לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II

לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II (באנגלית: F-35 Lightning II; מכונה "מטוס תקיפה משותף", ובקיצור JSF) הוא מטוס קרב חמקן מהדור החמישי, מתוצרת חברת לוקהיד מרטין האמריקאית. המטוס פותח ביוזמת ארצות הברית ובריטניה במטרה להחליף את מטוסי הקרב של הדור הרביעי, נבחר בתוכנית Joint Strike Fighter וטס לראשונה ב-15 בדצמבר 2006.

כמו מטוסי קרב אחרים מסוגו, ה-F-35 נועד להיכנס ולפעול בתוך שטח רווי-איומים, לבצע תקיפות וכן לשתף במידע מודיעיני.

המטוס מיוצר בשלושה דגמים עיקריים – דגם A להמראה ונחיתה רגילה, דגם B להמראה קצרה ונחיתה אנכית, ודגם C לפעולה מנושאות מטוסים. מלבד ארצות הברית שמיועדת לרכוש 2,443 מטוסים, ובריטניה שהיא שותפה בדרגה ראשונה, מדינות נוספות השותפות בפיתוח הן איטליה והולנד – בדרגה שנייה, אוסטרליה, קנדה, דנמרק, נורווגיה וטורקיה – בדרגה שלישית, ישראל וסינגפור – בשותפות ביטחונית.

העלות הגבוהה של המטוס יחד עם טענות לביצועים לקויים וחריגה ניכרת מלוח הזמנים הובילו לביקורת נרחבת על המיזם. מטוסי ה-F-35 מתוכננים בעתיד לשדרוג לארכיטקטורה פתוחה, על מנת שניתן יהיה להתקין במטוס מערכות נשק, תוכנות וטכנולוגיות משתנות מבלי לבצע התאמות ארוכות. האסטרטגיה מאחורי תכונה זו של המוצר נועדה לאפשר את הארכת חיי המדף, וכן שדרוג בזמן אמת, מתוך הבנה שמערכות אלו ישתדרגו לאורך חיי המטוס.

ב-2018 ביצע ה-F-35 את התקיפה המבצעית הראשונה שלו (בעולם), בידי חיל האוויר הישראלי, ככל הנראה במסגרת העימותים עם איראן בסוריה באפריל ומאי 2018. ב-2021 ביצע ה-F-35 את הפלת הבכורה (העולמית) שלו, גם היא בידי חיל האוויר הישראלי, כאשר יירט שני כטב"מים איראניים.

פיתוח ותכונות 

תוכנית "מטוס תקיפה משותף" החלה בנובמבר 1996, במטרה לבחור מטוס קרב חדש לארצות הברית ולבעלות בריתה, כתחליף בעיקר ל-F-16, לF-18, להארייר II ול-A-10. באוקטובר 2001 נבחר לוקהיד מרטין X-35, שגבר על הבואינג X-32. המטוס נועד להיות רב-משימתי – לתקיפה, ליירוט, לסיור וצילום אווירי, לביון וללוחמה אלקטרונית, ויעיל מבחינה כלכלית. הוא מיועד לשמש כמטוס קרב מוביל עד שנת 2040, ולהיות שני ביכולת עליונות אווירית רק ל-F-22. כל דגמי המטוס הם חד-מושביים, ומדמי טיסה מתקדמים מיועדים לחסוך את הצורך בדגם אימון דו-מושבי, ולצמצם את טיסות האימון בכלל. עיצוב המטוס מבוסס על ה-F-22, ועלות פיתוחו המשוערת היא מעל 40 מיליארד דולר, רובם במימון ארצות הברית.

ב-2009 פורסם כי חלק מתוכניות המטוס נגנבו במבצע סייבר.

בין תכונותיו הבולטות של המטוס:
 בבנייתו נעשה שימוש של 35 אחוז בחומרים מרוכבים, לרבות ביסמלימיד (BMI) וחומר אפוקסי מרוכב (CEM).
 הוא המטוס הראשון בייצור נרחב, שבבנייתו נעשה שימוש בננו-חומרים – אפוקסי מחוזק בננו-צינורית פחמן.
 יכולת חמקנות עמידה ופשוטה לתחזוקה, שלא כמו ה-B-2 ספיריט.
 מכ"ם מערך סריקה אקטיבי מדגם AN/APG-81 המאפשר למטוס לאתר מטרות וכלי טיס אחרים ממרחק רב.
 מערכות אוויוניקה וחיישנים משולבות המאפשרות שיתוף נתונים בין כל מערכות המטוס. לדוגמה אם מערכת התרעת מכ"ם מזהה איום, אותו מידע יכול אוטומטית לשמש למערכת המכ"ם והנשק לנעילה ושיגור של נשק נגד האיום.
 מערכות לניהול תחזוקה שנועדו לחסוך עלויות.
 תקשורת נתונים במהירות גבוהה, כולל FireWire 800 וערוץ סיב (FC).
 מערכת בקרת טיסה מתקדמת nonlinear dynamic inversion, אשר שולבה לראשונה בהיסטוריה באופן מלא להטסת כלי טיס. מערכת זו מנתקת בין מדידת פקודות הטייס ותרגום דינמיקת המטוס הרצויה לבין סימולציה אווירודינמית שמשולבת במטוס ומייצרת באופן מיטבי את הדינמיקה המבוקשת על ידי הטייס. אופן פיתוח זה יעיל מאוד עבור פיתוח שלושת דגמי מטוס ה-F35 בבקרת טיסה עם מרכיבים משותפים רבים. 
ניהול מפעילים אלקטרו-הידרוסטטיים – תחליף למפעילים הידראוליים.
 מנוע אחד – פראט אנד ויטני F135, המסוגל לייצר דחף בעוצמה של מעל 43 אלף פאונד, ונחשב למנוע החזק ביותר שהותקן במטוס קרב.

