מסדר הבירית

מסדר הבירית (באנגלית: Order of the Garter) הוא מסדר אבירים אנגלי. המסדר, אשר נוסד בשנת 1348, נמצא במקום השלישי, לאחר תוארי האצולה ולאחר צלב ויקטוריה וצלב ג'ורג' במערכת המסדרים, העיטורים והמדליות של הממלכה המאוחדת. החברות במסדר מוגבלת מאוד ומורכבת מן הריבון האנגלי, נסיך ויילס ולא יותר מעשרים וארבעה חברים מלאים נוספים, או "עמיתים". במסדר יכולים להיות חברים נוספים שלא מן המניין (חברי משפחת המלוכה הבריטית וכן מלכים ומלכות זרים). הריבון הבריטי לבדו הוא בעל הסמכות להעניק חברות במסדר ולהבדיל מחברות במסדרים אנגליים אחרים, אין עצתו של ראש הממשלה באשר לחברות במסדר מחייבת אותו. לכן, דינה של הענקת חברות במסדר הוא מתנה אישית של הריבון. להוציא חברים שלא מן המניין, הענקת חברות במסדר נעשית על יסוד שירות יוצא דופן לממלכה המאוחדת.

כפי שניתן ללמוד משמו, סמלו העיקרי של המסדר הוא הבירית שעליה סיסמת המסדר באותיות זהב: Honi soit qui mal y pense (בצרפתית עתיקה: "הבוז למי שיהגה בו רעה"). הבירית היא אביזר לבוש עתיק שלובשים חברי המסדר בעת אירועים טקסיים. הבירית אף מופיעה על מספר סמלים בריטיים, כולל מטבעות בריטיים.

רוב מסדרי האבירים הבריטיים מתייחסים לכל הממלכה, אבל שלושת המסדרים הנעלים חולשים על חלקי האי הבריטי בלבד. אבירי מסדר הבירית, הבכיר משלושתם בגילו ובמעמדו, באים מאנגליה ומוויילס בלבד. חברי אבירי מסדר הדרדר הם מסקוטלנד. אבירי מסדר פטריק הקדוש באים מאירלנד, אולם מאז קבלת עצמאותה של אירלנד לא נוספו עוד אבירים למסדר, והאחרון בהם הלך לעולמו בשנת 1974.

היסטוריה
את מסדר הבירית ייסד המלך אדוארד השלישי בשנת 1348 כ"חברה, חברותא ומקום לימוד לאבירים". מספרי החשבונות של המלך ניתן לראות כי ביריות נקנו לראשונה מתוך תקציב המלתחה המלכותי בסתיו 1348. נראה שהמסדר לא נוסד לפני שנת 1346, זאת כיוון שעל פי חוקיו המקוריים חייבים המצטרפים למסדר להיות אבירים מן הדרג הנמוך ביותר (knight bachelor) בטרם קבלתם למסדר, ומן הרישומים עולה כי חלק מהחברים המקוריים קיבלו תואר זה רק בשנת 1346.

מספר אגדות נקשרו למקור שמו וסמלו של המסדר. האגדה הנפוצה ביותר מספרת על הרוזנת מסולסברי, אשר בעודה רוקדת עם המלך אדוארד, או בקרבתו, בארמון אלת'ם, החליקה הבירית שלה במורד רגלה אל הרצפה. כאשר אנשי החצר שצפו במחזה גיחכו, הרים המלך את הבירית, קשרה לרגלו שלו ואמר: "הבוז לאלה החושבים רעה". אמרה זו הפכה לסיסמת המסדר.

על פי אגדה אחרת, המלך ריצ'רד הראשון, בעודו לוחם במסעי הצלב, במאה השתים עשרה, קיבל השראה מסיפורו של ג'ורג' הקדוש וקשר ביריות לרגלי אביריו אשר זכו בקרב. המלך אדוארד השלישי נזכר במאורע זה במאה הארבע עשרה וחיקה אותו כאשר ייסד את המסדר.

