מערת התאומים

מערת התאומים (בערבית: מע'רת אם אל-תואמין, כלומר 'מערת אם התאומים') היא מערה קרסטית הנמצאת בגדה הצפונית של נחל המערה, בשוליים המערביים של הרי ירושלים, כ-1.5 ק"מ ממזרח למפגש נחל מערה עם נחל זנוח. המערה ממוקמת כשני קילומטרים ממזרח למושב זנוח באזור העיר בית שמש. בעונת החורף, מאחד בנובמבר ועד 31 במרץ, המערה סגורה למטיילים במטרה להגן על אוכלוסיית העטלפים המצויים בתרדמת חורף.  בשאר העונות, היא נפתחת לציבור.

שם
המערה קרויה מערת התאומים על שם זקיף המזכיר בצורתו אישה עם ילדיה או על שם אגדה אודות אישה עקרה ששתתה מים מהברכה שבעומק המערה, וילדה תאומים.

תיאור המערה
מערת התאומים נמצאת על הגדה הצפונית של נחל המערה הזורם מהרי יהודה לים התיכון, כ-10 מטר מעל גובה פני הנחל. רוחבה הוא 50 מטר ואורכה 75 מטר. בכניסה למערה מצוי עץ תאנה גדול.

המערה היא מערה קרסטית, שנוצרה בתהליך ארוך של המסת סלע הגיר על ידי מים. תהליך זה הוא שהביא ליצירת הנטיפים והזקיפים הרבים שבמערה. המערה כוללת חלל מרכזי גדול בעומק כעשרים מטרים שבקצהו ברכה קטנה מעשה ידי אדם המתמלאת ממיימי מעיין, ומערות קטנות יותר שמתפצלות מהחלל המרכזי.

במערה חיים ארבעה מיני עטלפים: נשפון דק אוזן ואפלול מצוי ממשפחת הנשפוניים (Vespertilionidae), פרסף גמדי ממשפחת הפרספיים (Rhinolophidae) ועטלף פירות מצוי ממשפחת עטלפי פרי (Pteropodinae). המערה כולה מוגדרת כשמורת טבע.

ביקור
ב-1 בדצמבר 1964 נהרג נער בן 16 בעת ביקור במערה. בעקבות זאת סגרה המועצה האזורית את המערה לביקורים. בשנת 1967 הושלם תהליך הכרזה על המערה כשמורת טבע.

בעונת החורף, מאחד בנובמבר ועד 31 במרץ, המערה סגורה למטיילים במטרה להגן על אוכלוסיית העטלפים המצויים בתרדמת חורף.

ממצאים ארכאולוגיים
המערה נחקרה לראשונה בידי הארכאולוגים האנגלים קלוד קונדר והוריישו קיצ'נר, שנכנסו למערה ב-17 באוקטובר 1873 ומיפו אותה. בשנות השבעים של המאה העשרים חקר את המערה ואת הפיר שבתוכה גדעון מן, מטעם החברה להגנת הטבע.

בשנת 2009 החל מחקר מחודש של המערה, על ידי המרכז לחקר מערות באוניברסיטה העברית, בשיתוף עם אוניברסיטת בר-אילן. במחקר התגלה כי המערה שימשה כמערת מפלט בתקופת מרד בר כוכבא – נמצאו בה שרידי עצמות של המורדים וכלי נשקם ומטמון מטבעות כסף וזהב, ביניהם עשרות מטבעות בר כוכבא. זהו מטמון מטבעות בר כוכבא הגדול ביותר שהתגלה על ידי ארכאולוגים ולא על ידי שודדי עתיקות. במערה התגלתה גם מחצבה קדומה של בהט (אלבסטר) – משקע קלציטי של מערות ששימש להכנת כלי יוקרה. המחצבה תוארכה בעזרת אורניום-תוריום לתקופת הברונזה התיכונה.

בשנת 2012, נמצאו במערה נרות חרס, וצוות החוקרים משער שהתקיים בה פולחן לאלה דמטר, אלת התבואה במיתולוגיה היוונית. בגלל מיקומם של הנרות, חוסר השימושיות שלהם והעדר כתובת או איור שיסבירו מדוע הונחו עשרות מהם במעמקיהם של סדקים בסלע, נראה שהטמנתם הייתה חלק מפולחן פגאני.

בצמוד לנרות מימי רומא העתיקה התגלו פגיונות מעידן הברונזה. יש סברה שהם שימשו לטקסים של העלאת רוחות מהאוב. בקצה המערה ישנו פיר עמוק ופירים כאלה נחשבו לפתחי השאול, מהם יכולות הרוחות לעלות.

לקריאה נוספת 
 בועז זיסו, בועז לנגפורד, רועי פורת ועמוס פרומקין, "הממצאים מתקופת מרד בר־כוכבא ממערת התאומים שבמערב הרי ירושלים", מערות המפלט מתקופת מרד בר־כוכבא - קובץ שני, 2010, עמ' 402–422
 בועז זיסו, בועז לנגפורד, רועי פורת ועמוס פרומקין, "המטבעות ממערת התאומים", מערות המפלט מתקופת מרד בר־כוכבא - קובץ שני, 2010, עמ' 423–453
 בועז זיסו, "ממצאים מימי מרד בר כוכבא במערת התאומים שבמערב הרי ירושלים", קדמוניות 42 (138), 2009, עמ' 118–121
 בועז זיסו, "מערת התאומים שבמערב הרי ירושלים - מערת מפלט מזמן מרד בר כוכבא", חידושים בחקר ירושלים 15, 2009, עמ' 175–186

קישורים חיצוניים

 מערת התאומים - על שמורת מערת התאומים מתוך אתר הטיולים "טבע ונופים בישראל".
 מערת התאומים כמערת מפלט במרד בר-כוכבא, באתר אוניברסיטת בר-אילן
 מטמון גדול של מטבעות מתקופת מרד בר-כוכבא התגלה במערה בהרי ירושלים, באתר הידען
 
 מסיבת העיתונאים בנושא גילוי המטמון של לוחמי בר כוכבא, באתר האוניברסיטה העברית
 בועז זיסו ואחרים, "אתר פולחן(?) פגאני מן התקופה הרומית המאוחרת במערת התאומים", בתוך: אייל ברוך ואחרים (עורכים), חידושים בחקר ירושלים יז, אוניברסיטת בר-אילן, 2012, עמ' 311–341
 
 

Boaz Zissu et al., "Coins from the Bar Kokhba Revolt Hidden in Meˁarat Ha-Teˀomim (Mŭghâret Umm et Tûeimîn), Western Jerusalem Hills", Israel Numismatic Journal 17 (2009-2010), pp. 113-147 
סודות מערת התאומים: מלחימה ברומאים ועד לעבדות אלילים

הערות שוליים 

מערות נטיפים
מועצה אזורית מטה יהודה
התאומים