הפעלת המטוס התקדמה משלב הניסויים לשלב האימונים בשנת 2012, והוא נכנס לשירות בכוחות המזוינים של ארצות הברית ובכוחות המזוינים של בריטניה משנת 2015. הוא מטוס הקרב השני מהדור החמישי שנכנס לשירות בארצות הברית, והראשון מדור זה שנכנס לשירות בשאר המדינות הרוכשות. לפי הערכות בענף התעופה, ה-F-35 יהיה מטוס הקרב המאויש האחרון, ואחריו יפותחו למטרות קרב כלי טיס בלתי מאוישים בלבד.

מדינות שותפות בפיתוח 

 מדינות נוספות ששוקלות לבצע הזמנות – בלגיה, ברזיל, פינלנד, יוון, רומניה, קוריאה הדרומית, פולין, ספרד, איחוד האמירויות הערביות וערב הסעודית. טאיוואן ביקשה לבצע הזמנה, אך בקשתה נדחתה בעקבות התנגדות חריפה מצד סין.

דגמים
המטוס מיוצר בשלושה דגמים עיקריים:
 F-35A – בעל יכולת המראה ונחיתה רגילה, מיועד בעיקר לחיל האוויר האמריקני. טס לראשונה ב-15 בדצמבר 2006, מחירו 79–89 מיליון דולר.

 F-35B – בעל יכולת המראה קצרה ונחיתה אנכית, כולל מערכת הנעה וקטורית שפותחה בשיתוף חברת רולס-רויס הבריטית. מיועד בעיקר לחיל הנחתים האמריקני, ביצע טיסת בכורה ב-11 ביוני 2008. מחירו 115 מיליון דולר.
 F-35C – בעל כנפיים מוארכות, כשהארכה כוללת מכלול קיפול כנף כדי לפעול מנושאות מטוסים, מיועד בעיקר לחיל הים האמריקני. טס לראשונה ב-7 ביוני 2010, מחירו 107 מיליון דולר.
 F-35D – שדרוג ל-F-35, מתוכנן ל-2035.

בנוסף, שני דגמים לייצוא:
 F-35I – מיועד לחיל האוויר הישראלי. מבוסס על דגם A, עם אמצעי לחימה ומערכות אוויוניקה מתוצרת ישראל. החל להיקלט בחיל בדצמבר 2016 בשם "אדיר".
 CF-35 – מיועד לחיל האוויר הקנדי, מבוסס על דגם A.

הפולמוס סביב תוכנית ה-F-35

פרויקט ה-F-35 עורר מחלוקת רבה, בעיקר בשל עלותו הגבוהה, אך גם עקב טענות לכשלים בפיתוח ופגמים במטוס. פיתוח ה-F-35 חרג הן מהתקציב והן מלוח הזמנים שנקבע למיזם. על פי הערכות הפנטגון מ-2010, מחירו של המטוס האמיר ביותר מ-50% מהתוכניות המקוריות. כמו כן, נמתחה ביקורת רבה על תקלות במטוס ובעיקר על באגים בתוכנה המפעילה את המטוס, ונטען שעקב התקלות הללו המטוס לא בשל מבצעית ויכול להתרסק בעת פעילותו.

בישראל נמתחה ביקורת רבה על רכישת המטוס, בעיקר עקב המחיר הגבוה של כל מטוס. נטען שהמטוס נרכש בעיקר כיוון שחיל האוויר הישראלי רצה "צעצוע חדש ומתוחכם" ולא בגלל צורך מבצעי אמיתי, שכן כבר היום לחיל האוויר הישראלי יש עליונות אווירית מוחלטת במזרח התיכון. לדברי המבקרים, את הכסף הרב שהושקע ברכישת טייסות בודדות (50 מטוסים) היה אפשר לנצל יותר טוב בשיפור כלל צה"ל ובפרט של זרוע היבשה. מנגד אנשי צבא אמרו שמדובר במטוס בעל טכנולוגיות מתקדמות ויכולות חסרות תקדים, ושהוא הטוב מסוגו בעולם. מפקד חיל האוויר הישראלי אמר שברגע שהוא עולה למטוס וטס הוא רואה בקוקפיט את כל המזרח התיכון.

שירות בעולם

שירות בכוחות המזוינים של ארצות הברית 
חיל האוויר של ארצות הברית (USAF) הוא המפעיל הגדול ביותר של ה-F-35. את המטוס מפעילים גם חיל הים של ארצות הברית (USN) וגם חיל הנחתים של ארצות הברית (המארינס או ה-USMC).

כבר בראשית שנת 2012 מטוסי ה-F-35A וה-F-35B אושרו להתחיל באימוני טיסה בסיסיים. עם זאת, חוסר בשלות במערכת באותו זמן הביא לחששות בנוגע לבטיחות וכן לדאגות מצד מנהל הבדיקה וההערכה התפעולית, מפני בדיקת לוחמה אלקטרונית, תקציב ובמקביל לבדיקה והערכה מבצעית. בשלב זה עלתה העלות הכוללת של הפרויקט ל-1.45 טריליון דולר, פי שלוש מהתכנון המקורי.

ב-10 בספטמבר 2012, למרות הבעיות שנותרו בתוכנית הבדיקות המבצעיות, ה-USAF החל בהערכת שימוש מבצעי של מטוס ה-F-35A, כולל תמיכה לוגיסטית, תחזוקה, הכשרת כוח אדם וביצוע טיסות. טיסות הערכת השימוש המבצעי החלו ב-26 באוקטובר והושלמו ב-14 בנובמבר לאחר 24 טיסות, כאשר כל טייס סיים שש טיסות.

