יעקב פרי

יעקב פרי (נולד בכ"ו בשבט ה'תש"ד, 20 בפברואר 1944) הוא פוליטיקאי ואיש ביטחון ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת יש עתיד, כשר המדע, הטכנולוגיה והחלל בממשלת ישראל ה-33, וכיו"ר "ועדת פרי לשוויון בנטל". טרם כניסתו לפוליטיקה כיהן כראש השב"כ (1988–1995), כנשיא חברת סלקום, וכיו"ר דירקטוריון בנק מזרחי טפחות.

ביוגרפיה
פרי נולד בנחלת יהודה לאליעזר ומלכה, ילידי פולין, כיעקב פירזונר. כשהיה בן שנתיים עברה המשפחה לנתניה שם הוא גדל והתחנך.

פרי לא שירת בצה"ל, מאחר שקיבל לדבריו פטור רפואי. זאת בניגוד למידע שפרסם בספרו "הבא להורגך", לפיו שוחרר מצה"ל עקב בעיית בריאות, אך הצליח להתגייס לחטיבת הצנחנים, ולאחר ששבר רגל המשיך בשירות בתזמורת צה"ל, ובניגוד לראיון שבו טען כי את תחילת שירותו בצה"ל עשה בטירונות של חטיבת הצנחנים, ושוחרר בעקבות פציעה. בפברואר 2018 נחשפה עובדת אי-שירותו בתחקיר "עובדה", ואושרה גם בעדותו של העיתונאי גדי סוקניק, מה שהוביל לפרישתו מהפוליטיקה. במאי 2018 הודה פרי כי מעולם לא שירת בצה"ל, וכי שיקר בעניין לאורך השנים.

פרי למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון במזרחנות והיסטוריה של ארץ ישראל. השתתף בלהקת המחול של האוניברסיטה ובהפקת "גבירתי הנאווה" בתיאטרון הבימה. בצעירותו ובתקופת לימודיו, ניגן פרי בחצוצרה, ולקח חלק בתזמורת הגדנ"ע, בתזמורת הסימפונית ירושלים ובתזמורת הסימפונית חיפה.

בשירות הביטחון הכללי
במרץ 1966 גויס יעקב פרי לשירות הביטחון הכללי (שב"כ) והוכשר כאיש שטח במגזר הערבי. בתחילת דרכו שרת כאיש שטח במרחב הצפוני ולאחר מלחמת ששת הימים שירת באזור השומרון עד 1972, כשמונה לתפקיד מטה בכיר במרחב ירושלים, יהודה ושומרון. ב-1975 מונה לראש מחלקת ההדרכה של השב"כ, ושלוש שנים מאוחר יותר מונה למפקד המרחב הצפוני. ב-1981 מונה פרי למפקד המרחב הגדול ביותר בשירות, מרחב ירושלים ויהודה ושומרון, תפקיד אותו מילא במשך 6 שנים.

בסוף 1985 דרשו שלושה מבכירי השב"כ מראש השירות אברהם שלום להתפטר על רקע פרשת קו 300. פרי נמנע מלתמוך במהלך.

במאי 1987 מונה למשנה לראש השירות, יוסף הרמלין. בספרו "הבא להרגך" מספר פרי כי סייע, כרכז שב"כ, לשר הביטחון משה דיין בעת שהאחרון חפר באופן לא חוקי באתר ארכאולוגי באזור יהודה ושומרון.

באפריל 1988 מונה על ידי ראש ממשלת ישראל, יצחק שמיר, לראש שירות הביטחון הכללי. בתפקיד זה ביצע שינויים ארגוניים כתגובה לשינויים בהיערכות המצב הביטחונית והמדינית, תוך היערכות להתמודדות עם האינתיפאדה הראשונה ומאוחר יותר עם המציאות החדשה שיצרו הסכמי אוסלו.

חוקרי שב"כ שהורשעו בהתנהלות שאינה תקינה בחריגות במתקן החקירות בעזה, העלו האשמות כנגד פרי לגבי התנהלות בעייתית בהיבטים של טוהר המידות ושל מנהל תקין, ובשל כך מינה ראש הממשלה יצחק שמיר את האלוף במיל' רפאל ורדי לקצין בודק בנושא. על-פי בן כספית ורדי הציג מידע בעייתי בעניין טוהר המידות של פרי, אך שמיר החליט שלא להדיח את פרי.

בנובמבר 1994 יצא פרי לחופשת לימודים בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד בבוסטון, שם למד בפקולטה לעסקים וסיים קורס בניהול ותקציב, שיווק וכלכלה.

במרץ 1995 נענה ראש הממשלה, יצחק רבין, לבקשתו של פרי לפרוש מתפקידו כראש השב"כ, והוא הוחלף על ידי כרמי גילון.

בשנת 2012 יצא הסרט התיעודי שומרי הסף בו מרואיינים ששה מראשי השב"כ לדורותיהם כולל פרי.

