ל זמני בחברה למספר חודשים. כמו כן מינה אריה גנגר את בנו שגיא גנגר, שהיה אז בן 27, כסמנכ"ל כספים, ואחר כך מונה גם לסמנכ"ל תפעול. לאחר שהחברה הגיעה לסף פשיטת רגל ב-2003, הפך בנק הפועלים לבעל השליטה בחברה. כמו כן, נמחקו מניות החברה מהמסחר בנאסד"ק ורשות ניירות ערך בארצות הברית קבע כי החברה ביצעה רישום מוטעה של הכנסות בשנים 2002–2003, בהוראת שגיא גנגר. כמו כן נחשף כי רכש דירה בניו יורק ב-2 מיליון דולר בערבות של החברה.

בשנת 2001, רכש את יצרנית מוצרי ההשקיה אלגו, ומכר אותה בשנת 2006.

בשנת 2014 השקיע גנגר בחברת "וונטייז" שפיתחה טכנולוגיה לוידאו על פי דרישה. החברה הונפקה בבורסת תל אביב, אחר כך פשטה את הרגל ונסגרה, ולבסוף נמכרה כשלד בורסאי.

השקעות בתחום התקשורת
בינואר 1989 נכנס גנגר במפתיע לתחום התקשורת בישראל ורכש 50% מהשבועון "העולם הזה", מידי אורי אבנרי תמורת הזרמת מיליון שקל. במאי 1989, החל העיתון לצאת בפורמט חדש, כמגזין צבע מודרני, אולם תוך מספר שבועות נתגלו חילוקי דעות בין אבנרי לגנגר. במרץ 1990 הציע גנגר לאבנרי לרכוש את מחצית הבעלות שעוד החזיק, והעסקה הושלמה במאי. ביוני 1990 מונה לעורך רפי גינת, במקום אבנרי שעזב. ביולי 1992, לאחר ש"העולם הזה" סבל מהפסדים מתמשכים, העביר גנגר את השליטה לגינת (תמורת רווחים עתידיים).

בנוסף השיק יומון ספורט חדש בשם "עולם הספורט" (שהיה אמור להיות "גזטה דלו ספורט" הישראלי), בעריכת אבי רצון. העיתון לא זכה להצלחה ונסגר תוך זמן קצר.

ביולי 1992, ניהל משא ומתן לרכישת 50% מהעיתון "מעריב", אך העסקה לא יצאה לפועל.

משפחתו
אמו של גנגר, דבורה, היא אחותו של יוסף מנקס, שהיה חבר בארגון המחתרת "מלכות ישראל" שאחת מפעולותיה הנודעות היה הפיגוע בצירות הסובייטית ב-1953, וכן היה בקבוצת המתנקשים בישראל קסטנר. אחותו של גנגר הייתה נשואה לשופט בית המשפט המחוזי בתל אביב צבי הכהן.

גנגר היה נשוי לדליה ולהם שני ילדים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אנשי עסקים ישראלים
אנשי עסקים יהודים אמריקאים
בוגרי תיכון מונטיפיורי
מו"לים ישראלים
מו"לים יהודים אמריקאים
העולם הזה
מהגרים מישראל לארצות הברית
ישראלים שנולדו ב-1945