ב-16 בנובמבר 2012, המארינס האמריקאי קיבל את מטוס ה-F-35B הראשון בשדה התעופה יומה (של המארינס).

במהלך שלב הייצור הראשוני בשיעור נמוך, שלוש הזרועות הצבאיות של צבא ארצות הברית (חיל הנחתים, חיל האוויר והצי הימי) שתפו פעולה בפיתוח טקטיקות ונהלים תוך שימוש בסימולטורי טיסה, בדיקות יעילות, גילוי בעיות ושיפור התכנון.

בינואר 2013 החלו האימונים בבסיס חיל האוויר האמריקאי אגלין עם קיבולת של 100 טייסים ו-2,100 אנשי תחזוקה בבת אחת. ב-8 בינואר 2015 נבחר בסיס חיל האוויר המלכותי Lakenheath בבריטניה לבסיס הראשון באירופה המכיל טייסות של מטוסי ה-F-35. הוצבו בו 48 מטוסי F-35 בשתי טייסות שנוספו לטייסות הקיימות של מטוסי F-15A ו-F-15C השייכות לאגף הקרב־48 (חלק מחיל האוויר האמריקאי הנמצא באירופה).

ב-31 ביולי 2015 חיל הנחתים האמריקאי הכריז על יכולת מבצעית ראשונית עבור ה-F-35B ברמה Block 2B (רמת מבצעיות ראשונית מוערך ב-87 אחוזי יכולת מבצעית מלאה) לאחר ניסויים מבצעיים. עם זאת, נותרו מגבלות ביכולות; פעולות לילה, תקשורת, תוכנה ושיגור נשק.

ביולי 2016 מטוסי F-35B של חיל הנחתים השתתפו בתרגיל הדגל האדום (תרגיל הבודק יכולת מבצעית) הראשון שלהם עם 67 גיחות שנערכו. ב-2 באוגוסט 2016 מטוס ה-F-35A השיג יכולת מבצעית ראשונית ברמה Block 3i (מוערך ב-89 אחוזי יכולת מבצעית מלאה).

בשנת 2017 השתתפו מטוסי F-35A של ה-USAF בתרגיל הדגל האדום, יכולת המערכת השתפרה והמטוסים השיגו בסופו של דבר יחס הפלות של 15:1 נגד טייסת של מטוסי F-16 המתמחים בקרבות אוויר-אוויר בסביבה עם איום רב.

ב-28 בפברואר 2019 השיג מטוס ה-F-35C יכולת מבצעית מלאה ברמה Block 3F (מאה אחוזי יכולת מבצעית מלאה).

עלות התפעול של ה-F-35 גבוהה יותר משל מטוסי קרב וותיקים יותר, בשנת 2018 עלות שעת טיסה של F-35A עמדה על כ-44,000 דולר.

לשם השוואה בשנת 2015 עלות שעת טיסה של מטוס ה-A-10 עמדה על 17,716 דולר, של מטוס ה-F-15 עמדה על 41,492 דולר ושל מטוס ה-F-16 עמדה על 22,514 דולר.

בשנת 2019 הוזל המחיר לשעת טיסה ל-35,000 דולר. לוקהיד מרטין מקווה שעד שנת 2025 יוזל המחיר אף ל-25,000 דולר.

חיל הנחתים האמריקאי מתכנן לפזר את מטוסי ה-F-35B בין בסיסים הפרוסים קרוב לשטח הקרב. בדומה לפריסת מטוסי ההוקר סידלי הרייר, מטוסי תקיפה בעלי יכולת המראה ונחיתה קצרה שפעלו בשירות חיל האוויר המלכותי הבריטי ב, שהסתמכה על מסלולי המראה קצרים, מסתור ומכסה. ה-F-35B יפעלו מבסיסים זמניים בשטח בעלות הברית ובטווח הטילים הבליסטיים וטילי השיוט העוינים תוך שהמטוסים יועברו כל 24–48 שעות (מחזור מציאת המטרות של האויב).

האסטרטגיה הזאת נועדה דווקא למטוסי ה-F-35B בעלי טווח הטיסה הקצר ביותר מבין שלושת הסוגים. מערך ה-F-35B הזה ילווה בנקודות תדלוק וחימוש ניידות (M- Farbs) המאוכלסות במטוסי KC-130 ו-V-22 Osprey לצורך חידוש ותדלוק המטוסים. נקודות אלו יוכלו להתבסס על שדות תעופה קטנים, כבישים רב-נתיביים או בסיסים ראשיים פגומים. כמו כן יוקמו נקודות הפצה ותיקון בחופי הים.

בספטמבר 2018 נערכה תקיפה מבצעית ראשונה של מטוס F-35B, שהמריא מאוניית סער אמפיבית "אסקס", ותקף יעד של טליבאן באפגניסטן. באותו חודש התרסק לראשונה מטוס F-35B בתאונת אימונים. בעקבות כך, ב-15 באפריל 2019 נפרסו מטוסי קרב של חיל האוויר האמריקאי בבסיס האווירי אל דפרה, באיחוד האמירויות הערביות. ב-27 באפריל 2019 שימשו לראשונה מטוסי F-35A בלחימה בתקיפה אווירית על רשת מנהרות של המדינה האסלאמית בצפון עיראק.

