תל ברוך

שכונת תל ברוך היא שכונה בצפון-מזרח העיר תל אביב, שנוסדה ב-1947 ושוכנת בעברו הצפוני של נחל הירקון.

השכונה
השכונה נחלקת לשני חלקים:
 תל ברוך הישנה – חלקה הישן של תל ברוך מדרום לשדרות קק"ל היה לשכונה הראשונה שקמה מצפון לירקון. שטח השכונה נרכש בשנת 1942 והיא נקראת על שמו של מרדכי (מרקו) יוסף ברוך (1872–1899), פעיל ציוני שפעל באלג'יריה, בבולגריה, במצרים ובאיטליה. הקמת הבתים הראשונים החלה בשנת 1944 אך פיתוח השכונה התעכב והמתיישבים הראשונים בשכונה, יוצאי טורקיה ובולגריה, נושבו בה רק באוקטובר 1947. בשלב הראשון, הוקמו חמישים יחידות דיור. המשך בנייתה של השכונה מצפון לשדרות קק"ל החל בשנים 1949–1950, ובחלק זה נושבו עולים חדשים מבולגריה. בית הספר היסודי על שם המשורר יהודה אלחריזי נחנך בשכונה בשנת 1951. בשנת 1965 הוקם בית ספר לחינוך מיוחד בשכונה. בתחילת מלחמת ששת הימים, לפני פלישת צה"ל לשומרון, הופגזה תל ברוך באש תותחים מקלקיליה, אך לא היו נפגעים ונגרם רק נזק קל לכמה מבנים.
 תל ברוך צפון – החלק החדש של השכונה, אשר הקמתו החלה בסוף שנות ה-90. למעלה מ-70% מהבנייה בתל ברוך צפון היא בנייה רוויה של בנייני מגורים בני ארבע עד שמונה קומות, ושאר הבתים הם בתים פרטיים. מצויים בה המרכז המסחרי 'מיקדו סנטר' שבבעלות חברת גזית גלוב, בית ספר יסודי על שם נעמי שמר ופנימייה לילדים ממשפחות שאינן יכולות לגדלם באופן נורמטיבי. בתקופת המנדט שכן במקום מחנה צבאי. חלקה הצפוני של השכונה נקרא 'נווה גן' ונמצא בשטח המוניציפלי של רמת השרון, מה שהוביל לסכסוך גבולות לגבי עלות הפיתוח של הכבישים ושל התשתיות באזור.

שני חלקי השכונה נחשבים יוקרתיים, ומשלבים שטחים נרחבים של גנים ציבוריים וחורשות, נוסף לטיפוח הנופי הקיים והמורגש. עם תושבי השכונה נמנים ראש עיריית תל אביב רון חולדאי ויו"ר מפלגת העבודה לשעבר, אבי גבאי.

חוף תל ברוך
חוף תל ברוך נקרא על שם השכונה, אך למעשה הוא מרוחק ממנה כשלושה ק"מ, ובינו ובין השכונה חוצצות שכונות נוספות שנבנו מאוחר יותר. החוף נקרא כך משום שבשנות ה-50 היה שמו של הכביש שהוביל לחוף זה "כביש תל-ברוך" (כיום שדרות קק"ל), והחוף קיבל את שמו קודם להקמת השכונות האחרות. בשנת 1964 החלה הקמתו של שובר גלים בחוף במטרה ליצור רצועת חוף חולית רחבה. תוך כמה שנים נלכד חול בין שובר הגלים לחוף ונוצרה במקום לשונית חול (טומבולו, שרטום), אך מצפון ומדרום לשובר הצטמצם שטח החוף.

אזור חוף תל ברוך נחרט בתודעה הישראלית כמוקד של זנות, וכיום עומד במרכזו של מאבק סביבתי נגד כוונות הפיתוח והבינוי ברכס של עיריית תל אביב-יפו (תוכנית תא/3700) ובעד הפיכתו לשמורת טבע עירוני. במקום גם פעלה במשך כמה שנים מסעדה גדולה שהוקמה ללא רישיון. בפסגת רכס הכורכר שמצפון לחוף תל ברוך נמצא תל רקית, שבו נמצאו שרידים של מחנות פרהיסטוריים משלהי התקופה הפלאוליתית העליונה וכן מהתרבות הכבארית של תחילת התקופה האפיפלאוליתית.

במשך עשרות שנים השליך צה"ל תחמושת רבה שפג תוקפה לים, בעומק של יותר משלושים מטר, מול חוף תל ברוך. חלק מהתחמושת נפלט מדי פעם אל החוף.

השכונה הסמוכה לחוף היא שכונת נופי ים. בין חוף תל ברוך לתחנת הכוח רדינג נבנתה טיילת כחלק מטיילת תל אביב.

בפברואר 2021 הודיעה עיריית תל אביב שהיא מתכננת להרוס חלקים מחלקו העליון של מצוק החוף ולמגן את בסיסו בגדר גבוהה עשויה מסלעים. לטענת העירייה, פעולות אלו נחוצות כדי למנוע את התמוטטות המצוק וכדי להגן על השוהים בחוף.

תל ברוך בספרות
"טקסטיל", ספרה של אורלי קסטל-בלום שיצא לאור בשנת 2006, עוסק במשפחת גרובר המתגוררת בתל ברוך צפון. בין השאר מקיים הספר דיון סאטירי בשאלה מדוע נקראה השכונה בשם "תל ברוך צפון" ולא "קריית שאול דרום".

קישורים חיצוניים

 
 
 העשור הראשון להתפתחות שכונות תל אביב שמעבר לירקון, 1947 – 1958 (ירון בלסלב, עיונים בתקומת ישראל, כרך 23, 2013 (עמודים 233–273)

הערות שוליים

תל אביב-יפו: שכונות
שביל ישראל