מצוות עשה שהזמן גרמן

מצוות עשה שהזמן גרמן הן מצוות עשה החלות רק במועדים קבועים, ומתבטלות לאחר פרק זמן קבוע. לדוגמה, מצוות סוכה חלה רק במהלך חג הסוכות, ומצוות הנחת תפילין חלה רק בימי חול, ביום ולא בלילה. אבל מצוות שיש להן זמן חלות קבוע אך אין להן זמן ביטול, כגון מילה ביום השמיני או פדיון הבן ביום השלשים אינן בכלל זה.

ייחודן של מצוות עשה שהזמן גרמן הוא שלמעט מספר חריגים, נשים (וכן עבדים כנעניים) פטורים מהן, כלומר נשים אינן מחויבות מבחינה הלכתית לקיים מצוות אלו, בשונה ממצוות עשה שלא הזמן גרמן וכן כל מצוות לא תעשה, שככלל חלות על נשים וגברים במידה שווה.

מקור הפטור

פטור הנשים ממצוות אלו מוזכר פעמים רבות בתלמוד. מקור הכלל הוא במשנה במסכת קידושין: . בתלמוד על המשנה נלמד הכלל בבניין אב ממצוות הנחת תפילין, שבעצמה נלמדת בהיקש ממצוות תלמוד תורה הכתובה לפניה.

אילו מצוות כלולות בפטור
רק מצוות מעטות מבין תרי"ג המצוות הן מצוות עשה שהזמן גרמן. בהן מצוות ציצית, הנחת תפילין, קריאת שמע, שמיעת שופר בראש השנה, ישיבה בסוכה ונטילת לולב בסוכות.

מצוות חריגות
מספר מצוות מן התורה הוחרגו מפטור זה אף על פי שהן תלויות בזמן, והן: מצוות שמחה (בשלוש רגלים), מצוות הקהל, קידוש בשבת וחג, תענית יום הכיפורים, ואכילת מצה בליל הסדר. לכל אחת מהמצוות הללו ישנו מקור מהתורה לחייב בהן נשים. בשמחה ברגל והקהל המקור מפורש בתורה. בקידוש ואכילת מצה, החיוב נלמד בהיקש מאיסור מלאכה בשבת וחמץ בפסח.

עם זאת, לדעת הרמב"ם, הכלל שנשים פטורות ממצוות עשה שהזמן גרמן וחייבות בשאר מצוות עשה כלל אינו מלמד על הפרטים, אלא נוצר מהן ונאמר על דרך הרוב, ולכן הפטור או החיוב בכל מצווה בפני עצמה נלמד בקבלה מיוחדת.

מצוות חכמים כהדלקת נרות חנוכה, קריאת מגילה בפורים, ושתיית ארבע כוסות בליל הסדר הוטלו אף על נשים, אף על פי שהזמן גרמן, בנימוק "שאף הן היו באותו הנס".

סיבת הפטור

תפקידים אחרים
לפי האבודרהם (1340) הנשים נפטרו מקיום מצוות אלו מפני "שלום בית": 

לדעת הרב משה פיינשטיין הפטור ממצוות אלו נובע מהעיסוק בגידול הילדים, אליו האישה מותאמת יותר מהאיש, ואין ליחסו לקדושה פחותה של האישה. גם הרב אליהו כי טוב נימק את סיבת הפטור באופן דומה. לדבריו יש בו אף להעיד על מעלת האישה.

דבקות יתרה
הרש"ר הירש (1808-1888) אף הוא ראה בפטור הנשים ממצוות אלו מעלה יתרה על גבי הגברים:

קיום מצוות מרצון
הפטור כשלעצמו אינו מפקיע את אפשרות קיום המצווה, אם כי "גדול המצווה ועושה ממי שאינו מצווה ועושה", כלומר עשיית המצוות מתוך חיוב עדיפה על עשייתן מתוך העדפה אישית. מכאן שחיוב במצוות יתרות נחשב למעלה רוחנית - וזהו ההסבר המקובל לברכה שתוקנה לגברים: 'ברוך שלא עשני אישה'.

ברכת המצוות לפטור מהמצווה
לעניין ברכת המצוות נחלקו הפוסקים האם אישה המקיימת מצווה שהיא פטורה ממנה רשאית לברך עליה ("אשר קידשנו במצוותיו וציוונו"), או שמא יש בכך ברכה לבטלה ואמירת דבר שקר מאחר שנשים לא נצטוו.

השולחן ערוך בעקבות הרמב"ם פסק להלכה שאין לנשים לברך על מצוות עשה שהזמן גרמא, וכן מנהג רוב הנשים הספרדיות שלא לברך. סברתם היא שנשים לא יכולות לומר "אשר קידשנו במצוותיו וציוונו" שכן הן לא חויבו במצווה.

אך ברמ"א פסק כדעת ר"ת שאף שהנשים פטורות יכולות לקיים המצווה ולברך אם ירצו. שכן הן שייכות בקיום המצוות ומקבלות שכר על קיומן. וכן הוא מנהג האשכנזיות לברך.

כל הפטור מן הדבר ועושהו נקרא הדיוט 

בראשונים הקשו האיך נשים יכולות לקיים מצוות עשה שהזמן גרמא אם רוצים בכך, והרי כלל הוא בידינו "כל הפטור מן הדבר ועושהו נקרא הדיוט". מסקנת דבריהם היא

קיום מצוות מתוך רצון לשוויון 
היהדות הרפורמית והקונסרבטיבית אינם מקפידים על כל כללי ההבדלים בין גברים לנשים בהלכה. במסגרת זאת נשים רפורמיות וקונסרבטיביות וכן פמיניסטיות דתיות נוהגות לעיתים לקיים אף מצוות עשה שהזמן גרמן שמטעמים מיוחדים באופן מסורתי לא נהגו נשים לקיימן, כגון התעטפות בטלית והנחת תפילין.

הרב משה פיינשטיין מעיר, שאף על פי שמצינו בדברי הראשונים שלא שללו קיום מצוות אלו על ידי נשים, .

קישורים חיצוניים
 
 דרור פיקסלר, פטור נשים ממצוות עשה שהזמן גרמן במשנת הרמב"ם, אתר דעת
 הרב אליעזר ברקוביץ, התחייבות עצמית של נשים במצוות עשה שהזמן גרמא, אתר דעת
 מנחם צוקר, s:ביאור:מצוות עשה שהזמן גרמא, ויקיטקסט
 הרב זלמן נחמיה גולדברג, מצוות עשה שהזמן גרמא וכפיה על המצוות, אתר ישיבה

הערות שוליים

שהזמן גרמן
זמנים ביהדות
מושגים ביהדות
כללי המצוות