שירות בחיל האוויר המלכותי ובצי המלכותי 
ה-F-35 לייטנינג II נמצא בשירות חיל האוויר המלכותי וזרוע האוויר של הצי המלכותי, בשירות בריטי הוא מכונה בפשטות "לייטנינג" והוא יועד להחליף את מערך מטוסי הבריטיש אירוספייס הרייר II.

הטייסת המבצעית הראשונה לקלוט את הלייטנינג הייתה טייסת 617 שהוקמה מחדש באפריל 2018 ומוצבת דרך קבע בבסיס חיל האוויר המלכותי מרהאם, מספר חודשים אחריה הוקמה מחדש גם טייסת 207 על בסיס הלייטנינג, גם היא במרהאם. לצד שתי הטייסות המבצעיות, נקלטו מטוסי לייטנינג גם בטייסת הבחינה וההערכה 17 (מילואים) כבר ב-2013 כחלק ממהלך הקליטה של המטוס ליחידות המבצעיות. ככל הנראה סביב 2023 עתידה טייסת 809 (זרוע האוויר של הצי המלכותי) גם היא לקלוט אף היא את הלייטנינג ולהפוך ליחידה המבצעית הראשונה של הצי המלכותי לעשות שימוש במטוס המתקדם.

בנובמבר 2021 התרסק מטוס F-35C שהמריא מנושאת המטוסים אה"מ המלכה אליזבת (R08) בים התיכון.

שירות בחיל האוויר הישראלי

הליך הרכישה

שילוב ישראל בפרויקט הפיתוח
ישראל הוזמנה להשתתף בפרויקט פיתוח המטוס כחלק מתוכנית Joint Strike Fighter כבר בשנת 1999, אך ההחלטה על ההצטרפות נדחתה עקב העלות שלה (שותפה בדרג ראשון נדרשה להשקיע כשני מיליארד דולר בעלות הפיתוח).

באוקטובר 2001 ערך מנהל הפיתוח העסקי של לוקהיד-מרטין ביקור בישראל, להציג את תוכנית המטוס בפני חיל האוויר. בשלב זה שווק המטוס במחיר של כ-35 מיליון דולר, נמוך משמעותית ממטוסי הדור הרביעי באותה עת, כגון F-16 (שמחירו כ-50 מיליון דולר), ה-F-15 המתקדמים (80 מיליון דולר), וה-F-22 (85 מיליון דולר).

בתחילת שנת 2002 הודיעה ארצות הברית לישראל שהמועד האחרון להצטרפות לתוכנית הפיתוח של המטוס הוא יולי 2002, תמורת 200 מיליון דולר עבור דרג שני. אולם ישראל לא הצטרפה לפרויקט. התעשיות הביטחוניות הישראליות חששו שהן לא יוכלו להשתלב בעתיד במעגל הספקים ל-3,000 מטוסים, שהיו צפויים להירכש והפעילו לחץ לשנות את ההחלטה.

בפברואר 2003, חתם לבסוף ראש משלחת משרד הביטחון בניו-יורק עם משרד ההגנה האמריקני על מזכר הבנות לשיתוף ישראל בפרויקט. ביולי ישראל שילמה 20 מיליון דולר, תמורת קבלת מעמד זוטר של משקיפה. במקביל התקבלה הסכמה עקרונית למכירת המטוס לישראל במהלך הסלון האווירי בפריז ביוני 2003 בעת מפגש בין ראש מטה חיל האוויר תא"ל אליעזר שקדי ומנכ"ל לוקהיד מרטין. באותה עת דובר על מסירת המטוס לישראל החל מ-2012. בשלב זה עוד שווק המטוס כתחליף זול ולכן מספר המטוסים שביקש חיל האוויר לקנות היה גדול יחסית, כ-100, תמורת מחיר של 35 מיליון דולר ליחידה.

באוקטובר 2005 ארצות הברית עיכבה את שיתוף ישראל בפיתוח המטוס, בעקבות מכירת נשק לסין.

ביוני 2006 הודיע ראש להק ציוד תא"ל זאב שניר כי ישראל תרכוש כ-100 מטוסים במטרה להחליף את ה-F-16 הישנים (נץ). בשלב זה מחיר המטוס נאמד ב-50 מיליון דולר.

ההזמנה הראשונה
במאי 2008 פנתה ישראל רשמית לארצות הברית בבקשה לרכוש את המטוס. המטרה הייתה להקים טייסת ראשונה בשנים 2013–2014.

באוקטובר 2008 הסוכנות לשיתוף פעולה צבאי וביטחוני (DSCA), גוף של הפנטגון הממונה על מכירת נשק למדינות זרות, הכריז על אישור העסקה למכירת עד 75 מטוסים לישראל. ישראל הודיעה שברצונה לרכוש לפחות 25 מטוסי F-35, שמבוססים על הגרסה המיועדת לחיל האוויר האמריקני (F-35A). עם אופציה לרכוש 50 מטוסים נוספים, שחלקם עשויים להיות מבוססים על גרסת חיל הנחתים של המטוס.

אולם במהלך 2009 התגלו קשיים בחתימה על ההסכם עקב עלות יקרה מהצפוי וקשיים במשא ומתן עם לוקהיד-מרטין בנוגע לשילוב מערכות אלקטרוניות ישראליות במטוס. במקום הרכישה נשקלה האפשרות להסתפק בשדרוג מטוסי ה-F-15 וה-F-16 הקיימים, בשילוב רכישת דגמים מתקדמים שלהם. בסוף הוחלט במערכת הביטחון לרכוש את המטוס, אך נושא שילוב מערכות ישראליות ורכש גומלין היה עדיין במחלוקת. בתחילת 2010 גובש הסכם חדש לרכישת 19 מטוסים בלבד תוך שילוב רכש גומלין בהיקף גדול, אך חברת לוקהיד מרטין סירבה לחתום על הסכם רכש שיהיה גבוה מעלות הרכש של המטוסים.

