סויוז 1

סויוז 1 (ברוסית: Союз 1, "ברית 1") הייתה חללית הסויוז המאוישת הראשונה בתוכנית סויוז הסובייטית. חללית זו התרסקה בעת שובה לכדור הארץ וגרמה למותו של הקוסמונאוט ולדימיר קומארוב.

המשימה 
סויוז 1 שוגרה למסלול ב־23 באפריל 1967, כשבה הקוסמונאוט ולדימיר קומארוב.

מתכנני המשימה תכננו במקור לשגר חללית שנייה, "סויוז 2", יום לאחר שיגורה של סויוז 1. החללית השנייה הייתה אמורה לשאת שלושה קוסמונאוטים - ואלרי ביקובסקי, יבגני חרונוב ואלכסיי יליסייב. שניים מהם היו אמורים לבצע פעילות חוץ רכבית לסויוז 1. זמן קצר לאחר השיגור החלו בעיות כשאחד מהלוחות הסולאריים לא נפתח, דבר שהוביל למחסור בכוח למערכות החללית. כמו כן, בעיות של גלאי האוריינטציה סיבכו את תמרון החללית. צוות סויוז 2 תכנן לתקן את הלוח הסולרי של סויוז 1 אך גשם כבד בקוסמודרום בייקונור הפך את השיגור לבלתי אפשרי.

בעקבות ההפרעה בשיגור סויוז 2, בתום ההקפה ה־17 של כדור הארץ, לאחר 25.2 שעות טיסה, פנתה סויוז 1 לכיוון כדור הארץ ברגע שעברה שוב מעל ברית המועצות. בעת שובה לכדור הארץ, ארעה תקלה במצנח הבלימה שלה - הוא לא נפתח עקב בעיות בחיישן הלחץ. הקוסמונאוט פלט אותו והפעיל את מצנח הגיבוי. עקב תקלה, המגלש הרזרבי המתפרס ידנית הסתבך והפריע לניתוקו של המצנח הראשון. שני מצנחיה של סויוז 1 הסתבכו זה בזה וגרמו לחללית ליפול לכדור הארץ כמעט ללא בלימה. החללית ששקלה 6.35 טונות התרסקה וגרמה למותו של קומורוב. הוא נקבר כגיבור של ברית המועצות בבית הקברות של חומת הקרמלין, בו קבורים גדולי האומה של רוסיה בתקופה הסובייטית.

לאחר האירוע 
בדיקה מאוחרת של הסויוז 2 גילתה את אותה הבעיה עם המצנח שהיה עשוי לחרוץ את דינם של כל שלושת הקוסמונאוטים אם השיגור היה ממשיך. המשימה המקורית של סויוז 1 וסויוז 2 בוצעה מאוחר יותר על ידי סויוז 4 וסויוז 5.

מהנדסים זיהו פגמים תכנוניים נוספים בחללית לפני השיגור אך פקידי הממשלה דחפו לניסוי חלל כדי להביס את ארצות הברית במרוץ החלל. הבעיות בסויוז 1 עיכבו את שיגור סויוז 2 וסויוז 3 עד ל־25 באוקטובר 1968.

קישורים חיצוניים

 נתוני המשימה
 נתונים מאנציקלופדיית החלל

הערות שוליים

תוכנית סויוז
אסונות בחלל
1967 בברית המועצות