מל ברוקס

מֶלווין "מֶל" קַמינסקי (באנגלית: Melvin "Mel" Kaminsky; נולד ב-28 ביוני 1926) ידוע יותר בשם הבמה שלו מֶל בּרוּקס, הוא במאי קולנוע, שחקן, תסריטאי, מפיק, מלחין ובדרן יהודי-אמריקאי, הידוע בעיקר כיוצר של פארסות ופרודיות.

ברוקס ידוע בפרודיות שלו לז'אנרים בקולנוע, על אנשים בתעשיית הקולנוע ואף על עצמו.
שלושה מסרטיו של ברוקס ממוקמים ברשימת 100 הסרטים המצחיקים ביותר של מכון הסרטים האמריקאי. "אוכפים לוהטים" במקום ה-6, "המפיקים" במקום ה-11 ו"פרנקשטיין הצעיר" במקום ה-13.

ברוקס הוא אחד מהאנשים היחידים שזכו בפרסי האוסקר, אמי, גראמי וטוני גם יחד.

ראשית חייו

נולד בשם מלווין קמינסקי בברוקלין, ניו יורק. כילד חולני וחלש, חבריו לכיתה הציקו לו ולעגו לו, דבר שגרם לו לפתח הומור עוקצני וחד. הוא החל לעבוד בתור בדרן במקומות תיירותיים, והחל לצבור ביטחון בתחום זה. לאחר לימודיו בבית הספר התיכון ע"ש אברהם לינקולן  במשך שנה, ברוקס למד בבית הספר התיכון איסטרן דיסטריקט  ולאחר מכן למד שנה בברוקלין קולג' פסיכולוגיה. הוא שירת במלחמת העולם השנייה בצבא ארצות הברית והשתתף בקרב הארדנים.

ראשית הקריירה
ברוקס התחיל את הקריירה שלו בתחום עסקי השעשעושים כבדרן באתרי תיירות, והתמחה בחיקויים של כוכבי סרטים. לאחר שהתחיל לצבור ניסיון, הוא החל לעבוד כתסריטאי לקומדיות טלוויזיה.

החל משנות ה-60 של המאה ה-20, חבר ברוקס אל קרל ריינר, תסריטאי ובדרן גם הוא, והפכו לצמד קומיקאים מצליח.

ברוקס החל לעבוד בתעשיית הקולנוע כשחקן, תסריטאי, מפיק ובמאי. סרטו הראשון של ברוקס היה "המבקר" אשר יצא בשנת 1963, סרט אנימציה קצר באורך 4 דקות שמציג צורות וצבעים פשוטים, במהלכו נשמע קולו של ברוקס כזקן זועף שקנה כרטיס לסרט ולא מבין למה ביזבז עליו 2 דולר. הסרט זכה בפרס האוסקר.

ביחד עם באק הנרי, ברוקס יצר סדרת טלוויזיה מצליחה בשם "Get Smart" בכיכובו של דון אדמס כסוכן חשאי. הסדרה הוסיפה למוניטין של ברוקס כסאטריקין מבריק. הסרט "שחק אותה סמארט" מבוסס על סדרה זו.

סרטו העלילתי הראשון של ברוקס היה "המפיקים", הסרט, שיצא בשנת 1967, מספר את סיפורם של שני מפיקים המנסים להעלות את המחזה הכושל ביותר אי פעם. הסרט היה כל כך בוטה וחצוף (שירו המרכזי נקרא "שירו שיר לפיהרר") שאולפני הקולנוע הגדולים סירבו להפיקו. לבסוף מצא ברוקס חברת הפצה עצמאית שהסכימה להפיק את הסרט. הסרט זכה באוסקר על התסריט המקורי הטוב ביותר. הסרט זכה להצלחה מחתרתית רבה. מאוחר יותר הפיק ממנו ברוקס גם מחזה ברודוויי, וכמו כן, הוציא אותו מחדש בשנת 2005. המחזמר נחל הצלחה כלכלית רבה, ואף זכה באופן חסר תקדים ב-12 פרסי טוני.

בשנת 1974 יצר ברוקס עוד שני סרטים, "אוכפים לוהטים" ו"פרנקנשטיין הצעיר", שזכו שניהם להצלחה כלכלית רבה.

בשנת 1976 הפיק ברוקס את הסרט הקומי האילם הראשון אחרי 4 עשורים שבהם לא הופקו סרטים אילמים. הסרט נקרא "סרט אילם", וסיפר את סיפורו של הפקת סרט. את המילה היחידה בסרט, למרבה האירוניה, אומר דווקא מרסל מרסו, הפנטומימאי הידוע. בשנת 1977 הוציא ברוקס גם את הסרט "מתח גבוה", פארודיה על סרטי אלפרד היצ'קוק. היה זה הסרט הראשון שהפיק ברוקס במו ידיו.

בשנת 1975 ברוקס יצר סדרת טלוויזיה פארודית על רובין הוד. הסדרה לא הצליחה, ושודרה במשך 13 פרקים בלבד. אחרי כמעט 20 שנה, בתגובה לסרט המצליח שיצא בשנת 1991, "רובין הוד: נסיך הגנבים", הוציא בשנת 1993 ברוקס פארודיה בשם "רובין הוד: גברים בגטקעס", שהיה מבוסס רבות על סדרת טלוויזיה זו.