בספטמבר 2010 אישרה ועדת הכספים של הכנסת את תוכנית ההצטיידות של חיל האוויר ב-19 מטוסי F-35, בסכום כולל של 2.75 מיליארד דולר במחיר של כ-96 מיליון דולר לכל מטוס. במסגרת העסקה רכשה ישראל גם מדמי טיסה לאימון הטייסים והקימה האנגרים חדשים. זו הייתה עסקת הנשק הגדולה בתולדות ישראל.

בנובמבר 2012 סוכם עם לוקהיד מרטין לוח הזמנים לקליטת המטוסים החל מסוף 2016. גם רכש הגומלין סוכם והגיע לכ-1.75 מיליארד דולר עד סוף 2019.

הזמנות המשך
בנובמבר 2014 נתקלה בקשת חיל האוויר ומשרד הביטחון לרכישת טייסת שנייה של המטוס, בעסקה שהיקפה החזוי היה כארבעה מיליארד דולר וחצי, בהתנגדות חריפה בדיון בוועדת השרים להצטיידות ביטחונית. רוב השרים חשבו שמוטב לישראל להשקיע בכלי טיס בלתי מאוישים תוצרת ישראל מאשר במספר מוגבל של מטוסים נוספים ויקרים. למרות זאת בפברואר 2015 נחתמה עסקת השלמה נוספת בהיקף של כשני מיליארד דולרים, הכוללת 14 מטוסים, תמורת 110 מיליון דולר למטוס.

המטוסים נקלטו בבסיס נבטים של חיל האוויר מסוף שנת 2016. סימונו של המטוס בתצורה הישראלית הוא F-35I, ושמו העברי "אדיר". שילוב מערכות ישראליות ייחודיות במטוס התאפשר, לאחר שמשרד ההגנה האמריקני הוסיף לתקציב הפיתוח 450 מיליון דולר לשיפור ציוד הלוחמה האלקטרונית, ובמסגרתו הותקנו גם המערכות הנדרשות מתוצרת ישראל, כך שמחיר כל מטוס הגיע לבסוף ל-120 מיליון דולר.

ב-27 בנובמבר 2016 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני רכש של 17 מטוסי F-35I נוספים, ובכך עלה סך מטוסי ה-F-35I שתרכוש ישראל ל-50. באוגוסט 2017 חתמה ישראל על העסקה ומשרד הביטחון הודיע, בעת חתימת העסקה, כי המחיר ליחידה בהזמנה זו היה פחות מ-100 מיליון דולר.

בפברואר 2021 אישרה הממשלה רכש של 25 מטוסים נוספים, על ידי מיחזור ההלוואה שניטלה ב-2015 מחוץ לתקציב המדינה עבור הרכש הקודם של המטוסים. כתוצאה מכך, צה"ל נאלץ למחזר את ההלוואה הקודמת באמצעות לקיחת הלוואה חדשה. עלות הריבית הנוספת הייתה כ-217 מיליון דולר, שהם כ-716 מיליון שקל, אשר יגיעו מקופת המדינה. היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, סבר כי מיחזור ההלוואה אינו מתיישב עם חוק התקציב, אך לבסוף אישר את הרכש. שר האוצר ישראל כ"ץ גם התנגד למתווה המימון, ועתירה לבג"ץ בנושא נדחתה. למרות זאת, נכון לנובמבר 2022 העסקה טרם נחתמה.

ב-2 ביולי 2023 אישר שר הביטחון יואב גלנט את הזמנתה של טייסת F-35 שלישית, בעלות 3 מיליארד דולר מכספי הסיוע האמריקני בעסקה שתכלול גם רכש גומלין.

שילוב רכיבים ישראלים במטוס
שלושה מרכיבים עיקריים מבדילים את התצורה הישראלית – מערכות C4ISTAR (מודיעין, תקשוב, קשר ופיקוד, שליטה ובקרה), חימוש ומערכות לוחמה אלקטרונית (ל"א). מערכות התקשורת והשו"ב יתבססו על מערכות ישראליות הפועלות בחיל האוויר, כך שהמטוס ישתלב ברשת הצבאית עם הגעתו. במערכת הל"א חיל האוויר ישלב במטוס מערכות ייחודיות, ויכולת עצמאית בתחום תאפשר לחיל לעדכן את המערכות באופן מיידי. בשונה ממטוסים אחרים, פיתוח התצורה הישראלית מתבצע במקביל לפיתוח הכללי של המטוס. בנוסף יכול המטוס לשאת ולשגר תחמושת ישראלית כגון טיל האוויר-אוויר פיתון 5 ופצצות מונחות.

מספר חברות ישראליות נבחרו לקחת חלק בפרויקט הבינלאומי הכללי, בהן חברת אלביט מערכות שמייצרת את כוונת קסדת הטייס (שנבחרה כבר ב-1999) וצג מתקדם לתא הטייס, וחברת תדיראן קשר המספקת מגברי רדיו. בנוסף, במסגרת הסכם רכש גומלין עם ישראל, התעשייה האווירית מייצרת את הכנפיים לחלק מהמטוסים, חברת סאיקלון מוצרי תעופה מספקת תת-מערכות שונות, וחברת סימיגון מספקת תוכנת סימולציה למטוס.

