שיר היובל באירוויזיון

שיר היובל באירוויזיון (באנגלית: Congratulations: 50 Years of the Eurovision Song Contest), היה אירוע שנערך לכבוד יום השנה החמישים של תחרות הזמר האירופאית האירוויזיון מטעם איגוד השידור האירופי (EBU), בו צוין יום השנה החמישים של תחרות האירוויזיון ונבחר השיר הטוב ביותר בתולדות תחרויות האירוויזיון. האירוע התקיים ב-22 באוקטובר 2005 בעיר קופנהגן שבדנמרק.

בתחרות התחרו 14 שירים שנבחרו בחודשים מאי עד יולי 2005 באתר האינטרנט הרשמי של האירוויזיון. מתוך 100 שירים שהוצעו לבחירה, יכלו הגולשים לבחור את 20 השירים האהובים עליהם. בסיום הצבעת הקהל עלו מכל עשור שני השירים בעלי אחוזי ההצבעה הגבוהים ביותר, אליהם צורפו ארבעה שירים נוספים מתוך הרשימה שנבחרו בעזרת ועדה פנימית של איגוד השידור האירופי. מדינות החברות באיגוד השידור האירופי החליטו בעזרת הצבעה וחבר שופטים מי יהיה השיר המנצח בתחרות. בסך הכול נספרו באותו לילה כ-2.5 מיליון קולות.

השיר הזוכה בתחרות שיר היובל באירוויזיון היה שירה של שוודיה משנת 1974, "Waterloo", של להקת ABBA.

בחירת המדינה המארחת
בחודש יוני 2004, הודיע איגוד השידור האירופי כי החליטו לקיים תחרות לכבוד חמישים שנות אירוויזיון. בהתחלה קבעו שהתחרות תערך ב-16 באוקטובר 2005 ברויאל אלברט הול בלונדון, בריטניה. ה-BBC היה אחראי על אירוח התחרות. ב"רויאל אלברט הול" דווח באוגוסט 2004, שאיגוד השידור האירופי הודיע כי יכול להיות שרשות השידור הדנית, DR, תארח את התחרות במקומם. מפקח תחרות האירוויזיון, סוונטה סטוקסליוס, אמר שאירוח האירוויזיון האחרון של דנמרק בשנת 2001 ואירוח תחרות אירוויזיון הילדים 2003, היו בעלי השפעה רבה על החלטת האיגוד השידור האירופי. ב-25 באוקטובר 2004, קופנהגן אושרה סופית כעיר המארחת של התחרות, שנערכה ב-22 באוקטובר 2005. במאי 2005 "Congratulation" אושר כשם הרשמי של התחרות. כעבור חודש רשות השידור הדנית, DR, הודיעה ש"פורום קופנהגן" תארח את התחרות. ב-9 בספטמבר 2005, רשות השידור הדנית, DR, הודיעה כי קתרינה לסקאניש ורנארס קאופרס ינחו את התחרות. לסקאניש הייתה הסולנית של להקת "קתרינה והגלים", מי שניצחה בתחרות עבור בריטניה בשנת 1997, וקאופרס הוא הסולן של להקת "Brainstorm", שייצגה את לטביה בהופעת הבכורה שלה באירוויזיון 2000.

הופעות
המופע החל עם שיר האירוויזיון המסורתי "טה דאום" ולאחריו הופיעה הודעה מקליף ריצ'רד. לאחר הצגה מהירה של ארבעה עשר השירים המשתתפים, התזמורת החלה לנגן את השירים הבאים: Ding-A-Dong (הולנד 1975) עם רקדנים על בימת המופע, "אבניבי" (ישראל 1978), "Le dernier qui a parlé..." (צרפת 1991), "Dschinghis Khan" (גרמניה 1979) שלווה בכוריאוגרפיה ו"Love Shine a Light" (בריטניה 1997) שהושר על ידי מנחת המופע, קתרינה לסקאניש, שיצאה עם כל הדגלים של כל המדינות שאי פעם לקחו חלק בתחרות האירוויזיון.

