דגל יפן

דגל יפן, הידוע בשמו הרשמי נישוקי (日章旗, מיפנית: דגל סימן השמש) או בשמו הנפוץ הינומארו (日の丸, דיסקית שמש) הוא דגלה הלאומי של יפן. הדגל שימש דה פקטו כדגלה הלאומי של יפן משנת 1870 אולם קיבל הכרה רשמית וחוקית רק לאחר חקיקתו של חוק הדגל וההמנון הלאומיים ב-13 באוגוסט 1999.

עיצובו של הדגל 
הכרזת ראש הממשלה מספר 57 משנת 1870 הכילה שתי הוראות הקשורות בדגל הלאומי. ההוראה הראשונה ציינה מי רשאי להניף את הדגל, מתי וכיצד. ההוראה השנייה לעומת זאת, ציינה כיצד יש לייצר את הדגל.

היסטוריה 
אגדה מספרת שמקורו של הדגל הוא בימי הפלישה המונגולית ליפן במהלך תקופת קמקורה (המאה ה-13), כשהנזיר הבודהיסטי ניצ'ירן הגיש את דגל השמש לקיסר יפן, שנחשב לצאצא של אלת השמש אמטראסו. למעשה, סמל דיסקת השמש היה בשימוש כבר במניפות שנשאו סמוראים שהיו מעורבים בסכסוך בין השבטים טאירה ומינאמוטו במאה ה-12. הסמל היה בשימוש נרחב בנסים צבאיים בתקופת סנגוקו במאה ה-15 ובמאה ה-16. 

השימוש הרשמי הראשון בדגל נעשה באוגוסט 1854, כאשר יפן הקימה נציגויות דיפלומטיות בארצות אירופה. הדגל שימש גם ספינות יפניות.

עד תקופת הרסטורציה של מייג'י בשנת 1868, הדגל כבר הפך לדגל הלאומי. 

במרץ 1931 ניסתה ממשלת יפן האימפריליסטית להביא לאימוצו הרשמי של הדגל. ההצעה עברה בבית התחתון של הפרלמנט היפני, אך נתקעה בבית העליון.

הוא לא אומץ רשמית כדגל הלאומי עד 13 באוגוסט 1999 בצו רשמי, שאף הגדיר את ממדיו המדויקים: יחס הממדים הוא 2:3 כאשר הדיסקה היא בקוטר שלוש חמישיות מגובה הדגל, ומרכזה בדיוק במרכז הדגל.

גרסאות 
גרסה שונה מוכרת של הדגל היא 'דגל השמש הזורחת', בו 16 קרניים אדומות יוצאות מהדיסקית. דגל השמש הזורחת שימש בעיקר את הצי היפני עד תום מלחמת העולם השנייה. כיום הוא משמש כדגל כוחות ההגנה של יפן.

הדגל היפני שימש כבסיס לעיצוב דגל לאוס, שהוקמה כמדינה חסות של האימפריה היפנית בשלהי מלחמת העולם השנייה. בדגל נעשה כהיפוך דגל יפן: דיסקית לבנה על רקע אדום.

דגל נוסף המשתמש בעיצוב הדגל היפני הוא דגל האוונקס , הכולל בשורתו העליונה את דגל יפן.

ראו גם

קישורים חיצוניים

 
 אלי לנצמן, "עם וארץ: דגל, המנון, החוקה", באתר אגודת הידידות ולשכת המסחר ישראל-יפן

הערות שוליים 

יפן, דגל
יפן: סמלים לאומיים
יפן
יפן