שור הבר

שור הבר או בקר בר הידוע גם כאורוקס (שם מדעי: Bos primigenius) הוא מין שנכחד בסוג פר. היה נפוץ בכל אירופה ובאזורים רבים באסיה ובאפריקה, ומשערים שממנו פותחו כמה מגזעי הבקר המשמשים את האדם.

אורכו של שור הבר היה כשלושה מטרים וגובהו הגיע ל-1.8 מטר. צבעו היה שחור ולאורך גבו נמתח פס לבן.

לפי הממצא הארכיאו-זואולוגי השור התקיים בתחומי ארץ ישראל עד שלהי תקופת הברזל, בידי המדע שפע ראיות על קיומו במרחב המערב אסייתי של שור הבר. בתנ"ך מוזכר הוא כבעל חיים מוכר עד תקופתו של דוד המלך, ומאוחר יותר בספרי הנביאים. במונומנטים אשורים מתואר המרדף והציד אחריו בזמן השושלות הקדומות. יוליוס קיסר ראה ותיאר אותו בגרמניה ביער הרקניה, ועד ימי הביניים לא נכחד מאירופה, על פי עדויות אחרונות שור הבר נכחד כליל מן העולם בשנת 1627 בפולין.

גודלו ועצמתו של שור הבר הרשימו את האדם מאז ימי קדם, האדם הקדמון נהג לצוד אותו כדי לאכלו והוא גם מופיע בציורי מערות, בסמל מולדובה ובסמלה של מקלנבורג.

ניסיון השבתו לטבע
ממשלת רוסיה ניסתה להשיבו לטבע על ידי הכלאה של ביזון אירופי עם פרה (ראה על כך בערך ביזון אירופי).

שור הבר בארץ ישראל 
שורי הבר חיו בארץ ישראל בתקופות קדומות,שרידיו נתגלו בכרמל,ובעמק הירדן. שרידיהם נמצאו באתרים רבים בחבל הים תיכוני לאורך עידני התקופות הפרהיסטוריות.

אולם מספר הממצאים הארכאו-זואולוגיים הולך ופוחת לאחר מכן והאחרון שבהם הוא משלהי תקופת הברזל בתל חשבון שבעבר הירדן.

זיהוי מקראי 
קיימת סברה ששור הבר הוא למעשה התאו המקראי והמין המכונה היום תאו הוא בעצם המין המכונה בלשון חז"ל "כוי". כמו כן, קיימת סברה אחרת שהשור הוא הראם המקראי, שכן הוא מופיע בתקבולת עם הפר (דברים לג יז; ישעיהו לד ז; תהילים כט ו).

ראו גם
 בקר הבית
 בקר מצרי
 יאק הבר
 הכחדה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

בעלי חיים שתוארו ב-1827
טקסונים שתוארו בידי לודוויג הנריך בויאנוס
בקר
פרים פרהיסטוריים
מגה-פאונה נכחדת של אירואסיה
ארץ ישראל: בעלי חיים שנכחדו
מאובני טקסונים שתוארו ב-1827
אירופה: יונקים שנכחדו