יונה אליאן

יונה אליאן-קשת (נולדה ב-31 במרץ 1950) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלית. כלת פרס התיאטרון הישראלי ופרס אמ"י על מפעל חיים.

אליאן, מהשחקניות הבולטות בתיאטרון הישראלי, הנחתה פעמים רבות טקסים רשמיים, לרבות טקס הענקת פרסי ישראל וטקסי יום הזיכרון.

ביוגרפיה
נולדה בשם יונה בלה גליצקי ביפו, בת להורים ניצולי שואה, שנפגשו במחנה עקורים בגרמניה. העידה על עצמה שהייתה שייכת לבני הדור השני שניסה בתחילה להתנער מהמורשת הגלותית:.

את תחילת דרכה בעולם התיאטרון עשתה בחוג הדרמה, בבית הספר עירוני ז' שבתל אביב. מאוחר יותר למדה תיאטרון ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודיה, עבדה כדיילת קרקע בנמל תעופה. בשנות ה-70 המוקדמות, החליטה לשנות את שם משפחתה מגליצקי לאליאן, וזאת בהשראת ילדה בשם זה שפגשה במהלך עבודתה כדיילת.

קריירה מקצועית 
כשנה לאחר סיום לימודיה באוניברסיטה, ב-1971, שיחקה בהצגה "ביוגרפיה", שהועלתה בתיאטרון הקאמרי. הפריצה הגדולה שלה לקהל הרחב הייתה שנה אחר-כך, בסרט הקולנוע "נורית" של הבמאי ג'ורג' עובדיה, לצידו של ששי קשת, שלימים נישאה לו.

אליאן שיחקה בהצגות רבות בתיאטרון הקאמרי, הבימה, תיאטרון חיפה, תיאטרון באר שבע ובשנות האלפיים, היא נמנית עם סגל שחקני תיאטרון בית ליסין. היא הרבתה לשתף פעולה על הבמה עם השחקן ששון גבאי ועם המחזאית גורן אגמון. כמו כן העלתה עם בעלה, ששי קשת, את תוכנית הבידור "נוסטלגיה זה לא מה שהיה".

בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 נחשבה אליאן גם ככוכבת בקולנוע הישראלי. היא שיחקה בסרטים "הצד השני" (בבימויו של ברוך דינר), "נורית", "The Jerusalem File", "קוראים לי שמיל", "שלושה ואחת", "יהיה טוב סלומוניקו", "יהלומים", "רחוב 60", "יופי של צרות!", "בוא נפוצץ מיליון", "החורף האחרון", "כאסח", "בובה", "תלווה לי את אשתך", "האיטלקים באים"' "כיכר החלומות" ועוד.

בטלוויזיה השתתפה אליאן בשנות השמונים בתוכנית הילדים "שלוש ארבע חמש וחצי" בערוץ הראשון לצד בעלה ששי קשת, והנחתה את המגזינים "משהו מהסרטים", "סטייל", וכן את תוכנית הבוקר בערוץ 2 של טלעד. כמו כן שיחקה בסדרות הטלוויזיה "קסטנר", "האישה האחרת", "דבר על מקום הימצאם", "מרחב ירקון", "זינזאנה" ו"ילדות רעות", ובשנת 2011 שיחקה בסדרה "סימני שאלה" בערוץ 2 של רשת.

מאז 2011 היא משחקת בקומדיית המצבים "סברי מרנן" בערוץ 2 של קשת (ולאחר מכן בקשת 12), כאם המשפחה הספרדית-מזרחית רחל חסון.

ב-2008 הוציאה אליאן יחד עם בעלה, ששי קשת, DVD לילדים בשם "יונה וששי ופנדה וחצי", אשר הוקדש כולו ליצירותיו של חיים נחמן ביאליק.

ב-2011 השתתפה בסרט הקולנוע "הערת שוליים".

מאז שלהי שנת 2017 מעלה מופע בידור עם בעלה ששי קשת, לרגל 45 שנות נישואיהם, בשם "עדיין נשואים?" בניהולו המוזיקלי של בנם אריאל.

בשנת 2023 השתתפה בסדרה "יהלומים" בנטפליקס.

