גד קינר

גד קינר (קיסינגר) (נולד ב-26 ביוני 1947) הוא שחקן, מתרגם, סופר, משורר, דרמטורג ופרופסור בגמלאות בחוגים לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית.

חייו ופועלו
גד קינר נולד בתל אביב בשם גד אברהם קיסינגר, למשפחה יוצאת גרמניה. הוא למד בבית הספר היסודי "המרכז" (תל-חי) ובתיכון עירוני א'. במהלך לימודיו בתיכון החל לשחק בו זמנית בחוג הדרמטי בבית הספר, בתיאטרון הנוער "שחרית", ובחוג שהקים במרכז ביכורי העיתים. שירת בצה"ל בשנים 1965–1968 והיה חבר בלהקת גייסות השריון ובתיאטרון צה"ל. לאחר שירותו הצבאי הצטרף לקברט הסאטירי "את ואני והמלחמה הבאה" של חנוך לוין, שהיה בלתי מוכר באותה עת. במקביל לקריירת המשחק שלו החל קינר בלימודיו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב, בחוג לאמנות התיאטרון ובחוג לתורת הספרות הכללית. במהלך השנים לימד בבית הספר למשחק בית צבי, בסמינר הקיבוצים ובסמינר אורנים. כמו כן לימד וריכז את מגמת התיאטרון בבית הספר לאמנויות ע"ש תלמה ילין.

קינר כיהן כפרופסור חבר בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב, וכראש החוג לתיאטרון, ומרכז לימודי הכתיבה, הבימוי והדרמטורגיה. משמש מרצה מן החוץ בחוג ללימודי התיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים ופרופסור אורח במכון למדע התיאטרון של אוניברסיטת מינכן. היה חבר ההנהלה האמנותית, דרמטורג ומנהל המחלקה החינוכית של תיאטרון החאן הירושלמי בשנים 1982–1984, התיאטרון הקאמרי בשנים 1984–1993, ותיאטרון הבימה בשנים 1993–2005. שימש כמנהל אמנותי של רוב פסטיבלי ה"דו אמן" בקאמרי ובהבימה ושל פסטיבלי התיאטרונטו הישראלי והבינלאומי.

קינר עורך מאז 1998, יחד עם ד"ר חיים נגיד, את כתב העת "תיאטרון: רבעון לתיאטרון עכשווי", ושימש עורך אורח של גיליון כתב-העת Theatre Research International שהוקדש לדרמטורגיה. הוא מכהן כמזכ"ל הסניף הישראלי של ארגון התיאטרון הבינלאומי.

החל לפרסם שירים בהיותו תלמיד בתיכון בעיתון מעריב לנוער. במרוצת השנים פורסמו שיריו בעיתון 77, גג, עלי-שיח, הליקון, מאזנים, קשת החדשה ובמוספים הספרותיים בעיתונים היומיים. עד כה ראו אור כשלושה ספרי שירה פרי עטו. בראשית דרכו חיבר קינר מחזות ותסכיתי רדיו, וביניהם "המגדל הנוטה אל צידו", שזכה בפרס "קול ישראל", תורגם למספר שפות ושודר בארצות שונות.

גד קינר תרגם מחזות רבים מגרמנית, משוודית ומנורווגית, שפות שלמד כדי לתרגם את יצירותיו של הנריק איבסן. הוא הופיע בכמה סרטי קולנוע ועל גבי במות התיאטרון.

ב-2008 זכה קינר בתואר כבוד מידי מלך נורווגיה, הראלד החמישי, על תרומתו לקידום המחזאות הנורווגית בישראל.

ב-2010 חתם על מכתב מחאה שנוי-במחלוקת, ובו הצהיר כי יסרב להופיע בעיר אריאל, המצויה מעבר לקו הירוק: "ברגע שניתן את חסותנו בשתיקה או במעשה להפרדה הזו שקיימת כל השנים בחבירה לאזור שאינו שייך לישראל ונמצא תחת שלטון כיבוש צבאי, אנו מביעים עמדה פוליטית שמצדדת בכיבוש ובהתנחלויות, ולזה איננו מוכנים". מכתב זה עורר סערה וגרף ביקורות עזות מכמה קצוות הקשת הפוליטית והתרבותית בישראל.

ספרי שירה שכתב
 באבן הזאת זורמים מים (תל אביב: ספריית פרוזה עיתונספרות, 1978)
 חייך הקליניים: שירים (תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ט 1989)
 דגימת נשימה: שירים (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2000)
 בפגיית התכלת השמיימית (תל אביב: ספרא, 2015)
סלפי (תל אביב, ספרא, 2018)
בסיכון גבוה (תל אביב, ספרא 2020)

ספרי עיון שכתב וערך
 דרמה גרמנית חדשה: תקצירים: פרשנות: נתונים, בחירה, עיבוד וניתוח: גד קינר. תל אביב: גד קינר בתמיכת מכון גתה - מרכז התרבות הגרמני, 1984
 הקאמרי: תיאטרון של זמן ומקום. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב. הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ, 1999
 מחזות מאת ג'ורג' טבורי, מבוא ועריכה: שמעון לוי וגד קינר. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב. הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ, החוג לאמנות התיאטרון, 2004
 עיונים בתיאטרון, מאת שוש אביגל; עורכים: שמעון לוי וגד קינר; תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ, 2005

