חסילונים

חֲסִילונים (שם מדעי: Caridea) (ידועים גם כשרימפסים, מאנגלית: "Shrimp") היא אינפרא-סדרה של מעשירי רגל מתת-המערכה סרטנאים. החסילונים הם שחיינים קטני-ממדים בעלי תפוצה רחבה במים מתוקים ומי ים.

טקסונומיה ומיון
החסילונים מובדלים באופן שטחי מהפראונים (בני תת-הסדרה Dendrobranchiata; באנגלית מכונים "Prawns") במבנה הזימים שלהם. לא תמיד מבדילים בין החסילונים מהתת-סדרה Caridea לפראונים ולעיתים חסילונים גדולי ממדים מכונים (בעיקר בדרום-מזרח אסיה) מכונים בטעות פראונים.

השם חסילונים נחשב גם עבור סרטנאים שאינם קשורים לקבוצה כמו חסילוני גמל שלמה או קרילאים (המכונים "חסילוני קריל").

מיון החסילונים
על-משפחה Alpheoidea - בה 4 משפחות, ביניהם הנקשניים
על-משפחה Atyoidea
משפחה Atyidae
על-משפחה Bresilioidea - בה 5 משפחות
על-משפחה Campylonotoidea - בה 2 משפחות
על-משפחה Crangonoidea - בה 2 משפחות
על-משפחה Galatheacaridoidea
משפחה Galatheacarididae, בה סוג ומין יחיד Galatheacaris abyssalis
על-משפחה Nematocarcinoidea - בה 4 משפחות
על-משפחה Oplophoroidea
משפחה Oplophoridae
על-משפחה Palaemonoidea - בה 8 משפחות
על-משפחה Pandaloidea - בה 2 משפחות
על-משפחה Pasiphaeoidea
משפחה Pasiphaeidae
על-משפחה Physetocaridoidea
משפחה Physetocarididae, בה סוג ומין יחיד Physetocaris microphthalma
על-משפחה Processoidea
משפחה Processidae
על-משפחה Psalidopodoidea
משפחה Psalidopodidae
על-משפחה Stylodactyloidea
משפחה Stylodactylidae

מחזור החיים
רוב החסילונים מתפתחים ומתרבים רק בבית גידול ימי, אך ישנם מינים המסוגלים להתרבות ולהתפתח גם במים מתוקים (כדוגמת "רד שרי שרימפ" הנפוץ באקווריומים). הנקבות מטילות בין 50,000 למיליון ביצים הבוקעות לאחר 24 שעות בצורת פגית הנקראת "נאופליוס" (Nauplius). הפגיות ניזונות משאריות של חלמון מהביצים מהן בקעו, ולאחר מכן עוברות גלגול צורה (מטמורפוזה) לפגית בעלת יכולת שחייה המכונה זואי (Zoea). הפגיות ניזונות מאצות, ולאחר מספר ימים עוברות גלגול נוסף במהלכו הן הופכות למיסידקה (Mysidacea), הניזונות מאצות ומפלנקטון ומזכירות בצורתן החיצונית חסילון קטן. לאחר 3 עד 4 ימים נוספים מתרחש גלגול הצורה האחרון, ממנו מתפתח חסילון צעיר בעל כל המאפיינים הנמצאים בבוגר. תהליך ההתפתחות כולו אורך כ־12 ימים מזמן הבקיעה. אצל חלק מזני המים המתוקים הבקיעה מתרחשת לאחר כשבועיים והחסילון בוקע מיד בצורתו הבוגרת. בטבע נודדים החסילונים הצעירים אל שפכי נהרות, שם הם נהנים ממים עשירים במזון ודלי מלח. באזורים אלו הם משלימים את התפתחותם, ואז חוזרים כבוגרים אל המים הפתוחים. חסילונים בוגרים חיים בעיקר על קרקעית הים. הם מגיעים לאורך של 1.2 ס"מ עד 30 ס"מ וחיים בין שנה ל-6.5 שנים.

חסילונים כמזון

בתרבויות רבות החסילונים הם חלק מהתפריט ומשמשים להכנת מתכונים ותבשילים שונים. חסילונים, כמו סרטנאים אחרים, אסורים באכילה לפי כללי הכשרות בהלכה היהודית ולכן תפוצת מאכלים אלו במשקי בית בישראל נמוכה יחסית.

כשאר פירות הים, עשירים החסילונים בסידן בחלבון ובשומן ודלים בפחמימות.
חסילונים מיובשים משמשים לתיבול ובמרקים במטבח האסייתי, בצפון אמריקה נפוצים בעיקר חסילונים מטוגנים. גם באירופה החסילון הוא רכיב פופולרי במאכלים רבים ביניהם הפאייה הספרדית.

שימושים נוספים
תחבושות המיוצרות מכיטין המופק מהשריון של החסילונים משווקות על ידי חברת HemCon Medical. תחבושות אלו הראו יעילות גבוהה יותר בעצירת דימומים מאשר תחבושות גאזה רגילות, בזכות תכונות הכיטין כמקריש דם. שימשו את הצבא האמריקני במלחמה בעיראק. גם בצה"ל נכנסו התחבושות לשימוש.

חסילונים באקווריום
מינים שונים של חסילונים מגודלים על ידי האדם באקווריומים. חלקם משמשים לנוי בלבד, אך חלקם משמשים לניקיון האקווריום והסרת אצות. חסילוני המים המתוקים הנפוצים באקווריומים הם חסילון "מארש" היפני וחסילון "הזכוכית", במים מלוחים נפוצים החסילון המנקה Lysmata amboinensis וחסילון "האש".
בקרב מגדלי החסילונים בישראל סוג החסילון הנפוץ ביותר הוא בעיקר חסילון "קריסטל אדום".

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

בעלי חיים שתוארו ב-1852
טקסונים שתוארו בידי ג'יימס דווייט דיינה
פירות ים
nrm:Chèrvette