אריתה פרנקלין

אריתה לואיז פרנקלין (באנגלית: Aretha Louise Franklin; 25 במרץ 1942 – 16 באוגוסט 2018) הייתה זמרת גוספל, מוזיקת נשמה ורית'ם אנד בלוז אמריקאית, שנולדה בממפיס שבטנסי, וגדלה בדטרויט שבמישיגן. כונתה במשך שנים "מלכת שירי הנשמה" או "גברת נשמה". נודעת בהקלטות שירי מוזיקת נשמה ורית'ם אנד בלוז, אך הרבתה לעסוק גם בג'אז, רוק, בלוז פופ, גוספל ואפילו אופרה.

מוזיקאים ועיתוני מוזיקה דוגמת "רולינג סטון" הגדירו אותה כאחת הזמרות המעולות מאז ומתמיד, ושיבחו את יכולתה לחדור בשירתה, בכל נושא שהוא, אל עומק הנשמה (ומכאן הכינוי "גברת נשמה") ואת האמונה הפנימית העמוקה ששירתה חדורה בה. עומדת במקום השני ברשימת הזמרות הפופולריות עטורות הפרסים בהיסטוריה של פרסי גראמי, אחרי אליסון קראוס.

פרנקלין זכתה בשמונה-עשר פרסי גראמי, מתוכם אחד-עשר על הביצוע הווקאלי הטוב ביותר של זמרת רית'ם אנד בלוז, הישג ללא תקדים, ובשמונה מהם זכתה ברציפות. מדינת מישיגן הגדירה את קולה כ"פלא טבע". ב-2005 העניק לה הנשיא ג'ורג' ווקר בוש את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.

דורגה במקום הראשון ברשימת 100 הזמרים הגדולים בכל הזמנים של רולינג סטון.

ביוגרפיה
פרנקלין נולדה בממפיס. המשפחה התגוררה זמן קצר בבאפלו שבניו יורק ואז עברה לדטרויט, מישיגן. כשהייתה בת שש הוריה התגרשו ואמה, ברברה (זמרת גוספל), עזבה את המשפחה וארבע שנים לאחר מכן נפטרה. פרנקלין גדלה עם אביה הכומר, אשר נודע בשל יכולותיו המוזיקליות.

כילדה שרה אריתה עם אחיותיה, קרולין וארמה, בכנסייה בה היה אביה כומר, אביה לימד אותה לנגן בפסנתר משמיעה וצירף אותה אליו לסבב הופעות בסגנון גוספל בכל ארצות הברית.

פרנקלין ילדה את שני בניה הראשונים בערך במועד זה. קלארנס נולד כשהייתה בת 12, ואדוארד, "אדי", שנתיים וחצי אחריו. היא נשרה מהלימודים בתיכון זמן קצר אחרי לידת בנה השני. סבתה לקחה אליה את הילדים, כדי שאריתה תוכל להמשיך בפיתוח הקריירה שלה.

בעידוד אביה היא התחילה להקליט בגיל 14 בחברת צ'קר/צ'ס משיקגו. אחד משני אחיה, ססיל, שימש ביחד עם אביה כמנהל עסקיה של פרנקלין לזמן מה עד שהתמנה לכומר. האח השני, ווהן, היה לטייס מקצועי בחיל האוויר.

פרנקלין נישאה לטד וייט ב-1962 והוא הפך למנהל עסקיה בשנותיה עם תקליטי קולומביה. לזוג נולד בן אחד, תיאודור "טדי" וייט ג'וניור (1964). הנישואים תמו בשנת 1969. ניסיונות הכפשה תקשורתיים הניעו את אריתה פרנקלין לשמור ביתר שאת על פרטיותה, ובמשך שנים אחדות נמנעה מכל וכל ממתן ראיונות.

בדצמבר 2010 נמסר כי פרנקלין סובלת מסרטן ועוברת טיפולים. ב-13 באוגוסט 2018 חלה הידרדרות במצבה הרפואי כתוצאה מסרטן הלבלב, וב-16 באוגוסט 2018, הלכה לעולמה בגיל 76 בביתה בדטרויט.

קריירה
פרנקלין חתמה על חוזה עם "קולומביה רקורדס", אחרי שהתגלתה על ידי ג'ון האמונד. בראשית שנות ה-60 היו לה כמה שירים פופולריים, ואם כי חברת קולומביה רצתה לבנות אותה כזמרת ג'אז התוצאות לא העידו על כשרונותיה של פרנקלין במלואם. הישגיה הגדולים והחדשנים ביותר עוד היו שמורים לעתיד לבוא.

אחרי שעברה ל"תקליטי אטלנטיק" בשנת 1967, עבדה פרנקלין עם המפיקים ג'רי וקסלר ואריף מארדין, והתוצאה
הייתה כמה מהקלטות ה-R&B המרשימות ביותר בשנות ה-60, ביניהן 
שיר עתיר רגש ומלהיב פי כמה מרוב שיריה הקודמים. בסוף אותו עשור כבר דבק באריתה פרנקלין הכינוי "מלכת הנשמה", משהייתה לאמנית בעלת פרסום בינלאומי וסמל גאווה לקהילת האפרו-אמריקאים בארצות הברית. פרנקלין עצמה אמרה על תקופה זו, "כשעברתי לאטלנטיק, הם פשוט הושיבו אותי ליד הפסנתר והלהיטים התחילו לצאת."

