ג'יימס דין

ג'יימס ביירון דין (באנגלית: James Byron Dean; 8 בפברואר 1931 – 30 בספטמבר 1955) היה שחקן קולנוע אמריקאי. דין, עם חלוף הזמן, הפך לאייקון תרבותי של התפכחות בגיל ההתבגרות, כפי שבא לידי ביטוי בכותרת של הסרט המפורסם ביותר שלו: "מרד הנעורים". ג'יימס דין היה האדם הראשון שקיבל לאחר מותו מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.

ביוגרפיה 
דין נולד במריון שבאינדיאנה. שישה חודשים לאחר שאביו עזב את החווה כדי להיות טכנאי שיניים, עברה המשפחה לסנטה מוניקה שבקליפורניה. ב-1940 נפטרה אמו מסרטן.
לאחר מכן עבר לגור אצל דודתו בחווה בפיירמונט שבאינדיאנה.
בתיכון היה דין בקבוצות הבייסבול והכדורסל, ולמד דרמה ואמנות הוויכוח.
לאחר שסיים את לימודיו ב-1949, הוא חזר לקליפורניה כדי לגור עם אביו ואמו החורגת.
הוא למד במכללת סנטה מוניקה, ובינואר 1951, נשר מהלימודים ועבר לניו יורק כדי לפתח קריירת משחק. שם למד בבית הספר למשחק "אולפן השחקנים".

דין התחיל את קריירת המשחק המקצועית שלו בסרטון פרסומת לפפסי.

הבמאי איליה קאזאן חיפש שחקן חדש וצעיר לתפקיד הסרט "קדמת עדן". דין ופול ניומן היו שני המועמדים הסופיים לתפקיד, ולאחר מבחן בד בניו יורק, נבחר דין. ב-8 במרץ 1954 עזב דין את ניו יורק ונסע ללוס אנג'לס כדי להתחיל את צילומי הסרט שהתבסס על ספרו הקלאסי של ג'ון סטיינבק. דין, בהופעתו העוצמתית והאמוציונלית, הצליח להציג את הסיפור של סטיינבק באופן הראוי ששמר על רוח הספר. על תפקיד זה קיבל פרס גלובוס הזהב על הישג מיוחד בקולנוע, והיה מועמד לפרס אוסקר.

סרטו השני, "מרד הנעורים", של הבמאי ניקולס ריי, היה לסרט הקולנוע הראשון שדיבר על הנוער ועל מצוקותיו. שם גילם דין שוב את תפקיד המורד הצעיר שובר המוסכמות שהוא כה מאופיין בו. סרט זה היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר ובהם לשני שחקני המשנה, אך לא לדין עצמו. רבים באקדמיה לקולנוע ולטלוויזיה סברו שבעתיד יתפתח דין לשחקן גדול, בדומה לפול ניומן. סרט זה יצא לאקרנים בארצות הברית חודשיים לאחר מותו של דין, דבר שתרם להצלחת הסרט ולהפיכתו לסרט פולחן ואת ג'יימס דין לסמל מין ולמיתוס.

סרטו השלישי והאחרון היה "ענק", סרטו רחב היריעה של הבמאי זוכה האוסקר ג'ורג' סטיבנס. בסרט זה גילם דין דמות קאובוי, שמזכירה רק במעט את שני תפקידיו הקודמים בקולנוע. הסרט היה מועמד ל-10 פרסי אוסקר, כשדין מועמד פעם נוספת. לקראת סיום צילומי הסרט נהרג דין, כך שהסצינות בהן הוא מככב הן, למעשה, החודשים האחרונים של חייו. על מנת להשלים את הסרט השתמשו האולפנים בכפילים ובחקיין שחיקה את קולו של דין. הסרט יצא לאקרנים ב-1956, לאחר מותו.

ג'יימס דין נהרג בגיל 24 מפגיעת רכב בתאונת דרכים.

חיים אישיים
בשנת 2006 פרסם התסריטאי ויליאם באסט ספר, ובו הודה שהיה לא רק שותפו לדירה של דין בלוס אנג'לס ובניו יורק אלא שבין השניים התנהל קשר רומנטי ומיני. בספר הזכיר באסט גם מערכות יחסים אחרות שניהל דין עם גברים, ביניהם שחקן הקולנוע המוערך ומושא הערצתו של דין מרלון ברנדו. אורח חייו והעדפותיו המיניות של דין נחשפו לציבור רק לאחר מותו. הוא לא גויס לצבא האמריקאי בטענה שהוא הומוסקסואל, אבל האולפנים שהעסיקו אותו פרסמו ידיעות על רומנים שניהל עם שחקניות צעירות שונות.

פילמוגרפיה

 1951 - Fixed Bayonets
 1952 - Sailor Beware
 1952 - Has Anybody Seen My Gal?
 1953 - Trouble Along the Way
 1955 – קדמת עדן
 1955 – מרד הנעורים
 1956 - ענק

קישורים חיצוניים

 

 אורי לוטן, הלוהט הנצחי, nrg , 28 באוקטובר 2004

הערות שוליים

שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קווייקרים
הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
להט"בים אמריקאים
אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בדרמה
בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
אמריקאים שנולדו ב-1931
אמריקאים שנפטרו ב-1955