אלים אולימפיים

במיתולוגיה היוונית, האלים האולימפיים הם שנים-עשר האלים הראשיים השולטים בעולם. הם נקראים כך משום שמשכנם על הר האולימפוס, הגבוה שבהרי יוון. האולימפיים שונים מהאלים הכתוניים (אלי הארץ) באופיים, בדרך פולחנם, וביחסו של האדם אליהם.

לא כל האלים האולימפיים הם יווניים במוצאם, ולא לכולם שמות יווניים מקוריים. לחלק מן האלים נשתמר הפולחן הקדם-יווני, ואת חלקם עבדו בצורות אחרות. בתקופה מאוחרת יותר, הרומאים הושפעו מתרבות יוון והעתיקו מן המיתולוגיה היוונית את האלים האולימפיים, תוך הכנסת שינויים מעטים בשמות האלים ובדרכי פולחנם.

באמנות אפשר לזהות את דמויות האלים השונים על-פי סמלים מקובלים שהיו ידועים לכל – לבוש, בעל חיים או חפץ שנחשבו לסמליהם האישיים. האלים הופיעו לעיני בני האדם בגלגולי צורה ובצורות שונות.

חיי האלים 
בהר אולימפוס, האלים אוהבים, רבים ומשלימים, ממש כמו בני אדם. דרך חייהם של האלים מתוארת במיתוסים ודומה מאוד לזו של האצולה בקרב הלוחמים. הם שומרים על חיי נצח בעזרת מזון האלים - האמברוסיה ומשקה האלים - הנקטר.

חברת האלים מאורגנת כמו מדינה שבה לכל אל יש תחום לו הוא אחראי. כמה מהאלים הפחותים יותר ברמתם (למשל הרמס או ארטמיס) כפופים לאלים גבוהים מהם (למשל פוסידון או הרה), לפעמים מכיוון שהם ילדיהם, אך כל האלים (או לפחות רובם המוחלט) נמצאים תחת זאוס שהוא "אבי האלים והאנשים", וזאת מכמה סיבות:
הוא, פוסידון והאדס הם החזקים שבאלים (הנקראים שלושת הגדולים).
הוא אביהם של רוב האלים.
הוא הנהיג את האלים במלחמה נגד הטיטאנים.
הוא הוכר והוסכם כראש האלים (על-פי מיתוסים מסוימים הוא זכה בזאת בהגרלה שהתקיימה בינו לבין האדס ופוסידון).
הוא הציל אותם מבטן אביהם, הטיטאן קרונוס (שליט הטיטאנים).
הוא זה שהוציא לחופשי את הקיקלופים ואת ה"הקטונכיירים"- בעלי מאה הידיים ובחזרה הם נתנו לו את הברק, הרעם ואת כוח הזרוע.

לכל כפר או עיר היו מספר אלים ראשיים.

פולחן האלים האולימפיים 
היוונים התייחסו אל האלים האולימפיים כאל אצילים שאפשר לנהל עימם משא ומתן: בני האדם כיבדו את האל, קיימו את פולחנו והקריבו לו קורבנות, וציפו לתמורה מן האל. כשביקשו דבר מה מהאל, הזכירו לו שהקריבו לו קרבנות והגישו לו מתנות.

לאלים האולימפיים העלו קורבנות בהירים בצבעם, ואלה נשחטו כשצווארם מופנה לשמים. העלאת קורבן לאל אולימפי נחשבה ליום חג לאומי, כסעודה משותפת לאל ולמקריב גם יחד. חלק מהחלקים האכילים של הקורבן היה אוכל המקריב, ואילו את שאר החלקים (המשובחים ביותר והלא אכילים) היו שורפים באש לכבוד האל.

על בני האדם היה לבחור את הבהמות המשובחות ביותר כקורבן. לפי המסופר במיתולוגיה, כאשר חס מינוס מלך כרתים על הפר הלבן המשובח ששלח לו האל פוסידון בשביל הקורבן, והקריב לו פר רגיל במקומו, זעם פוסידון. כעונש, פוסידון גרם לכך שאשתו של מינוס פסיפאה תוליד מהפר הלבן שמינוס סירב להקריב שילוב של ילד-פר - המינוטאור.

האלים האולימפיים נולדו לאחר הטיטאנים, שהיו השולטים הראשונים. קרונוס היה בנם של גאיה - אלת האדמה, ואוראנוס - אל השמים. קרונוס נישא לאחותו, הטיטאנית רֵיָה.

לפי הנבואה, בנו של קרונוס צפוי היה להדיח את אביו מכס המלכות. לכן נהג קרונוס לבלוע את ילדיו לאחר שנולדו. בהיוולדו של זאוס, בנם השישי של קרונוס וריה, סיכלה ריה את תוכניתו של בעלה, והגישה לו אבן עטופה בבד במקום בנה. קרונוס נפל בפח ובלע את האבן, בהאמינו שהיא בנו. בהתבגרו, החליט זאוס לנקום באביו ונסך חרדל ומי ורדים בנקטר שלו. קרונוס שתה מהנקטר והקיא את כל בניו שאכל. לאחר מכן פרצה מלחמה בין הטיטאנים ובין האלים האולימפיים בה ניצחו האלים האולימפיים וקצצו את קרונוס לאלפי חתיכות בחרמש שלו עצמו. לפי גרסה אחת, הטיטאנים ברחו לאיטליה ולאטלנטיס (תקופה זו נקראה תור הזהב). לפי גרסה אחרת הטיטאנים והקיקלופים נשלחו לכלא בשאול, עליו שמרו קרברוס וזנב נחש שהיה שייך להאדס. ולפי גרסה שלישית הטיטאנים וכל המפלצות שסייעו להם נשלחו לטרטרוס- החלק האפל ביותר בשאול.

