מרדכי היהודי

מָרְדֳּכַי הַיְּהוּדִי הוא דמות מקראית ומגיבוריה הראשיים של מגילת אסתר. לפי המגילה הוא היה בן דודה של אסתר המלכה, ולפי התלמוד גם בעלה. המגילה מספרת שמרדכי שירת בחצר המלך הפרסי אחשוורוש, כנראה כשופט, הציל יחד עם אסתר את יהודי ממלכת פרס מרצח המוני שתכנן נגדם המן, ולאחר תליית המן תפס את מקומו כמשנה למלך אחשוורוש והפך לבכיר שרי ממלכת פרס וגדול היהודים.

על פי המגילה, מרדכי תיקן לדורות את חג הפורים במכתבים אשר כתב ביחד עם אסתר, ואשר נשלחו אל היהודים בכל רחבי הממלכה.

קורות חייו

ייחוסו 
ב מוזכר ייחוסו של מרדכי: ; כלומר, משבט בנימין (חז"ל דרשו דרשות נוספות במשמעות הייחוס לבנימין). בתרגום שני  ובילקוט שמעוני מבואר שבין שמעי לקיש - שהוא, לפי ילקוט שמעוני, קיש אבי שאול המלך - היו דורות רבים, ואבותיו של מרדכי היו למעשה .

התלמוד הבבלי מסביר שהכינוי "היהודי", הסותר לכאורה לייחוס לשבט בנימין כיוון שמשמעותו שמוצאו של מרדכי הוא משבט יהודה, מקורו בכך שאֵם מרדכי הייתה משבט יהודה ואילו אבותיו התייחסו לשבט בנימין. שיטה נוספת מסבירה שמרדכי היה משבט בנימין, אך גלה עם שבט יהודה - ולכן מכונה מרדכי "היהודי".

שבתו בשושן 
על פי מגילת אסתר הוגלה מרדכי מירושלים עם גלות יכניה מלך יהודה על ידי נבוכדנצר השני מלך בבל. לפי המחקר ההיסטורי הדבר אירע בשנת 597 לפנה"ס. הגולים התיישבו בחלקיה השונים של האימפריה הבבלית, אשר נכבשה שישים שנה מאוחר יותר בידי כורש "הגדול" מלך פרס. עלילת המגילה מתרחשת בזמנו של אחשורוש - מלך אשר לא מוזכר בדברי ימי האימפריה הפרסית אך יש המזהים אותו עם אחד מיורשיו של כורש: חשיארש הראשון (אשר מלך בשנת 485 לפנה"ס, 112 שנה לאחר גלות יכניה) או ארתחששתא הראשון (אשר מלך בשנת 465 לפנה"ס, 132 שנה לאחר הגלות) - והיא מציגה את מרדכי כתושב של שושן הבירה, אשר "יושב בשער המלך".

תרגום השבעים מקדים לסיפור מגילת אסתר את חלום מרדכי, אשר בו נאספים כל העמים להילחם ב"גוי קטן", שמאוחר יותר ניצל בזכות מעיין מים שנהפך לנהר גדול. בסוף גרסת השבעים למגילה מופיע פשר החלום. מגילת אסתר מספרת כי למרדכי הייתה דודנית יתומה מאב ואם בשם אסתר, או בשמה העברי הדסה, ואותה הוא גידל ואימץ לו לבת. במדרש רבה, מסופר על מסירותו אליה: פעם אחת חיפש לאסתר מיניקת שתניק אותה, ולא מצא אף אחת שתוכל לעשות זאת. משראה כך התפלל ונעשה לו נס, והניק את אסתר בעצמו. במגילה מסופר שאסתר הייתה יפת תואר וטובת מראה, וכאשר חיפש אחשוורוש מלך פרס אישה יפה שתהיה למלכתו לאחר הוצאתה להורג של ושתי אשתו, לקחו פקידיו את אסתר והביאוה לפניו יחד עם נשים רבות אחרות. המלך אהב את אסתר מכל הנשים שהובאו לפניו, לקחה לו לאישה והמליכה תחת ושתי; ובכל אותה התקופה לא סיפרה אסתר לאיש את מוצאה ואת עמה, בפקודתו של מרדכי - .

