עדה יונת

עדה יונת (נולדה ב-22 ביוני 1939) היא ביוכימאית ישראלית, פרופסור מן המניין בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע, המתמחה בקריסטלוגרפיה של חלבונים. מחקריה עוסקים במבנהו ובפעולתו של הריבוזום. יונת היא כלת פרס נובל לכימיה לשנת 2009, במשותף עם ונקטרמן רמאקרישנן ותומאס סטייץ, "על מחקריהם שתרמו להבנת המבנה והתפקיד של הריבוזום".

קורות חיים 
עדה יונת (לבית ליבשיץ) נולדה בשנת 1939 בשכונת גאולה בירושלים למשפחה דלת אמצעים, ומצד אביה הייתה נצר לשושלת רבנים. הוריה עלו בשנת 1933 מפולין. אביה הלל היה רב, יליד זדונסקה וולה, וניהל יחד עם אמה אסתר חנות מכולת בשכונה. יונת למדה בבית הספר היסודי בשכונת בית הכרם שבירושלים. היא התייתמה מאביה בגיל 11, ובשנת 1953 עברה עם אמהּ ואחותה לתל אביב, שם השלימה את לימודיה התיכוניים ב"תיכון חדש", תוך שנדרשה לעבוד כדי לסייע למשפחתה. היא קיבלה פטור משכר לימוד, ובתמורה נתנה שיעורים פרטיים במתמטיקה לעולים חדשים.

בשנת 1959, לאחר שירותה הצבאי, החלה בלימודים באוניברסיטה העברית בירושלים, ולמדה לתואר בוגר בכימיה ותואר מוסמך בביוכימיה וביופיזיקה. לאחר מכן קיבלה תואר דוקטור בהצטיינות במכון ויצמן למדע. בעבודת הדוקטורט שלה, עסקה באפיון המבנה של קולגן ברזולוציה גבוהה באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן (בהנחיית פרופ' וולפי טראוב). עם סיום הדוקטורט, ב-1968, יצאה לפוסט-דוקטורט בארצות הברית, באוניברסיטת קרנגי מלון וב-MIT. לאחר שובה לישראל ב-1970 החלה לעבוד כחוקרת במכון ויצמן למדע, שם היא עובדת עד היום. באותה עת ייסדה את המעבדה הראשונה בישראל, והיחידה במשך כעשור, לקריסטלוגרפיה של חלבונים. ב-1984 מונתה לפרופסור חבר במכון, במחלקה לביולוגיה מבנית, וב-1988 מונתה לפרופסור מן המניין. בשנים 1988–2004 עמדה בראש מרכז מזר לביולוגיה מבנית, ומשנת 1989 היא עומדת בראש מרכז קימלמן להיערכות ביומולקולרית.

במקביל, לימדה וחקרה כמדענית אורחת במוסדות אחרים בישראל ובעולם. בין 1986 ל-2004 עמדה בראש יחידת המחקר של מכון מקס פלאנק בהמבורג, חברה במועצה להשכלה גבוהה, באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, חברה זרה של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (נבחרה ב-2003) ובאקדמיה האירופית למדעים ולאמנויות.

בתה, חגית, היא רופאה בכירה, מומחית בגנטיקה ורפואה פנימית במרכז הרפואי תל השומר.

חקר מבנה הריבוזום 

עדה יונת התפרסמה בעבודתה פורצת הדרך בתחום פענוח המבנה המרחבי של הריבוזום על ידי קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. היא החלה במאמציה בדרך זו עוד בשנות ה-70 של המאה ה-20, ובמשך שנים רבות נחשבו מאמציה לחסרי תקווה, ותוצאותיה הראשונות התקבלו בספקנות.

קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן היא טכניקה מקובלת לבחינת המבנה המרחבי של מולקולות ביולוגיות ומבנים מיקרוסקופיים אחרים: בשיטה זו יוצרים מן החומר גביש, מקרינים אותו בקרני X, ומתוך פיזור הקרינה מסיקים את מבנה המולקולה, המלמד על תפקודה. הפעלת השיטה על הריבוזומים נחשבה כקשה ואף בלתי אפשרית עקב גודלם, מורכבותם הפנימית, גמישותם וחוסר יציבותם, שהקשו על גיבושם לגביש ועל ביצוע המדידות הקריסטלוגרפיות. יונת לא נרתעה מן הקשיים. השראה למחקרה סיפקו הדובים, אשר נכנסים לתרדמת חורף, שבמהלכה הריבוזומים בתאיהם מתכנסים למבנה דמוי גביש.