זמן קצר לאחר ייסוד המסדר, מונו נשים רבות כ"גבירות הבירית", אך לא במעמד של אבירים עמיתים. המלך הנרי השביעי הפסיק מנהג זה בשנת 1488 ולא מונתה "גבירת בירית" נוספת לאחר אמו של המלך, מרגרט בופורט. מאז ועד לשנת 1901 היה המסדר על טהרת הגברים, להוציא תקופות שבהן החזיקה מלכה בכתר השלטון הבריטי. מנהג זה הופסק כאשר המלך אדוארד השביעי מינה את אשתו, המלכה אלכסנדרה, כגבירת הבירית. באופן דומה מינה המלך ג'ורג' החמישי את המלכה מרי לגבירת הבירית, וכך מינה גם המלך ג'ורג' השישי את המלכה אליזבת לגבירת הבירית. במשך המאה העשרים המשיכו נשים להתמנות למסדר במעמד דומה, אולם להוציא מלכות זרות, אף אחת מהן לא התמנתה כעמיתה במסדר. בשנת 1987 שינתה המלכה אליזבת השנייה את חוקת המסדר ואיפשרה מינוי "גבירות עמיתות הבירית".

המסדר

חברים

מספר החברים במסדר הבירית מוגבל מאוד וכולל את ריבון הממלכה המאוחדת, הנסיך מוויילס ולא יותר מעשרים וארבעה חברים עמיתים וחברים שלא מן המניין. המולך על הממלכה המאוחדת ידוע בשם "שליט הבירית" והנסיך מוויילס ידוע כ"אביר עמית הבירית". הריבון לבדו יכול להעניק חברות במסדר.

חברים גברים במסדר ידועים כ"אבירים עמיתים" בעוד שנשים ידועות כ"גבירות עמיתות". בעבר, המינוי לחברות במסדר נעשה על פי הצגת מועמדות של החברים. כל חבר היה מציע תשעה מועמדים (שלושה מתוכם בעלי תואר רוזן, או גבוה יותר, שלושה בעלי תואר ברון או גבוה יותר ושלושה בעלי תואר אביר או גבוה יותר). הריבון היה בוחר מתוך המועמדים, אף שלא היה מחויב לבחור באלה שקיבלו את מרב המועמדויות. המלכה ויקטוריה הפסיקה נוהג זה בשנת 1862. מאז המלך לבדו הוא שבוחר את האבירים למסדר, ללא הצגת מועמדויות.

מאז המאה השמונה עשרה בחר המלך את האבירים על יסוד עצת הממשלה. עם זאת, בשנת 1946 חשב המלך ג'ורג' השישי כי אבירי מסדר הבירית ואבירי מסדר הדרדר הפכו קשורים מדי למניעים פוליטיים. בהסכמת ראש הממשלה וראש האופוזיציה הפך המינוי לשני מסדרים אלה להיות מתנה אישית של השליט, הריבון. מכאן שהמלך באופן אישי בוחר באבירים ובגבירות לעמיתים במסדר הבירית ואינו צריך לפעול על פי המלצות הממשלה.

בנוסף לעמיתים מכיל מסדר הבירית חברים שלא מן המניין, שאינם נמנים במכסת עשרים וארבעה העמיתים. חלק מן החברים שלא מן המניין נמנים עם חברי משפחת המלוכה, אלה ידועים בשם "האבירים והגבירות המלכותיים של הבירית". תואר זה נולד בשנת 1786 על ידי המלך ג'ורג' השלישי אשר רצה כי בניו הרבים לא יימנו במכסת עשרים וארבעה העמיתים. בשנת 1805 חוקק ג'ורג' השלישי כי כל צאצאיו של המלך ג'ורג' השני יוכלו להתקבל למסדר כחברים שלא מן המניין. חוק זה הורחב בשנת 1831 לכל צאצאיו של המלך ג'ורג' הראשון.

אף חברי בתי מלוכה זרים יכולים להימנות כחברים שלא מן המניין והם ידועים בשם "אבירים וגבירות זרים של הבירית". בעבר חייב כל מינוי כזה חוק מיוחד של המלך, אולם החל משנת 1954 חוקק חוק המסמיך קבלת אבירים וגבירות זרים ללא חקיקה נוספת. בשנת 1813 התקבל למסדר החבר הזר הראשון, אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה.

