אוריה החתי

אוּרִיָּה הַחִיתִּי, דמות מקראית, היה אחד משלושים ושבעה גיבורי דוד, ובעלה הראשון של בת שבע, אימו לעתיד של שלמה המלך.

דוד המלך ואשתו של אוריה

על פי המסופר בשמואל ב י"א, דוד יצא באחד הלילות לגגו ומשם ראה את בת-שבע מתרחצת.
דוד חשק בה, זימן אותה אליו ושכב עימה. כתוצאה מכך בת שבע הרתה. היא הודיעה זאת לדוד, שהחזיר את אוריה משדה הקרב בעמון וציווהו לשוב לביתו כדי שישכב עם אשתו והוולד ייוחס אליו. אך אוריה סירב להיכנס לביתו בנימוק:  דוד ערך לו משתה ושכרו, אך עדיין אוריה ישן עם החיילים האחרים בפתח הארמון. דוד שלחו חזרה לחזית עם הוראה כתובה ליואב לשלוח אותו "אֶל-מוּל פְּנֵי הַמִּלְחָמָה הַחֲזָקָה" כדי שיהרג. יואב מילא את הפקודה והשתמש בבשורת מותו של אוריה בשביל להמתיק לדוד את הדיווח על אבדותיו במערכה. בגמר אבלה של בת-שבע על אוריה, דוד נשאה והיא ילדה לו בן.

סיפור זה היה רע בעיני ה', ששלח את נתן הנביא להוכיח את דוד. דוד שב בתשובה, אך נענש במות הילד, בכך שתקום עליו רעה מביתו ונשיו יילקחו ממנו לעיניו ויישכבו בידי אחר בפרהסיה ובכך שלא תסור חרב מביתו "עד-עולם".

שמו של אוריה "החתי" מעיד על מוצאו הנוכרי. לפי פרשנות חז"ל, אוריה נקרא חתי רק מפני שישב בארץ חת. אך לפי פירוש הרמב"ם הוא היה גר תושב ונישואיו לבת-שבע היו חסרי תוקף. 

לפי פרוש הרמב"ם, הנישואין בטלים מלכתחילה ולפיכך בת שבע נחשבת מבחינה משפטית לרווקה (בלשון המקורות "בתולה") ולא לאשת איש. לפי פירוש חז"ל לחטא דוד ובת שבע, חיילי דוד ובכללם אוריה נתנו לנשותיהם גט (והראשונים בסוגיה זו נחלקו האם זהו גט גמור או על תנאי) לפני צאתם למערכה, כך שבת-שבע הייתה גרושה כשדוד שכב עימה. הצד השוה בפירושים אלו הוא שכולם מבקשים לנקות את דויד מחטא הניאוף ולקבוע כי דוד לא עבר על איסור זה. לא רק שפרושים אלה מבקשים להציג את דויד כדמות מופת, שלא ראוי לייחס לה עברה כה חמורה, אלא שיש לדבר גם פן מעשי, שכן לפי ההלכה אחת מתוצאות האיסור היא שבת שבע הייתה נאסרת על דוד לעולם. לאור העובדה שבהמשך הדברים לקח דויד את בת שבע לאשה, נוצר צורך להסביר כיצד נישא דויד לאשה עמה נאף. משנקבע כי לא בוצע ניאוף, ניתן לומר שנישואי דויד לבת שבע היו כשרים.

סירובו של אוריה
התלמוד רואה בדברי אוריה התרסה כלפי דוד. הוא אף מגדיר אותו כמורד במלכות עקב דבריו "אדני יואב" (רש"י שם) או לדברי התוספות עקב סירוב פקודתו של דוד לסור לביתו, ומצדיק בכך את הוצאתו להורג על ידי דוד.

גם היסטוריונים מודרניים כגון מנחם פרי או מאיר שטרנברג רואים בהתנהגות אוריה התרסה נזעמת כלפי המלך דוד כאלו אומר: "ואתה בא אל ביתך לאכול ולשתות ולשכב עם אשתי!" וסבורים הם שהכתוב במכוון לא פרש את הספור בצורה חד-משמעית: ייתכן כי אוריה כבר חשד בדוד ובאשתו ודבר זה, ולא רגשות סולידריות, הוא שהפריע לו לשכב עם אשתו. אוריה משתמש בביטוי חריף כלפי המלך: "חייך וחי נפשך" כך אולי הוא רומז למלך שעל מעשה כזה עליו לשלם בחייו. כותב יהודה קיל:

"אפשר שמרוב השידולים של דוד בא אוריה לכלל חשד שיש דברים בגו, ולא על חינם מתאמץ דוד להשפיע עליו שיבוא אל ביתו. ועוד אפשר שקלטה אוזנו שמץ מרינון כלשהו מפי משרתי הארמון שידעו מהשלוחים ששלח דוד לבת שבע ומהשליח ששלחה בת שבע אליו, והחליט לא לתת לדוד לטשטש את המעשה".

ראו גם
 דוד ובת שבע
 כבשת הרש
 גיבורי דוד

לקריאה נוספת
 משה שמיר, כבשת הרש
 פרנק פולק, הסיפור במקרא, ירושלים: מוסד ביאליק, 1994. עמ' 410–413.

קישורים חיצוניים

 סיפור המעשה בתנ"ך, בשמואל ב' פרק י"א, מאגר ספרות הקודש באתר סנונית
 , מאת עלי מוהר ויוני רכטר

הערות שוליים

אישים בספר שמואל
החתים במקרא
גיבורי דוד