עם

המונח עם ניתן להגדרה כבני קבוצה חברתית בעלת מספר מאפיינים משותפים ייחודיים (לרוב לפחות רובם), כגון לאום, מוצא אתני, שפה, דת, תרבות, היסטוריה, מנהגים ו/או אזור גאוגרפי ולעיתים ישנם אנשים שיכלילו גם גזע בעוד שישנם אנשים שאפילו יגדירו גזע כמילה נרדפת לאתניות.

מאפיינים אלו הם תנאים מספקים להגדרתו של עם, אך אינם הכרחיים עקב החסרונות הנובעים מהם. לכן, ההגדרה של עם אינה מונוליטית ואין זה הכרחי שכל המאפיינים הללו יהיו משותפים או יתקיימו במלואם בקבוצה המוגדרת כעם. הגדרה נוספת, קשה יותר להפרכה, היא "קבוצה חברתית הרואה עצמה כבעלת עתיד משותף". על פי ההגדרה המרקסיסטית המונח "עם" מתייחס לכלל החברה אשר אינה נמנית עם האליטה.

גודלם של עמים איננו קבוע לא בזמן (מרבית העמים בזמן החדש גדלו בצורה משמעותית, לעומת עמים אחרים שהלכו ופחתו עד שנעלמו). ישנם עמים זעירים כמו העם של פיטקרן שמונה פחות ממאתיים בני אדם ועמים ענקיים כמו עם ההאן (העם העיקרי של סין) שמונה למעלה ממיליארד בני אדם.

אף על פי שדת היא מרכיב חשוב בחלק גדול מהעמים ומהווה נדבך מרכזי במרבית התרבויות המשותפות יש עמים שבהם הדת שונה במקצת (כמו בגרמניה המחולקת בין פרוטסטנטים וקתולים) או שונה בהרבה (ביפן יש הן מאמינים של דת השינטו והן מאמינים בודהיסטים).

מרבית העמים יושבים על שטח אדמה קבוע, בין אם הם מעבדים אותה בתור חקלאים, מחזיקים אותה בתור שטחי מסחר או שירותים או אף נודדים עליה. חלק קטן מהעמים שנאלצו לנדוד ממולדתם הצליח לשרוד את המעבר ורובם נעלמו במהלך ההיסטוריה. דבר זה שימש ממלכות כמו בבל ואשור שהשתמשו בהגליה, בתור דרך ענישה כלפי עמים מורדים. לעומת זאת עמים נולדים לעיתים קרובות כתוצאה של הגירה, כך נוצרו מרבית העמים האירופאיים בעקבות נדידת העמים שמוטטה את האימפריה הרומית.

כתוצאה מתהליכים אלו, עמים אינם נשארים קבועים במהלך ההיסטוריה, חלק מהעמים נעלמו מבמת ההיסטוריה (רומאים, פיניקים למשל), חלקם השתנו לעמים אחרים (לדוגמה המדיארים הפכו להונגרים), עמים אחרים נוצרו במהלך הזמן (כגון האמריקאים) ורק מיעוט קטן מהעמים שמר במהלך השנים על ייחודו (היהודים, הארמנים והיוונים הם דוגמאות כמעט יחידות).

במהלך מרבית ההיסטוריה מרבית העמים היו חלק מממלכות גדולות ואף אימפריות שהכילו עמים רבים. רק בתקופה המודרנית ובעיקר בעקבות אביב העמים, צץ הרעיון של הגדרה עצמית. 

במאה ה-20  בא רעיון זה לידי ביטוי ממשי ב-1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם פרסום תכנית 14 הנקודות של וודרו וילסון, נשיא ארה"ב. תכנית זו היותה בסיס להסכם ורסאי והסכמים נוספים, ששרטטו מחדש את מפת אירופה.  התוצאה היתה התפרקותן של האימפריות השונות ותום הקולוניאליזם. תוצאה נוספת: הקמת חבר הלאומים, שהיווה ביטוי נוסף לעליית חשיבות העמים והלאומים, על חשבון האימפריות הישנות.

בימינו נחשבת ההגדרה העצמית לאחד העקרונות המרכזיים במשפט הבינלאומי, דבר שגורם לחיכוכים רבים. ברוב המקרים קיימת הסכמה על עצם קיומו של עם (אולם לא על הצורה של ההגדרה העצמית הרצויה לו), אולם לא תמיד זה המצב.

כתוצאה מהחלוקה הקולוניאליסטית "נוצרו" עמים חדשים, אם בדרך של חלוקה של עמים קיימים (למשל הערבים, שמגדירים היום את עצמם כאומה המורכבת מעם לכל מדינה) ואם בצורה של איחוד שרירותי של עמים נפרדים (לדוגמה בקניה, אוחדו הקוקיו ועוד מספר עמים לעם שלכאורה שייך למדינה). לגבי אפריקה מקובל להשתמש בכינוי "שבט" עבור העמים היושבים בה, אף על פי שאין להבחנה הזאת הצדקה מעשית.

ואף על פי שיש הגדרה כללית של מהו עם, קיים קושי בהגדרה של עמים שונים. 
למשל, יש חוקרים הגורסים שקיים עם בריטי, ואילו אחרים סוברים שהבריטים אינם עם, כיוון שבבריטניה חיים אזרחים בני כמה עמים שונים. 
דוגמה נוספת:  האמריקנים. משום שרבים מהם הם פשוט מהגרים, או שפשוט לאמריקנים אין אתניות, דת, תרבות (לדוגמה במקרה של ההיספנים) או היסטוריה משותפת (לדוגמה: מהגרים חדשים).
גם היהודים הם הם עם מגוון מאד: אתניות שונה, שפות שונות (יותר מבחינה היסטורית), הצורה שבה עדות שונות מאמינות בדת, תרבות שונה, היסטוריה משל עצמם, אזורים גאוגרפיים שונים ומנהגים שונים.
כמו כן, גם ניתן לומר ההפך, לדוגמה, שכל הסלאבים הם עם אחד, או כל העמים דוברי הגרמנית (גרמניה, אוסטריה, שווייץ, ליכטנשטיין, לוקסמבורג, דרום טירול, ובלגיה הגרמנית).

יש הבדל דק בין לאום לעם, שאותו אפשר להבהיר במשפט "עם הם כל האנשים בני לאום מסוים". הלאום הוא הקבוצה כיישות בפני עצמה ואילו העם הם חברי הקבוצה.

ישנם גם מקרים בהם יש טענה לקיום לעם מסוים למרות שמעולם לא היה קיים, ראה דוגמא העם הפלסטיני

ראו גם
אומה
אתניות
אמנת האו"ם
יחסי רוב ומיעוט
מדינת לאום

מדע המדינה