למלך יש סמכות להוריד בדרגה חבר במסדר שביצע עבירה חמורה, כגון בגידה. בזמן מלחמת העולם הראשונה הוצאו מן המסדר מספר אבירים זרים שהיו מלכי מדינות אויב לבריטניה. כך למשל, בשנת 1915 בוטל מינוים של הקיסר וילהלם השני מגרמניה והקיסר פרנץ יוזף הראשון מאוסטריה. הקיסר הירוהיטו מיפן הוצא מן המסדר לאחר שיפן הצטרפה למלחמת העולם השנייה. שנים לאחר המלחמה הוא צורף שוב למסדר על ידי המלכה אליזבת השנייה. הירוהיטו הוא היחיד שהתקבל להיות אביר במסדר הבירית פעמיים, על ידי מלכים שונים.

בעלי תפקיד
במסדר יש שישה בעלי תפקידים: ההגמון (Prelate), הנגיד (Chancellor), הרשם, האחראי על הסמלים של הבירית (Garter Principal King of Arms), שומר הסף והמזכיר. תפקידי ההגמון, המזכיר ושומר הסף נוצרו כבר בעת שנוסד המסדר. תפקיד ה-Garter Principal King of Arms והנגיד נוצרו במאה החמש עשרה ואילו תפקיד המזכיר נוצר במאה העשרים.

תפקיד ההגמון מוחזק על ידי הבישוף של וינצ'סטר, שהוא באופן מסורתי אחד הבישופים הבכירים בכנסייה האנגליקנית. תפקיד הנגיד ניתן לאחד העמיתים במסדר. בעבר החזיק בתפקיד הבישוף של המחוז בו שוכנת טירת וינדזור. בשלב מסוים היה זה הבישוף של סולסברי, אך לאחר ששונו גבולות המחוז, היה זה הבישוף של אוקספורד. מאוחר יותר הורחב היצע המועמדים לתפקיד. מאז שהפסיק הבישוף של אוקספורד לכהן בתפקיד, כיהנו בו החברים הבאים:
 הדוכס מפורטלנד (1937-1943)
 הארל מהליפקס (1943-1959)
 המרקיז מסולסברי (1960-1972)
 הוויקונט מקובהם (1972-1977)
 המרקיז מאברגבני (1977-1994)
 הלורד קרינגטון (1994-2012)
 דוכס אברקורן (2012 - היום)
את משרת הרשם ממלא הדיקן של טירת וינדזור. את משרת האחראי על הסמלים של הבירית ממלא בעל התפקיד הבכיר במסדר הסמלים הבריטי. תפקידי האחראי על הסמלים של הבירית אחראי על סמלי המסדר ואותותיו המוצגים בכנסייה. המזכיר נבחר מבין שאר בעלי התפקידים של מסדר הסמלים ותפקיד שומר הסף מוחזק בידי המוט השחור אשר הוא אף בעל תפקיד בבית הלורדים של הממלכה המאוחדת.

האבירים הצבאיים של וינדזור

בעת ייסוד מסדר הבירית מונו גם עשרים ושישה "אבירים עניים", שסופחו למסדר הבירית ולכנסייתו. לא תמיד שמר המסדר על מספר קבוע של "אבירים עניים" ובמאה השבע-עשרה היו רק שלושה-עשר אבירים עניים. המלך צ'ארלס השני הגדיל את מספרם לשמונה עשר, מיד לאחר שהומלך בשנת 1660. לאחר שהאבירים התנגדו להגדרתם כ"עניים", קרא להם המלך ויליאם הרביעי בשם "האבירים הצבאיים של וינדזור".

האבירים העניים או האבירים הצבאיים היו במקור חיילים משוחררים חסרי-אמצעים. הם נדרשו להתפלל מדי יום לשלום האבירים העמיתים. בתמורה, הם קיבלו שכר ומחסה בטירת וינדזור. היום האבירים אינם בהכרח עניים, אבל עדיין הם באים משורות החיילים המשוחררים. הם משתתפים בטקסי המסדר ובתפילותיו ומלווים את חבריו. עם זאת, הם אינם נחשבים לאבירים או לחברי המסדר מן השורה.