ביוני 2023 בוצע ניסוי טיסה ראשון בישראל לנשיאת חימוש "ברד כבד" חיצוני (כלומר מחוץ לתא הפנימי לנשיאת חימוש). בניסוי זה נבחנה יכולת המטוס לנשיאת פצצה במשקל טון מסוג JDAM. ישראל היא המדינה הראשונה לאחר ארצות הברית שמבצעת ניסוי טיסה לשילוב חימוש במטוס. הניסוי הוכתר כהצלחה ומהווה הוכחת יכולת לביצוע ניסויי טיסה שיאפשרו בעתיד שילוב מגוון פצצות וחימושים במטוס האדיר.

הליך הקליטה 
שני המטוסים הראשונים הגיעו לישראל ב-12 בדצמבר 2016, בשעה 20:30 בערב (לאחר עיכוב של מספר שעות באיטליה, תחנת ביניים בטיסתם מארצות הברית). למחרת, ערכו שני המטוסים את טיסת הבכורה בחיל האוויר הישראלי. הטייסת הראשונה שקלטה את ה-F-35I היא טייסת 140 ("טייסת נשר הזהב"). שלושה מטוסים נוספים נחתו בארץ ב-23 באפריל 2017 והצטרפו רשמית לטייסת החדשה. ביום העצמאות בשנת 2017 השתתפו מטוסי ה-F-35I לראשונה במטס חיל האוויר.

ב-6 בדצמבר 2017 הוכרזו טייסת נשר הזהב ותשעת מטוסי ה-F-35I שברשותה כמבצעיים. ב-14 במרץ 2018 פורסם שה-F-35I רשם טבילת אש מבצעית, אך לא פורט מתי ומהי מהות הפעילות.

ב-16 בינואר 2020 נחנכה טייסת ה-F-35I השנייה, טייסת 116 "אריות הדרום".

ב-11 בנובמבר 2020 נקלטה במרכז ניסויי טיסה בבסיס תל נוף גרסה יחידה מסוגה בעולם לניסויי טיסה של ה-F-35.

ב-1 ביולי 2021, נפתחה טייסת 117 כטייסת הכשרה ואימון של מטוסי ה-F-35I.

ב-26 בספטמבר 2021 נקלטו בישראל שלושה מטוסי F-35 נוספים בבסיס חיל האוויר נבטים והצטרפו לטייסת "אריות הדרום".

ב-24 במרץ 2022 נקלטו בישראל שלושה מטוסי F-35 נוספים בבסיס חיל האוויר נבטים. שניים מהם הצטרפו לטייסת ב"אריות הדרום" והאחד שנותר הצטרף לטייסת "נשר הזהב".

ב-10 בנובמבר 2022 נקלטו בישראל שלושה מטוסי F-35 נוספים בבסיס נבטים.

פעילות מבצעית 

ב-22 במאי 2018 אמר מפקד חיל האוויר האלוף עמיקם נורקין ש. בכך אישר שחיל האוויר הישראלי ביצע את התקיפה המבצעית הראשונה של ה-F-35 בעולם.

ב-11 במאי 2021 השתתפו 8 מטוסי F-35I בתקיפת 150 מטרות טרור במערך הרקטי של חמאס, בהן 50–70 בורות שיגור בצפון רצועת עזה, כחלק ממבצע שומר החומות.

ב-6 במרץ 2022 הותר לפרסום שחיל האוויר הישראלי רשם את ההפלה הראשונה בעולם לזכות ה-F-35, כאשר מטוסי F-35I ישראליים הפילו זוג מל"טים איראניים שניסו להעביר מטען של אקדחים לרצועת עזה ב-15 במרץ 2021.

מטוסי F-35I השתתפו במבצע עלות השחר באוגוסט 2022, כולל בתקיפת הפתיחה נגד הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ברצועת עזה.

מפעילות

מטוס F-35A 
  חיל האוויר של ארצות הברית – 310 מטוסים נמסרו לחיל, מתוך 1,453 מטוסי F-35A הוזמנו.
  חיל האוויר המלכותי האוסטרלי – 63 מטוסים נכון לאוקטובר 2023, מתוך 72 שהוזמנו מלוקהיד מרטין. בדצמבר 2020 צי מטוסי ה-F-35 של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי שנמצאים בידם הוכרזו כמבצעיים.
  חיל האוויר האיטלקי – 12 מטוסים כבר מבצעיים. ישנה לאיטלקים אפשרות להזמין מספר מטוסים שיעלה את כמות מטוסי ה-F-35A שלהם ל-60 מטוסים.
  חיל האוויר המלכותי הדני – 4 מטוסים מבצעיים, מתוך הזמנה של 27 מטוסים.
  חיל האוויר המלכותי ההולנדי – 24 מטוסים מבצעיים נכון לינואר 2022, מתוך הזמנה כוללת של 37 מטוסים מסוג זה לחיל.
  כוח ההגנה העצמית האווירי של יפן – על פי פרסומי החברה, הזמינה יפן 105 מטוסים מדגם זה, כש-38 מטוסים מתוכם מתוכננים לייצור על ידי מיצובישי. באפריל 2019 התרסק מטוס F-35 של יפן באוקיינוס השקט במהלך אימון.
  חיל האוויר המלכותי הנורווגי – 37 מטוסים מבצעיים בחיל, נכון לאוגוסט 2022.
  חיל האוויר של הרפובליקה של קוריאה – 40 מטוסים נמסרו נכון לינואר 2022. סך הכל קוריאה הדרומית מתכננת לקלוט כ-60 מטוסי F-35A.
  חיל האוויר הבלגי – הזמנה מתוכננת של 34 מטוסים.
  חיל האוויר הפולני – 32 מטוסים הוזמנו.
  חיל האוויר המלכותי הקנדי – הייתה במקור שותפה בדרגה שלישית בפרויקט, אך ביטלה את השתתפותה ב-2012 עקב העלות הגבוהה למטוס. במרץ 2022 הודיעה שתזמין 88 מטוסים.
  חיל האוויר השווייצרי – בספטמבר 2022 פורסם שממשלת שווייץ חתמה על חוזה לקניית 36 מטוסי F-35 שיסופקו בשנים 2027–2030.
  חיל האוויר הגרמני – בדצמבר 2022 פורסם שממשלת גרמניה חתמה על חוזה לרכישת 35 מטוסי F-35.
  חיל האוויר הפיני – החל לקבל את מטוסי ה- F-35 מתוך ההזמן של 64 מטוסים שיחליפו את מטוסי F-18.

