תולעים שטוחות

תולעים שטוחות (שם מדעי: Platyhelminthes) היא מערכה של תולעים הנחלקת לארבע מחלקות: תולעי ריסים (Turbellaria, מכונות גם תולעים שטוחות חופשיות), עלקות (Trematoda), שרשורים (Cestoda) ומחלקת Monogenea. מבין המחלקות רק תולעי הריסים חיות חופשית, ואילו כל מיני שאר המחלקות האחרות טפילים. כפי שאפשר ללמוד משמן, התולעים השטוחות הן יצורים פחוסים, בעלי גוף רך. רוב העלקות מיקרוסקופיות, ואילו שרשורי המעיים עשויים להגיע לאורך 12 מטרים.

תכונות כלליות
בהשוואה לנבוביים מתגלות אצל התולעים כמה תכונות מתקדמות, למשל: הסימטריה של גופן דו-צדדית, ובקצה אחד של הגוף אפשר להבחין בבירור בראש. התולעים השטוחות החופשיות הן בעלי-חיים פעילים, ובראשם של מינים רבים יש זוגות עיניים ואיברי חוש כימי. כמו כן יש בחלק הקדמי של גופן ריכוז של תאי עצב המשמש מוח פרימיטיבי, וזאת נוסף על רשת עצבים דלילה, כמו שיש לצורבים.

בגוף התולעת השטוחה יש שלוש שכבות תאים, שלא כשתיים של הנבובים. בין האפידרמיס והגסטרודרמיס (המרפד את צינור העיכול) יש עוד שכבה, של תאי מזודרמיס. החמצן מגיע לשכבת התאים האמצעית הזאת בדיפוזיה, כי גופם של היצורים האלה כה פחוס, שאין צורך במערכת נשימה מיוחדת. המזודרמיס מחזיק את איברי הרבייה המסובכים, הבנויים מטיפוסי תאים שונים. על פי ארגון גופן מצויות התולעים השטוחות בדרגה גבוהה מן הנבובים.

כמו אצל ההידרה, לצינור העיכול של התולעים השטוחות (חוץ מן השרשורים) יש פתח אחד בלבד, ולפיכך נפלטת פסולת המזון דרך "הפה". אצל תולעי הריסים צינור העיכול מסתעף, בדרך כלל, לענפים רבים, וכך מגיע המזון לכל חלקי הגוף.

תכונות אופייניות של תולעים שטוחות:
 רובן ככולן גופן פחוס מגבו ומגחונו וצורת עלעל, לוחית או סרט להן.
 חלל הגוף שבין מעטה הגוף והמעי ראשוני מלא רקמת חיבור ספוגית הומוגנית, הנקראת מזנכימה.
 צינור העיכול, אם ישנו, עשוי רק חלק קדמי אקטודרמלי וחלק אמצעי אנדודרמלי, אטום בסופו. מעי אחורי ופי טבעת חסרים.
 מערכת העצבים עשויה זוג גנגליוני המוח, ומהם נמשכים סעיפי עצבים לאורך הגוף.
 מערכת כלי נשימה וכלי דם חסרים.
 איברי הפרשה בצורת פרוטונפרידיות שבאמצעותם הם מפרישים חומרי פסולת ונוזלים, ושומרים על מאזן הידרואוסמטי תקין.
 רובן הרמאפרודיטים, איברי המין מורכבים מאוד.

מערכת העיכול
הפלאנאריה (מין של תולעת ריסים) ניזונה מבעלי חיים זעירים, חיים או מתים, שבמי הנחל. פתח הפה אינו נמצא בפלאנאריה בראש, כמו בבעלי חיים אחרים, אלא בצד הגחוני, מעט מאחורי מרכז הגוף. לפני הפה מונח הלוע, הקרוי גם "חדק", כי הוא מסוגל להשתרבב ולצאת החוצה דרך הפה, באופן שהטרף נקלט דרך פתח הלוע ולא דרך הפה כמו בבעלי חיים אחרים. הלוע עובר בקצהו הקדמי למעי, שהוא בעל שלושה סעיפים ראשיים: אחד קדמי העובר באמצע הגוף ושניים אחוריים – מצידי הגוף. העיכול נעשה בחלקו בתוך חלל המעי ובחלקו – בתוך התאים של דופן המעי כמו בהידרה. סעיפי המעי הראשיים מסתעפים לבני סעיפים רבים, אטומים בקצותיהם. תאי להבה מעבירים את המזון המעוכל לכל חלקי הגוף. המעי משמש, אפוא, לא רק לעיכול ולספיגת המזון אלא גם להעברת המזון לכל חלקי הגוף ובזה הוא דומה לחלל העיכול של ההידרה, ויש המציינים אותו בשם זה "חלל עיכול". הפסולת נפלטת דרך הלוע, כי סעיפי המעי הם אטומים בקצותיהם החופשיים ופי הטבעת החסר.

מערכת הנשימה ומערכת הדם
מערכת הנשימה ומערכת הדם חסרות בפלאנאריה. חילוף הגזים נעשה דרך כל שטח הגוף. המזון מועבר לכל חלקי הגוף על ידי סעיפי המעיים הרבים. בלי שיהיה צורך בתיווכה של מערכת הדם.

מיון מדעי  
 מחלקת תולעי ריסים (Turbellaria, מכונות גם תולעים שטוחות חופשיות), 
 מחלקת עלקות (Trematoda),
 מחלקת עלקות חד-פונדקאיות  (Monogenea),
 מחלקת שרשורים (Cestoda).

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

בעלי חיים שתוארו ב-1859
טקסונים שתוארו בידי קרל גגנבאואר
טקסונים קיימים שהתפתחו באורדוביק