גידול

גידול או שאת (בלועזית: Neoplasm - נאופלזיה, או Tumor) הוא נגע (תהליך לא תקין בגוף) הנובע מריבוי תאים מקומי מוגזם ברקמה של איבר בגוף. גידול עשוי להיות שפיר (בניגני, Benign) או ממאיר (סרטני, מליגני - malignant tumor). גידולים יכולים לנבוע ממוטציות גנטיות, מפעולה של נגיפים (למשל - יבלת), מהשפעה חיצונית כגון הורמונים ועוד. בדרך כלל, גידול מביא להתרחבות חריגה של הרקמה בה הוא נוצר (ומכאן שמו), כלומר יצירת שְׂאֵת (מאסה), או 'תהליך תופס מקום' (- מונח שימושי בתחום הדימות). אך לא כל הגידולים גורמים להתרחבות כזו.

לעיתים קרובות, לפני התפתחות הגידול, תאים עוברים מדפוס נורמלי של צמיחה לדפוס לקוי, כגון מטפלזיה או דיספלזיה. עם זאת, מטפלזיה או דיספלזיה לא תמיד תתקדם לנאופלזיה. המילה נאופלזיה מקורה ביוונית העתיקה νέος- נאו "חדש" ו-πλάσμα - פלזמה "היווצרות". נאופלזיה משמעותה שינוי (לא תקין) בתכונות הרקמה. קיימים גם גידולים בהם הרקמה המוגדלת אינה משנה את תכונותיה (והאיבר הנגוע מוגדל בדרך כלל באופן אחיד), לכן הם אינם נאופלזיה והם מוגדרים כהיפרפלזיה.

סוגים 

 שאתות גידוליות שפירות כוללות מיומות, שומות / נקודות חן, פוליפים שפירים ועוד. הן מוגבלות מקומית ואינן שולחות גרורות מרוחקות.
 גידולים עם סיכון לממאירות כוללים קרצינומה אין סיטו. הם מקומיים ואינם פולשניים, אבל במשך הזמן עשויים להפוך סרטניים.
 גידולים ממאירים (שאתות ממאירות) נקראים בדרך כלל "סרטן". הם פולשים והורסים את הרקמה שמסביב, מייצרים גרורות, ואם אינם מטופלים או לא מגיבים לטיפול, הם עשויים להוביל למוות.
 המונח "גידול משני" מתייחס לגידול ממאיר שהוא גרורה (שלוחה רחוקה) של הגידול ראשוני, או גידול ממאיר חדש המופיע בעקבות טיפולי סרטן כגון כימותרפיה או הקרנות.
 לעיתים נמצאות גרורות שלגביהן לא ידוע אתר הגידול הראשוני והן מסווגות כסרטן שמקורו אינו ידוע.
 מקובל לחלק גידולים גם לפי מקורם מאפיתל או מרקמת חיבור. קרצינומות הן גידולים שמקורם מאפיתל (למשל תאי קשקש של העור, או תאי אפיתל של הקיבה). סרקומות הן גידולים שמקורם ברקמות חיבור (למשל תאי סחוס או תאי דם).
 יש להבחין גידולים משאתות שאינן גידוליות, הנוצרות בדרך כלל סביב מוקד הנמצא במרכזן. אלו כוללות ציסטה, המטומה עם מעטפת, רקמה נימקית עם מעטפת (כולל מורסה), קלואיד (גדילת יתר של צלקת) וגרנולומה.
בקביעת סוג הגידול והאבחנה ניתן להיעזר בראיון רפואי, בבדיקה גופנית, בדימות, בחקירה ניתוחית ובבדיקה פתולוגית של דגימת נוזל (יניקה), דגימת רקמה (ביופסיה) או גידול שנכרת.

שבטיות 
גידולים הם לעיתים קרובות הטרוגניים, כלומר מכילים יותר מסוג אחד של תאים, אבל יצירתם וגדילתם תלויות בדרך כלל באוכלוסייה אחידה של תאים. תאים אלה מכונים חד-שבטיים – כלומר, הם נוצרו מאותו תא, וכולם נושא את אותו שינוי גנטי או אפיגנטי חריג המגדיר את ה'שבט'. בגידולים לימפואידיים כמו לימפומה ולוקמיות לימפוציטיות, הוכחה שבטיות על ידי זיהוי 'סידור מחדש של גן' (רקומבינצית V(D)J) ייחודי. זוהי הרקומבינציה המגדירה נוגדן (עבור סרטני תאי B) או קולטן תא T (עבור סרטני תאי T). הדגמה של חד-שבטיות נחשבת כיום כהכרחית לאבחנה של נגע עם תאי לימפה כנגע שהוא גידול (להבדיל מתגובה דלקתית - כמו בלימפאדנופתיה או לימפוציטוזיס). עם זאת, לא תמיד ניתן להוכיח חד שבטיות בגידולים ממאירים אחרים.

