בונדסוור

בונדסוור (בגרמנית: Bundeswehr, "הצבא הפדרלי" ) הוא שמו הרשמי של הצבא של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, המורכב מהכוחות המזוינים המאוחדים של המדינה, המנהל האזרחי ורשויות הרכש. מדינות גרמניה אינן רשאיות לנהל מערכה צבאית משלהן, משנכנסה חוקת גרמניה לתוקף, בה נקבע כי ענייני הביטחון ניטלים לאחריותה הבלעדית של הממשלה הפדרלית.

הכוח כולל צבא יבשה (Heer), צי ("דויטשה מרינה") חיל אוויר ("לופטוואפה"), חיל רפואה ("צנטרלר זניטטסדינסט") ומפקדת קישור בין-שירותית ("שטרייטסקרפטבאזיס"). בזמני שלום, מפקד הצבא הוא שר ההגנה הגרמני. בעתות חירום, הקנצלר מקבל לידיו את הפיקוד על הבונדסוור.

היסטוריה
לאחר מלחמת העולם השנייה, בדומה ליפן, נאסר על גרמניה להחזיק כוח מזוין למטרות התקפיות.

לאור התפתחות המלחמה הקרה, החלו כבר ב-1949 דיונים על גיוס חיילים בגרמניה המערבית, לשאת בנטל ההגנה על המערב מפני פלישה סובייטית. תחילה הועלה הרעיון להקים "צבא בינלאומי" או "צבא אירופי" בו ישרתו חיילים מגרמניה המערבית. בינואר 1952, לאור כישלון השיחות על צבא אירופי, הוחל בדיונים על הקמה מחדש של צבא גרמני במערב גרמניה. בתחילת 1955 עברו הדיונים לפסים מעשיים ובגרמניה החלו בהכנת הצעות לתיקון החוקה באופן שיאפשר הקמת צבא. ב-9 במאי 1955 צורפה מערב גרמניה לנאט"ו וקונראד אדנאואר הודיע כי נרשמו מעל 120,000 מתנדבים לגיוס לצבא גרמני וכי הוא פועל לאישור החוקים שיאפשרו הקמת צבא מערב גרמני עד סוף יולי 1955. באוקטובר 1955 אושר בקריאה ראשונה חוק להקמת צבא של חצי מיליון חיילים. ב-2 בינואר 1956 גויסו 2000 חיילים, נוסף על 1000 חיילים שגויסו קודם לכן, להכנת בסיסי הדרכה לקליטת חיילי הצבא המערב גרמני. בתחילת מרץ 1956 אושר החוק המאפשר הקמת צבא של 150,000 חיילים. הקמת הצבא הייתה ביטוי להכרה המערבית בחיוניתה של מערב גרמניה עבור מערך ההגנה שהוקם באירופה על מנת להגן עליה מפני ברית המועצות. יציבותה הפוליטית ופריחתה הכלכלית של מערב גרמניה אף הם תרמו להחלטה זו.

ב-22 בפברואר 1956 הוחלט לקרוא לצבא המערבי גרמני "בונדסוור".

ביולי 1956 הוכרז על שירות צבאי חובה, המחייב את כל הגברים המערב-גרמניים בני 18 עד 45 לשרת במשך תשעה חודשים, או לבחור בחלופה אזרחית של שירות לאומי האורך זמן רב יותר.

ב-2011 בוטל חוק זה.
במהלך המלחמה הקרה היה הבונדסוור מעמודי התווך של מערך ההגנה הקונבנציונלי של נאט"ו במרכז אירופה. הוא כלל אז 495,000 חיילים ומפקדים בנוסף לכ-170,000 עובדי צוות אזרחיים. הצבא מנה בתקופה זו שלושה קורפוסים בני 12 דיוויזיות האחד, מגובים בפלוגות ים ונגמ"שים. האווירייה כללה מספר גדול של מטוסי קרב ומפציצים טקטיים, והייתה חלק ממערך ההגנה האווירית של נאט"ו (נאטינא"ד, NATINAD). הצי הגרמני נצטווה להגן על הים הבלטי ולהכיל את הצי הסובייטי ששט בו.

לאחר איחוד גרמניה ב-1990, התאחד הבונדסוור עם חלקים שונים של צבא גרמניה המזרחית, אשר חדל להתקיים לאחר מכן.

מלחמת נאט"ו ביוגוסלביה (1999) הייתה העימות הבלתי-הגנתי הראשון שבו השתתף הבונדסוור באופן פעיל. למעשה, הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1945 בו נטלו כוחות צבא גרמניים חלק בפעולה התקפית.

בשנת 2000, בעקבות פסיקת בית הדין האירופי לצדק, נפתחו תפקידים רבים בבונדסוור גם לנשים, ששירתו עד אז רק בחילות הרפואה או המוזיקה.

ב-11 בדצמבר 2019 הודיעה שרת ההגנה של גרמניה, אנגרט קראמפ-קארנבאואר, על ההחלטה להחזיר את תפקיד הרב הראשי לצבא גרמניה.