רשימת אלי אולימפוס 
להלן שנים עשר אלי האולימפוס (בסוגריים מופיע שמו הרומי של כל אל):
זאוס (יופיטר): ראש המשפחה, אל הברקים, השמים ואדון האלים. בנם של הטיטאנים קרונוס וריה. נשוי לאחותו הרה, חייתו המלווה היא עיט.
הרה (יונו): אשתו ואחותו של זאוס. אלת הנישואים הפוריות, הבית והאימהות ופטרוניתן של הנשים הנשואות, החיה המלווה שלה היא טווס.
פוסידון (נפטון): אחי זאוס והאדס. בנם של הטיטאנים קרונוס וריה. אל הים, רעידות האדמה ובורא הסוסים. שני בחשיבותו רק לזאוס. נהוג לציירו עם קלשון בעל שלושה ראשים ביד, חיותיו המלוות הן סוס והיפוקמפוס (חצי סוס וחצי דג).
דמטר (קרס): אחות זאוס, אלת התבואה, היבול והשפע. בתה פרספונה נחטפה על ידי האדס ולאחר מכן הפכה לאשתו.הזמן שפרספונה נמצאת עם אמה או עם האדס קובע על חילופי העונות.

ארס (מארס): בנם של זאוס והרה. אל המלחמה והצבא, חייתו המלווה היא חזיר בר.
אתנה (מינרווה): בתו של זאוס. אלת החוכמה, הקרב, האסטרטגיות, האמנות והמדע. היא האלה הפטרונית של העיר אתונה, הנקראת על שמה. נוצרה ממחשבותיו של זאוס, ויצאה מראשו עם לבוש קרב. לפי מיתוסים מסוימים בתה של זאוס והטיטאנית מטיס. זאוס שמע נבואת שווא מהאורקל בדלפי שאחד מצאצאיו מהטיטאנית מטיס יפיל אותו מכיסאו, ועקב כך בלע זאוס את מטיס. הדבר גרם לו ייסורי תופת, והוא ביקש מהפייסטוס (אל הנפחים) שיחורר חלק מראשו כדי שמה שבפנים ייצא. אתנה יצאה, אך מטיס נשארה כלואה בפנים. אתנה היא אחת מהאלות הבתולות. חייתה המלווה היא לרוב ינשוף ולעיתים נחש.
אפולו (אפולו): בנם של זאוס ולטו ואחיה התאום של ארטמיס. אל השמש, האור, היופי הגברי, המוזיקה, הרפואה, הנבואה והמחלות.
ארטמיס (דיאנה): בתם של זאוס ולטו ואחותו התאומה של אפולו. אלת הירח, הציד, החץ והקשת. אחת מן האלות הבתולות. נחשבת לאלה נקמנית ואכזרית, אך גם למגינת הנערים והנשים (הציידות הבתולות היו תחת שליטתה), חייתה המלווה היא איילה וכלבי צייד. סמלה הוא חץ וקשת. הציידות שמלוות אותה זוכות בחיי נצח אלא אם הן נהרגות בקרב 

הפייסטוס (וולקן): בנם של זאוס והרה ובן זוגה של אפרודיטה. אל הנפחים, מלאכת הכפיים, האש וחרשי הברזל. בלט בכיעורו בין אלי האולימפוס.
אפרודיטה (ונוס): אשתו של הפייסטוס והמאהבת של ארס. אלת היופי והאהבה. נוצרה מתוך האשך הכרות של אורנוס, אשר הושלך לים. על פי הגרסה הרומית נוצרה מתוך קצף הגלים. על פי הומרוס - בתם של זאוס ודיאונה[1] על פי מיתוסים מסוימים נוצרה מטיפות הדם של אוראנוס שנהפכו לקצף כשנגעו במים, חייתה המלווה היא יונה.
הרמס (מרקורי): בנם של זאוס ומאיה בת אטלס. שליח האלים, אל הסוחרים, הסופרים, הנוודים, התחבולות וגם מגן הגנבים. סימלו הוא סנדליו המכונפות (tālāria).
דיוניסוס (בכחוס): בנם של זאוס ובת התמותה סֶמֶּלָּה (נסיכת תבאי). אל היין, השיגעון, פיריון, התיאטרון, המסיבות והמסכה, חייתו המלווה היא נמר ולעיתים דולפין.
על רשימת שנים עשר האלים נמנים לעיתים גם אלים אחרים ברשימת האלים האולימפיים. לדוגמה:
הסטיה (וסטה): בתם של הטיטאנים קרונוס וריה. אלת הבית, החום ואש האח. ויתרה על מקומה במועצה בשביל דיוניסוס.
האדס (פלוטו): אחיהם של זאוס ופוסידון, משלושת האלים הגדולים, בנם של הטיטאנים קרונוס וריה. אל השאול, המתים, המתכות היקרות ואבני החן. לא רשאי לשכון באולימפוס עקב תפקידו. בן זוגה של פרספונה, חייתו המלווה היא הכלב התלת-ראשי קרברוס.

אילן היוחסין

ראו גם 
הסיודוס
הומרוס
מיתוסים

קישורים חיצוניים

אלים יווניים