באותה התקופה היה מרדכי מעורב במניעת קשר לרצח המלך אחשורוש. בעודו יושב בשער שמע שני סריסים משומרי הסף, בגתן ותרש, כאשר הם זוממים לרצוח את המלך. מרדכי סיפר בבהילות לאסתר על מזימתם של השומרים, ואסתר סיפרה למלך את הדברים בשם מרדכי, תוך שהיא מעלימה ממנו את טיב הקשר ביניהם. דברי מרדכי נמצאו נכונים, בגתן ותרש הוצאו להורג בתלייה, וסיפור הדברים נרשם לזיכרון ב.

מרדכי והמן 
זמן קצר לאחר מעשה בגתן ותרש עלה לגדולה בחצר המלך אחשוורוש אדם בשם המן האגגי, שמעמדו בחצר המלך היה כה רם עד שעל פי הוראה מהמלך אחשוורוש נצטוו הכול להשתחוות לו; לפי המדרש הצמיד המן צלם של עבודה זרה לגופו, וכך כל המשתחווה לו השתחווה גם לצלם. מרדכי, אשר ישב כדיין בשער המלך, סירב להשתחוות להמן, ובכך עורר את חמתו של המן. חימה זו הפכה במהרה לתוכנית פעולה אכזרית נגד כלל בני עמו של מרדכי: .

המן שיכנע את אחשוורוש לתת תוקף מלכותי להשמדת היהודים, ותאריך ההשמדה ההמונית נקבע לי"ג באדר. מרדכי התוודע לגזירה היוצאת מבית המלך,  מרדכי מיהר ליידע את אסתר על השמדת היהודים, ושיכנע אותה בעמל רב להיכנס אל המלך ולנסות להפר את הגזירה, על אף שכניסה אל המלך ללא הזמנה מראש עונשה מוות. בפקודת אסתר צמו מרדכי וכל יהודי שושן במשך שלושה ימים לפני כניסתה אל המלך.

אסתר הזמינה את המלך ואת המן למשתה, ואחריו למשתה נוסף; בינתיים הכין המן בעצת זרש אשתו עץ שגבהו חמישים אמה במטרה לתלות עליו את מרדכי. באותו הלילה התקשה המלך להירדם ונעריו הקריאו לפניו את ספרי זכרונותיו, ובהם נמצא כתוב כי מרדכי היהודי הציל את המלך ממוות בפרשת בגתן ותרש והמלך לא גמל עמו טובה; המלך ציווה על המן, שבא אל בית המלך כדי ליטול רשות לתלות את מרדכי שונאו על העץ, שירכיב את מרדכי על סוס מלכותי ברחובה הראשי של שושן כשהוא לבוש בבגדי מלכות ויקרא לפניו:  - וכך נעשה. במהלך 'משתה אסתר' אליו מסובים אחשוורוש, אסתר והמן, גילתה לפתע אסתר לאחשוורוש כי מוצאה מהעם היהודי, והתחננה אליו שיציל אותה ואת כל עמה מכליה ואבדון. זעמו של אחשוורוש התפרץ על המן, והשר חרבונה הוסיף שמן למדורה בספרו למלך כי המן זמם לתלות על עץ את מרדכי היהודי, מצילו של המלך; זעמו של אחשוורוש הגיע לשיא והוא ציווה לתלות את המן על העץ שהכין למרדכי.

