בן זומא

שמעון בן זומא, המכונה בפשטות בן זומא (בכתב יד קאופמן ואחרים בן זומה), היה תנא בדור השלישי, בתחילת המאה ה-2 לספירה.

דמותו
נודע כחברו ובן זוגו ללימודים של שמעון בן עזאי, וכמוהו, לא זכה להאריך ימים ולהגיע לסמיכה, ונשאר כל ימיו תלמיד לחכמי יבנה ולכן נקרא בן זומא על שם אביו ולא רבי שמעון בן זומא.
נחשב לתלמיד חכם גדול, ולפיכך נאמר עליו: .

האגדה המוכרת בה מוזכר שמו של בר־זומא לקוחה ממסכת חגיגה: אחד מן הארבעה שנכנסו לפרדס, ועליו נאמר . עם זאת, אמרות בן זומא מצוטטות רבות ללא יחוס אליו, והן מככבות ב.

עוד נאמר עליו:  כלומר שבקיאותו הייתה במדרש הכתובים והסברת דברי המקרא, באמצעות מציאת מקורות ההלכה הפסוקה בדברי הפסוקים.

הירושלמי כותב שבן זומא ידע לדבר בשבעים לשון. לפי רש"י היה סוחר בעל מעמד והון, ובעלי סחורה חיזרו לפתחו.

הלכות מעטות הובאו בשמו, כשבכולן מודגשת שיטתו בדרישת ההלכה מתוך הכתובים. אחת הבולטות והמוכרות שבפסיקותיו מוזכרת בהגדה של פסח בה מצוין שההלכה היא כמותו ולא כדעת חכמים.

ציטוטים בולטים 

ציטוט בולט נוסף הוא זה שלפנינו, המהווה אבן יסוד בהקניית נימוסים, הליכות ושליטה רגשית:

מקור נוסף מביא בשמו אמירות של נימוסים והכרת הטוב:

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

הדור השלישי לתנאים
אישים שחיו במאה ה-2
ילידי המאה ה-2
נפטרים במאה ה-2