ססיל ב. דה-מיל

ססיל בלאנט דה-מיל (באנגלית: Cecil Blount deMille; 12 באוגוסט 1881 – 21 בינואר 1959) היה במאי ראינוע וקולנוע אמריקאי ידוע במחצית הראשונה של המאה העשרים.

קורות חיים 
דה-מיל נולד באשפילד שבמדינת מסצ'וסטס בארצות הברית לאב אפיסקופלי ממוצא הולנדי, ולאמו ביאטריס יהודייה  מומרת שקיבלה את דת האב. דה מיל היה אפיסקופלי אדוק, ורבים מסרטיו מביעים מסר נוצרי עמוק, עם זאת היה ידוע באיפוסיים התנכ"ים הגדולים בכל הזמנים שכוללים את סרטי היוקרה שמשון ודלילה (1949) ועשרת הדיברות (1956). 

דה-מיל ביים מאות סרטי ראינוע ובסוף שנות העשרה ותחילת שנות העשרים הגיע לשיא הפופולריות שלו בזכות סרטים כמו "עשרת הדיברות", "מלך המלכים" ו"אל תשני את בעלך".

דה-מיל נודע במיוחד בזכות כישרונו בבימוי סרטי ראווה, שכללו פעמים רבות סצינות בהשתתפות אלפי ניצבים ואפקטים מרשימים. זכורות במיוחד סצינות כמו הפלת עמודי המקדש בסרט "שמשון ודלילה" בכיכובו של ויקטור מייצ'ור כשמשון, מחזות הקרקס והתנגשות הרכבות ב"ההצגה הגדולה בתבל", וחציית ים סוף ב"עשרת הדיברות". הוא זכה גם לתהילה כאשר הופיע הופעה קצרה בסרט "שדרות סאנסט", כשהוא משמש רקע למשפט הנודע של גלוריה סוונסון בסרט: "מר דה-מיל, אני מוכנה לצילום התקריב שלי".

ב-1944 הפיק וביים את סרט המלחמה "סיפורו של ד"ר וואסל" בכיכובו של גרי קופר.

קישורים חיצוניים

 

 האתר הרשמי של ססיל דה-מיל 
 אורי קליין, מר דה מיל, הקלוז-אפ שלך מוכן, "הארץ", 29.9.2008

הערות שוליים

במאי קולנוע יהודים אמריקאים
במאי ראינוע
זוכי פרס גלובוס הזהב: במאים
זוכי פרס גלובוס הזהב: מפעל חיים
זוכי אוסקר: פרסי כבוד
מייסדי האקדמיה האמריקאית לקולנוע
אמריקאים חברי הבונים החופשיים
יהודים חברי הבונים החופשיים
אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: רדיו
אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
אמריקאים ממוצא אנגלי
אמריקאים ממוצא הולנדי
בוגרי האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה
אמריקאים שנולדו ב-1881
אמריקאים שנפטרו ב-1959