היא הוציאה מספר רב של להיטי צמרת בסוף שנות ה-60 וראשית שנות ה-70: מוזיקת גוספל ופופ, מוזיקה פסיכדלית ורוקנרול, ביניהם גרסאות כיסוי לשירים של הביטלס ("אלינור ריגבי") וסיימון וגרפונקל ("גשר על מים סוערים"). Live at Fillmore West ו"חסד מופלא" היו שניים מפרסומיה המשפיעים ביותר באורך מלא. הלהקה שליוותה אותה בתקליט הראשון כללה את הנגנים קינג קרטיס, ברנרד פרדי ובילי פרסטון; התקליט היה אריך נגן כפול של מוזיקת גוספל חיה, שהוקלטה בכנסייה בפסטיסטית בלוס אנג'לס. פרנקלין לא הגיעה מעולם אל פסגת מצעד הפזמונים הבריטי - התוצאה הטובה ביותר שלה הייתה המקום הרביעי, בגרסה שלה ל"אני אומרת תפילה קטנה" של ברט בכרך ב-1968.

בראשית שנות ה-70 התמתנה המוזיקה שלה במידת מה, אם כי לא איבדה דבר מעוצמתה. היא המשיכה בקשריה עם וקסלר ומארדין, שקצרו הצלחה עצומה, ובמקביל החלה לקחת חלק גדל והולך בהפקת עבודתה. שותפות עם קווינסי ג'ונס הובילה לאלבום מאכזב בשנת 1973 ("הצד האחר של השמים"), אבל שיר אחד התבלט בו בכל זאת, "מלאך", שכתבה אחותה קרוליין והיה לשיר נשמה קלאסי.

היא חזרה לעבוד עם וקסלר, ותקליטם המשותף האחרון, "You", יצא באטלנטיק בשנת 1975. אחריו הוציאה עוד כמה תקליטים עם חברת אטלנטיק, האחרון שבהם בשנת 1976.

בסוף שנות ה-70 ובמהלך שנות ה-80 חלה ירידה בפופולריות ובהצלחה שלה בעיני המבקרים. רובם ביטלו את החומר שהפיקה בשנים שאחרי חברת אטלנטיק כנופל בהרבה מהקלטותיה במחצית השנייה של שנות ה-60.

פרנקלין החליפה בהתראה של הרגע האחרון את לוצ'אנו פבארוטי בשירת האריה "נסון דורמה" (Nessun Dorma) מתוך "טורנדוט" של פוצ'יני בשידור הטלוויזיוני של גראמי בשנת 1998.

בתקופה האחרונה של חייה התגוררה בדטרויט. ב-5 בפברואר 2006 שרה עם ארון נויל וד"ר ג'ון, בלוויית מקהלה בת 150 זמרים, את ההמנון הלאומי לפני משחק אליפות בניו אורלינס, שהייתה בשלבי שיקום לאחר הוריקן קתרינה. בשנת 2008 הוציאה את אלבום חג המולד הראשון שלה, This Christmas, Aretha. ב-20 בינואר 2009 שרה במהלך טקס השבעתו של הנשיא ברק אובמה.

רשימת סרטיה
The Blues Brothers (1980)
Motown 40: The Music Is Forever (1998) (ABC-TV documentary)
Blues Brothers 2000 (1998)
DIVAS LIVE (1998)
Immaculate Funk (2000) (documentary)
Rhythm, Love and Soul (2002)
Tom Dowd & the Language of Music (2003) (documentary)
Singing in the Shadow: The Children of Rock Royalty (2003) (documentary)
From The Heart / The Four Tops 50th Anniversary and Celebration (2004)
Atlantic Records: The House that Ahmet Built (2007) (documentary)

פרסים והוקרה

ב-2021 יצא סרט קולנוע המבוסס על סיפור חייה בשם "ריספקט".

ראו גם
Respect

לקריאה נוספת 
 אִיסָבֶל סַנְצֶ'ס וֶגָארָה, אריתה פרנקלין (קטנות-גדולות), יפו: הוצאת צלטנר, 2020. תרגום: ענת עינהר.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
אמניות אטלנטיק רקורדס
אמני אריסטה רקורדס
אמניות קולומביה רקורדס
זמרות אמריקאיות
זמרים אמריקאים
זוכות פרס גראמי
זוכי פרס גראמי
זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת ברקלי למוזיקה
מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ניו יורק
זוכי פרס מרכז קנדי
זמרות אפרו-אמריקאיות
זמרים אפרו-אמריקאים
מקבלות מדליית החירות הנשיאותית
מקבלי מדליית החירות הנשיאותית
זוכי פרס פוליצר: ציון לשבח
זוכות פרס פוליצר
אמני אטלנטיק רקורדס
אמני קולומביה רקורדס
מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד
בפטיסטים
אמריקאיות שנולדו ב-1942
אמריקאים שנולדו ב-1942
אמריקאיות שנפטרו מסרטן הלבלב
אמריקאים שנפטרו מסרטן הלבלב
אמריקאיות שנפטרו ב-2018
אמריקאים שנפטרו ב-2018
זוכי המדליה הלאומית לאמנויות