קריירה מאוחרת

בשנת 1980 התעניין ברוקס בהפקת הסרט הדרמטי "איש הפיל" של הבמאי דייוויד לינץ'. בידיעה שאם על הפוסטר של הסרט יכתב "מל ברוקס מציג" אנשים יצפו לקומדיה, ברוקס ייסד חברה בשם Brooksfilms. החברה הוציאה מספר סרטים לא קומיים, ביניהם "הזבוב" ומאוחר יותר החלה להוציא גם סרטי קומדיה.

בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוציא ברוקס שני סרטים בלבד. בשנת 1981 הוציא את ההיסטוריה המטורפת של העולם, סרט קומי שמספר את ההיסטוריה של העולם בצורה פארודית. בשנת 1987 הוציא את שיגעון בחלל (Spaceballs). הסרט הוא סרט פארודי על ז'אנר המדע הבדיוני ובמיוחד על מלחמת הכוכבים. בשני הסרטים ברוקס הופיע במספר תפקידים. הוא גם כיכב בגרסה החדשה של הסרט "להיות או לא להיות" בשנת 1983. ואף הוציא סינגל בעל אותו שם לסרט.

אחת ההצלחות האחרונות שלו הייתה כתיבת גרסת מחזמר לסרטו "המפיקים", אשר עלה בברודוויי בשנת 2001 בכיכובם של נייתן ליין ומתיו ברודריק. המחזמר זכה לפרסים רבים, ביניהם 12 פרסי טוני (יותר מכל מחזמר אחר), שלושה פרסי אוליבייה ופרס גראמי לאלבום המחזמר הטוב ביותר. המחזמר עובד לסרט מוזיקלי בשנת 2005. ליין וברודריק כיכבו במחזמר ואליהם הצטרפו אומה תורמן וויל פארל.

בעקבות ההצלחה המסחררת של המחזמר והסרט "המפיקים", עיבד ברוקס גם את "פרנקנשטיין הצעיר" למחזמר, שעלה בברודוויי בשנת 2007. במחזמר כיכבו רוג'ר בארט, מייגן מולאלי, סאטן פוסטר, אנדריאה מרטין וכריסטופר פיצג'רלד. המחזמר לא נחל הצלחה ונסגר לאחר שנה. בשנת 2017 הועלתה בווסט אנד בלונדון הפקה חדשה של המחזמר, לאחר שעבר שכתוב, וזכתה לביקורות חיוביות.

בשנת 2019 דיבב את מלפיל ברוקס בסרט "צעצוע של סיפור 4" ובסדרה "מזלגוני שואל שאלה".

חייו האישיים

ברוקס היה נשוי לפלורנס באום משנת 1951 ועד 1961, לזוג נולדו שלושה ילדים. בשנת 1964 נישא מל לאן בנקרופט, לה היה נשוי עד שנפטרה ממחלת הסרטן, ב-6 ביוני 2005. לאן בנקרופט ולברוקס בן אחד, מקס ברוקס, שחקן, סופר ותסריטאי.

פילמוגרפיה נבחרת

סרטים 
"המפיקים" (1967)
"כיסאות לוהטים" (1970)
"אוכפים לוהטים" (1974)
"פרנקנשטיין הצעיר" (1974)
"סרט אילם" (1976)
"מתח גבוה" (1977)
"ההיסטוריה המטורפת של העולם" (1981)
"להיות או לא להיות" (1983)
"שיגעון בחלל" (1987)
"החיים בזבל" (1991)
"רובין הוד: גברים בגטקעס" (1993)
"דרקולה: מת ואוהב את זה" (1995)
"בורג משוחרר" (1999)
"המפיקים" (2005, סרט מוזיקלי)
מר פיבודי ושרמן (2014, דיבוב)
 "מפלצת של מלון 2" (2015, דיבוב)
 "לרקוד" (2017, דיבוב)
 "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה" (2018, דיבוב)
 "צעצוע של סיפור 4" (2019, דיבוב)
"Blazing Samurai" (2021, דיבוב)

תיאטרון 
 המפיקים (2001)
 פרנקנשטיין הצעיר (2007)

קישורים חיצוניים 

 

 אלון גור אריה, ברוקס הגדול מכולם, ynet , 13.10.09
 
 

ניו יורק: אישים
אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
במאי קולנוע יהודים אמריקאים
זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
זוכי אמי בפריים טיים: שחקן אורח בקומדיה
יהודים זוכי פרס גראמי
זוכי פרס טוני: מוזיקאים
זוכי פרס טוני: מחזאים, מחברים וליברטיסטים
קומיקאים יהודים אמריקאים
קצינים וחוגרים יהודים בצבא ארצות הברית
יהודים אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
זוכי פרס מרכז קנדי
אמריקאים שנולדו ב-1926
זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
זוכי פרס גילדת הכותבים של אמריקה: מפעל חיים: פרס לורל להישג תסריטאי