קימרים

קימרים הם עם עתיק שלפי הרודוטוס מקורו בחצי האי קרים ולחופי הים השחור.

כך מספר הרודוטוס את סיפור מנוסת הקימרים מארצם מפני הסקיתים:

במאה ה-8 לפני הספירה נדדו הקימרים לתוך שטחי אסיה הקטנה, שם פגשו בכוחות אשורים גדולים שהיו נתונים לפיקודו של המלך סרגון השני, ונלחמו בהם. בהמשך פנו להתיישב באזור ימת ואן, ומשם המשיכו להילחם בצבא האשורי, עד שנהדפו לשטחים המערבים של חצי האי. שם פגשו את ממלכת לידיה, ותקפו אותה ואת היישובים היווניים בסביבתה. במאה ה-7 לפנה"ס, ניהלו הקימרים מערכה צבאית נוספת נגד אסרחדון מלך אשור. על פי המתואר בדברי הרודוטוס, פלישת הקימרים לאסיה הקטנה הייתה סיבה ניכרת להתמוטטותה של ממלכת פריגיה המקומית, ובשנת 696 לפני הספירה אף הצליחו לכבוש את בירת הממלה. בהמשך מתואר גירושם של הקימרים מן האזור לחלוטין, על ידי אליאטס מלך לידיה שמלך בתקופה שלקראת סוף המאה ה-7 לפנה"ס.

הקימרים מוזכרים לעיתים תכופות בתעודות אשוריות. תעודות מאוחרות יותר, מהתקופה הבבלית והפרסית-אחמנית שנראות כמזכירות את הקימרים, לרוב בשירות צבאי, כנראה מתייחסות בעיקר לסקיתים שבאו אחריהם לאזור.

הרודוטוס מספר שהקימרים נהדפו על ידי מלך לידיה בעזרת הסקיתים, עם נודד נוסף שפלש לאסיה הקטנה.

הקימרים מתוארים כלוחמים הקרובים במוצאם ובתרבותם לסקיתים ולסרמטים, וכבעלי שיער אדמוני או חום בהיר ועיניים כחולות או ירוקות. הם היו דוברי שפה הודו-אירופית ומוצאם המקורי היה מצפון לים השחור (אזור אוקראינה של ימינו).

דמותו של גומר, הנזכרת בספר בראשית מתייחס כנראה אליהם; הקימרים, בדומה לעם הסקיתי (Scythian; "אשכנז") ועמים הודו-אירופיים אחרים מתוארים כעממים יוצאי חלציהם של בני יפת.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

עמים קדומים
העת העתיקה
אשור