אותו

מַרְקוּס סַלְבִיוּס אוֹתוֹ (שם לטיני מלא: Marcus Salvius Otho Caesar Augustus; 28 באפריל 32 - 16 באפריל 69) היה קיסר רומא מ-15 בינואר עד 16 באפריל בשנת 69, היא שנת ארבעת הקיסרים.

ביוגרפיה 
בנעוריו אותו היה פרוע ובזבזן, היה ממקורבי הקיסר נירון שהיה ידוע אף הוא כאדם שטוף תאוות.

לבקשת נירון נישא לפופיאה סאבינה, לאחר שזו נחטפה מבעלה החוקי, על מנת שתוכל לשמש כפילגשו של נירון, אך אותו התאהב בפופיאה, ולא יכול לשאת את נירון כמתחרה על חסדי אשתו. השערורייה הקיסרית הסתיימה בזה שאותו נשלח למשול בפרובינציה הרחוקה לוסיטניה, בדרום מערב חצי האי האיברי, ושם שהה כשתים עשרה שנים.

בלוסיטניה התחבר אותו אל גלבה, מושל היספניה טארקוננסיס השכנה, אשר תכנן להחליף את נירון כקיסר. לאחר התאבדותו של נירון והחלפתו בידי גלבה בשנת 69, היא שנת ארבעת הקיסרים (בה משלו בזה אחר זה גלבה, אותו, ויטליוס ואספסיאנוס), קיווה כי גלבה, שהיה בשנות השבעים לחייו, יאמצו לבן וליורש. תקוות אלו נכזבו, וגלבה אימץ את לוקיוס קלפורניוס פיסו.

אותו הציע לחיילי המשמר הפריטוריאני, אשר היו מאוכזבים מקמצנותו של גלבה, שכר נאה אם יצטרפו לקשר וידיחו את גלבה. ארבעה ימים לאחר אימוץ פיסו הורה על רציחת גלבה ופיסו, והכריז על עצמו בפני הסנאט כקיסר.

מיד עם הגיע השמועה על מות גלבה, מרדו הלגיונות הרומיים בגרמניה, והכריזו על מפקדם ויטליוס כקיסר. אותו פתח במערכה צבאית. בתחילה ניצח בכמה קרבות, אך צבאו הובס בקרב מכריע שנערך ליד בטריאקום, בצפון איטליה. למחרת התבוסה, ב-16 באפריל 69, התאבד אותו, על מנת שלא לגרור את רומא למלחמת אזרחים ארוכה ומיותרת.

ההיסטוריון הרומי סווטוניוס (שאביו היה טריבון בצבאו של אותו) ציין את התאבדותו של אותו כמופת להתנהגות ראויה, לפי תורת הסטואה והדאגה לחיי אדם ושלום האימפריה כאחד.

לקריאה נוספת

 אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955.

 גאיוס סויטוניוס טרנקוילוס, חיי שנים עשר הקיסרים תרגום ד"ר אלכסנדר שור, הוצאת מסדה 1977.

קישורים חיצוניים

 
 
 

קיסרי רומא
מתאבדים: ראשי מדינות
אנשי מלוכה להט"בים
להט"בים בעת העתיקה
ילידי 32
נפטרים ב-69