בינואר 2018 פרסם העיתונאי עמרי אסנהיים תחקיר בתוכנית "עובדה" לפיו פרי, בהיותו ראש השב"כ, נחשד כי הוא הגורם שהדליף לאריה דרעי בעת החקירה נגדו, על דבר האזנות סתר שהמשטרה עורכת לו ולמקורביו, וכי צוות החוקרים שהופקד על ידי היועץ המשפטי לממשלה, מיכאל בן יאיר, על החקירה הרגישה, המליץ להעמיד את פרי לדין, לאחר שבארבע בדיקות פוליגרף שנערכו לו נמצא "אינו דובר אמת". על-פי התחקיר גם ניצב אבי דותן מהמשטרה חשוד בהדלפה. בתגובה לתחקיר הכחיש פרי שנכשל בכל בדיקות הפוליגרף, והוסיף, כי ציין בעדותו בפני הוועדה, שדרעי אכן העלה בשיחה עמו את נושא האזנות הסתר ואמר שמאזינים לו. לטענת פרי הוא לא הגיב אז לדבריו של דרעי.

במגזר העסקי 
באפריל 1995 פרש יעקב פרי משירות הביטחון הכללי והצטרף לסקטור העסקי עם מינויו לנשיא ומנכ"ל חברת סלקום. "סלקום" בתקופת פרי הפכה לחברה סלולרית מרכזית בישראל, לאחר שנפתחה כאשר פלאפון הייתה ספקית יחידה בישראל. יעקב פרי בחר לסרב לשנה שלמה בה הוא זכאי למלוא התנאים אשר ניתנו לו בכהונתו כראש שב"כ, והוא בחר להיכנס ישר למגזר העסקי. בימים הראשונים לכהונתו נקלעה החברה למשבר חמור, שאיים לחסל את החברה: תקלה בטלפונים שסופקו לסלקום על ידי מוטורולה, שיתקה את פעילות הרשת, כאשר כתוצאה מהתקלה, כל הלקוחות של סלקום סבלו מניתוקים. פרי עיצב יחד עם יועץ חיצוני את האסטרטגיה לפעולת החברה, שכללה קבלת אחריות על התקלה, החלפת המכשירים ואי חיוב הלקוחות בזמן אוויר.

בינואר 2003, לאחר 8 שנים בהן ניהל את החברה, החליט יעקב פרי לפרוש מניהול חברת סלקום. מאז הוא כיהן כיו"ר הדירקטוריון, דירקטור או יועץ חיצוני בשורה של חברות ציבוריות. המרכזי שבתפקידיו היה יו"ר הדירקטוריון של בנק מזרחי-טפחות, כאשר תחת שרביטו עלתה מניית הבנק ב-250% בעוד מדד הבנקים הכללי עלה בכ-85%. פרי הובא לתפקידו, כאשר השותפים עמדו בפני סכנת פירוק השותפות לפני הצטרפותו, על מנת להביא שקט תעשייתי לבנק. פרי הובא במכוון כדי להשכין שלום ולאחד את האינטרסים בין בעלי השליטה, בינם לבין עצמם, בין בעלי השליטה לדירקטוריון ובין הדירקטוריון להנהלה.

בסוף שנת 2006 היה פרי שותף להקמת חברת Pinpoint Advance Corp – חברת רכישה למטרות מיוחדות (חברת "ספאק") שגייסה 25 מיליון דולר באפריל 2007. החברה לא הצליחה לאתר חברה להשקעה, החזירה את הכספים למשקיעים ונסגרה.

תפקידים נוספים שמילא הם בין היתר יו"ר הדירקטוריון של חברת "ליפמן הנדסה אלקטרונית בע"מ", יו"ר דירקטוריון בחברת "מגל מערכות בטחון" ויו"ר הדירקטוריון של החברה "בי קונטקט". יעקב פרי שימש גם כיועץ חיצוני בחברת "אירונאוטיקס", יצרנית מזל"טים, בחברת "Cellglide" המספקת שירותים סלולריים ובקרן ההשקעות מרקסטון. חלק מהחברות שבהן מילא תפקידים בכירים כשלו בעסקיהן. בתפקידו כיו"ר חברת מגל סירב פרי לספוג הפחתה של 10% בשכרו, אשר עמד על 50,000 ש"ח, כאשר נקלעה החברה לקשיים.

באוגוסט 2018 התמנה פרי לנשיא חברת המודיעין העסקי קבוצת CGI העוסקת במתן שירותי ייעוץ אסטרטגיים ומודיעין עסקי.

פעולותיו ההתנדבותיות והציבוריות 
בין השנים 1995 - 2000 פעל פרי כמתאם השבויים והנעדרים במשרד ראש הממשלה בהתנדבות, זאת במקביל לעבודתו בחברת סלקום, לאחר בקשתו של יצחק רבין. תחת תפקידו כמתאם ראש הממשלה לנושא השבויים והנעדרים, הושבו גופתו של איתמר איליה, לוחם השייטת שנהרג באסון השייטת, וגופותיהם של יוסף פינק ורחמים אלשיך, כמו כן אותרה גופתו של אילן סעדון.

