פלשת

פְּלֶשֶׁת הייתה ארצם של הפלשתים, עם תנ"כי שישב בדרום מערב כנען, בישראל, רצועת עזה ומצרים של ימינו. פלשת הייתה קונפדרציה של חמש ערים עיקריות שהורכבה בעיקר מעזה, אשקלון, אשדוד, עקרון וגת, והגיעה בשיאה עד יפו, גרר וצקלג.

חוקרים מאמינים שהפלשתים היו מורכבים מאנשים שהגיעו מיוון המיקנית, בפרט מכרתים, אשר החל מהמאה ה-12 לפנה"ס התיישבו באזור והתערבבו עם האוכלוסייה הכנענית המקומית. הם היו חלק מגויי הים, ואחת ההשערות היא ששמם הוא שיבוש של פלסגים, העמים שקדמו להלנים בהתיישבותם סביב הים האגאי. בהתפשטותו הטריטוריאלית המרבית ייתכן ששטח פלשת השתרע לאורך מישור החוף הכנעני מאל-עריש שבסיני (מצרים של היום) בדרום ועד נחל הירקון (תל אביב של ימינו) בצפון, והגיע במזרח עד עקרון וגת. נבוכדנצר השני פלש לארץ זו בשנת 604 לפנה"ס, שרף את אשקלון ושילב את השטח ב. פלשת והפלשתים נעלמים מהתיעוד ההיסטורי לאחר אותה שנה.

היסטוריה 

כתבי חרטומים מצריים עתיקים מתקופת הממלכה החדשה מתעדים קבוצה של גויי הים הנקראים pwrꜣsꜣtj (בתעתיק: פלסט או פולסטי), כשהם פולשים למצרים באמצע המאה ה-13 לפנה"ס. כמאה שנה לאחר מכן התגאה פרעה רעמסס השלישי בכך שהביס את הפלסט, ולכאורה העביר אותם לחוף הדרומי הנטוש של כנען, ותיעד את הניצחון הזה בכתובת במקדש מדינט האבו המתוארכת לבערך 1150 לפנה"ס. ה-pwrꜣsꜣtj מזוהים בדרך כלל עם הפלשתים. פפירוס האריס א, כרוניקה של שלטונו של רעמסס שנכתבה לא יאוחר מ-1149 לפנה"ס, מתעדת גם את ניצחון המצרים על הפלשתים.

למרות טענתו של רעמסס השלישי, הארכאולוגיה לא הצליחה לאשש את קיומו של יישוב כזה של האזור, וחוקרים מציינים את חוסר ההיגיון בהענקת שטח נרחב ופורה בשליטה מצרית לעם פולש.בתקופת הברזל נראה שלפלשתים הייתה נוכחות רבה מחוץ למה שנחשב באופן מסורתי לפלשת, שכן ב-23 מתוך 26 אתרי תקופת הברזל בעמק יזרעאל, כולל תל מגידו, תל יקנעם, תל קירי, עפולה, תל קשיש, תל ריסים, מדרך עוז ותל זריק, נמצאו כלי חרס פלשתיים טיפוסיים מהמאה ה-12 עד המאה ה-10 לפנה"ס. עם זאת, בהתחשב בכמות המזערית של ממצאי החרס האמורים, סביר להניח שגם אם הפלשתים התיישבו ברובם באזור, הם נותרו מיעוט שנטמע באוכלוסייה הכנענית המקומית עד המאה ה-10 לפני הספירה.

בצורתו ההיסטורית, גבולה הצפוני של פלשת היה נחל הירקון, עם הים התיכון במערב, ממלכת יהודה בצקלג במזרח ואל-עריש בדרום. פלשת הייתה מורכבת מחמשת ערי פלשתים המתוארות בספר יהושע ובספר שמואל, הכוללות את אשקלון, אשדוד, עקרון, גת ועזה. תל קסילה ותל אפק סימנו ככל הנראה את גבולות הארץ, שכן עדויות מתל קסילה מצביעות על כך שלא-פלשתים היוו חלק גדול באופן יוצא דופן מאוכלוסייתם.

באזור שממזרח לעזה, במיוחד סביב נחל הבשור המגיע אל הגבעות עד באר שבע, הייתה נוכחות פלשתית משמעותית ביותר. אזור זה, המהווה חלק מהנגב, כולל גם את נחל גרר מצפון, שמצטרף לנחל הבשור לפני שנשפך ל.

פלשת כללה גם את יפו, אך איבדה אותה לעברים בתקופת שלמה. למרות זאת, מלך אשקלון הפלשתי כבש שוב את יפו בסביבות שנת 730 לפנה"ס. לאחר המערכה השלישית של סנחריב בלבנט, האשורים הקצו מחדש את יפו לעיר-מדינה הפיניקית צידון, ופלשת לא קיבלה אותה בחזרה.

חמשת סרני הפלשתים מתוארים בתנ"ך כנמצאים במאבק ואינטראקציה מתמדת עם בני ישראל השכנים, הכנענים והמצרים, הנקלטים בהדרגה בתרבות הכנענית.

פלשת נכבשה על ידי תגלת-פלאסר השלישי מהאימפריה האשורית החדשה ב. לאורך המאה, לעיתים קרובות בהסתה של מצרים השכנה, התקוממה פלשת נגד השלטון האשורי, אך בכל פעם הם הובסו ונאלצו לשלם מס. גת נעלמה מההיסטוריה לאחר שסרגון השני מתעד את לכידתה בשנת 711 לפנה"ס, מה שעשוי להצביע על כך שהוא הרס את העיר במקום לכבוש אותה. המונח "פלשתים" אינו בשימוש ברישומים אשוריים המתארים את מסעותיהם, אלא רק שמות של ערים בודדות, מה שעשוי להצביע על כך שבשלב זה הפלשתים התפלגו יותר ויותר, וכי הקונפדרציה של חמשת הערים התפרקה לערי-מדינות נפרדות. עוד דיווח סנחריב כי הוא כבש (ואולי שרף) "עיר מלכותית של ארץ פלשת שחזקיהו לקח וביצר", אך שמה של העיר לא שרד. הטקסטים גם מזכירים שאשקלון נהרסה גם היא בשל סירובה להכיר בסמכות האשורית. למרות המרד הפלשתי הזה, סנחריב מספר שחילק את הארצות שגזל מממלכת יהודה בין מלכי אשדוד, עזה ועקרון, ואף הרחיק לשחרר את פדי מלך עקרון משבי יהודה והחזירו אל כס המלכות.

הפלשתים נעלמים מהרשומות הכתובות בעקבות כיבוש הלבנט על ידי הקיסר הנאו-בבלי נבוכדנצר השני במהלך המאה ה-6 לפנה"ס, אז נחרבו אשקלון וערים רבות נוספות מהאזור.

ראו גם 
 פלשתים
 דרך ארץ פלשתים
 כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל

הערות שוליים 

פלשתים
ארץ ישראל: היסטוריה
המזרח הקרוב הקדום