אדמונד אלנבי

פילדמרשל אדמונד הנרי היינמן אַלנבִּי, הוויקונט הראשון אלנבי (באנגלית: Edmund Henry Hynman Allenby, 1st Viscount Allenby;
23 באפריל 1861 – 14 במאי 1936) היה איש צבא בריטי, שהתפרסם בשל פעילותו במלחמת העולם הראשונה וכמי שכבש את ארץ ישראל וירושלים שהיו בשליטת האימפריה העות'מאנית. בערים שונות בישראל ישנם רחובות הקרויים על שמו.

ביוגרפיה

השנים הראשונות
אדמונד אלנבי נולד ב-23 באפריל 1861 בברקנהורסט שבאנגליה, שם התחנך במכללת "הייליבורי" ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-1882 הוצב כקצין בגדוד הדראגונים השישי (6th Inniskilling Dragoons) שבחיל הפרשים.

שירות פעיל
אלנבי נכנס לשירות פעיל בשנת 1884, תחילה באזור בוטסואנה של היום, ואחר-כך (1888) ב"זולולנד" (אזור בדרום אפריקה של ימינו). הוא שב עם יחידתו לבריטניה ב-1890 ובשנים 1896–1897 למד במכללה לפיקוד ומטה בקמברלי. הוא קודם לדרגת מייג'ור ב-1897. ב-1898 הצטרף לחטיבת הפרשים השלישית (3rd Cavalry Brigade), ששירתה אז באירלנד. הוא חזר לדרום אפריקה כדי להילחם במלחמת הבורים השנייה מ-1899. הוא סיים את המלחמה בדרגת קולונל ושב לבריטניה ב-1902, לפקד על יחידת עילית של הפרשים הבריטים (5th Royal Irish Lancers) עד 1905, ואז על חטיבת הפרשים הרביעית (4th Cavalry Brigade) עד 1910. ניסיונו הרב בחילות פרשים הוביל למינויו למפקח על חילות הפרשים (Inspector of Cavalry).

מלחמת העולם הראשונה

החזית המערבית
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בתחילה בחזית המערבית. בפרוץ המלחמה מונה למפקד דיוויזיית הפרשים ה-1 וזכה לשבחים רבים כשיחידתו חיפתה על הנסיגה האנגלית במהלך קרב מונס. לאות הוקרה על פעילותו מונה למפקד חיל הפרשים של חיל המשלוח הבריטי לצרפת. ב-1915 פיקד על הקורפוס ה-5 בקרב איפר השני (קרב בבלגיה בו השתמשו הגרמנים לראשונה בנשק כימי בקנה מידה גדול בחזית המערבית). באוקטובר של אותה השנה קיבל פיקוד על הארמייה השלישית, אולם בקרב אראס כוחותיו לא השכילו לנצל פריצת-דרך, והוא הוחלף בידי ג'וליאן בינג ב-9 ביוני.

מצרים וארץ ישראל
אלנבי נשלח למצרים וב-27 ביוני 1917 החליף את סר ארצ'יבלד מאריי כמפקד העליון של חיל המשלוח המצרי, שנשלח לפתוח חזית כנגד הטורקים ממזרח למצרים ולהרחיקם מתעלת סואץ, עורק החיים של האימפריה. אחד ממהלכיו הראשונים היה תמיכה במאמציו של לורנס איש ערב בקרב הערבים בתקציב של 200,000 ליש"ט לחודש.

השפעה מורלית
אלנבי שלח לחזית ארץ ישראל את הקצינים מהמפקדות בקהיר. הוא העמיד אותם בפני הברירה בין יציאה לקרב או פיטורין משרות צבאי.

לאחר שארגן מחדש את הכוחות הסדירים זכה אלנבי בקרב עזה השלישי (31 באוקטובר עד 7 בנובמבר 1917) בכך שהפתיע את הכוחות העות'מאנים בהתקפה על באר שבע. לאחר מכן הם המשיכו להתקדם לעבר ירושלים. העות'מאנים הובסו בקרבות במהלך נובמבר, וירושלים נפלה בידי הבריטים ללא קרב ב-9 בדצמבר 1917, ערב חג החנוכה תרע"ח, לאחר שהעות'מאנים פינו אותה בחשאי.

אלנבי חולק כבוד לירושלים
למרות שהיה רב-אמן בלוחמה על סוס, בחר אלנבי לרדת מסוסו לפני שנכנס לירושלים. ב-11 בדצמבר 1917, נכנסו אלנבי וקציניו לעיר ברגל דרך שער יפו, מתוך כבוד לעיר הקדושה ליהדות, לנצרות ולאסלאם (ראו את הכרזת המשטר הצבאי להלן). לאחר מכן ציין בדו"ח הרשמי:

.
מיד לאחר שנכנס אלנבי לירושלים הוא קרא הצהרה שנוסחה בלונדון ותורגמה לשש שפות

לכבודו של אלנבי הוקמה בירושלים כיכר אלנבי (בערך זה מצוי תיאור מפורט של כניעת העיר לאלנבי), וכן על-שמו רחוב במערב העיר.