מדי המסדר

חברים

במועדים טקסיים של המסדר, כגון ביום הבירית השנתי, לובשים החברים מדים מהודרים ועליהם אביזרים שרבים מהם עוצבו בשנת 1821 לכבוד הכתרתו של המלך ג'ורג' הרביעי.

מקור הגלימה שלובשים האבירים הוא במאה החמש עשרה. בעבר הייתה עשויה צמר ומאז המאה השש עשרה - קטיפה. במקורה הייתה הגלימה סגולה, אבל צבעה שונה במאות השבע עשרה והשמונה עשרה לכחול-שמיים, תכלת, כחול מלכותי, כחול כהה, סגול ותכלת-ים. כיום הגלימות הן בצבע כחול כהה ושוליהן משי דק (טפטה) לבן. גלימותיהם של המלך, הנסיך מוויילס, אבירים וגבירות מלכותיים, מסתיימים בשובל. המגן של צלב ג'ורג' הקדוש המוקף בבירית תפור אל הכתף השמאלית של הגלימה. על גלימת השליט (מלך או מלכה) תפור כוכב המסדר. על הכתף הימנית של הגלימה תפור ברדס קטיפה אדום כהה וגלימה עליונה. אלה חסרי כל שימוש ומוסיפים רק צבע ללבוש.
 הכובע עשוי קטיפה כחולה כהה עם נוצת יען לבנה ואנפה שחורה.
 ה"צווארון" הוא שרשרת הנכרכת סביב הצוואר, מעל הגלימה, ומקורה כבר במאות החמש עשרה והשש עשרה. הצווארון מורכב מקשרי זהב וממדליוני אמייל שעליהם מצויר ורד אדום וסביבו כרוכה הבירית. הצווארון מהודק אל כתף הגלימה ברצועות משי לבן.
 על ה"צווארון" תלוי פסלון של ג'ורג' הקדוש על סוסו כשהוא הורג את הדרקון.
 הבירית כרוכה על שוק רגלם השמאלית של האבירים ועל זרוען השמאלית של הגבירות. ציור הבירית מופיע על מספר סמלים שנושאים האבירים. הבירית היא רצועת קטיפה כחולה כהה עם אבזם שעליה רקומה באותיות זהב ססמת המסדר. הבירית של אבירים זרים הייתה מעוטרת בעבר באבנים טובות.

באירועים אחרים שבהם מופיעים אבירי המסדר, הם לובשים לבוש פשוט יותר:
הצווארון נלבש בימים המכונים "ימי הצווארון" מעל מדי צבא או חליפות. כיוון שהצווארון לבדו מסמל את המסדר, החברים יכולים לעטר את זרועם ברצועה המסמלת מסדרי אבירים נוספים שבהם הם חברים.
את הכוכב, שאותו עונדים על החזה משמאל, הוסיף המלך צ'ארלס הראשון ועליו ציור אמייל של צלב סנט ג'ורג', מסביבו כרוכה הבירית וסביב לבירית כוכב מתומן. כיוון שמסדר הבירית הוא הבכיר במסדר האבירים הבריטיים, חבריו יענדו את עיטור המסדר מעל לכל עיטור אחר על דש בגדם.
רוחב סרט החזה כעשרה ס"מ ועונדים אותו מעל הכתף השמאלית אל האגן מימין. הוא נהוג מאז המאה השבע-עשרה. צבעו של הסרט השתנה במשך השנים ומאז 1950 צבעו כחול-שלדג. סמל המסדר משתלשל מן הסרט העובר באלכסון על החזה ואף על סמל זה נראה ג'ורג' הקדוש הורג את הדרקון.
לאחר מותו של חבר במסדר, מוחזרים הסמל והכוכב באופן אישי לאוחז בכתר על ידי קרוב משפחתו של הנפטר. שאר הסמלים מוחזרים למזכירות המסדר.