כדי להתקדם, נדרשו לה ריבוזומים בכמות רבה. ב-1978 פגשה בכנס מדעי את הנס גינטר ויטמן, נשיא מכון מקס פלאנק לגנטיקה מולקולרית בברלין, שהציע לה לעבוד במכון והעמיד לרשותה כמויות גדולות של ריבוזומים מנוקים שהיו שם. יונת החלה לעבוד בגרמניה בשיתוף פעולה עם הקבוצה, וכעבור שנתיים הצליחה לקבל תמונה ראשונה של תת-היחידה הגדולה בריבוזום.

חידושים במחקר 
תוחלת החיים הקצרה של הגביש יצרה בעיה בהדמייתו: הקרינה החזקה הנדרשת כדי לפענח את המבנה המרחבי, פירקה את הגבישים כמעט מיד. כדי להתגבר על קושי זה, פיתחו יונת ומדענים נוספים במכון ויצמן שיטה להקפאה מהירה של הגבישים בטמפרטורה של כ-185 מעלות צלזיוס מתחת לאפס, כך שעמידותם לקרינה תעלה. טכניקה זו, קריו-קריסטלוגרפיה, נעשתה מאז לטכניקה יסודית בתחום. פיתוח נוסף היה השימוש בריבוזומים שמקורם בחיידק המצוי בים המלח, Haloarcula marismortui, שיציבותו נשמרה בריכוזי מלח גבוהים. בהמשך נעשה שימוש גם בחיידקים עמידים לטמפרטורות גבוהות, שחיים במעיינות חמים. פיתוח נוסף היה סימונן של "נקודות התייחסות" בגבישי הריבוזומים באמצעות צברים של אטומים כבדים. פיתוחים אלו אפשרו את גיבושם של הריבוזומים, הקרנתם והבנת שלבי הפעולה בתהליך הסינתזה של חלבונים, ומכאן נדרשה עבודה על שיפור ההפרדה (רזולוציה) של התמונות.

ב-1995 הציגה יונת את ממצאיה בכנס של קריסטלוגרפיה בקנדה. בשלב זה היה ברור שפענוח מדויק של מבנה הריבוזום באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני X הוא משימה אפשרית. מדענים, שחלקם התייחסו בספקנות לממצאיה של יונת עשור קודם לכן, התחרו בה כעת על הבכורה בתחום. שורת מאמרים על המבנה של תת-יחידות ושל הריבוזום כולו, עם כושר הפרדה משתפר והולך, התפרסמו בשנים 1999 ו-2000 בכתבי העת החשובים.

הצטברות הידע על מבנה הריבוזום ואתרי הפעילות השונים שבו אפשרה הבנה טובה יותר של דרכי פעולתן של תרופות אנטיביוטיות קיימות, ופיתוחן של תרופות חדשות. קריסטלוגרפיה של קרני X על ריבוזומים שהוצאו מחיידקים, אשר טופלו קודם לכן בתרופות אנטיביוטיות שונות, אפשרה הבנה טובה יותר של מנגנון הפעולה של התרופות השונות.

ב-2006 עבדה קבוצת המחקר של יונת בשיתוף לואיס מסא וחתן פרס נובל לכימיה ג'רום קרל, על הבנת הקשר שנוצר בין ה-tRNA לבין הריבוזום, בעת ייצור חלבונים בתא. על-פי יונת, "ההבנה שהשגנו באשר לדרך בנייתו של חלבון בריבוזום תאפשר פיתוח של תרופות אנטיביוטיות יעילות יותר, שיוכלו לפגוע גם בחיידקים שכבר פיתחו עמידות כנגד תרופות אנטיביוטיות קיימות". ב-2012 הביעה יונת את חששה מכך שחברות התרופות לא ישקיעו מאמצי מחקר בפיתוח אנטיביוטיקה חדשה, משיקולים כלכליים, והאנושות עלולה לחזור לעידן שלפני המצאת האנטיביוטיקה בתוך 20–30 שנים.