מפעילות פוטנציאליות:
  חיל האוויר של איחוד האמירויות הערביות – ארצות הברית אישרה למכור לו 50 מטוסים. אך בדצמבר 2021 איחוד האמירויות הודיעה על השעיית העסקה.
  חיל האוויר הטורקי – 4 מטוסים נבנו אך טרם נמסרו לטורקים, מתוך הזמנה של כ-30 מטוסים, כשהייתה לטורקים אופציה להזמין סך כולל של 120 מטוסי F-35A. עם זאת, בעקבות ההקצנה של ארדואן ורכישת מערכת ההגנה אווירית S-400 מרוסיה, ארצות הברית השעתה את העסקה עם טורקיה ופתחה בהליכים לסלק את טורקיה מתוכנית ה-F-35, דבר שהושלם באמצע 2020. המטוסים שיועדו לטורקיה עברו הסבה ונמסרו לחיל האוויר האמריקני.

מטוס F-35B 
 :
 חיל האוויר האיטלקי הזמין 15 מטוסים.
 חיל הים האיטלקי – 15 מטוסים מתוכננים שיהיו בחיל, שמהם 3 מטוסים נמסרו לחיל.
  בריטניה: בחיל האוויר המלכותי וחיל הים המלכותי נקלטו 27 מטוסי F-35B, כש-23 מתוכם נמצאים בבריטניה, ו-3 נמצאים בארצות הברית לבחינות ואימונים, עם עוד 42 מטוסי לחימה ומטוסי אימון שאמורים להגיע ב-2023. סך הכל, בריטניה מתכננת להצטייד ב-138 מטוסי F-35B. עם זאת מטוס אחד התרסק בים התיכון והטייס יצא ללא פגע.
 : חיל הנחתים של ארצות הברית (המארינס) – 57 בשירות פעיל, מתוך 353 מטוסי F-35B מתוכננים להיקלט במארינס.
  הצי של הרפובליקה של קוריאה – 12 מטוסים מתוכננים.

מטוס F-35C 
 :
 חיל הנחתים של ארצות הברית – 67 מטוסי F-35C מתוכננים להיקלט במארינס.
 חיל הים של ארצות הברית – 118 בשירות פעיל, מתוך 273 מטוסי F-35C מתוכננים להיקלט בחיל הים של ארצות הברית.

מטוס F-35I 
  חיל האוויר הישראלי – חיל האוויר הישראלי הזמין דגם מיוחד של מטוס ה-F-35, מטוס ה-F-35I, שבו הוכנסו מערכות ישראליות ייחודיות, בהן תקשוב, C4ISTAR ולוחמה אלקטרונית. עד כה סופקו לישראל 39 מטוסים מסוג F-35I (מתוכם, 38 מטוסי קרב ועוד מטוס ניסוי אחד), כשהוזמנו בסך הכל 50 מטוסי F-35I. ראו עוד בשירות בחיל האוויר הישראלי. מטוסי ה-F-35I משרתים בטייסות הבאות:
  "נשר הזהב"
  "אריות הדרום"
  "טייסת הסילון הראשונה"
  – מטוס ניסוי אחד שפותח בהתאם לצרכים הייחודיים של חיל-האוויר הישראלי עם יכולות איסוף אותות ומידע באמצעות ציוד ייעודי.

מפרט טכני F-35A

מאפיינים כלליים 
 צוות: טייס אחד.
 אורך: 15.67 מטר (50.5 רגל)
 מוטת כנפיים: 10.7 מטר (35 רגל)
 גובה: 4.33 מטר (14.2 רגל)
 שטח כנף: 42.7 מטר רבוע (460 רגל רבוע)
 משקל ריק: 13,199 ק"ג (29,098 ליברה)
 משקל מלא: 22,470 ק"ג (49,540 ליברה)
 משקל המראה מרבי: 31,800 ק"ג (70,000 ליברה)
 מנוע: מנוע טורבו-מניפה מדגם פראט אנד ויטני F135
 דחף יבש: 125 קילוניוטון (28,000 ליברה-כוח)
 דחף עם מבער אחורי: 191 קילוניוטון (43,000 ליברה-כוח)
 קיבולת דלק פנימית: 8,382 ק"ג (18,498 ליברה)

ביצועים 
 מהירות מרבית: 1.6 מאך (1,930 קמ"ש, 1,200 מייל לשעה)
 טווח פעולה קרבי עם דלק פנימי: 2,220 ק"מ (כ-1,200 מייל ימי)
 רדיוס פעולה קרבי: 1,158 ק"מ (625 מייל ימי) למשימת תקיפה ו-1,407 ק"מ (760 מייל ימי) למשימת עליונות אווירית
 עומס כנף: 526 ק"ג למטר רבוע (107.7 ליברות לרגל רבוע), 745 ק"ג למטר רבוע כאשר טעון במשקל מרבי
 יחס דחף למשקל:
 עם מכל דלק מלא: 0.87
 עם חצי מכל דלק מלא: 1.07
 תאוצת g מרבית: g 9