ניצחון במזרח התיכון
בשל ההתקפה הגרמנית על החזית המערבית נותר אלנבי ללא תגבורת, ולאחר שכוחותיו כשלו בניסיונות לכבוש את עמאן במרץ ובאפריל 1918, עצר את המתקפה. קו העצירה של אלנבי היה קו שתי העוג'ות, קו הנמתח בין העוג'א המזרחית (ואדי עוג'א מצפון ליריחו) לבין העוג'א המערבית (נחל הירקון). לאחר שהגיעו כוחות חדשים (בעיקר מאוסטרליה, ניו זילנד, הודו, ודרום אפריקה) חודשה המתקפה באוגוסט 1918. למול אלנבי עמד הגנרל אוטו לימן פון סנדרס שניסה לשחזר את ניצחונו בקרב גליפולי. לאחר סדרה ארוכה של מהלכי הטעייה נשבר הקו העות'מאני בקרב מגידו (19 עד 21 בספטמבר 1918), שנחשב לקרב הפרשים הגדול והאחרון בהיסטוריה, וחיל הפרשים של כוחות הברית עבר וחסם את הנסיגה הטורקית. משלב זה התקדם צבאו של אלנבי בקצב מהיר מאד, ללא התנגדות כמעט. דמשק נכבשה ב-1 באוקטובר, וחלב ב-25 באוקטובר. טורקיה נכנעה ב-30 באוקטובר 1918.

ביולי 1917 נהרג בנו היחיד מייקל הנרי היינמן אלנבי בחזית המערבית בקרב פשנדל.

בשנת 1923 הוצבה פרוטומה של אלנבי בגן על שמו בבאר שבע. ב-1934 הוקם בחיפה ברחוב פנורמה (כיום רחוב יפה נוף), מצפור לזכר בנו, ליד גן אלנבי, ורחוב סמוך קרוי על שמו (רחוב מגידו). כמו כן קרוי רחוב אלנבי המחבר בין שכונות ואדי נסנאס וקרית אליעזר שבחיפה על שמו.

קידומים
הרחוב המרכזי של תל אביב הוסב לכבודו מ'דרך הים' ל'רחוב אלנבי', והוא כיבד את הטקס בנוכחותו.
אלנבי קיבל דרגת פילדמרשל ב-1919, וב-6 באוגוסט של אותה שנה קיבל את תואר האצולה "הויקונט הראשון אלנבי ממגידו". הוא נותר במזרח התיכון ומונה לנציב העליון של מצרים וסודאן עד 1925. את כהונתו שם פתח בדיכוי מהומות 1919: התקוממות לאומנית כנגד הבריטים, אך פעל לקידום מה שנקרא 'מודוס ויוונדי' וזאת כתוצאה מהכרזתה החד־צדדית של בריטניה על מתן עצמאות למצרים בפברואר 1922. לקראת סוף כהונתו במצרים עמד בפני משבר חמור ביחסים עם מצרים בשל רצח סר לי סטאק הבריטי המפקד הראשי של הצבא המצרי והמושל הכללי של סודאן האנגלו־מצרי (בנובמבר 1924). אלנבי ניסה לפתור את המשבר בתגובה חריפה, כאשר הגיש למצרים אולטימטום חריף ומשפיל. הוא הועבר מתפקידו עוד קודם שהמשבר נפתר.

מ־1925 ועד מותו עסק אלנבי בדיג, מסעות ומחקר של ציפורים. אלנבי הפגין יחס של השתמטות מהמחויבות הבריטית כלפי היהודים והציונות. למרות זאת השתתף בטקס הנחת אבן הפינה לאוניברסיטה העברית בהר הצופים. על שמו נקראו בירושלים מחנה אלנבי וכיכר אלנבי. ב-1933 היה אורח הכבוד בטקס חנוכת בניין ימק"א בירושלים, וב־1936 בא לתל אביב כדי לקבל אזרחות כבוד של העיר.

אלנבי נפטר בלונדון ב-14 במאי 1936 בגיל 75.

הצהרת ירושלים

ההכרזה הרשמית של סר אדמונד אלנבי על משטר צבאי לאחר כיבוש ירושלים ב-9 בדצמבר 1917:

ראו גם
 ליידי דאונס
 המנדט הבריטי
 רחוב אלנבי
 גשר אלנבי
 גן אלנבי בחיפה
 גן אלנבי בבאר שבע
 המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה
 כיבוש ירושלים (1917)

לקריאה נוספת 
 בשורה אשר השמיע שר הצבא אלנבי, את יושבי ירושלם ממעלות מגדל דוד, בערבית, אנגלית, צרפתית, איטלית, יונית ורוסית. ירושלים, ועד הקהילה, תרע"ט, 1919.
 ג'ון גריינג'ר, "הלחימה על ארץ ישראל-1917", הוצאת מודן והמעבדה התפיסתית באגף המבצעים, 2012.
 ערן דולב, אלונקה על גב גמל, תל אביב: מערכות והוצאת מודן, 2017.

קישורים חיצוניים

 דין וחשבון שכתב אלנבי על כיבוש ירושלים ב-9 בדצמבר 1917
 ההכרזה של אלנבי על משטר צבאי בירושלים בעקבות כיבושה ב-9 בדצמבר 1917
 
 
 
  אלנבי נכנס לירושלים, 11 בדצמבר 1917, סרטון של יעקב בן דב
  עם מותו של אלנבי, 18 במאי 1936, ארכיון AP

הערות שוליים

מרשלים בריטים
אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
מסדר ג'ון הקדוש
מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירים מפקדים
מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
המסדר הוויקטוריאני המלכותי: אבירים וגבירות הצלב הגדול
ויקונטים בריטים
עולים לרגל לירושלים
מפקדי גייסות בצבא בריטניה במלחמת העולם הראשונה
מפקדי ארמיות בצבא בריטניה במלחמת העולם הראשונה
בוגרי המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
מקבלי עיטור מסדר השמש העולה
אישים שעל שמם גשרים בישראל
ילידי 1861
בריטים שנפטרו ב-1936
מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית