עירוב תבשילין

עירוב תבשילין היא תקנה הלכתית המאפשרת להכין את צורכי השבת ביום הטוב החל לפניה. העירוב נעשה על ידי הנחת תבשיל בערב יום טוב עבור שבת שסמוכה ליום טוב, וכל זמן שה"עירוב" קיים, מותר להכין ביום טוב את צורכי השבת. באופן המותר בכל יום טוב.

במידה ולא נעשה עירוב תבשילין, יש איסור להכין מיום טוב לשבת, משום איסור הכנה.

המקור במשנה

ההלכה
ביום טוב הותר לבצע מלאכת אוכל נפש שנאמר:  .
כאשר חל יום טוב ביום שישי, מדין התורה נפסק שמותר לבשל מיום טוב לצורך שבת כל עוד בישול המאכל יסתיים לפני השקיעה. אולם חכמים אסרו לבשל ביום טוב בשביל השבת שאחריו, ללא עירוב תבשילין משום כבוד שבת וכבוד יום טוב.

הגדרת העירוב
עירוב תבשילין הוא, כשמו, תבשיל שמניחים מערב יום טוב לשבת וכלל עוד הוא קיים מותר להכין מאכלים מיו"ט לשבת. התבשיל צריך להיות מאכל שאוכלים עם פת ולא מאכל שנאכל לבד.
התבשיל לא חייב להיות מבושל אלא כל סוג של הכנה מותרת.

הנחת עירוב התבשילין וברכתו 
על פי רוב הפוסקים צריך אדם ליטול תבשיל אחד ופת אחד ולברך: .

לאחר הברכה מוסיפים "בדין עירובא יהא שרי לנא לאפויי ולבשולי ולאדלוקי שרגא ולמעבד כל צרכנא מיום טוב לשבת". ויש נוהגים לומר דווקא בעברית: "בעירוב זה יהיה מותר לנו לאפות ולבשל ולהדליק נר ולעשות את כל צרכנו מיום טוב לשבת".

לכתחילה צריך אדם להזכיר בזמן הנחת העירוב את המלאכות שהוא מתכוון לעשות. אך גם אם לא הזכיר, כל מלאכה שמותר לעשותה ביום טוב עצמו מותרת גם לצורך השבת.

מי צריך להניח עירוב 
מי שמתכוון להכין מאכלים מיום טוב לשבת ודאי שחייב להניח עירוב תבשילין כדי לעשות זאת. ואמרו חכמים שגם מי שלא מתכנן לבשל מיום טוב לשבת צריך להניח "עירוב תבשילין" ולברך על ההנחה בגלל שתפקיד העירוב לתת לאדם את האפשרות לבשל מיום טוב לשבת גם אם בפועל לא יבשל, ולרוב הפוסקים, העירוב הוא המתיר לאדם להדליק ביום טוב את נרות השבת. בנוסף, בזכות הנחת העירוב זוכר אדם את השבת ודואג להכין לקראתה מאכלים טובים כדי לענג אותה בשלוש סעודות. 

עירוב של בעל או בעלת הבית מוציא ידי חובת כל בני הבית והאורחים שישנים בביתם. ומי שמתארח בבית מלון כשר או במוסד אחר, העירוב של המלון מועיל לו וכולם יכולים להדליק ביום טוב נרות לכבוד שבת.

גדול העיר
למרות שמצווה על כל אחד להניח עירוב, מצווה על גדול העיר שהוא רב המקום להניח עירוב בשביל כל אדם שלא יודע או ששכח להניח. את העירוב גדול העיר צריך להקנות לאדם בוגר שמחוץ למשפחתו עבור כל העיר, בשביל שיוכל לערב בשביל כל העיר. אחרי הקניין לוקח הרב את העירוב ואומר נוסח דומה לנוסח העירוב מלבד הרחבת ההגדרה ל"לנו ולכל בני העיר".

מי ששכח להניח עירוב
אדם ששכח להניח עירוב יכול לסמוך על העירוב של גדול המקום. אם לא הניח גדול המקום יכול לתת לחבר את המאכלים שלו במתנה והוא יוכל לבשל בשבילו. גזרו חכמים וקנסו אדם ששכח פעמיים להניח שייחשב פושע ולא יועיל לו העירוב של גדול העיר.

זמני העירוב 
את העירוב מניחים בערב יום טוב, ואמרו חכמים שעדיף שהעירוב יהיה תבשיל שבושל בערב יום טוב לכבוד שבת. בדיעבד גם אם הניח עירוב זמן רב לפני החג, בגלל שהכוונה הייתה שהתבשיל יהיה עירוב לחג והעיקר הכוונה. וכתב השולחן ערוך שאפילו מי שהניח עירוב והתכוון שיהיה לכמה חגים ביחד, כל זמן שהעירוב קיים, הוא מועיל בדיעבד.

טעם התקנה

טעמי ההיתר מדין תורה

בבסיסו של ההיתר מדין תורה מובאות שתי דרכים בתלמוד:
 לדעת רבה יסוד ההיתר הוא הואיל שייתכן כי בסופו של יום ניווכח כי מלאכת הכנת האוכל נעשתה לצורך יום טוב עצמו, כגון לצורך אורחים שיבואו וכדומה, לכן מותר הדבר אף כאשר היא נעשית לצורך השבת.
 לדעת רב חסדא מדין תורה "צורכי שבת נעשים ביום טוב". המאירי מסביר "אין ספק שאף לשבת הסמוכה לו מותר אחר שאינו בר הכנה שלא אמרה תורה אכול ביו"ט והתענה בשבת".

טעמי האיסור מדרבנן לבשל ללא עירוב תבשילין
כאמור, חכמים אסרו מדרבנן לבשל ביום טוב בשביל השבת שאחריו, ללא עירוב תבשילין.
לאיסור זה יש שני טעמים בתלמוד:
 לדעת רבא, מטרת התקנה הייתה שיזכרו להניח מנה יפה לשבת, ולא יאכלו את כל האוכל בחג. לטעם זה, היה אפשר להניח את העירוב גם ביום טוב עצמו, אך גזרו שמא יפשע וישכח. 
 לדעת רב אשי, התקנה הייתה משום שאנשים ילמדו מכך שחכמים אסרו לבשל ביום טוב עבור שבת, קל וחומר שאסור לבשל ביום טוב עבור ימות החול (שהאיסור בזה מן התורה), וההיתר יהיה אך ורק על ידי העירוב. והועיל בזה העירוב שהרי אם התחיל לבשל לשבת כבר מערב יום טוב (שזה התבשיל של העירוב), הרי שכל בישול שיבוא אחר כך ביום טוב בשביל השבת יהיה רק המשך ההכנות לשבת ולא תחילתן. לטעם זה מובן מדוע מעיקר הדין יש לעשות את עירוב התבשילין בערב החג, וכן העיקר להלכה.

טעם השם - "עירוב תבשילין" 
הרמב"ם כותב שעירוב תבשילין נקרא כך בגלל הדמיון שלו למושג ההלכתי עירוב חצרות - כפי שעירוב חצרות נועד להוות היכר - שלא יבואו בני אדם לטעות ולחשוב שמותר להוציא בשבת מרשות לרשות, כך גם עירוב תבשילין מיועד להיכר וזיכרון - כדי שלא יחשבו שמותר לאפות בחג דברים שאינם נאכלים בו.

בצורה פשוטה יותר ניתן לבאר שבעירוב תבשילין בעצם 'מערבים' (כלומר מצרפים) את המאכלים שבושלו טרם החג למאכלים שבושלו בחג עצמו, ועל כן מותר, לדברי חז"ל, לבשל מיום החג ליום השבת שחל לאחריו.

קישורים חיצוניים

 
 הרב אליעזר מלמד, הלכות עירוב תבשילין וטעם התקנה באתר פניני הלכה
 מרדכי בר"ש ברויאר, עירוב תבשילין, באתר "דעת"
 הרב מאור קיים, הרחבות לפניני הלכה, עירוב תבשילין
 עירוב תבשילין - נוסח להדפסה באתר בבא קמא

הערות שוליים

הלכות יום טוב
סעודות שבת
ביצה: סוגיות תלמודיות