על אמנות הפיוט

אמנות הפיוט (בלטינית: Ars Poetica) הוא השם המקובל של שמה יצירה מאת המשורר הרומי הורטיוס. זמן חיבורה של היצירה אינו ידוע. הוצעו תאריכים שונים ואף לא לאחד מהם יש עדויות מוצקות המאששות אותו.

הסוגה של היצירה
הסוגה של היצירה אינה ברורה. מצד אחד, היצירה מסתמנת כשירה דידקטית. היא עוסקת בעקרונות ביקורת ספרות, בדרכי הסברתה, בהוראות טכניות כיצד לכתוב שירה, ולא ביצירת תאוריות. הורטיוס הופך תאוריות שקיבל מאחרים לשירה אמנותית פיוטית, שהנאתה בסגנונו ובשנינותו. מצד שני, לאורך כל היצירה אין תזכורת לתהליך הלימודי או למורים ולתלמידים.

טענה אחרת היא שהיצירה היא למעשה מכתב ספרותי הכתובה במשקל הקסמטר, בגוף ראשון יחיד. היא אף ידועה בשם "מכתב אל הפיסונים" (epistula ad Pisones) מאחר שהורטיוס הקדיש אותה ל"פיסונים", פיסו ושני בניו, אשר שלושתם היו משוררים. לפיכך, יש אשר טענו כי מדובר על מכתב ספרותי. עם זאת, אין ליצירה מאפיינים צורניים של מכתב. מכאן ששאלת הזהות של הסוגה עדיין לא נפתרה.

נושאי היצירה 
ביצירה ארבע חטיבות:
 הקדמה (שורות 41-1) - הורטיוס מציג שלושה מושגים (אחדות, שלמות ואמנות) ומדגים אותם. היצירה צוללת הישר לעבי הקורה, ואין היא מתעכבת על פתיחה או הקדשה. 
 מבנה וסגנון (שורות 118-42) - לסדר מקדיש הורטיוס שלוש שורות, ולסגנון הוא מקדיש את שאר החטיבה. הורטיוס טוען שאת המילים יש להטעין במשמעות חדשה ורעננה, ועל כן ניתן להמציא מילים חדשות ולגזור על הישנות כליה. הסגנון חייב להלום, לדעתו, את הרגשות המובעים (דהיינו את ז'אנר היצירה - קומית או טרגית) ואת אופי הדמות (על פי גיל, מין, מוצא ומעמד).
 תכנים וארגונם (שורות 294-119) - תכנים יכולים להיות שאובים ממקור קדום או מיצירתיותו של המשורר. יש להקפיד על עקיבות ביצירה החדשה. ביצירה הישנה יש ליצור ייחודיות באמצעות כישרון ומיומנות. הורטיוס מדגים את המשורר המוכשר באמצעות הומרוס, הבורר היטב את חלקי יצירתו ושומר על אחדותה. הורטיוס מציין את אופני עיצוב הדמויות (מידות, לשון, דרכי פעולה, גיל ונסיבות). הוא מציין הוראות טכניות עליהן יש להקפיד במחזה (אורך, מספר שחקנים, מוזיקה, משקל).
 עקרונות הספרות ותפקיד המשורר בחברה (שורות 295-476) - מקורות היצירה צריכים לנבוע מן הפילוסופיה, לפי הורטיוס, במטרה ללמד. אולם גם יצירה פילוסופית מוכרחה להיות מעוצבת היטב: ללמד וגם ליהנות. הורטיוס מדגיש כי יוצרים אינם מסוגלים ליצור יצירה שתהיה שווה ברמתה לכל אורכה: גם ביצירה גרועה יש לעיתים קטעים טובים, ולהפך. לא די להיות עשיר וחופשי כדי ליצור, עליך להיות גם מוכשר. על היוצר לשמוע את הביקורת ולהתחשב בה. רק ידיד אמת יבקר אמת, בעוד ידידים חנפים ישבחו ללא עילה.

אמנותיות ב"אמנות הפואטיקה"

אחידות העלילה
היצירה נפתחת בתיאור של מפלצת חסרת אחדות. הורטיוס נעזר בתיאור כדי להמחיש פיזית את החשיבות של אחדות העלילה. תיאור זה, עד כמה שהוא מתאר מפלצת, הוא מפלצתי בעצמו. החיבור מתחיל במושא (לראש של אדם). באמצע השיר מופיע הנושא (אם צייר רצה, pictor...si uelit) ולאט לאט מתקבלת התמונה של חייה עם נוצות (המעטפת של השיר) שהתוכן בה מתקבל רק בסיום היצירה - אישה עם דג שחור. הפסיחות בין כל שתי שורות שאינן משלימות את הרעיון שלהן עצמן מוסיף לאי הבהירות של הפסקה.

