מלון (פרי)

מֵלוֹן (שם מדעי: Cucumis melo, ידוע גם כקנטלופ (מאנגלית) או קנטלופה (מלדינו)) הוא צמח נושא פירות ממשפחת הדלועיים. המלון מכיל כ-90% מים, 8% סוכר וכן ויטמינים A ו-C. פרי המלון הוא פרי מאכל נפוץ האופייני לעונת הקיץ.

מלון הוא כינוי לפרי המלון ולצמח המלון כאחד. הצמח הוא עשב בעל מראה הדומה לגפן (מטפס) שטופח לראשונה לפני יותר מ-4,000 שנה (בערך במאה ה-20 לפנה"ס) בפרס ובאפריקה. צמח בעל פרחים זה מניב פרי משלים מסוג שהבוטנאים מכנים פרי מדומה. זני-תרבות רבים ושונים של מלון מיוצרים, אולי הנפוצים ביותר או הידועים ביותר הם הקנטלופ וטל הדבש.

מקורו של המלון 
במין מלון, Cucumis melo, קיימות צורות שונות של פירות: מוארכים, מעוגלים ופחוסים. מוצאו של המלון בתת-יבשת הודו, וכבר בעת העתיקה האדם החל למיין המלונים לצורותיהם השונות. זרעים של Cucumis melo התגלו במצרים מהשנים 5,650-5,450 שנים BP. בישראל התגלו שני זרעים מהתקופה הרומית במערת הר ישי שבמדבר יהודה. ישנן עדויות בוטני-ארכאולוגיות לגידולו של המלון במצרים מהאלף השני לפנה"ס. זרעים נמצאו גם באזור ארץ ישראל מתקופת הברונזה הקדומה ומהתקופה הישראלית.

תת-מינים 

תת המין Cucumis melo melo כולל קבוצות זנים רבות לאין שעור (לפעמים גם מגוונות במידה כזו) הממויינות בצורה הבאה:
 קבוצת קנטלופנזיס כוללת את הקנטלופ האמיתי עם קליפה מחוספסת וגבשושית. מכונה גם קנטלופ אירופאי. מלון זה לא מגודל בצפון אמריקה. לפעמים נכתב כ-Cucumis melo cantalupensis.
 קבוצת צ'יטו היא מלון הגינה. ידוע גם כ-מלון מנגואי, מלון לימוני, מלון תפוזי, מלון תפוחי או אפרסק גפני. לפעמים מכונה כ-Cucumis melo melo chito.
 קבוצת כונומון היא המלון הכבוש המזרחי; הוא ידוע גם כמלון מתוק, מלון ג'ג'יאנג (Chekiang), או "מלפפון סיני לבן".
 קבוצת דודאים הוא המלון התפוחי (למרות קבוצת צ'יטו, ראו לעיל; הוא ידוע גם כמלון ריחני, מלון כיס, מלון הכיס של המלכה אן, רימון גפני, סבתא שזיפית ומלון דודאים. נרשם לעיתים תחת Cucumis melo melo.
 קבוצת פלקסואוסוס היא המלפפון האזרי; ידוע גם כמלון נחשי, מלפפון נחשי או מלפפון מזרחי.
 קבוצת אינודורוס כוללת את טל הדבש, מלון קנרי, קרנשאו, קסבה, מלון חורפי, מלון אמריקאי, מלון ריחני או מלון מתוק מזרחי. קבוצה זו מתאפיינת בקליפה חלקה ואין למלונים בקבוצה זו ריח מושק. זהו סוג המלון השלישי בפופולריות שלו, אחרי אבטיח וקנטלופ. לטל הדבש קליפה חלקה לבנה ובשר מתוק ירוק. כאשר אוכלים אותו, המרקם דומה לקנטלופ מרושת, אך הטעם מעודן יותר ומתוק יותר. מסווג לפעמין כCucumis melo inodorus.
 קבוצת מקווה היא הקנטלופ היפני.
 קבוצת רטיקולטוס כוללת מלון-מושק, מלון מרושת וקנטלופ ממוסחר (ארצות הברית), אף על פי שזהו אינו הקנטלופ המקורי (ראו קבוצה ראשונה למעלה). שמות נפוצים אחרים הם מלון מוסקט, קנטלופ אמריקאי, קנטלופ מזויף, מלון פרסי וספאנספק. קבוצה זו כוללת את מלון מונטריאול  שהתגלה מחדש.