חימוש 
 תותח: 1 × תותח אוטומטי גאטלינג בקליבר 25 מ"מ, מדגם GAU-22/A חמוש ב-180 פגזים
 נקודות נשיאה לחימוש: 6 כנות חיצוניות על הכנפיים עם יכולת נשיאה של 6,800 ק"ג ושני תאים פנימיים עם יכולת נשיאה של 1,360 ק"ג, סך הכל ה-F-35A יכול לשאת חימוש במשקל 8,100 ק"ג (כ-8 טונות).
 טילים:
 טילי אוויר-אוויר:
 AIM-120 אמראם
 AIM-9X סיידווינדר
 IRIS-T
 MBDA מטאור (תלוי במימון הפיתוח)
 פיתון 5 (בדגם F-35I של חיל האוויר הישראלי)
 טילי אוויר-קרקע:
 AGM-88 הארם G
 AGM-158
 ברימסטון MBDA SPEAR 2 ו-MBDA SPEAR 3
 טיל אוויר-קרקע משותף (טאק"ם) JAGM (בפיתוח)
 טילי אוויר-ים:
 טיל תקיפה משותף JSM
 טיל LRASM - טיל Long Range Anti-Ship Missile
 פצצות:
 פצצת שימוש כללי סימן 82, סימן 83 וסימן 84
 פצצת מצרר מדגם Mk.20 Rockeye II
 WCMD - מפזר חימוש מתקן רוח
 פצצת Paveway מונחית-לייזר
 פצצת SDB (פצצות בקוטר קטן) מדגם GBU-39
 פצצות JDAM
 AGM-154 JSOW (פצצה דואה מסוג Joint Standoff Weapon)
 פצצה גרעינית מדגם B61 מוד 12
 ה-F-35I אדיר יכול לשאת גם פצצות תוצרת ישראל.

אוויוניקה 
 מכ"ם AESA מדגם AN/APG-81 תוצרת נורת'רופ גרומן Northrop Grumman Electronic Systems
 מערכת כוונות ובקרת ירי מדגם AAQ-40 E/O תוצרת לוקהיד מרטין
 מערכת אזהרה מפני טילים AN/AAQ-37 Distributed Aperture System מתוצרת נורת'רופ גרומן
 מערכת לוחמה אלקטרונית AN/ASQ-239 ברקודה תוצרת BAE Systems
 מערכות תקשוב CNI מדגם AN/ASQ-242 תוצרת נורת'רופ גרומן שכוללת:
 מערכת תקשורת נתונים Harris Corporation Multifunction Advanced Data Link
 מערכת שיתוף מידע מדגם Link 16
 SINCGARS - מערכת רדיו רשתית קרבית
 מערכת זיהוי עמית-טורף
 מערכת HAVE QUICK להצפנת והגנת קשר רדיו
 רדיו בתדרי AM, VHF, UHF AM ו-UHF FM
 רדיו השרדות GUARD
 מד-גובה מבוסס מכ"ם
 מערכת נחיתה מבוססת מכשירים
 מערכת ניווט אווירית טקטית (TACAN)
 מערכת נחיתה ממוחשבת JPALS
 מערכת תקשוב ושיתוף מידע של הכוחות המזוינים של ארצות הברית TADIL-J
 בדגם F-35I אדיר ישנן מערכות אוויוניקה, תקשוב ולוחמה אלקטרונית ישראליות נוספות הייחודיות לחיל האוויר הישראלי

גלריה

קישורים חיצוניים

כללי 

 
  תמונות של ה-F-35 לייטנינג II (כולל ה-F-35I), פליקר
 כתבות מהתקשורת
 
 
 
 פיתוח

בחיל האוויר הישראלי 
 ההחלטה על רכישת ה-F-35I
 
 
 
 
 מסירת ה-F-35I לחיל האוויר הישראלי
 , 22 ביוני 2016
  טיסת בכורה לחמקן הישראלי הראשון, ערוץ היוטיוב של רשות השידור, 31 ביולי 2016
 
  ה"אדיר" המריא לטיסה ראשונה בשמי הארץ, אתר חיל האוויר הישראלי, 13 בדצמבר 2016
  IAF Pilots Fly F-35 Over Israel For the First Time, בערוץ היוטיוב הרשמי של צה"ל
  "Adir" F-35I Land in Israel בפליקר של חיל האוויר הישראלי
 קליטת ה-F-35I בחיל האוויר הישראלי ובניין הכוח
 The Israeli F-35s  באתר תוכנית Joint Strike Fighter של הכוחות המזוינים של ארצות הברית
 שת"פ מיוחד: "אדיר" ו"סופה" טסים ביחד, אתר חיל האוויר הישראלי, 2 במרץ 2017
  Israeli F-35i demonstrates very low maneuvers over Tel Aviv Beach at 2019 Independence Day Airshow ביוטיוב, מאי 2019
 
 
 
 
 
 
 לראשונה - פריסה של מערך ה'אדיר' מחוץ לגבולות ישראל, אתר צה"ל, 6 ביוני 2021
 
 פעילות מבצעית
 
 Everything We Know (And Don’t Know) About Israel Launching World’s First Air Strikes Using The F-35 Stealth Aircraft, אתר The Aviationist, 22 במאי 2018

הערות שוליים 

לוקהיד מרטין
כלי טיס חמקניים
מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
מטוסי המראה ונחיתה אנכית
מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
מטוסי קרב סילוניים
כלי טיס המשרתים בנושאת מטוסים
כלי טיס של הצי האמריקאי
מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי