הודו-סין (סרט)

הודו-סין (צרפתית: Indochine) הוא סרט דרמה צרפתי משנת 1992 המתרחש בהודו–סין הצרפתית הקולוניאלית במהלך שנות ה-30 עד שנות ה-50. הסרט מספר את סיפורה של אליאן דבריס, בעלת מטעים צרפתייה, ושל בתה הווייטנאמית המאומצת, קמיל, על רקע התנועה הלאומנית הווייטנאמית העולה. התסריט נכתב על ידי הסופר אריק אורסנה, התסריטאים לואי גרדל וקתרין כהן, והבמאי רג'יס ורגנייה. בסרט מככבים קתרין דנב, וינסנט פרז, לין דן פאם, ז'אן יאן ודומיניק בלאן. הסרט זכה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-65, ודנב הייתה מועמדת לשחקנית הטובה ביותר.

עלילה 
הסיפור מסופר על ידי אליאן דבריס, אישה שנולדה להורים צרפתים בהודו הקולוניאלית, והוא מסופר באמצעות פלאשבקים. בשנת 1930, אליאן מנהלת את מטע הגומי הגדול שלה ושל אביה האלמן עם פועלים רבים, אליהם הם מתייחסת בזלזול. היא גם אמה המאמצת של קמיל, שהוריה היו חברים של אליאן ובני שושלת נגוין. גאי אסלין, ראש שירותי הביטחון הצרפתים בהודו-סין, מחזר אחרי אליאן, אך היא דוחה אותו ומגדלת את קמיל לבדה ומעניקה לה חינוך של אירופאית מיוחסת.

אליאן פוגשת קצין צעיר של חיל הים הצרפתי בשם ז'אן-בטיסט לה גואן במהלך במכירה פומבית בה הם מתחרים על אותו ציור. לאחר כמה ימים הוא מופיע במטע שלה, במהלך חיפושיו אחר ילד שאת ה היא מבולבלת כשהוא מאתגר אותה בפומבי ומופתעת כשהוא מופיע במטע שלה ימים לאחר מכן, מחפש אחר ילד שאת הסמפאן שלו (סירה שטוחה מעץ) הוא הצית בחשד להברחת אופיום. אליאן וז'אן-בטיסט מתחילים ברומן סוער.

קמיל פוגשת את ז'אן-בפטיסט במקרה יום אחד כשהוא מציל אותה ממתקפת טרור. היא חושבת שהוא הציל את חייה, ומתאהבת בו במבט ראשון. לז'אן-בטיסט אין שמץ של מושג על הקשר של קמיל לאליאן. כשלאליאן נודע על אהבתה של קמיל לז'אן-בטיסט, היא משתמשת בקשרים שלה עם בכירים בצי כדי להעביר את ז'אן-בפטיסט לשרת בהייפונג. ז'אן-בטיסט מתעמת עם אליאן על העברתו במהלך מסיבת חג המולד בביתה, שבסופו הוא נותן לה סטירה מול קצינים רבים. בגלל מעשה זה נשלח ז'אן-בטיסט לאי הדרקון הידוע לשמצה (Hòn Rồng), בסיס צבאי צרפתי נידח בצפון הודו.

לאחר גירושו של ז'אן-בטיסט קמיל מתארסת לטיין, נער וייטנאמי פרו-קומוניסטי שגורס כסטודנט מצרפת בגלל תמיכתו במרד ין באי ב-1930. לאחר אירוסיהם ובתמיכה מלאה של טיין נוסעת קמיל לחפש את ז'אן בטיסט שבצפון. במהלך מסעה היא פוגשת משפחת פועלים ומצטרפת אליהם, בדרכם לאי הדרקון, שם אחת לחודש מתרחש שוק פועלים שבו מעסיקים בוחרים פועלים עבורם ומתייחסים אליהם כעבדים ובחוסר אנושיות. הזוג אליו התלוותה קמיל מופרד וכשהם נאבקים להישאר ביחד הם מעונים ונרצחים באכזריות על ידי קצינים צרפתיים. כשקמיל רואה מה עלה בגורלם היא תוקפת קצין צרפתי והורגת אותו במהלך המאבק. ז'אן בטיסט שפוגש אותה מספר דקות קודם לכן עוזר לה לברוח ושניהם נמלטים בסירה מאי הדרקון כפורעי חוק.

