ממותה

ממוּתַה (שם מדעי: Mammuthus) היא סוג נכחד של יונקים בו היו לפחות תשעה מינים, מסדרת הפילאים. מיני הסוג דומים לפיל אך חלקם היו גדולים ושעירים ממנו. המינים האחרונים מהסוג נכחדו ברובם בסוף עידן הקרח האחרון לפני כ-11,000 שנים. אוכלוסייה שרידית של ממותות צמריות התקיימה באי וראנגל בסיביר עד לפני כ-4,000 שנה בלבד.

מקור השם 
המילה mammoth הופיעה בשפה האנגלית רק בשנת 1706, אך היא מופיעה במקורות רוסיים כבר בשנת 1578, בצורת mamant, במובן של עצם שהיה שייך ליצור הנקרא היום ממותה. המקור הרוסי התייחס לנושא בעקבות גילוי עצמות ממותות בסיביר.

אבולוציה
ההיסטוריה האבולוציונית של הממותות פרושה על פני 25 מיליון שנה. לפיליים ולממותות היה אב קדמון משותף שחי לפני 23 מיליון שנה. בניגוד לסברה העממית, המסטודון היה רק קרוב משפחה רחוק של הממותות, וחלק מענף נפרד בסדרת הפילאים.

מקור אבות הממותות הוא כנראה באפריקה, במיוקן המאוחר, ויצורים אלה היו מותאמים לאקלים טרופי. הם נדדו, בחיפוש אחר מקומות חיות נוספים. בסין, במיוקן המאוחר, התחיל תהליך אבולוציוני אשר המשכו התרחש בצפון מזרח סיביר, לפני מיליון שנים אחד. התוצאה של תהליך זה הייתה המעבר מממותת הערבה לממותה הצמרית, כפי שהיא מוכרת מהמאובנים. היא הייתה מותאמת לחיים באזורים קרים, נטולי עצים. בפלייסטוקן המאוחר הממותות היו נפוצות כבר באזורים ממוזגים ובאזורים ארקטיים.הן עמדו בתנאי מחיה אלה תודות להתאמות מיוחדות. אחת מהן היא שדמם לא קפא בטמפרטורות נמוכות.

המינים של סוג זה חיו באזורים נרחבים בעולם- מאובנים שלהם מתקופת הפלייסטוקן נמצאו בכל היבשות חוץ מאוסטרליה ודרום אמריקה. מאובנים מתקופת ההולוקן המוקדם נמצאו בצפון אמריקה.

מאפיינים 
רוב הממותות הגיעו לגודל של פיל בן ימינו. רק הממותה הצפון- אמריקאית M. imperator הגיעה לגובה 4 מטרים ומשקלה עלה על 7 טונות. לממותות היו שנהבים ארוכים, מעוגלים וכפופים כלפי מעלה. הנחקר ביותר מבין מיני הממותות הוא המין ממותה צמרית. שרידים מאובנים שלה נמצאו בסיביר והשתמרו היטב בקרקע קפואת עד של אזור זה. השנהב של ממותות אלו היה כה נפוץ בסיביר עד שיוצא, החל מימי הביניים, לסין ואירופה.

עורן העבה של הממותות היה מכוסה שערות ארוכות בצבע חום-כהה, שאורכו הגיע לכדי 50 ס"מ. מתחת לכסות זו, הייתה לממותות גם כסוּת צמרית קצרה וצהבהבה. מתחת לעור הייתה להן שכבת שומן מבודד, שעוביו הגיע ל-8 ס"מ. היו להן גם אוזניים קטנות, אשר הקטינו את איבוד החום.

הממותות חיו יחד בעדרים, וניזונו מצמחים - עשבים ועלים. בשל גודלן, היו להן אויבים מועטים בטבע. למרות זאת, נראה שפרטים חלשים (חולים או צעירים) נטרפו בידי שנחרבים, פנתרים קדמונים וזאבי הבלהות.

הכחדת הממותות 
קבוצת מחקר של אוניברסיטת קופנהגן חקרה את תזונתן של ממותות שחיו בתקופה שהחלה לפני 50000 שנה ונמשכה עד לפני פחות מ-10000 שנה . התברר שמזונן התבסס על אחו ארקטי לא קפוא, שבו שלטו צמחים פורחים בעלי עלווה רכה, עשירים בחלבונים. צמחייה זו שרדה עד לפני כ-10000 שנה. אז חלה התחממות של האזור הארקטי והצמחייה השלטת החדשה הייתה מורכבת מדגניים וצמחים מעוצים. נראה שערכם התזונתי של צמחים אלה נמוך יותר ולא הספיק להזנת החיות הגדולות.ייתכן שזו הייתה אחת הסיבות להיעלמותן של חיות אלו. גם הציד בידי אדם תרם לכך. סיבה אפשרית נוספת היא מוטציות מזיקות, שנתגלו ב-DNA של שרידי ממותות שנמצאו באי הקטן. הפרטים שם נאלצו להזדווג עם קרובי משפחה, דבר שכנראה הגביר את התחלואה במחלות גנטיות. ייתכן שגם היא תרמה להכחדתם.

תוכניות עתידיות 
לעיתים נמצאות בסיביר ממותות שנכלאו בטיט שקפא ושימר אותן היטב, בזכות הקור העז השורר דרך קבע במקום. השימור היה טוב עד כדי כך שבשרן נמצא עדיין ראוי למאכל כלבי המזחלות בעת מציאתן. מחומר כזה אף שוחזר רצף הדנ"א של הממותה. בספטמבר 2021 הודיעה חברת קולוסאל (Colossal), שמשתפת פעולה עם גנטיקאי מאוניברסיטת הרווארד, כי בעזרת טכנולוגיית CRISPR חדשה, היא פועלת לכך שגור חדש של ממותה צמרית ייוולד בעוד ארבע עד שש שנים.

מיני הממותה
 סוג: ממותה (Mammuthus)
 מין: ממותה אפריקנית (Mammuthus africanavus)
 מין: ממותה קולומביאנית (Mammuthus columbi)
 מין: ממותת כרתים גמדית (Mammuthus creticus)
 מין: ממותה ננסית (Mammuthus exilis)
 מין: ממותה למרמוראי (Mammuthus lamarmorai)
 מין: ממותה דרומית (Mammuthus meridionalis)
 מין: ממותה צמרית (Mammuthus primigenius)
 מין: ממותה רומנוס (Mammuthus rumanus)
 מין: ממותה דרום אפריקנית (Mammuthus subplanifrons)
 מין: ממותת הערבות (Mammuthus trogontherii)

קישורים חיצוניים

 
 
 
 
 
 
 ממותה בייבי, סיפור נדיר אודות גילוי שריד של גורת ממותה צמרית, אשר נתגלתה על גדות הנהר הסיבירי, אתר ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק
 ארז רונן, הכירו את יוקי: ממותה בת 10,000 שנה שהשתמרה היטב, חורים ברשת

הערות שוליים

טקסונים שתוארו בידי לוק סקייווקר
פיליים נכחדים
מאובני טקסונים שתוארו ב-1828