תרגומים
 רוחות מאת הנריק איבסן: תרגם והוסיף מבוא והערות גד קינר; תל אביב: אור-עם, 1983
 בית בובות מאת הנריק איבסן: תרגם והוסיף מבוא גד קינר; תל אביב: אור-עם, 1983
 יון גבריאל בורקמן מאת הנריק איבסן; מנורווגית: גד קינר, רמת-גן: מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי" בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, 1987. עלה ב"הבימה" ב-1988
 ברווז הפרא מאת הנריק איבסן, עלה בתיאטרון באר שבע, 1987
 האב מאת אוגוסט סטרינדברג. רמת-גן: מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי", בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, 1989
 איולף הקטן מאת הנריק איבסן; עברית גד קינר; מהד’ 2 (מהד' א' ב-1984). רמת-גן: מרכז ישראלי לדרמה, ליד "בית צבי", בית-הספר לאמנות הבמה והקולנוע, 1991
 תמונות מחיי נישואין מאת אינגמר ברגמן, תרגום של המחזה שיצר ברגמן במקור כסדרת טלוויזיה, "צווותא", 1991
 החיילים מאת יעקב מיכאל ריינהולד לנץ; מגרמנית: גד קינר; רמת-גן: מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי"-בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, 1991
 הדה גאבלר: מחזה בארבע מערכות, מאת הנריק איבסן; מנורווגית: גד קינר; תל אביב: תיאטרון "הבימה", 1994
הקונטרבאס מחזה מונולוג במערכה אחת, מאת: פטריק זיסקינד; מגרמנית גד קינר, הוצאה לאור מודן, 1996
 דגימת נשימה: שירים, מאת גד קינר; ערכה: לאה שניר; תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2000
ברווז הפרא, הנריק איבסן; תרגום ראשון מנורווגית: גד קינר רמת-אביב, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 2003
 האישה מן הים: מחזה בחמש מערכות (1888), מאת הנריק איבסן. רמת-גן: בית צבי - בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה; בית צבי - בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה, 2004
 מחזה חלום, מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג; תרגום משוודית: גד קינר; תל אביב: אור-עם, 2004
 מישל דה גלדרודה, מחזות, נוסח עברי: משה לזר; בעריכת שמעון לוי, גד קינר, ועדנה שביט; תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ, החוג לאמנות התיאטרון, 2005
 העלמה יוליה מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג, בשם "מדמואזל ז'ולי", עלה בתיאטרון גשר ב-2001, ובתיאטרון תמונע ב-2011
 דרקון הזהב מאת רולנד שימלפפניג, עלה בתיאטרון תמונע ב-2019

תפקידים ראשיים בתיאטראות
 קורנט (הצגת-יחיד בגרמנית שהוקלטה לרדיו ברלין וקול ישראל)
 פסק דין (הצגת יחיד, תיאטרון בית הובן)
 ד"ר פאוסטוס (הבימה)
 נשי וינדזור העליזות (הבימה)
 הבעל הנצחי (הבימה) - הצגה על פי ספרו של דוסטויבסקי,  הבעל הנצחי
 לא בגלל הזכרונות (הבימה),
 אכזר מכל המלך (תיאטרון חיפה)
 המתאבד (תיאטרון חיפה)
 יובל (תיאטרון החאן)
 פריישוץ (האופרה הישראלית החדשה)
 מחכים לגודו (תיאטרון צוותא, 1974)
 יומן נוכחות (תיאטרון צוותא, 1976)
 משחק (תיאטרון צוותא)
 הרופא וגרושתו, פרנהיים (תיאטרון המרתף, 1970)
 די, בן אדם (תיאטרון הספרייה)
 את ואני והמלחמה הבאה (תיאטרון אוניברסיטת תל אביב)
 המלך ליר (תיאטרון אוניברסיטת תל אביב)
 "1948" (תיאטרון תמונע, 2015)

סרטים וסדרות בהם השתתף
 מקרה אישה, 1969
 הגלולה, 1972
 אדם, 1973
 מבצע יונתן, 1977
 דיזנגוף 99, 1979
 אנשים במיל, 1984
 אלכס חולה אהבה, 1986
 עניין של זמן, 1992
 מחפשת בעל על ארבע, 1993
 קפה עם לימון, 1994
 איש החשמל, 2003
 הבורר, 2009
 טקסי דרייבר, 2010
 רמזור, 2011
 הערת שוליים, 2011
 מתים לרגע, 2017
 טרנינג, 2018
 צומת מילר, 2019
 פלמח, 2022

לקריאה נוספת
 גד קינר, נוקטורנו מודרטו לבית פרוסטטה, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 351–352, הוצאת כרמל, 2017

קישורים חיצוניים

 ד"ר דורית זילברמן, ד"ר דורית זילברמן על ספר השירים "דגימת נשימה" של גד קינר
 
 
 
 לילך דקל-אבנרי, את אני והסאטירה ההיא – שיחה עם גד קינר (חלק א''), באתר הבמה, 10 בספטמבר 2006
 את אני והסאטירה ההיא – שיחה עם גד קינר (ב''), באתר הבמה, 17 בספטמבר 2006
 עד שתפקח את עיניה
 את אני והמלחמה הבאה – שוב?
 כתב העת תיאטרון יוצא בגיליון 20, שרון נבון, nfc
 גד קינר: נגב (שירים) 
 , ריאיון עם קינר לרגל זכייתו בתואר כבוד מידי מלך נורווגיה
 גד קינר באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, באתר של נילי דגן
 גד קיינר באתר של רודיקה אלקלעי
  - ריאיון

הערות שוליים

סגל אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
חוקרי ספרות ישראלים
שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
שחקני תיאטרון ישראלים
מתרגמים ישראלים
משוררים כותבי עברית
סופרים ישראלים
מתרגמים משוודית
מתרגמים מנורווגית
חוקרי תיאטרון ישראלים
בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
חברי להקת גייסות השריון
בוגרי תיאטרון צה"ל
בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
סגל תלמה ילין
ישראלים שנולדו ב-1947