תמצות, שינון ותחכום

הורטיוס הושפע מזרם המשוררים החדשים שבראשם עמד קאלימאכוס. הזרם דגל ביצירת חיבורים קצרים, מתומצתים, שנונים, מלוטשים, מתוחכמים וברוח המסורת. לאורך כל שירי הורטיוס יש אלמנטים ששורשיהם מהביקורת האלכסנדרית, . הליטוש, לדעת הורטיוס, מעניקים ליצירה את עקרון התואם, . הוא כתב בחיבורו . לכן הורטיוס המליץ שיצירה תבחן בידי מומחה  ותחכה תקופת צינון של תשע שנים לפני הוצאה לאור.

In medias res
אחד מטכניקות התמצות שמציע הורטיוס הוא In medias res. כלומר, שיר שמתחיל ב"אמצע הדברים" (In medias res), ישר אל התיאור הדרמטי בו, ללא אקספוזיציה. 

{{שיר בטורים|רוחב טור=200|מקור=הורטיוס, על אומנות הפיוט, 146-148|תוכן=
|הוא לא מחל (orditur) את חזרת דיומדס במוות של מלאגרוס ;
ולא את מלחמת טרויה מביצת התאומים. 
תמיד הוא ממהר ללב העניין, ואל המאורעות.
|
Nec (reditum Diomedis) ab interitu Meleagri,
nec gemino bellum Troianum orditur ab ouo;
semper ad euentum festinat et in medias res'' 

}} 

ab ovo 

"מההתחלה", מהמקור, מהביצה (ab ouo). הורטיוס יוצא נגד הגישה שמתארת את הסיפור מ"ההתחלה", כלומר מסיפור הראשית. הוא מקביל זאת ליצירתו של הומרוס. לדה הטילה שתי ביצים. הראשונה של הלנה וקלימנסטרה שנוצרו לאחר שזאוס התחפש לברבור ופיתה את לדה בלילה הכלולות. בביצה השנייה היו קסטור ופולוקס שהיו בני בעלה של לדה טינדראוס. באזכור הביצה הורטיוס מנסה להסביר שכפי שהומרוס לא החל את סיפור מלחמת טרויה בלידת הלנה, כך גם יוצר מתוחכם צריך להתחיל את יצירתו, ב"אמצע הדברים" (In medias res), מהיכן שהעלילה מתחילה להתפתח וזאת כדי לעניין את הקוראים.

Showing instead telling
עדיף להראות במקום לומר 

quandoque bonus dormitat Homerus

הורטיוס מבקר את הומרוס בגלל השגיאות המרובות הקיימות בטקסט שלו. עם זאת, המשמעות שהביטוי הזה משתמש היום בספרות הוא בדיוק ההפך מכוונת הורטיוס:
 אפילו המשורר המיומן ביותר יכול לעשות שגיאות מתמשכות.
 יצירות ארוכות, בדרך כלל אפוסים (כמו האיליאדה או האודיסיאה), יכולות להכיל שגיאות מבלי שגורעות משמעותית באיכות הכללית של היצירה.

purpureus pannus

הורטיוס התנגד לשפה נמלצת, ראוותני ומצועצעת שאינה מציע תוכן לתיאורים בה. הורטיוס נעזר במטפורה של תפירה, וממליץ למשורר לא לתפור סצנה לסצנה אחרת, רק בגלל שבעל הכישרון לכתוב את הסצנה הראשונה באופן יפה אך ללא קשר אל הראשון. בהמשך הוא מדגים את דבריו בשיח על הברושים וטביעה בלב הים. הברושים סמלו הבל בתרבות היוונית. אומר הורטיוס, אל תצייר ברושים כמשל לאדם שטבע בים רק בגלל שידעת לצייר אותם.

ההר הוליד עכבר
מיצירה זו נולד הניב הידוע "ההר הוליד עכבר": . הורטיוס מנסה להסביר לקוראי כי אל להם להפגיז בכישוריהם בתחילת יצירותיהם כשאין הם יכולים לעמוד בהם לאורכה של כל היצירה.

Breuis esse laboro, obscurus fio
כאשר הורטיוס מדבר על האורך הנכון של תיאורים, הוא אומר את אחד המשפטים המוכרים ביותר בדיוני ביקורת הספרות :

הורטיוס מנסה להדגיש שלעיתים הניסיון להיות תמציתי לא נובע מיעילות אלא מחוסר ביהירות, אפוא מסתמן שיש לדעת איך ומתי לתמצת.

רעיון השלמות
. אם כן, לדעת הורטיוס לא רק שחלקי השיר אמורים ליצור עלילה אחידה ושלמה אלא גם שעל כל חלק וחלק יש שיעמוד באותם סטנדרטים כשל האחרים. 

