ויליאם שיירר

ויליאם לורנס שיירר (באנגלית: William Lawrence Shirer; 23 בפברואר 1904 – 28 בדצמבר 1993) היה עיתונאי והיסטוריון אמריקני, הידוע במיוחד בזכות ספרו "עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי".

חייו 
ויליאם שיירר נולד בשיקגו ב-1904 כבנו של עורך דין. ב-1925, בעת סיור בפריז, נתקבל לעבודה במערכת האירופית של עיתון אמריקאי נפוץ, למד את השפות העיקריות של מערב אירופה והפך לכתב חוץ.

ב-1934, שנה אחרי עליית הנאצים לשלטון, הגיע שיירר ככתב חוץ לברלין. לאורך תקופת שהותו שם עקב שיירר מקרוב אחר התפתחותו של הרייך השלישי, מתקופת ההתבססות בשלטון ועד לשלביה הראשונים של מלחמת העולם השנייה.

ב-1937 גויס שיירר על ידי אדוארד מורו להיות שדר של רשת השידור CBS בברלין, והשידורים של השניים מאירופה הביאו הן לפרסומם האישי, והן להגברת העניין של הציבור האמריקני בנעשה ביבשת. שיירר למד להכיר היטב את הנפשות הפועלות ברייך השלישי ואת המהלכים ההיסטוריים המתרחשים בו. הנאצים צנזרו חלקים רבים מכתבותיו ומשידוריו. שיירר היה עד אישי לחלק מן ההתרחשויות החשובות של אותן שנים וסיקר אישית את הסכם הכניעה הצרפתי בקרון רכבת בקרחת יער ביער קומפיין סמוך לקומפיין, מצפון-מזרח לפריז, ב-21 ביוני 1940. בדצמבר אותה שנה שב שיירר לארצות הברית.

עם שובו לארצות הברית פרסם שיירר ב-1941 את פרקי יומנו מתקופת שהותו בגרמניה הנאצית בספר בשם "יומן ברלין".

הוא המשיך לעבוד ב-CBS. אחרי המלחמה גילה עמדות ביקורתיות כלפי מדיניות החוץ של ארצות הברית, וכלפי דוקטרינת טרומן. עמדותיו הבלתי מקובלות גרמו לתוכנית שלו ב-CBS לאבד את נותן החסות שלה. כשלא נמצא לנותן החסות מחליף נפגעו תנאי שכרו של שיירר, והוא הרגיש שהרשת לא נותנת לו גיבוי, ופרש. הפרשה גרמה גם לקץ ידידותו עם מורו, שהיה באותה תקופה סגן נשיא הרשת.

ב-1960 פרסם שיירר את ספרו רחב היריעה "עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי", שנחשב במשך שנים לסקירה המקיפה והממצה ביותר של הרייך השלישי שיצאה לאור באנגלית. לשונו הבהירה ותיאוריו הססגוניים של שיירר הקנו לספר פופולריות מתמשכת גם בגרסתו העברית (הוצאת שוקן, 1961, שני כרכים).

כיום הועם במידה מסוימת זוהרו של הספר כתיאור חשוב של תקופת הרייך השלישי, גם בגלל חולשות הקיימות בספר המקורי, וגם בגלל מקורות חשובים שנחשפו רק אחרי צאתו של הספר, ולא עמדו לרשות שיירר. תיאור הלוך הרוחות בגרמניה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה, המתבסס על "יומן ברלין" של שיירר עצמו, הוא עדיין בעל חשיבות, בזכות היותו של שיירר עיתונאי ושדר שפעל בעת התרחשות האירועים ובמקום התרחשותם.

תיאורי אירועים ששיירר לא נכח בעת התרחשותם, עם זאת, לוקים מאוד בחסר ויש בהם נטייה להסתמכות מופרזת על מקורות ראשוניים שאמינותם מפוקפקת, או ססגוניות יתרה. במיוחד, ראויה לציון הסתמכותו כמעט ללא הסתייגויות על יומניהם ותאוריהם של אישים כקורט שושניג, הרוזן צ'אנו, אריך רדר, פרנץ הלדר, אלברט שפר או יומניו החלקיים של יוזף גבלס (לפני פרסומם המלא ב-1991), שהיחס אליהם היום ספקני ומסויג יותר.

ספר זכרונותיו של שיירר "מסע במאה העשרים" הופיע בשני חלקים בין 1976 ו-1984. ב-1979 פרסם שיירר ספר זכרונות נוסף והוא "גנדי: לזכרו", שהתבסס על ראיונות שערך שיירר בשנות השלושים עם מהטמה גנדי. נוסף על אלו פרסם שיירר שני ספרי תעודה נוספים (על סקנדינביה ועל נפילת הרפובליקה הצרפתית השלישית), ושלושה ספרים בדיוניים.

שיירר נפטר ב-1993, בגיל 89, ונקבר בעיר לנוקס שבמסצ'וסטס.

קישורים חיצוניים 

 
 
 

היסטוריונים אמריקאים
סופרים אמריקאים
עיתונאים אמריקאים
זוכי פרס פיבודי
היסטוריונים של מלחמת העולם השנייה
סגל CBS
שיקגו: אישים
אמריקאים שנולדו ב-1904
אמריקאים שנפטרו ב-1993