מבנה
נכון להיום, הבונדסוור מונה כ-250,000 אנשי צבא ועוד כ-100,000 אזרחים. צבא היבשה מאורגן בחמש דיוויזיות קרביות, וכולל מנגנון פיקודי שהוא בחלקו רב-לאומי (ברמת הקורפוס). הלופטוופה מחולק לשלוש דיוויזיות, והצי – לשתיים. חיל הרפואה ומפקדת הקישור הבין שירותית מאורגנים בארבעה פיקודים אזוריים. לכל זרועות הצבא יש מטות נפרדים לאימונים, לוגיסטיקה, טכנולוגיה, כוח אדם, מבצעים ועוד.

המפקח הכללי של הבונדסוור 

המפקח הכללי של הבונדסוור הוא גנרל המחזיק בדרגה הבכירה ביותר ומפקד על כלל הצבא (מקביל לראש המטה הכללי בישראל).

רשימת המפקחים הכלליים מאז 1957:
 אדולף הויזינגר - 1957-1961
 פרידריך פרטש - 1961-1963
 היינריך טרטנר - 1963-1966
 אולריך דה מיזרה - 1966-1972
 ארמין צימרמן - 1972-1976
 הראלד ווסט - 1972-1978
 יורגן ברנדט - 1978-1983
 וולפגנג אלטנברג - 1983-1986
 דיטר ולרסהוף - 1986-1991
 קלאוס נאומן - 1991-1996
 הרטמונט בגר - 1996-1999
 הנס-פטר פון קירכבאך 1999-2000
 הראלד קויאט - 2000-2002
 וולפגנג שניידרהאן 2002-2010
 פולקר ויקר 2010-2018
 אברהרד צורן 2018-נוכחי

יעד

תפקידו של הבונדסוור, כפי שהוא מתואר בסעיף 87 א' לחוקה הגרמנית, הוא הגנתי לחלוטין. ואולם כיום, התפיסה היא כי הכוונה איננה רק להגנה על גבולות גרמניה, אלא גם לפתרון משברים ולמניעת סכסוכים באופן כללי יותר, או לשמור על הביטחון הגרמני במובנו הרחב. הדבר מאפשר לבונדסוור ליטול חלק במשימות מעבר לגבולות גרמניה, כחלק מכוחות נאט"ו או תחת מנדט האומות המאוחדות.

החל משנות התשעים, ובאופן הולך וגובר בשנים האחרונות, הבונדסוור משתתף במשימות בינלאומיות ביוגוסלביה לשעבר ובסביבותיה, אך גם באזורים מרוחקים יותר בעולם כמו קמבודיה או סומליה. לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, הוצבו כוחות גרמנים בכל הזירות הקשורות מלבד עיראק. (עם זאת, כחלק משיקומה של עיראק, מקיימת נציגות הבונדסוור אימונים לכוחות הביטחון העיראקיים מחוץ לעיראק, כמו באיחוד האמירויות הערביות ובגרמניה). נכון ל-27 ביוני 2022, חיילי הבונדסוור מוצבים במקומות הבאים (במסגרות שונות):
קוסובו: 70 איש
בוסניה: 110 איש
דרום סודאן: 14 איש
לבנון: 65 איש
מאלי: 1,443 איש
סוריה/עיראק: 255

אמצעי לחימה 
צבא גרמניה מחזיק באמצעי הלחימה הבאים:

חיל האוויר
כלי הטיס בחיל האוויר הגרמני בסך הכל: 714.

בהם 75 טורנדו, 141 טייפון, 24 מטוסי טורנדו לוחמה אלקטרונית, 37 מטוסי איירבוס A400M לתובלה, 78 מסוקי תובלה כבדים סיקורסקי CH-53 ו-15 מסוקי יורוקופטר EC145.

הצי
בסך הכל יש בצי הגרמני כ-81 ספינות זמינות. בהן 11 פריגטות מסוגים שונים, 5 קורבטות (הקורבטות מסדרת בראונשווייג), 2 שולות מוקשים, 10 ציידות מוקשים, 6 צוללות, 11 ספינות אספקה ו-20 ספינות עזר שונות. התפוסה של כלי חיל הים עומדת על 220,000 טון.

צבא היבשה
בצבא יש 432 טנקים קרביים. יש לציין שבעת צורך בהולנד, הצבא מחויב להעביר 18 מהטנקים לידי הולנד.

ומספרם של הרכבים הקרביים המשוריינים הם: 4,620

יהודים בצבא הגרמני 
נכון ל-2021, משרתים בצבא הגרמני כ-300 חיילים יהודים. כמעט 90 שנה לאחר שסולקו החיילים היהודים מהצבא, וביוזמת שרת ההגנה, אנגרט קרמפ-קרננבאואר, הוקם גוף רבנות בצבא גרמניה ובו עשרה רבנים, מהם חמישה רבנים אורתודוקסים וחמישה רבנים רפורמים. 
הרב זולט בלה רבה של לייפציג, הוא הרב הראשון שנבחר לשמש כרב צבאי ומשכך אף משמש דה-פקטו כרב הראשי לצבא גרמניה. 
בתפקידם, טיפול אישי בחיילים היהודים, ובפעולות להעלאת המודעות לאנטישמיות ולמניעתה.

קישורים חיצוניים 

 

 בונדסוור - אתר האינטרנט הרשמי

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גרמניה: צבא וביטחון
בונדסוור
צבאות
צבאות מודרניים