האדם השלישי (סרט)

האדם השלישי (באנגלית: The Third man) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1949 בסוגת הסרט האפל, הנחשב לסרט קלאסי בסוגה זו.

להצלחת הסרט תרמה החבירה החד פעמית בין שלושה יוצרים גדולים, הסופר גרהם גרין, הבמאי קרול ריד והשחקן אורסון ולס. את התסריט לסרט כתב גרין, על-פי נובלה פרי עטו, אך הנובלה פורסמה רק לאחר הפצתו של הסרט.

עלילה
הסרט מספר על הולי מרטינס, מחבר ספרי מערבונים אמריקאי, בגילומו של ג'וזף קוטן, המגיע לווינה שלאחר מלחמת העולם השנייה על מנת לפגוש את ידידו הארי ליים, המגולם על ידי אורסון ולס. הוא מוצא את העיר הרוסה בחלקה, מפוצלת לשליטת ארבע אזוריי המעצמות המנצחות, ששורר בה מחסור ופורחים בה עסקי  השוק השחור.  לסופר מתברר עד מהרה כי חברו, הארי ליים, כבר אינו בין החיים. הוא פוגש באהובתו של הארי ליים, פליטה צ'כית, בגילומה של אלידה ואלי, המתרפקת על זכר אהובה המת.

לסופר מתברר כי במקום מותו של הארי ליים נוכח "אדם שלישי" מסתורי שזהותו אינה ידועה, הדבר מניע את הסופר לחקור על אודות מעשיו של הארי ליים בווינה קודם למותו כביכול מפגיעת משאית. להפתעתו הוא מגלה כי חברו היה סוחר בתרופות פניצילין  מדוללות בשוק השחור, שגרמו למקרי מוות, והיה מבוקש בשל כך על ידי הכיבוש הבריטי. העלילה מקבלת תפנית דרמטית, כאשר מתברר לסופר כי הארי ליים חי וכי הוא ביים את מותו כדי להתחמק מן הרשויות. הרשויות גם הן עומדות על כך, ומתנהל מרדף אחרי הארי ליים בתעלות הביוב של וינה, שבסופו מוצא ליים את מותו (הפעם סופית). העלילה מסתיימת בקטע ארוך שבו מלווה המצלמה את אלידה ואלי בצאתה מבית הקברות, לאחר קבורת אהובה, כשהיא חולפת על פני הסופר בהליכה איטית, מתעלמת ממנו (כמי שאחראי בעיניה למות אהובה) ונעלמת אט אט ברקע, לצלילי הציתר עם מנגינתו של אנטון קאראס.

אודות
בעוד שסוגת הסרט האפל מתייחדת לסרטים שעלילתם מתרחשת בערים הגדולות של ארצות הברית, עלילתו  מתרחשת בווינה החרבה עדיין שלאחר המלחמה, צילומו של הסרט באתרי ההתרחשות עצמם, ולא באולפן, עם זוויות הצילום  בשחור-לבן, הביאו לכך שהסרט נחשב לסוגת מופת של הסרט האפל.

אחד הדברים שתרמו להצלחתו הרבה של הסרט הוא מנגינת הרקע שלו, בסגנון וינאי, שהולחנה על ידי המלחין אנטון קאראס, מנוגנת בכלי המיתר הקורדופוני הציתר, הייחודי לנגינת עם בארצות דוברות גרמנית. באמצעות מנגינה זאת נכנס הצופה לאווירתה של וינה. המנגינה הייתה פופולרית מאוד בעולם ובישראל בראשית שנות ה-50.

הסרט זכה בפרס אוסקר לשנת 1951 בקטגוריה של צילום בשחור-לבן.

ראו גם
ארבעה בג'יפ

קישורים חיצוניים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סרטי 1949
סרטי דרמה בריטיים
זוכי פרס דקל הזהב
סרטים אפלים
זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר
כתבי גרהם גרין
מכון הסרטים הבריטי: מאה הסרטים הבריטיים הטובים ביותר
זוכי פרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר
וינה בקולנוע
סרטי פולחן
סרטים על סופרים