פרי עמד בראש ועדה שמונתה על ידי משרד התרבות ומשרד רוה"מ, לבדיקת איחודן הפוטנציאלי של התזמורת הסימפונית ירושלים והקאמרטה הישראלית ירושלים. בנוסף כיהן כיו"ר הוועדה הציבורית למען חיילי מילואים, נשיא הרשפ"ת (הרשות לשיתוף פעולה כלכלי), יו"ר ההנהלה הציבורית של מרכז רבין, חבר הנהלה בתזמורת הסימפונית ירושלים, המועצה הציבורית לתרבות ואומנות, יו"ר הקרן לעידוד קולנוע ישראלי איכותי, יו"ר ההנהלה של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, יו"ר אגודת ידידי בית החולים "שיבא", חבר במועצה ציבורית, המרכז ללימודי ביטחון ואוניברסיטת אריאל. ויו"ר מסע ההתרמה "הקש בדלת" מטעם האגודה למלחמה בסרטן. ב-2009 נבחר לתפקיד יו"ר הדירקטוריון של בית התפוצות.

ב-2012 פרסם גלובס כי פרי צבר כ-100 מיליון ש"ח מאז פרישתו מהשב"כ. בעקבות ביקורת על כך טען פרי כי הונו קרוב לזה של מעמד הביניים וחשף הצהרת הון חלקית לפיה הונו אחרי הגירושין עומד על כ-10–12 מיליון ש"ח. בעודו מכהן כשר בממשלה החליט דירקטוריון בנק מזרחי טפחות להעניק לפרי בונוס של 615 אלף ש"ח, עבור כהונתו בבנק בשנת 2012.

בטלוויזיה
בשנת 2005 השתתף פרי בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "השגריר", בתור אחד משלושת השופטים בתוכנית, וכן בתפקיד אורח במסגרת עונתה השנייה של התוכנית.

פעילותו הפוליטית

ב-12 בינואר 2011 התפקד פרי למפלגת קדימה. ב-16 באוקטובר 2012, הכריז פרי כי יתמודד בבחירות לכנסת ה-19 מטעם מפלגת "יש עתיד" תחת הנהגתו של יאיר לפיד, אף על פי שסירב במשך שנים רבות להיכנס לפוליטיקה. בחודש ינואר 2013 נבחר פרי לכהן כחבר הכנסת בכנסת ה-19. במרץ 2013 מונה לשר המדע. חבר בוועדת השרים לענייני חקיקה ומשקיף בקבינט המדיני ביטחוני.

פרי עמד בראש ועדת שרים, שתפקידה גיבוש הצעת חוק ממשלתית חדשה להחליף את "חוק טל" תוך 49 יום.

בדצמבר 2014 פרש פרי מהממשלה, יחד עם יתר שרי יש עתיד, בעקבות פיטוריו של ראש התנועה, יאיר לפיד, ממשרת שר האוצר.

ב-7 בפברואר 2018, הגיש פרי את התפטרותו מהכנסת, על רקע תחקיר אודותיו בתוכנית "עובדה", אשר טוען כי עשה שימוש לא ראוי במידע שהיה בידיו במסגרת תפקידו כראש השב"כ, וכן כי שיקר בעבר כשאמר ששירת בצה"ל. במאי 2018, הודה בראיון כי שיקר בעניין ונימק זאת בכך שבימים ההם הייתה זו בושה גדולה עבורו לא לשרת בצה"ל.

חיים אישיים
פרי נשוי בשלישית ואב לשלושה ילדים. בנו אמיר הוא מתופף וחצוצרן להקת "פורטרט" וכלתו (רעייתו של אמיר) היא השחקנית דנה דבורין.

לקריאה נוספת 
יעקב פרי, הבא להורגך, הוצאת קשת, 1999.
 דרור מורה, שומרי הסף: שישה ראשי שב"כ מדברים, הוצאת ידיעות ספרים, תל אביב, 2014.

קישורים חיצוניים 

 
 יעקב פרי באתר השב"כ
 
 הסיפור שלי, שותפות גורל ואמונה בנצח ישראלjem
 
 
 יורם יובל,  שיחת נפש עם יעקב פרי, הטלוויזיה החינוכית, 10 באוקטובר 2012
 
  
 
 
  
 

מאמרים פרי עטו

הערות שוליים

ראשי השב"כ
בנקאים ישראלים
דירקטורים ישראלים
מנכ"לים ישראלים
מנכ"לי סלקום
חצוצרנים ישראלים
מנכ"לים יוצאי השב"כ
פעילי מפלגת קדימה
שרי החדשנות, המדע והטכנולוגיה
חברי הכנסת התשע עשרה
חברי כנסת מטעם יש עתיד
חברי הכנסת העשרים
יושבי ראש בנק מזרחי טפחות
בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
שופטי תוכניות מציאות ישראלים
ישראלים שנולדו ב-1944