חידוש
דמויות
מצד אחד, הורטיוס מאמין כי אנשים יצאו נשכרים כאשר יפנו אחר המודלים הקיימים וישמרו על הולמות הדמויות, כלומר שימור תכונות והאופי של הדמויות בהתאם למיתוס ולכללים המוסכמים (הנרגן יהיה אדם עצבני וכו', ראה דוגמת הזקן). פועל יוצא מהשורות, . מצד שני, משורר צריך להיות מקורי ולחדש, אך לשמור על עקביות הדמות החדשה, 

כאשר מתאר הורטיוס את הדמות האידיאלית של אדם זקן, הוא מצליח לצייר אותה היטב, ויוצר פסקה מהיפות ביותר והאמיתיות ביותר שנוצרו אי פעם:

ליטון מילים
משורר צריך ואף מומלץ לו ליצור מילים חדשות, . כמו גם, יש צורך בניאולוגיזם של מילים מהעולם היווני אל העולם הרומי.

כאשר הורטיוס מזכיר את התחלפותן של מילים ישנות בחדשות, הוא משליך את הדבר על המצב האנושי כולו, . כדי לתאר את החיים של מלה, הורטיוס משתמש בדימוי הומרי לפיו המילים הם בני אדם בעלי מחזור חיים. הן נולדות, פורחות ונובלות. הזיקה בין מילים (דומם) לצומח הופכת את כל הקטגוריות שיש בעולם לטקסט. 

האלמנט השמרני ביותר בחידוש אצל הורטיוס הוא המשקל. הוא נותן סקירה היסטורית של כל אחד מבין המשקלים והסוגות המתאימות לכל משקל. לדעתו, אין צורך לשנות את המשקל עבור סוגה לה כבר הוחלט המשקל המתאים לה. עם זאת, ניתן להמציא סוגה חדשה ולהשתמש בה במשקל חדש.

התואם
אחד מעקרונות הורטיוס הוא עקרון התואם לפיו משורר צריך להיכנס למצב רגיש כך שיעורר רגש באמצעות הטון שלו וירגש לא רק את עצמו אלא גם את הקהל, .

התנגדות לדאוס אקס מכינה
הורטיוס מתנגד לרעיון דאוס אקס מכינה בשורה 191, 

סיום היצירה 
את היצירה הוא מסיים כמו שפתח אותה, בתיאור מפלצתי של משורר מטורף, המשתין על קבר אביו, ואותו הוא מדמה למי שמחבר שירים גרועים אך מכריח אנשים לשמוע אותם. הוא מסיים במשפט ביקורת נוקב אחרון על המשורר חסר הכישרון: 

 השפעת "אמנות הפיוט" 
אמנות הפיוט היא יצירה ששרדה במשך הדורות. שלא כמו "הפואטיקה" של אריסטו, אמנות הפיוט הייתה קיימת בשפת המקור לאורך כל ימי הביניים, אולם גם בה החל הדיון הביקורתי רק עם פרוץ הרנסאנס. 

באנתולוגיה של נורטון לתיאוריה וביקורת נכתב על היצירה:

אמנות הפיוט היא יצירת אמנות, ולא רק עבודה עיונית על ביקורת הספרות, כמו הפואטיקה. בשל כך, הייתה השפעתה רבה במשך הדורות, והיא נתפשה כשיא יצירתו של הורטיוס בפרט, ושל התרבות הרומית בתקופת אוגוסטוס קיסר בפרט.

היות שנראה שכמעט כל תכניה של אמנות הפיוט שאובים מתורתו של אריסטו, נטו המבקרים להתייחס אליהן כאחת. הבדל יחיד שהודגש היה ההבדל בתפיסת המטרה של המחזה: לפי אריסטו, המטרה היא לימוד בלבד, בעוד הורטיוס תופס גם את ההנאה כמטרה. . הוא דגל שמשורר יהיה בעל שיגעון, השראה וטכניקה. מכאן שעל המשורר להיות לא רק מוכשר מטבעו אלא גם בעל טכניקה כדי ללמוד לתמצת, לכתוב במשלב גבוה, קפדני ומדוקדק. מלבד זאת, הורטיוס לא מזכיר את המושג קתרזיס שהוא מרכז התהליך שעובר על הצופה במחזה.

תרגומים לעברית
  על אמנות הפיוט. תרגום, הערות ומבוא: יורם ברונובסקי. הוצאת ספרית פועלים והוצאת הקיבוץ המאוחד, 1983. 53 עמ'.
 האיגרת אל הפיסונים (על אמנות הפיוט). תרגם: נתן שפיגל. בתוך: נתן שפיגל. הוראטיוס - האיש ויצירתו. ירושלים, מאגנס, תשמ"ד. עמ' 179-209.
 אמנות הפיוט''', תרגום הערות ומבוא: דבורה גילולה. הוצאת מאגנס. 2004.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

רומא העתיקה: ספרות
שירה
ביקורת ספרותית
חיבורים אסתטיים
ספרות בשפה הלטינית