קורבן מוסף

קורבן מוסף הוא קורבן ציבור שהקריבו בבית המקדש בשבתות, בראשי חודשים ובמועדי השנה. כנגד קורבן המוסף תוקנה תפילת מוסף.

הציווי בתורה
פרשיות קרבנות החגים מופיעות בשני מקומות מרכזיים בתורה. בפרשת אמור (ויקרא כג) ובפרשת פינחס ( - ). בפרשת אמור מפורטים כל החגים עם המצוות המיוחדות להם, ומופיע גם ציווי על הקרבת קורבנות ללא פירוט, ובפרשת פינחס נמצא פירוט של הקורבנות שבכל חג.

קורבנות החגים מכונים מוסף מכיוון שהם נוספים לקורבן התמיד שמקריבים בכל יום. כמו שנאמר בכל פרשיות הקורבנות  או .

מין הקרבנות 

קורבנות המוסף באים מארבעה מיני בהמות.
 פרים - הזכרים ממין הפרה, מגיל שנה ועד גיל שלוש מוקרבים לעולה
 אילים - הזכרים ממין הכבש מגיל שנה וחודש ועד גיל שנתיים,מוקרבים לעולה
 כבשים - הזכרים ממין הכבש מגיל חודש ועד גיל שנה מוקרבים לעולה
 שעירי עיזים - הזכרים ממין העז מגיל שנה ועד גיל שנתיים מוקרבים לחטאת.

זמן ההקרבה 
תחילת זמן הקרבת מוסף היא מייד לאחר הקרבת תמיד של שחר.

יש אומרים שלכתחילה היו מקריבים את המוסף בשעה שישית, ויש אומרים שבכל יום הקריבו בתחילת זמנו ורק בשבת הקריבו בחצות.

סוף זמן הקורבת מוסף הוא בערב.

פירוט קורבנות המוסף
מוסף שבת - שני כבשים לעולה.
מוסף ראש חודש - שני פרים, איל אחד ושבעה כבשים, כולם לעולה. בנוסף, מקריבים שעיר לחטאת.
מוסף פסח - בכל יום משבעת ימי החג מקריבים: שני פרים, איל אחד ושבעה כבשים, כולם לעולה. בנוסף מקריבים שעיר לחטאת.
מוסף העומר - ביום השני של פסח נוסף על מוספי החג עוד כבש אחד לעולה.
מוסף שבועות - שני פרים, איל אחד ושבעה כבשים, כולם לעולה. בנוסף, מקריבים שעיר לחטאת.
מוסף ראש השנה - פר, איל ושבעה כבשים, כולם לעולה. בנוסף, מקריבים שעיר לחטאת.
מוסף יום כיפור - פר, איל ושבעה כבשים, כולם לעולה. בנוסף, מקריבים שעיר לחטאת.
מוסף סוכות - בכל יום משבעת ימי החג מקריבים: שני אילים, ארבעה עשר כבשים, כולם לעולה. ביום הראשון של החג מקריבים שלושה עשר פרים לעולה, ובכל יום אחריו מפחיתים פר אחד, עד שביום השביעי מקריבים שבעה פרים, וסך הכול בשבעת ימי החג מקריבים שבעים פרים. בנוסף, מקריבים שעיר לחטאת.
מוסף שמיני עצרת - פר, איל ושבעה כבשים, כולם לעולה. בנוסף, מקריבים שעיר לחטאת.
בבסיס כל קורבנות המוסף, מלבד מוסף השבת וחג הסוכות, ישנם שור, איל ושבעה כבשים לעולה, ושעיר לחטאת. בראש חודש, פסח ושבועות מוסיפים עוד שור לעולה. יש מבארים ששור זה, שהוא ראש הבהמות, מבטא את הראשית המייחדת את ראש החודש ואת חג הפסח וחג השבועות שבהם מקריבים קורבן ראשית (מנחת העומר ושתי הלחם).

ראו גם 
 קורבן התמיד
 קורבן מוסף של ראש חודש

לקריאה נוספת 
 רמב"ם הלכות תמידין ומוספין פרק ז-י
 ספר עבודת הקרבנות לרבי אהרון הכהן חתן החפץ חיים המהדורה הישנה בהיברובוקס

קישורים חיצוניים 

 הרב יאיר וייץ, קורבנות המוסף ומשמעותם, באתר ישיבת הר ברכה
 מוספים, באתר מכון המקדש

ביאורים

הערות שוליים

קורבנות ביהדות: חגים
פרשת אמור
פרשת פינחס
מצוות בית המקדש