לאורך כל משדר המופע, הוצגו תמונות של הופעות שונות באירוויזיון אשר היו מעניינות, ראויות לציון או לא שגרתיות. היו 6 קטגוריות שתוארו על ידי מנחי המופע כקטגורית "זוכי עבר", קטגורית "פוליטי, נועז וגדול מהחיים", קטגורית "גברים חמודים", "פרשות בלתי נשכחת של ריקוד", קטגורית "כוח נשי" וקטגורית "מסיימי המקום השני". מספר אמנים בעלי חשיבות בתחרות האירוויזיון חזרו כדי להציג את המופע, אלה היו: קרולה הגקוויסט (שוודיה), דנה אינטרנשיונל (ישראל), אן-מארי דוד (לוקסמבורג וצרפת), האחים אולסן (דנמרק), סנדרה קים (בלגיה), ניקול והוגו (בלגיה), סרטאב ארנר (טורקיה), בירטה וילקה (דנמרק), הלנה פפאריזו (יוון), מסיאל (ספרד), שריל בייקר (בריטניה), אמיליה קוקיץ' (יוגוסלביה), אליזבת' אנדרסן (נורווגיה), אן קרוג (נורווגיה), מארי מרים (צרפת) וליס אסיה (שווייץ). ניקול (גרמניה) וקליף ריצ'רד (בריטניה) נתנו הופעות מוקלטות מראש מכיוון שלא יכלו לקחת חלק במופע.

במהלך המופע, ההצבעה וספירת הנקודות, נעשו הופעות ומיצגים רבים על ידי אמנים אורחים. האמנים היו: המקהלה הפינית "Mieskuoro Huutajat", ריברדאנס (מופע הביניים באירוויזיון 1994), רונאן קיטינג (מנחה אירוויזיון 1997), הצמד הבלגי מאירוויזיון 1973 ניקול והוגו וג'וני לוגן שהציג במופע את שירו החדש "When a Woman Loves a Man" ("כאשר אישה אוהבת גבר"). כמו כן, היו גם מספר מלודיות שבוצעו על ידי זוכי עבר בתחרות: המלודיה הראשונה הייתה של דנה אינטרנשיונל שביצעה את השיר "Parlez-vous Francais" (השיר בוצע במקור על ידי לוקסמבורג באירוויזיון 1978), המלודיה השנייה הייתה של קרולה הגקוויסט שביצעה את השיר "Främling" (השיר בוצע במקור על ידי שוודיה באירוויזיון 1983 וקטף את המקום ה-3), המלודיה השלישית הייתה של אלסו שביצעה את השיר "Solo" (השיר בוצע במקור על ידה לרוסיה באירוויזיון 2000 וקטף את המקום ה-2), המלודיה הרביעית הייתה של פבריציו פניאלו שביצע את השיר "Another Summer Night" (השיר בוצע במקור על ידו של פבריציו פניאלו למלטה באירוויזיון 2001), המלודיה החמישית הייתה של מרי מרים שביצעה את השיר "L'amour est bleu" (השיר בוצע במקור על ידי לוקסמבורג באירוויזיון 1967), המלודיה השישית הייתה של ריצ'רד הרייס שביצע את השיר "Let Me Be the One" (השיר בוצע במקור על ידי בריטניה באירוויזיון 1975 וקטף את המקום ה-2) והמלודיה השביעית ואחרונה הייתה של תומאס טורדרסון שביצע את השיר "Vi Maler Byen Rød" (השיר בוצע במקור על ידי דנמרק באירוויזיון 1989 וקטף את המקום ה-3).

בהמשך המופע הוצגו הופעות ומחרוזות נוספות, והן: גלי עטרי שביצעה את השיר "הללויה" (השיר הזוכה באירוויזיון 1979), בוביסוקס שביצעו את השיר "La Det Swinge" (השיר הזוכה באירוויזיון 1985), אן מארי דוד שביצעה את השיר "Après toi" (השיר הזוכה באירוויזיון 1972 שהושר במקור על ידי ויקי לאנדרוס ללוקסמבורג), ליס אסיה שביצעה את השיר "Refrain" (השיר הזוכה באירוויזיון 1956), סנדרה קים שביצעה את השיר "Non ho l'età" (השיר הזוכה באירוויזיון 1964 שהושר במקור על ידי ג'יליולה צ'ינקווטי לאיטליה) והלהקה הבריטית "Bucks Fizz" שביצעה את השיר "Making your Mind Up" (השיר הזוכה באירוויזיון 1981). המחרוזת האחרונה של המופע הושרה על ידי לינדה מרטין (זוכת אירוויזיון 1992), צ'ארלי מקגטיגן (אחד משני זוכי אירוויזיון 1994), איימר קווין (זוכה אירוויזיון 1996) ויאקוב סווייסטרופ (נציג דנמרק באירוויזיון 2005). כל הארבעה פעלו כזמרי ליווי במהלך המופע.