עלייתו לגדולה וחג הפורים 
לאחר תליית המן סיפרה אסתר לאחשוורוש שהיא בתו המאומצת של מרדכי היהודי, ואחשוורוש הזמין אותו לבוא לפניו; בפגישתם מינה אחשוורוש את מרדכי למחליפו של המן כבכיר השרים בממלכת פרס, הפקיד בידו את טבעת המלוכה ומסר לו את ארמונו של המן. מרדכי יצא מהפגישה עם המלך עטור כבוד ותהילה:  מרדכי ואסתר השתמשו במעמדם הבכיר כדי להציל את היהודים מגזירת ההשמדה, והיום בו זמם המן להשמיד את היהודים הופך ליום נקמה יהודית בגויים, בו הרגו היהודים 75,000 מתושבי הממלכה. היהודים זכו לכבוד ויקר בגלל פחדם של הגויים ממרדכי, ורבים מעמי הארץ התיהדו מרוב פחד. 

המגילה מספרת כי חג הפורים נקבע לדורות על ידי אסתר ומרדכי, ושמו הטוב נזכר לדורות. המגילה מסתיימת בפסוק: . עם זאת, על פי המחקר ההיסטורי מקורו של החג קדום יותר מסיפור המגילה, והוא אינו מבוסס על אירועים היסטוריים.

שיבת ציון 
בספר עזרא נזכר אדם בשם מרדכי בין שבי הגולה:  חז"ל קראו את המילים "מרדכי בִּלשן" כמתייחסות לאדם אחד ולא לשניים, וזיהו אותו עם מרדכי היהודי. את המילה בלשן דרשו, בין השאר, ככינוי שניתן למרדכי על שם שהיה יודע שבעים לשון (בנוטריקון: בשבעים לשון) או על שם שהיה בולל לשונות ודורשם (שהיה דורש את משמעות המילים).

על פי התלמוד, לאחר עלייתו לארץ ישראל נמנה מרדכי בין אנשי הכנסת הגדולה שישבה בירושלים, ואף לאחר ששב לגולה המשיך להיות בקשר עימם וקבע בעזרתם את ימי הפורים לימי חג לדורות.

שמו של מרדכי 
השם "מרדכי" הוא כנראה שם בבלי, ויש המשערים שמקורו הוא בשם האל הבבלי הראשי מרדוך. בתעודה פרסית מימי חשיארש הראשון, שיש חוקרים מסוימים המזהים אותו עם אחשוורוש, מוזכר גזבר הממלכה בשם מרדוכּה - שם המזכיר את שמו של מרדכי.

על פי המסופר במשנה, מרדכי היה נקרא גם פתחיה, על שם בקיאותו בשבעים לשון, והוא פתחיה שהיה ממונה על קרבנות העוף בבית המקדש.

בתלמוד הבבלי ביארו שזאת היא גם הסיבה שבשלה הוא מכונה בספר עזרא , מפני שהוא היה "".

התלמוד מצא רמז לשם "מרדכי" בפסוק , המתורגם לארמית כ"מרי דכי".

במסכת מגילה חלוקים האמוראים באשר לזיהוי של הנביא מלאכי, ואחת הדעות מקשרת אותו למרדכי:

הגיית שמו

ישנן שתי מסורות איך מנקדים והוגים את השם "מרדכי". הנפוצה יותר בימינו היא "מרדְכי" בשווא נע, כמו שמקובל אצל עדות המזרח. המסורת השנייה מנקדת בחטף-קמץ "מרדֳכי", וכך מקפידים לקרוא התימנים וחלק מהאשכנזים.

קברו 
קבר מרדכי ואסתר נמצא, על פי המסורת היהודית והמוסלמית, בעיר המדאן שבאיראן; ואולם גם בגליל, סמוך לקיבוץ ברעם, נמצא קבר המזוהה כקבר מרדכי היהודי ואסתר המלכה.

ראו גם
 קבר אסתר ומרדכי
 אסתר המלכה
 אחשוורוש
 חשיארש הראשון

קישורים חיצוניים

 
 
 
 אלי ברדנשטיין, ככה ייעשה לקבר שאיראן חפצה ביקרו, באתר nrg

ביאורים

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אישים במגילת אסתר
אישים שהונצחו על מדליות ישראל
אישים משבט בנימין
משפחת שאול המלך
יהודי המאה החמישית לפנה"ס
כנסת הגדולה