הגורמים
נאופלזיה נגרמת מחלוקה בלתי מבוקרת של רקמות כתוצאה ממוטציה גנטית.
נגרמת גבששת עקב ניפוץ לא נורמלי לרקמות הגוף. ובדרך כלל הסיבה היא השתנות תורשתיות. שלרוב הפעמים נהפכת הגבששת לגידול שנקבע סוגו אחרי עשיית בדיקות לרקמות.
פיזיות:-קרני שמש וחומר מקרין.
כימיות:-טבק, סולר, כלור, ניקל.
תזונתיות:-אוכל לא בריא מכיל הרבה שומנים, בשר מעושן, וכל מיני אוכל בעל רמה גבוהה בקלוריות בנוסף לשתיית אלכוהול מוגזמת.
יש גם גורמים אחרים כמו עודף משקל, חוסר פעילות גופנית, דלקת כבד.

הבדל בין גידול שפיר לבין גידול ממאיר
בעוד הסרטן הוא על ידי הגדרה ממארת, גידול ניופלאסמטי יכול להיות שפיר, טרום-סרטני, או ממאיר.
המונחים "מסה" ו-"גולה" משמשים לעיתים קרובות כמילה נרדפת עם "גידול". באופן כללי, לעומת זאת, המונח "גידול" משמש באופן כללי, ללא התייחסות לגודל הפיזי של הנגע באופן ספציפי יותר, "המסה" המונח משמשת לעיתים קרובות כאשר לגידול יש קוטר מקסימלי של לפחות 20 מילימטרים (מ"מ) בכיוון הגדול ביותר, ואילו "גולה" המונח משמש בדרך כלל כאשר את גודל הנגע הוא פחות מ -20 מ"מ בממד הגדול ביותר שלה .
גידול שפיר משמעותו שהמסה גדלה באזור אחד עד שמגיעה לגודל מסוים ונעצרת אחר כך, היא לא מתפשטת באיברים אחרים ובדרך כלל לא מיחסים תשומת לב רבה ואפשר לכרות את הגידול דרך ניתוח.
גידול ממאיר דומה לגידול שפיר במראה ושונה בתרכיבי התאים, כך שהתאים מתפשטים וחודרים למקומות שונים ומגורמות נזק לאיברי הגוף.

חוסר יציבות הגנום

סרטן ידוע כחוסר יציבות הגנום או הפנוטיפ המוטוריDNA המקודדים החלבונים בתוך הגרעין הוא כ -1.5% מDNA הגנומי הכולל. בתוך DNA הזה מקודדים חלבונים, ממוצע סרטן השד או המעי הגס יכול להיות על 60 עד 70 מוטציות חלבון שינוי, מתוכם כ 3 או 4 יכולות להיות מוטציות "נהג", ונותרו אלה עשויים להיות מוטציות "נוסע". עם זאת, המספר הממוצע של רצף ה- DNA מוטציות בכל הגנום (כולל אזורים שאינם קידוד חלבון) בתוך דגימת רקמת סרטן השד היא על20,000. בדגימת רקמה מלנומה ממוצעת (שבו יש מלנומה תדירות מוטציה exome גבוהה יותר, המספר הכולל של מוטציות רצף ה-DNA היא כ-80,000. זאת בהשוואה לתדירות המוטציה נמוכה מאוד של כ-70 מוטציות חדשות בכל הגנום בין הדורות (הורה לילד) בבני אדם.

התדרים הגבוהים של מוטציות ברצפי נוקליאוטידים הכולל בתוך הסרטן מצביעים על כך שלעיתים קרובות שינוי בשלב מוקדם של הפגמים בשדה והוליד סרטן (למשל אזור הצהוב בתרשים בסעיף זה) הוא מחסור בתיקון DNA. פגמים בשדה הגדולים המקיפים את סרטן מעי גס (הארכה בכ-10 ס"מ מכל צד של סרטן) הוצגו על ידי Facista et al. [32] לעיתים קרובות יש פגמים אפיגנטיים ב־2 או 3 חלבוני תיקון ה-DNA (ERCC1, XPF או PMS2) בכל האזור של פגם השדה. ליקויים בגורם תיקון DNA הגדילו את שיעורי מוטציה.

מחסור בתיקון DNA, את עצמו, יכול להרשות לנזקי DNA לצבור, וסינתזת TRANSLESION מועדת לטעויות עבר חלק מנזקים אלו עלולה לגרום למוטציות. בנוסף, תיקון לקוי של נזקי DNA אלה שהצטברו עלולים להצמיח epimutations. מוטציות אלה חדשים או epimutations עשויות לספק יתרון שגשוג, יצירת פגם שדה. אף על פי שהמוטציות / epimutations בגנים תיקון DNA לא, בעצמם, מעניקים יתרון סלקטיבי, הם עשויים להתבצע לאורך כנוסעים בתאים כאשר התאים לרכוש מוטציות / epimutations נוסף שעושים לספק יתרון סגסוגת.

הגנה
אפשר למנוע פריצת גידול באמצעות הימנעות מגורמים שנזכרו למעלה, חוץ מגורמים תורשתיים.
נשים צריכות ללמוד ולרכוש טכניקת לימוד עצמי כדי לגלות כמה שאפשר מוקדם תסמיני הגידול.
גברים מעל גיל 50 צריכים לבקר רופא ולברר אם הם מתקשים במתן שתן, ובמצבים של שלשול שחוזר כמה פעמים ונלווה בדם כי לרוב הפעמים החולה חייב לבדיקת קולון.

ראו גם
 גידול שפיר
 גידול סרטני

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

היסטולוגיה