השדרים המשתתפים
32 מדינות שידרו את התחרות והשתתפו בהצבעה.  RAI (איטליה),  BBC (בריטניה)  ו-France 3 (צרפת) בחרו שלא לשדר את התחרות. סורן דרקלסן, העורך של האירוע, אמר כי הוא מאוכזב מהחלטתן של המדינות הנ"ל לא לשדר את התחרות. האירוע שודר מאוחר יותר  באלבניה,  ארמניה,  ואוסטרליה, אם כי מדינות אלה לא הצביעו בתחרות.

השדרים שהשתתפו בתחרות היו:
 אוסטריה (ORF)
 אוקראינה (NTU)
 איסלנד (RUV)
 אירלנד (RTÉ)
 אנדורה (RTVA)
 בוסניה והרצגובינה (PBSBiH)
 בלגיה (VRT, RTBF)
 גרמניה (ARD, WDR)
 דנמרק (DR)
 הולנד (TROS)
 הונגריה (MTV)
 טורקיה (TRT)
 יוון (ERT)
 ישראל (רשות השידור)
 לטביה (LTV)
 ליטא (LRT)
 מונקו (TMC)
 מלטה (PBS)
 מקדוניה (MKRTV)
 נורווגיה (NRK)
 סלובניה (RTVSLO)
 ספרד (TVE)
 סרביה ומונטנגרו (RTS, RTCG)
 פולין (TVP)
 פורטוגל (RTP)
 פינלנד (YLE)
 קפריסין (CyBC)
 קרואטיה (HRT)
 רומניה (TVR)
 רוסיה (C1R)
 שוודיה (SVT)
 שווייץ (SRG SSR)

שדרים שקבלתם לאיגוד השידור האירופי התעכבה, ולכן איבדו את זכות ההצבעה בתחרות:
 אלבניה
 ארמניה

שדרים שהתחרו בעבר בתחרות, אך לא היו מעורבים בשידור או הצביעו בתחרות:
 איטליה
 אסטוניה
 בולגריה
 בלארוס
 בריטניה
 לוקסמבורג
 מולדובה
 מרוקו
 סלובקיה
 צרפת

מדינות בין-לאומיות ששידרו את התחרות:
 אוסטרליה

14 השירים שהתמודדו על תואר שיר היובל באירוויזיון
 דומניקו מודוניו - Nel blu dipinto di blu ( איטליה, 1958)
 פראנס גל - Poupée de cire, poupée de son ( לוקסמבורג, 1965)
 קליף ריצ'רד - Congratulations ( בריטניה, 1968)
 מוסדאדס - Eres tú ( ספרד, 1973)
 אבבא - Waterloo ( שוודיה, 1974)
 אחוות האדם - Save Your Kisses for Me ( בריטניה, 1976)
 ג'וני לוגן - What's Another Year ( אירלנד, 1980)
 ניקול - Ein bißchen Frieden ( גרמניה, 1982)
 ג'וני לוגן - Hold me now ( אירלנד, 1987)
 סלין דיון - Ne partez pas sans moi ( שווייץ, 1988)
 דנה אינטרנשיונל - דיווה ( ישראל, 1998)
 האחים אולסן - Fly on the wings of love ( דנמרק, 2000)
 סרטאב ארנר - Everyway That I Can ( טורקיה, 2003)
 הלנה פפאריזו - My Number One ( יוון, 2005)

תוצאות חצי הגמר (סיבוב ראשון)

תוצאות הגמר (סיבוב שני)

ראו גם
 הלהיטים הגדולים של האירוויזיון
 תחרות הזמר של האירוויזיון
 אירוויזיון 2005

קישורים חיצוניים
 האתר הרשמי של התחרות

הערות שוליים

 שיר היובל באירוויזיון
2005 במוזיקה
קופנהגן: תרבות