Candida albicans

Candida albicans (קנדידה אלביקנס) הוא מין של שמר (פטרייה) דיפלואידי. C. albicans גורמת לזיהומים מזדמנים בבני אדם, לרוב בחלל הפה ובנרתיק. במצב פתוגני כפטרת, היא התגלתה כגורם חשוב בתחלואה ואף מוות במחלות כשל חיסוני (כגון איידס וסרטן).

הגנום של C. albicans
בהיותו גורם פתוגני חשוב, הגנום של C. albicans נחקר רבות, ונעשו השוואות רבות בינו לבין שמרים נחקרים אחרים: שמר האפייה ושמר הביקוע. אחד המאפיינים המעניינים אשר נמצאו בגנום הוא ריבוי השינויים המבניים בכרומוזומים של C. albicans אשר יוצרים מגוון גנוטיפי רחב. אלה כוללים הרחבה וצמצום של מספר הרצפים החוזרניים, טרנסלוקציות כרומוזומליות, מחיקות וטריזומיה בכרומוזומים מסוימים. שינויים אלה גורמים גם לשינויים בפנוטיפ ובכך תורמים להסתגלות אבולוציונית של הפטרייה לתנאי סביבה משתנים.

זיהום קנדידה בנרתיק- candida vulvovaginitis
זיהום של קנדידה בנרתיק הוא תופעה שכיחה אשר אחראית לכשליש מהמקרים של vulvovaginitis (דלקת הנרתיק). גורמי הסיכון למחלה זו כוללים בין היתר שימוש באנטיביוטיקה, אשר מפרה את האיזון בפלורה הטבעית של הנרתיק, סוכרת, נשאיות איידס, והיריון, בעיקר בטרימסטר השלישי ולקראת הלידה. 

קנדידה ממין אלביקנס גורמת לכ-80% מכלל זיהומי הקנדידה בנרתיק (Candida glabrata ו-Candida tropicalis אחראיות ל-10% ו-5% מהזיהומים הקנדידיאליים, בהתאמה). 
באופן כללי, הקנדידה מצויה בנרתיק ומהווה חלק מהפלורה הנורמלית. חוסר איזון בפלורה למשל יגרום לזיהום קנדידיאלי כאמור לעיל.

סימפטומים
הסימפטומים הקשורים בקנדידה נרתיקית הם הפרשת יתר וגינלית, אודם באזור הווגינה, גרד וצריבה, במיוחד בזמן מתן השתן, הפרעה בקיום יחסי מין ולעיתים התפשטות סביב אזור פי הטבעת. המחלה אינה נחשבת למחלת מין, למרות שאפשר להדביק את בן הזוג על הפין (balanitis). 
מקובל לחלק את המחלה בהתאם לתדירותה: במרבית המקרים הזיהום אינו חוזר לאחר טיפול תרופתי, אך כ-10%-20% מהנשים לוקות בזיהומים חוזרים 3–4 פעמים ואף יותר במהלך שנה. במקרה של זיהומים חוזרים הפתוגן הנפוץ הוא Candida glabrata ופחות Candida albicans. במצב של זיהומים חוזרים ייתכנו סימפטומים נוספים הנובעים מהחלשת המערכת החיסונית על ידי הפטרייה: חולשה ועייפות, בעיות בעיכול, צינון וכאבי גרון, בעיות עור ועוד. הסימפטומים משתנים מאדם לאדם ויכולים להתפרש כסימפטומים של מחלה אחרת, ובדרך כלל מאובחנים כקנדידה לאחר שנפסלו יתר האפשרויות הסבירות. במקרה כזה על הטיפול בפטריה לכלול דיאטה אנטי-פטרייתית.

אחת השיטות לאבחון מהיר היא בדיקת קלקופלור.

וירולנטיות
וירולנטיות היא מידת האלימות של הקנדידה, כלומר באילו גורמי אלימות היא משתמשת כדי להתרבות ולהיצמד לרקמה. לקנדידה מספר גורמי אלימות:
 יכולת מעבר מצורת השמר לצורת קורים (למעט Candida glabrata בה אין קורים).
 הפרשת פרוטאינזות מסוג sap — אנזימים אקסוגניים. 
 יכולות היצמדות לרקמה.

בדיקת דם לאבחון קנדידה
בדיקת דם לאבחון קנדידה "קנדיה 5" (candia 5), היא בדיקת דם מהירה (rapid blood test), המבוססת על טכנולוגיה חדשנית ומאפשרת אבחון מדויק של מחלת הקנדידה במערכות הגוף השונות (סיסטמית), כמערכת העיכול, הנשימה, הנרתיק, והעור. הבדיקה מהירה ופשוטה לביצוע, ומאבחנת נוגדני IgG בדם לזנים הפתוגניים (תוקפניים) של פטריית הקנדידה כגון: Candida albicans, Candida glabrata, Candida tropicalis, Candida parapsilosis, Candida krusei. רמת הנוגדנים בדם מעידה על רמת הזיהום המערכתית של הפטריה. כל עוד הפטריה היא בגדר גבולות הנורמה, תגיב הבדיקה בתוצאה שלילית. האבחון, ביחד עם שקלול התסמינים מהם סובל המטופל, מאפשר לקבוע סוג הטיפול הדרוש ומשך הזמן הדרוש לטיפול. בדיקת הדם לקנדידה מאתרת זיהומי קנדידה עכשוויים או מן העת האחרונה ובכך פתרה לא מעט בעיות דיוק שהיו קשורות באבחון קנדידה, אשר בעבר אובחנה רק באמצעות בדיקות משטח מקומיות, ובאמצעות בדיקת צואה. בדיקת הדם candia5 היא בעלת פטנט רשום באוסטרליה, אנגליה, יפן וארצות הברית (US6916626). הבדיקה נעשית באמצעות לקיחת טיפת דם קטנה מקצה האצבע (סרום ופלזמה). תוצאות הבדיקה מתקבלות תוך כ-10 דקות. הבדיקה בעלת תקן CE ומאושרת על ידי משרד הבריאות בישראל גם כבדיקה עצמית ביתית (OTC).

ראו גם
 קספופונגין

קישורים חיצוניים

 איתי נבו, מחקר ישראלי: רבייה מינית מסייעת לפטריה מסוכנת לפתח עמידות לתרופות, אתר הידען, פברואר 2013

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פטריות שק
פטריות שתוארו ב-1923