תרבות טל הדבש והקנטלופ מצריכה זמינות מים גבוהה להשקיה, וקיצים ארוכים וחמים. מלונים אלו רגישים לזיהומים פטריתיים על ידי פוסאריום וורטיסיליום, כמו גם קמישה בקטריאלית המועברת על ידי חיפושית המלפפון.

זרעים של תת-מינים שונים של מלון הם אכילים, ונמכרים כחטיפים בחנויות, בשם קוואסי וקוואטג'י. הם מיובשים וממולחים למען מטרה זו. השמות באים מן הגוואדזה 瓜子 הסיני; הגרעינים הם חטיף נפוץ ביותר בסין.

גלריה

המלון באמנות 

בעיטורים ממצרים העתיקה (מהמאות 12–16 לפסה"נ) נראים מלונים מוארכים וגם מכופפים. איורים אלו עיטרו כמה קברי מלכים במצרים העתיקה. מלונים אלו שייכים לקבוצות הארוכים והמוארכים, ומזוהים עם הפקוס והעג'ור, ולא עם המלון העגול המוכר כיום. באמנות מהתקופות הרומית והביזנטית אפשר כבר להבחין בשונות ניכרת בין המלונים מוארכים בינם לבין עצמם (פקוס: ארוך מאוד, ועג'ור: מוארך). בתקופה הרומית המאוחרת ובתקופה הביזנטית כבר ניכרים עיטורים רבים של מלוני עגולים וזהובים על גבי פסיפסים של וילות, כנסיות ובתי כנסת יהודיים. מלונים אלו עוצבו כשפניהם מפוספסות על פי רוב ולעיתים חלקות. ארץ ישראל מצטיינת בריבוי פסיפסים ביזנטיים עם עיטורים של מלונים עגולים, מלוני פקוס מוארכים ומיעוט של מלון עג'ור.
לדבריו של פליניוס הזקן, המלון העגול התגלה לראשונה, במקרה, במקשת מלונים באיטליה, בתקופה הרומית המאוחרת. הרומאים שימרו את הצורה העגולה ופיתחו אותה. הרומאים גם הפיצו את המלון העגול ברחבי אגן הים התיכון. המלון העגול הגיע לישראל לראשונה על ידי הרומאים בשלהי התקופה הרומית או בתחילת התקופה הביזנטית. מלון זה הוא המקור למלון העגול המוכר של ימינו.

לקריאה נוספת 
 מברלי, ד' ג' (1987). ספר הצמחים. מילון נייד על הצמחים הגבוהים. הדפסת אוניברסיטת קיימברידג', קיימברידג'. 706 פפ. איי.אס.בי.אן 0521340608
 מאגנס, ג' ר', מארקל, ג' מ', קומפטון, סי. סי. (1971). אוכל והאכלת יבולים בארצות הברית. מיזם מחקר בין-אזורי איי.אר.-4, איי.אר. בול. 1 (בול. 828 ניו ג'רזי חקלאות)

קישורים חיצוניים

 
 אביטל ענת, 2014, הגידולים והכלים החקלאיים בפסיפסים מן התקופות הרומית המאוחרת והביזנטית מארץ ישראל, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, עמודים 94–119
  Anat Avital and Harry S. Paris. Cucurbits depicted in Byzantine mosaics from Israel, 350–600 CE, Annals of Botany, 2014, 114: pp. 203–22

הערות שוליים

טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
דלועיים
צמחים שתוארו ב-1753