בנימין מינץ

בנימין מִינץ (י"ג בטבת ה'תרס"ג, 12 בינואר 1903 – ד' בסיוון ה'תש"ך, 30 במאי 1961) היה חבר הכנסת, שר בממשלות ישראל ופעיל ציבור.

חייו 
מינץ נולד ב-1903 בלודז' שבאימפריה הרוסית (כיום בשטח פולין) למשפחה מיוחסת של חסידי גור. הוא למד בבית המדרש של חסידי גור והיה מפעילי תנועת "צעירי אגודת ישראל". בשנת 1923 היה ציר לכנסייה הגדולה של אגודת ישראל שנתכנסה בווינה. הוא היה ממארגני קבוצה של סופרים חרדים בפולין שנתארגנה סביב נתן בירנבוים ונקראה "סגולה". אחרי עלייתו ב-1925 לארץ ישראל, עבד כפועל בניין בתל אביב, ואחר כך הקים בית דפוס קטן. מינץ שימש כאחד משני הכתבים הארצישראליים של ביטאון אגודת ישראל בפולין, "דאס יודישע טאגבלאט". מינץ כתב מאמרים חיוביים רבים על היישוב החדש בארץ ישראל, העיתון אף הוציא גיליונות מיוחדים לענייני ארץ ישראל וקרא לחרדים לעלות לארץ ישראל ולבנות אותה. מאמריו היו פופולריים מאוד, והייתה להם השפעה רבה על היחס של החוגים החרדיים בפולין כלפי ארץ ישראל.

ב-1933 הקים עם נוספים את פועלי אגודת ישראל. בשנת 1939 היה ממייסדי "ידיעות אחרונות" ביחד עם עזריאל קרליבך ויהודה מוזס. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה מהראשונים להתריע, בעיתון "העתיד" של פועלי אגודת ישראל, ובעיתון "הצופה", שבו עבד, על מצבם החמור של היהודים באירופה. מינץ גם עסק ביוזמות סיוע שונות ליהודי אירופה, והיה מיוזמי הקמת ועד ההצלה. בראשית 1943, עם הקמת ועד ההצלה של היישוב היהודי בארץ ישראל, היה מינץ אחד החברים בוועד. לאחר המלחמה נסע לאירופה לסייע לשארית הפליטה ורשם עדויות של היהודים שנצלו. מינץ מבקר בכתביו בחריפות את חוסר העשייה למען הצלה בתקופת השואה, כולל ביקורת כלפי היהדות החרדית ו"המנהיגים הרוחניים". ב-1946 יזם איחוד עולמי של פועלי אגודת ישראל (פא"י). הוא היה חבר בוועדת הביטחון של הסוכנות היהודית בתקופת המאבק היהודי במנדט הבריטי, והיה חבר במועצת המדינה הזמנית.

פעילות פוליטית 
ב-1949 נבחר מינץ לכנסת הראשונה מטעם החזית הדתית המאוחדת, שכללה בתוכה את המפלגות הדתיות הלאומיות (הפועל המזרחי, המזרחי) והמפלגות החרדיות (אגודת ישראל (אגו"י) ופועלי אגודת ישראל). הרשימה זכתה ב-16 מנדטים, ומינץ נבחר לחבר הכנסת ולתפקיד יושב ראש ועדת הפנים של הכנסת.

הוא נבחר לכנסת השנייה מטעם פא"י, ולכנסת השלישית והרביעית מטעם החזית הדתית התורתית, רשימה מאוחדת (לא מפלגה מאוחדת) של פא"י ושל אגו"י. בכנסת השנייה ובכנסת השלישית שימש כסגן יושב ראש הכנסת. ב-17 ביולי 1960 מונה לשר הדואר, בממשלת ישראל התשיעית. החלטתו להיכנס לממשלה הביאה לקרע בין אגודת ישראל לפועלי אגודת ישראל, ומינץ אישית הוחרם כמי שהמרה את פי מועצת גדולי התורה. במסגרת המאבק בו הוזמן אמבולנס לכנסת כביכול לאור התקף לב שקיבל והודפסו מודעות אבל המודיעות על מותו, כביכול. בתקופה זאת ניהל מינץ מגעים על איחוד עם המפד"ל, מגעים שנסתיימו עם מותו הפתאומי.

בנימין מינץ נפטר ב-ד' בסיון ה'תש"ך (30 במאי 1961), בעודו מכהן כשר. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

מספריו
 מאיר באהבה - תולדות חייו והסתלקותו של רבי מאיר שפירא מלובלין, תל אביב תש"ג
 ספר ההסתלקות - סדרי סילוקן של צדיקים לדורותיהם למן האר"י, הבעש"ט ותלמידיו ועד דור אחרון, הוצאת כתובים, תל אביב שנת ה'תר"ץ
 רבינו זצ"ל מגור - , מחייו ומדבריו של אדוננו מורנו ורבנו רבי אברהם מרדכי אלטר זצוק"ל, הוצאת שערים תל אביב שנת ה'תש"י.
 שבחי הבעש"ט - , עם הוספות, מבוא מאת בנימין מינץ, הוצאת תלפיות, תל אביב, ה'תשכ"א

הנצחה
יד בנימין, שהוקם כמרכז אזורי עבור היישובים החקלאיים של פועלי אגודת ישראל באזור שורק, נקרא על שמו. כמו כן נקראו על שמו רחובות בשכונת רמות בירושלים, בתל אביב, בבני ברק ובערים נוספות.

משפחה
מינץ הוא דוד של השחקן שלמה ניצן.

לקריאה נוספת
 חיים שלם, בשיתוף עם בנו שי מינץ, אי של אפשר - סיפור חייו של בנימין מינץ, הוצאת כרמל

קישורים חיצוניים 

 
 שר הדואר, ר' בנימין מינץ ז"ל, "הפרדס", יולי 1961, עמודים 39–40
 
 
 
 
,

הערות שוליים 

אנשי העלייה הרביעית
שרי ממשלת ישראל
חברי כנסת מטעם פועלי אגודת ישראל
חברי כנסת מטעם חזית דתית מאוחדת
חברי כנסת מטעם חזית דתית תורתית
חסידי גור
חברי מועצת המדינה הזמנית מטעם אגודת ישראל
חברי הכנסת השנייה
חברי הכנסת השלישית
חברי הכנסת הרביעית
אישים שעל שמם יישובים בישראל
פעילי פועלי אגודת ישראל
אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
יושבי ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה
שרי ממשלת ישראל ה-9
סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השנייה
סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השלישית
סגני יושב ראש הכנסת בכנסת הרביעית
חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
שרי ממשלת ישראל שמתו במהלך כהונתם
ישראלים שנולדו ב-1903
ישראלים שנפטרו ב-1961