הלכה למשה מסיני

הלכה למשה מסיני הוא מונח המתאר את כל אותן הלכות התורה שבעל פה שניתנו, על פי המסורת היהודית, במעמד הר סיני מאלוהים למשה, כביאור הראשוני לתורה שבכתב. המונח מתאר למעשה סוגה הלכתית - ההלכות הראשונות והבסיסיות ביותר מבחינת היהדות.

הרמב"ם מגדיר את סוגת ההלכות הזאת במילים הבאות: "כל דבר שאין לו רמז במקרא, ואינו נקשר בו, ואי אפשר להוציאו בדרך מדרכי הסברה - עליו לבדו נאמר 'הלכה למשה מסיני'".

יש שכתבו שאף הלכה שהיא ברורה ומוסכמת, מכונה 'הלכה למשה מסיני', לומר שדין זה הוא אין בו ספק.

כיום, יש המשתמשים בביטוי זה גם כמטבע לשון לחוק או כלל אותו יש לבצע ללא עוררין, ללא בקשת טעם.

התפתחות היסטורית
התפיסה המסורתית גורסת כי בפשטות הלכות אלה נמסרו למשה ישירות מאלוהים כשקיבל את התורה. בדומה לכך, המשנה אומרת: "...מקובל אני מרבן יוחנן בן זכאי, ששמע מרבו, ורבו מרבו, ורבו מרבו - עד הלכה למשה מסיני..."

על כמה הלכות שיוחסו להלכה למשה מסיני, היו ראשונים שפירשו שמקורן בתקנת חכמים, אך בכל זאת הוצגו כהלכה למשה מסיני כדי להורות שהם דבר ברור שאין בו מחלוקת, כמו הלכה למשה מסיני.

נחמן קרוכמל פירש שהניב "הלכה משה מסיני", משמעו שזו הלכה עתיקה ומוסכמת על הכול שמקורה אינו ידוע, אך אין בו כדי לבטא אמונה שהלכה זו נמסרה למשה. אחריו טען כך גם זכריה פרנקל, שהתבסס על כך שהדבר נאמר גם על מחלוקת בית הלל ובית שמאי, והחיל את דברי הרא"ש על כל הדינים המוצגים כהלכה למשה מסיני.

הגר"א, בהתייחסו לכוחה של הלכה למשה מסיני, כותב את הדברים הבאים:  פרופסור ישעיהו ליבוביץ משתמש בדברים אלו של הגר"א, כדי לקבוע: .

תופעה המשמשת לעיתים לדיון באשר להתייחסות למקורן ההיסטורי של הלכות אלה, היא העובדה כי להלכות מסוימות חז"ל ציטטו רמז בפסוקים, בצורת דרש (מה שמכונה בהלכה "אסמכתא"), אף על פי שהמקור שלה אינו בפסוקים אלא במסורת בעל-פה. יש שטענו כי עובדה זו תומכת בטענה כי להלכות אלו אין מקור היסטורי מוסמך.

יש מהראשונים שכתבו שלעיתים נאמר בתלמוד 'הלכה למשה מסיני' אף על הלכות וגזירות חז"ל כשהכוונה בזה שהלכות אלו הם דבר ברור ומוסכם, כך למשל כותב הרא"ש (על טענת רבינו תם לעניין פסול מקווה במים שאובים שהוא הלכה למשה מסיני):

הרמב"ם מנה (ראה להלן) בכלל ההלכות שנאמרו למשה בסיני כלל אף איסורים דרבנן כגון איסור קריאה לאור הנר ועוד, הנצי"ב בעמק שאלה כתב שמשמע שלדעתו אף הן הלכה למשה מסיני ממש, וכתב לבאר שאכן בסיני נאמר שורש הדברים: "ובסיני נאמר שאם יגזרו על חו"ל מעשרות משום והבדלת' שלא יבאו לאיסור טבל בארץ ישראל, יהא בשביעית מעשר עני. וכן אם יגזרו על קריאה לאור הנר לא יגזרו על החזן ותינוקת".

באגדה
אזכור ייחודי למונח, הוא באגדה המובאת בתלמוד, לפיה בטרם קיבל את פרטי התורה, ביקש משה לראות את רבי עקיבא, ואלהים הראה לו אותו כשהוא דורש בהלכות לפני תלמידיו. התלמוד מספר: .

רשימת ההלכות
הרמב"ם בהקדמתו למשנה מבחין בין ההלכות למשה מסיני, שלשיטתו הן רק הלכות שלא ניתן ללומדן מהתורה שבכתב, לבין 'הלכות מקובלות', שהן כלל ההלכות שנמסרו למשה, ולשיטת הרמב"ם כוללות את כל פרטי המצוות הרגילים. את ההלכות המשתייכות לסוג הראשון, ליקט הרמב"ם, בעיקר מהתלמוד, והציגן כרשימה, תוך שהוא כותב שהיא כוללת את רוב ההלכות, אם לא את כולן:  בתלמוד מכנים את כלל ההלכות שנמסרו למשה בתואר "הלכה למשה מסיני".
 אם אדם אכל דבר איסור כגון חזיר, מה שיעור האכילה שיהיה חייב עליה? - הלכה למשה מסיני ש"כזית".
 אם אדם אכל ביום הכיפורים, מה שיעור האכילה שיהיה חייב עליה? - הלכה למשה מסיני ב"ככותבת".
 לגבי תפילין לא כתוב בתורה דבר על צורתן; הלכה למשה מסיני היא שתהיינה מרובעות ושצבען יהיה שחור.
בהמה שבעטה צרורות והזיקה, משלמת חצי נזק.

מחלוקת בהלכה למשה מסיני 
הראשונים נחלקו האם ייתכן שתהיה מחלוקת בהלכה למשה מסיני, הרמב"ם כתב ש"דבר שתמצא בו מחלוקת בידוע שאינו קבלה ממשה רבינו". ויש מן הראשונים שחלקו עליו וסברו שתיתכן מחלוקת בהלכה למשה מסיני.

לקריאה נוספת
 נח עמינח, "על הלכה למשה מסיני", בשדה חמ"ד (ביטאון ארגון המורים הדתיים בישראל), תשרי, ה'תשמ"ג
הלכה למשה מסיני, האנציקלופדיה התלמודית כרך תשיעי
חוות יאיר, סימן קצ"ב.

קישורים חיצוניים

רמב"ם, הקדמה לפירוש המשנה (בה הוא מגדיר את מעמדה של הלכה למשה מסיני), אתר דעת
 
גזירות דרבנן והלכה למשה מסיני בפורום אוצר החכמה

הערות שוליים

מונחים תלמודיים
תלמוד תורה