צבי אלדרוטי

צבי אלדרוטי (9 במאי 1934 - 13 באפריל 2018) היה פוליטיקאי ומנהל ישראלי שכיהן כראש המועצה המקומית מגדל העמק במשך 18 שנים, כמנכ"ל משרד ראש הממשלה, כמנהל עמידר וחברות אחרות, והיה חבר כנסת.

ביוגרפיה
אלדרוטי נולד בתל אביב בשנת 1934 לאב ממוצא טורקי ואם אשכנזיה. את לימודי התיכון סיים בשנת 1952 בעיינות, פנימייה ליד נס-ציונה. הוא שירת בצבא הקבע לזמן מה ולאחר חתונתו ב-1958 החליט לעבור עם אשתו לעיירת פיתוח והגיע למגדל העמק, בה עבד כעוזרו של גזבר המועצה הממונה, אברהם זלוסצר. כשהוכרז על בחירות למועצה בשנת 1959, בגיל 25, הוא התמודד בראשות רשימת מפא"י שזכתה ב-5 מתוך 9 מושבים, ומונה לראשות המועצה. אלדרוטי המשיך לכהן בתפקיד, גבר על יריביו גם בארבע מערכות בחירות הבאות לראשות המועצה כשהוא מוביל את המערך לרוב מוחלט במועצה, וכיהן בתפקיד עד לשנת 1977. בשנת 1968 זכה בפרס למינהל ציבורי על תפקודו. באמצע שנת 1969, הוא פרש מתפקידו, אותו העביר לזלוסצר, ועבר לנהל את מפעל בגד עור. אולם בעקבות מחלה של מחליפו הוא שב לכהן בראשות המועצה ולהתמודד שוב על התפקיד, תוך שהוא מבטיח שלא יתפטר באמצע הקדנציה. אלדרוטי המשיך בתפקיד עד 1977, עת התפטר מתפקידו.

במהלך מילוי תפקידו יצר קשרים עם יישובים אחרים בצפון. הוא שלח סיוע לבית שאן ובשנת 1970 הוא נקרא לתווך בסכסוכים בנצרת. אלדרוטי בחר להוביל את מגדל העמק בקו של פיתוח עצמי וראייה חיובית, בניגוד לגישה של עיירות פיתוח אחרות שהתמקדו בהצגת המצב הגרוע ובהצבת דרישות לממשלה.

בכנסת
בשנת 1965 נבחר לראשונה למרכז מפא"י וב־1971 הקים את מחוז הצפון של מפלגת העבודה. לקראת הבחירות לכנסת השמינית הוא נבחר במקום הראשון של מומלצי מחוז צפון וזכה גם לתמיכה של 16 ראשי ערי פיתוח. אלדרוטי הוצב בדיונים מוקדמים במקום ריאלי באחורי רשימת המערך, אולם לקראת הגשת הרשימה הוזז למקום ה-58 ולא נכנס לכנסת. בשבוע האחרון של הכנסת השמינית (בשנת 1977) כיהן כחבר כנסת מטעם סיעת המערך, לאחר פרישת אהרן יריב. בבחירות לכנסת התשיעית הוא הוצב ברשימת המערך מעבר למקום ה-60.

בניהול
בדצמבר 1971 נתמנה למנכ"ל עמידר תפקיד בו כיהן, במקביל להיותו ראש מועצת מגדל העמק בתואר. ב-1973, לקראת הבחירות לכנסת השמינית התפטר מהתפקיד בעקבות מועמדותו לכנסת, ושב לכהן כיו"ר מועצת מגדל העמק בפועל. בתחילת 1974 מונה ליו"ר מועצת המנהלים של החברה ואף נתבקש לעזוב את ראשות מגדל העמק כדי להתמסר לעבודה בחברה, אך הוא התפטר מהתפקיד בשנת 1975 לאחר שגזבר החברה נעצר על מעילה בכספים והועלתה ביקורת על הבקרה על הכספים בחברה.

לאחר חברותו הקצרה בכנסת, ניהל במשך שנתיים את מנהל ”מלווה העצמאות והפיתוח” בארגנטינה, ולאחר מכן שימש במשך שש שנים כמנכ"ל "דיור לעולה". בשנים 1986–1990 היה יו"ר ”תעוש אזורי פיתוח” במקביל לכך שהיה יו"ר הדירקטוריונים של דבר, עם עובד וסיפרי. בשנים 1990–1994 היה יו"ר דירקטוריון השק"ם עד להפרטת החברה. בשנים 1995–1996 כיהן כמנכ"ל משרד ראש הממשלה. בתחילת שנות ה-2000 היה שותף ויו"ר בחברת ב.נ.ה – בנייה ניהול והנדסה. כן היה חבר דירקטוריון בחברות גמול, גזית גלוב וספנקריט חולדה.
כן כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של תיאטרון יידישפיל, כחבר הנהלת מחשב לכל ילד וכיו"ר עמותת דיירי הדיור המוגן בישראל.

נכון לשנת 2009 כיהן כדירקטור בשירותי בריאות כללית וחבר הנהלת מרכז יצחק רבין לחקר ישראל.

נפטר ב-13 באפריל 2018.

הנצחה 
על שמו נקרא הרחוב ששמו היה לפני כן "דרך העמק" במגדל העמק.

חיים אישיים 
היה נשוי לזהבה עד למותה ב-2013 ואב לארבעה ילדים. התגורר בנורדיה. בנו, טל אלדרוטי, כיהן כשמאי הממשלתי הראשי.

קישורים חיצוניים
 
 
 ; 
 חינוך מושלם

הערות שוליים

דירקטורים ישראלים
חברי כנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
ראשי רשויות מקומיות מטעם מפא"י
ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
מנכ"לים ישראלים
מנכ"לי משרד ראש הממשלה
חברי הכנסת השמינית
סגל שירותי בריאות כללית
בוגרי בית הספר החקלאי עיינות
ראשי מועצת מגדל העמק
נורדיה (מושב): אישים
אנשי היישוב ילידי הארץ
חברי הכנסת: פקידים
ישראלים שנולדו ב-1934
ישראלים שנפטרו ב-2018