לאחר שהם נסחפים מספר ימים במפרץ טונקין, קמיל וז'אן-בפטיסט מגיעים ליבשה ונלקחים על ידי להקת תיאטרון קומוניסטית, המציעה לבני הזוג מקלט בעמק המבודד. לאחר מספר חודשים, כשקמיל כבר בהריון מתקדם עם ילדו של ז'אן-בפטיסט, הם מתבקשים לפנות את. טיין, כעת פעיל קומוניסטי בכיר, מפעיל את קשריו כדי להבריח את הזוג לסין על ידי קבוצת התיאטרון. במהלך המסע שלהם קמיל יולדת את בנם.

גאי לאתר את קמיל וז'אן-בטיסט, אך ללא הצלחה. הסיפור של קמיל וז'אן-בטיסט הופך לאגדה ומוצג בהצגות של קבוצות תיאטרון וייטנאמיות, ומזכה את קמיל בכינוי הפופולרי "הנסיכה האדומה". כאשר בני הזוג מתקרבים לגבול הסיני, ז'אן-בטיסט לוקח את התינוק כדי להטביל אותו בנהר בזמן שהיא ישנה. לאחר שהתינוק מוטבל תחת השם אטיין, הוא נקלע למארב ונתפס על ידי כמה חיילים צרפתים. קמיל המבולבלת נמלטת עם להקת התיאטרון, והרשויות הצרפתיות מעבירות את ז'אן-בפטיסט לכלא בסייגון ומוסרות את אטיין לאליאן.

לאחר כמה ימים בכלא מקבל ז'ן-בפטיסט 24 שעות לבקר את אטיין לפני שהוא נשלח למשפט בצרפת. הוא הלך לראות את אליאן שמשאפשרת לו להישאר עם אטיין בביתה בסייגון למשל הלילה.

למחרת אליהן מוצאת את ז'אן-בפטיסט מת במיטתו עם ירי ברקה, ואקדח בידו כשהתינוק שוכב לצידו. אליאן זועמת ואומרת לגאי שהיא חושדת שהמשטרה רצחה אותו, אולם חברתו של גאי אומרת לאליאן שייתכן שהקומוניסטים הרגו את ז'אן-בפטיסט כדי להשתיק אותו. ללא ראיות לאף אחד מהחשדות, מותו של ז'אן-בפטיסט נקבע כהתאבדות. קמיל נתפסת ונשלחת לפולו-קונדור, בית סוהב עם אבטחה גבוהה שבו מבקרים אינם מורשים, ואפילו אליאן או גאי לא יכולים לעזור לשחרר אותה. לאחר חמש שנים,

החזית העממית עולה לשלטון ומשחררת את כל האסירים הפוליטיים כולל קמיל. אליאן מתאחדת עם קמיל, אך היא מסרבת לחזור לאמה ולבנה, ובמקום זאת בוחרת להצטרף לקומוניסטים ולהילחם למען עצמאותה של וייטנאם. קמיל אומרת שהיא לא רוצה שבנה יידע את הזוועות שהיא הייתה עדה להם, ואומרת לאמה שהקולוניאליזם הצרפתי מתקרב אל קיצו. אליאן מוכרת את המטע שלה ועוזבת את הודו יחד עם אטיין.

בשלב זה של העלילה מגלים הצופים שאליאן מספרת את סיפורה לאטיין הבוגר. שניהם נמצאים בשווייץ בה נמצאת קמיל כנציגת המפלגה הקומוניסטית הווייטנאמית לוועידת ז'נבה. אטיין הולך למלון של הועידה מתוך מטרה למצוא את אמו, אבל המלון כה עמוס באנשים שהם לא נפגשים. בשיחה עם אליאן הוא אומר לה שהוא רואה בה כאמו.

קאסט 
 קתרין דנב - אליאן דובריס
 וינסנט פרז - ז'אן-בטיסט
 לין דן פאם - קמיל
 ז'אן יאן - גיא
 דומיניק בלאן - איווט
 אנרי מרטו - אמיל
 אריק נגוין - טאן
 ז'אן-בטיסט הווין - אטיין
 קרלו ברנדט - קסטלני
 הוברט סן מקארי - ריימונד

הפקה 
הסרט צולם בעיקר העיר הקיסרית של הו, הא לונג וכן בנין בין (קתדרלת פאט דים) בווייטנאם. באטרוורת' שבמזליה שימשה עבור הסצנות בסרט שהרחשו בסייגון, ובית המטעים "לאנג-סאי" של אליאן דבריס צולם במלון קראג בפנאנג, מלזיה. חלקים מסוימים צולמו בבאחוזת צ'ונג פאט צה, בג'ורג' טאון, פנאנג, מלזיה. הצילומים החלו ב-8 באפריל 1991 והסתיימו ב-22 באוגוסט 1991.

פרסים ומועמדויות

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר
זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
סרטי 1992