יונת אף שלחה מחקרים לחלל ושיתפה פעולה עם כ-12 משלחות של נאס"א.

פרסים
ב-10 בדצמבר 2009 קיבלה עדה יונת פרס נובל לכימיה על מחקרה פורץ הדרך בחקר הריבוזום. יונת חלקה את הפרס עם תומאס סטייץ מאוניברסיטת ייל וונקטרמן רמאקרישנן מאוניברסיטת קיימברידג'.

בין הפרסים שבהם זכתה עדה יונת בישראל ובחו"ל נמנים:
 פרס קולטהוף למצוינות בחקר הכימיה (1990)
 פרס ישראל לשנת תשס"ב (2002)
 פרס הארווי, 2002
 פרס לואיזה גרוס הורוביץ, מטעם אוניברסיטת קולומביה, 2005
 פרס א.מ.ת, 2006
 פרס רוטשילד, 2006
 פרס וולף, 2007
 פרס פאול ארליך-לודוויג דרמשטטר, הפרס הגבוה ביותר בתחום הרפואה בגרמניה, 2007
 פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע 2008
 תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2002), אוניברסיטת אוקספורד (2008), האוניברסיטה העברית (2011), אוניברסיטת ז'וזף פורייה (2015), אוניברסיטת קרנגי מלון (2018) ואוניברסיטאות נוספות

לקריאה נוספת
 אורית ראובני-גפן, "גם בשביל מזל צריך לעבוד קשה", ריאיון עם עדה יונת, המגזין "לאשה", 24 במרץ 2008

קישורים חיצוניים 

 קבוצת המחקר של עדה יונת, באתר מכון ויצמן למדע
 
 דורית פרנס, דובי קוטב וריבוזומים שיכורים, סיינטיפיק אמריקן ישראל,
 מרית סלוין, המירוץ אחרי הריבוזומים, גליליאו, גיליון 43, ינואר-פברואר 2001
 איתן ישראלי, המירוץ אחרי הריבוזומים, "הרפואה", עיתון ההסתדרות הרפואית בישראל, כרך 138, חוברת י"ב, 2000, עמודים 1037–1038
 קורות חיים באתר פרס ישראל
 נימוקי השופטים באתר פרס ישראל
 
 
 
 אלכס דורון, החוקרת הישראלית עדה יונת זכתה בפרס נובל לכימיה, 7 באוקטובר 2009, באתר nrg מעריב
 מצגת Microsoft PowerPoint המסבירה על מה קיבלה יונת את פרס נובל, באתר מוזיאון המדע בירושלים
 
  עדה יונת, מה קדם למה: הצופן הגנטי או מוצריו?, הרצאה בסדרת הרצאות 'מדוע'
  עדה יונת, הריבוזום המופלא, הרצאה על שם אפרים קציר, מכון דוידסון לחינוך מדעי, 20 בפברואר 2011

הערות שוליים

ישראליות חברות האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
ישראליות חברות האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
חברות האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
זוכות פרס רוטשילד
זוכות פרס א.מ.ת.
זוכי פרס הארווי
זוכי פרס וולף לכימיה
זוכי פרס ישראל לכימיה
סגל מכון ויצמן למדע: כימיה
זוכות פרס נובל יהודיות
זוכי פרס נובל ישראלים
ישראליות זוכות פרסים בין-לאומיים
בוגרות בית ספר היסודי בית הכרם
בוגרי בית הספר היסודי בית הכרם
בוגרות תיכון חדש
בוגרי תיכון חדש
בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
בעלות תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
זוכות פרס נובל לכימיה
זוכות פרס וולף
מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוקספורד
מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ז'וזף פורייה
זוכות פרס ישראל
קריסטלוגרפים ישראלים
קריסטלוגרפיות
ביוכימאיות ישראליות
ביופיזיקאים ישראלים
ביולוגיות ישראליות
אזרחי כבוד של תל אביב-יפו
מדענים ישראלים
מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
ישראלים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
ישראלים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
זוכי פרס רוטשילד
זוכי פרס א.מ.ת.
בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
ביוכימאים ישראלים
ביולוגים ישראלים
ביופיזיקאיות ישראליות
זוכות פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע
ישראליות שנולדו ב-1939
ישראלים שנולדו ב-1939
פציפיסטים יהודים
זוכי פרס מאסרי