פרסים 
 2016 - פרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים.
 2021 - פרס מפעל חיים של אמ"י לשנת תשפ"ב.
 2023 - אות יקירת העיר תל אביב.

חיים אישיים 
בשנת 1972, במהלך צילומי הסרט "נורית", הכירה אליאן את השחקן והזמר ששי קשת ושנה אחר כך, השניים נישאו. לזוג שני ילדים והם מתגוררים ביפו. 

בנה, אריאל קשת-אליאן, הוא מוזיקאי ומפיק מוזיקלי שניגן במשך תקופה בקלידים בלהקת "בוטן מתוק בקרקס" והוא חבר להקת הבלוז "פול טראנק", והיה בן זוגה לשעבר של הזמרת גל דה פז. בתה, מאי קשת היא שחקנית, שנישאה באוקטובר 2021 לתסריטאי והבמאי טל רוזנטל, בנו של מיקי רוזנטל.

הצגות תיאטרון בהן השתתפה 
 "ביוגרפיה"
 "הן לא תקחהו עמך"
 "אם הבית"
 "יתוש בראש"
 "חלום ליל קיץ"
 "הלילה השנים עשר"
 "חתונת הדמים"
 "פירוד זמני"
 "מורה שיגעון"
 "מעגל הגיר הקווקזי"
 "טרטיף"
 "פילומנה"
 "ביאנקה"
 "זוג פתוח"
 "הזוג המוזר"
 "מי מפחד מווירג'יניה וולף?"
 "רוח האש"
 "קול קטן"
 "תשוקה"
 "שיינדלה"
 "הפרדס"
 "פלדה"
 "עלמה ורות"
 "מירל'ה אפרת"
 "בית מרקחת שטרן בלום"
 "ביבר הזכוכית"
 "הקומה השלישית"
 "דברים שאני יודעת"
 "בעלת הבית"
 "טריאז'"

פילמוגרפיה

קולנוע 
 הצד השני (1972)
 נורית (1972)
 The Jerusalem File (1972)
 סיפורם של יעקב ויוסף (1973)
 קוראים לי שמיל (1973)
 שלושה ואחת (1974)
 יהיה טוב סלומוניקו (1975)
 יהלומים (1975)
 רחוב 60 (1976)
 יופי של צרות! (1976)
 בוא נפוצץ מיליון (1977)
 יום חופש (1978)
 החורף האחרון (1984)
 כסאח (1984)
 בובה (1987)
 תלווה לי את אשתך (1989)
 האיטלקים באים (1996)
 כיכר החלומות (2001)
 גרוסמן הגדול (2002) - סרט טלוויזיה
 הערת שוליים (2011)
 דבר על מקום המצאם (2013) - סרט טלוויזיה

טלוויזיה 
 שלוש ארבע חמש וחצי (1984-1980)
 משהו מהסרטים
 סטייל
 תוכנית הבוקר של טלעד
 משפט קסטנר (1994)
 מרחב ירקון (1997)
 זינזאנה (2005-1999)
 האישה האחרת (2001-2000)
 שלווה (2004)
 ילדות רעות (2006)
 מתלהבת (2010)
 החברים של נאור (2011)
 סימני שאלה (2011)
 סברי מרנן (2011-הווה)
 דבר על מקום הימצאם (2013)
 הפיג'מות (2015)
 לצבי יש בעיה (2016)
 יהלומים (2023)

קישורים חיצוניים

כתבות
 דברים שלא הספקתי , על חיים רמון , השדים שלי , יונה אליאן בראיון בתוכנית "אישי עם גיל ריבה"

הערות שוליים

מגישות ציפורי לילה
שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
שחקניות תיאטרון ישראליות
שחקני תיאטרון ישראלים
זוכות פרס התיאטרון הישראלי: מפעל חיים
זוכי פרס התיאטרון הישראלי: מפעל חיים
סברי מרנן: שחקנים
בוגרות תיכון עירוני ז' (יפו)
בוגרי תיכון עירוני ז' (יפו)
בוגרות אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
זוכי פרס אריק איינשטיין: תיאטרון
יקירות תל אביב-יפו לשנת 2023

ישראליות שנולדו ב-1950
ישראלים שנולדו ב-1950