מדי בעלי תפקידים
לאירועים טקסיים של המסדר לובשים בעלי התפקידים את המדים הבאים:
 גלימות ההגמון והנגיד הן בצבע כחול כהה כמו אלה של העמיתים, אבל צבע הגלימה של בעלי התפקיד האחרים הוא אדום כהה. על כל הגלימות רקום מגן צלב ג'ורג' הקדוש. לטקסי המסדר האחראי על סמלי הבירית עוטה גלימה אדומה כהה.
 לכל בעל תפקיד סמל מיוחד לתפקידו התלוי על צווארו בשרשרת.
הנגיד נושא ארנק שעליו רקום סמל המלוכה וצלב ג'ורג' הקדוש. בתוך הארנק נישא חותם המסדר. לאחראי על סמלי הבירית מטה המסמל את תפקידו. שומר הסף נושא את מטה תפקידו, הוא מוט הכרוז.

האבירים הצבאיים של וינדזור
האבירים הצבאיים לובשים מדים צבאיים ישנים. מכנסיים שחורים עם פס אדום בצידן ומקטורן עליון אדום. לראשם כובע מחודד בו נעוצה נוצה ועל ירכם חרב שנדנה תלוי על רצועה אלכסונית לבנה.

סדר קדימות וזכויות יתר
אבירי המסדר מדורגים ראשונים בין אבירי מסדרים אחרים בממלכה המאוחדת ומתחת לאלה הנושאים בתואר ברון. אף נשותיהם, בניהם, בנותיהם וכלותיהם של האבירים מקבלים קדימות בסדר המעמדות. עם זאת בני משפחתן של גבירות מסדר הבירית אינם מקבלים קדימות במעמדם.
התואר של אבירים עמיתים הוא "סר" (Sir) ואילו התואר של גבירות עמיתות הוא "ליידי" (Lady). נשותיהם של אבירים עמיתים רשאיות אף הן לשאת את התואר "ליידי" אולם אין תואר מקביל לבעליהן של גבירות עמיתות.

אבירים וגבירות עמיתים מציינים בכתב את התואר KG (או LG לנשים) לאחר שמם. כאשר לאדם יש מספר תוארי כבוד, יצוין תואר אביר מסדר הבירית ראשון מבין התארים. חברים רשאים לעטר את סמל משפחתם בבירית ואף עם ה"צווארון". לאבירי המסדר חלק בטקס הכתרת מלכי בריטניה.

תפילות המסדר
מסדר הבירית קיים בעבר תפילות רבות בכנסיית סנט ג'ורג' בטירת וינדזור, אבל החל מן המאה השמונה עשרה נעשו תפילות אלה נדירות יותר והופסקו לאחר שנת 1805. בשנת 1948 חידש המלך ג'ורג' השישי את מסורת התפילות השנתיות. מדי שנה, במועד קבוע בחודש יוני, מתכנסים אבירי מסדר הבירית (כשהם לבושים במדיהם החגיגיים) באגף המלכותי בטירת וינדזור. משם הם צועדים ברגל, דרך הטירה, לתפילה בכנסיית סנט ג'ורג', כאשר לפניהם צועדים האבירים הצבאיים. אם מתקבלים אבירים חדשים למסדר, הרי שטקס קבלתם יתקיים בעת התפילה השנתית. לאחר התפילה חוזרים אבירי המסדר לטירה בכרכרות סוסים.

חברי המסדר ונושאי התפקידים

הריבון
 המלך צ'ארלס השלישי (1958; ריבון החל מ-2022)

אבירים וגבירות מלכותיים
 דוכס קנט (1985)
 הנסיכה המלכותית (1994)
 דוכס גלוסטר (1996)
 הנסיכה אלכסנדרה (2003)
 דוכס יורק (2006)
 דוכס אדינבורו (2006)
 נסיך ויילס (2008)
 המלכה (2022)

אבירים וגבירות זרים
 מלכת דנמרק (1979)
 מלך שוודיה (1983)
 מלך ספרד (1988)
 מלכת הולנד (1989)
 קיסר יפן (1998)
 מלך נורווגיה (2001)
 פליפה השישי, מלך ספרד (2017)
 וילם-אלכסנדר, מלך הולנד (2018)

אבירים וגבירות עמיתים

קישורים חיצוניים

 
 כנסיית סנט ג'ורג' בטירת וינדזור

הערות שוליים 

הבירית, מסדר
אנגליה: סמלים לאומיים