אירוויזיון 1992

אירוויזיון 1992 נערך בפעם ה-37 ב-9 במאי 1992 במאלמה שבדרום שוודיה אחרי ניצחון המדינה בשנה שקדמה. הגישו אותו מנחה הטלוויזיה הארלד טרויטיגר והעיתונאית והמנחה לידיה קפוליקיו.

לינדה מרטין, שייצגה את אירלנד, זכתה בתחרות עם השיר "Why me?". השיר נכתב על ידי ג'וני לוגן, שזכה באירוויזיון 1980 ויותר מאוחר גם באירוויזיון 1987.

אחרי שהגיעה למקום השני פעמיים ברציפות (1988, 1989) ולאחר תוצאות מביכות פעמיים ברציפות (1990, 1991), בריטניה שלחה את מייקל בול עם הבלדה "צעד אחד מעבר לזמן", שהוחשב כפייבוריט הגדול לניצחון. אף על פי זאת, האירים שלחו את לינדה מרטין, שכבר השתתפה בעבר באירוויזיון 1984 והגיעה למקום השני, עם שיר מאת ג'וני לוגן שזכה כבר פעמיים בעבר. בסופו של דבר, אירלנד ניצחה בתחרות כשהיא גוברת ב-16 נקודות על בריטניה שהגיעה למקום השני. הניצחון הזה היווה את שרשרת הניצחונות של אירלנד באירוויזיונים של שנות ה-90 (1992, 1993, 1994, 1996). מלטה שלחה את מרי ספיטרי עם השיר "ילד קטן", שהביא למלטה את התוצאה הטובה ביותר שלהם באותם זמנים, מקום שלישי. שוודיה, המדינה המארחת, הגיעה למקום 22. זה היה המיקום הנמוך ביותר שהמדינה המארחת את התחרות הגיעה אליו עד אז.

את איטליה ייצגה אחת הזמרות המצליחות ביותר באותה תקופה, מיה מרטיני, שגם היא ניסתה את מזלה בעבר באירוויזיון 1977. עד היום שירה, "Rapsodia", הוא מהזכורים והאהובים ביותר בתחרות.

את ישראל ייצגה הזמרת דפנה דקל עם השיר "זה רק ספורט". דקל גברה בקדם אירוויזיון על ענת עצמון, ששרה את השיר "התקווה", על חודה של נקודה אחת. עצמון דרשה לפסול את השיר הזוכה, בטענה שהיה ארוך ב-17 שניות מהאורך החוקי של שלוש הדקות. אף על פי שהטענה הייתה נכונה, דחה בית המשפט את ערעורה של עצמון. בהופעה באירוויזיון השיר של דקל קוצר לשלוש דקות כנדרש.

רקע
אירוויזיון 1992 היה האירוויזיון האחרון בו ניתן היה לסיים במקום האחרון או באחד המקומות האחרונים ובכל זאת להשתתף באירוויזיון שמתקיים שנה אחרי: החל מאירוויזיון 1993 הופעלה שיטת רלגציה- שמשמעותה הדחת מדינות שמסיימות במקומות האחרונים לשנה אחת, כל זאת בשביל לפנות מקום למדינות מזרח אירופה שביקשו גם הן להשתתף באירוויזיון.
שיטת הרלגציה הופעלה עד שנת 2003, ובשנת 2004 נכנסה במקום שיטת חצי הגמר, שנוצרה כדי להתמודד עם מספר מדינות אירופה הגדול שביקש להשתתף באירוויזיון.

התחרות נערכה באולם הקרח של מאלמה, היכן שעיצוב הבמה עוצב בצורת מפרש של ספינת ויקינגים עם דרקון במרכזה וכוכבים בכל צד. סרטון הפתיחה הציג נשים לבושות בצבעי הדגל השוודי - כחול וצהוב. סרטוני המעבר בין שיר לשיר ("הגלויות") הפעם התחברו לצד של המדינה המשתתפת ולא המארחת. זוכת השנה שעברה, קרולה, הופיעה על הבמה עם שמלה לבנה, שרשרת קרנף ושרה את השיר "כל הסיבות לחיות".

אירוויזיון זה האחרון בו השתתפה יוגוסלביה, שזמן קצר לאחר מכן התפרקה למספר מדינות. חלק מהן ניסו להשתתף באירוויזיון 1993 אך רובם הגדול נכשל.

שווייץ הייתה אמורה להשתתף בהתחלה עם השיר "Soleil, soleil" בביצועה של ז'רלדין אוליבייה, אך השיר לא תאם את חוקי הקדם השווייצרי, ולמרות שזכה, לא נשלח בסוף לתחרות.

השירים המשתתפים

קישורים חיצוניים

 
 אירוויזיון 1992, באתר האירוויזיון הרשמי
 היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1992

1992
1992
1992 במוזיקה
שוודיה: תרבות
מאלמה
אירועי מוזיקה בשוודיה
1992 בשוודיה