רינלדו ארנס

רינלדו ארנס (בספרדית: Reinaldo Arenas; 16 ביולי 1943 – 7 בדצמבר 1990) היה משורר, סופר ומחזאי קובני. ארנס תמך במהפכת 1959, בתחילתה, אך לימים הפך מבקר גדול שלה ושל המהפכן פידל קסטרו.

ביוגרפיה 
ארנס נולד בכפר במחוז אולגין שבמזרח קובה. מאוחר יותר עבר לבירת המחוז, העיר אולגין. ב-1963 הגיע להוואנה ולמד בבית-הספר לתכנון. לאחר מכן החל לימודי פילוסופיה וספרות באוניברסיטת הוואנה, אך לא השלים את התואר. שנה לאחר מכן החל לעבוד בספרייה הלאומית. בתקופת עבודתו בספרייה זכה ארנס במספר פרסים שמוענקים על ידי אונא"ק. ספרו הזיות (Hallucinations) אוזכר על ידי אונא"ק כספר הטוב ביותר של שנת 1966, אך השופטים לא רצו להעניק לו את הפרס ובאין ספר אחר שהיה ראוי לפרס, החליטו לא להעניק את הפרס באותה שנה.

כתיבתו וההומוסקסואליות המוחצנת שלו הביאו אותו לידי עימות עם הממשלה הקומוניסטית. הוא עזב את הספרייה הלאומית והחל לעבוד כעורך במכון הספר הקובני עד 1968. מ-1968 ועד 1974 שימש כעיתונאי וכעורך בכתב העת הספרותי  La Gaceta de Cuba. 

ב-1974 נכלא בשל "סטייה אידאולוגית" ובשל פרסום ספרים בחו"ל בלי אישור רשמי. ארנס ברח מהכלא וניסה לברוח מקובה דרך הים, באמצעות ציפה על צינור פנימי של גלגל. לבסוף נתפס בפארק לנין שבהוואנה ונכלא בבית הסוהר "אל מורו" יחד עם רוצחים ואנסים. שם שרד באמצעות סיוע לאסירים אחרים לכתוב מכתבים לרעיותיהם ולשאר נשותיהם. ארנס המשיך בכתיבה ספרותית אך ניסיונותיו להבריח את יצירתו מחוץ לבית הכלא התגלו מספר פעמים והוא נענש על כך. ב-1976, תחת איום במוות, אולץ ארנס להתכחש לכל עבודתו.

ב-1980 הסתכסך המשטר הקובני עם פרו. קסטרו, מנהיג קובה, החליט לבטל את השמירה המשטרתית על שגרירות פרו, כדי שיופנה נגדה 'הזעם העממי'. אלא שההפך התרחש - אלפי קובנים ניצלו את היעדר השמירה והתבצרו בשטח השגרירות, דורשים מקלט מדיני. לבסוף הסכים קסטרו שכל הנמצאים בתוך השגרירות, יחד עם קבוצות "אנטי-סוציאליות" נוספות (הומוסקסואלים, למשל) יהגרו לארצות הברית. ארנס לא התבצר בשגרירות, אך החליט לנצל את ההזדמנות. הוא ידע שהמשטר לא יעניק לו אישור יציאה; לכן שינה בכתב יד את שמו בתעודת הזהות וכך הצליח לעבור את הבידוק ולקבל אישור יציאה.

ב-1987 אובחן ארנס כחולה איידס; הוא המשיך לכתוב ולדבר כנגד המשטר הקובני. ארנס שימש כחונך לכותבים קובנים רבים בגלות, בהם ג'ון אודונל-רוזאלס. ב-7 בדצמבר 1990, מת ארנס ממנת יתר מכוונת של סמים ואלכוהול. במכתב ההתאבדות שהשאיר, כתב ארנס: ב-2012 נכלל שמו של ארנס בשביל המורשת בשיקגו, מדרכה ציבורית שמנציחה אישים מקהילת הלהטבי"ם והיסטוריה להטבי"ת.

כתיבתו 
ארנס היה כותב פורה. בנוסף לשני ספרי שירה, פרסם סדרה של חמישה רומנים המהווים "היסטוריה סודית" של קובה שלפני המהפכה. הסדרה הנקראת פנטגוניה, וכוללת את הספרים סלסטינו לפני השחר, שוב הים, Palace of the White Skunks, צבע הקיץ ו-The Assault. בחמשת הספרים בסדרה נע סגנון כתיבתו של ארנס מריאליזם מוחלט ומודרניזם, לאבסורד והומור סאטירי. הרומן השני שלו, הזיות, 'משכתב' את סיפורו של דיסידנט ידוע.

ספרו האוטוביוגרפי "לפני שירד הלילה", נבחר כאחד מעשרת הספרים הטובים ביותר ברשימה של העיתון הניו יורק טיימס לשנת 1993. הספר עובד לסרט בכיכובו של השחקן הספרדי חווייר ברדם. הספר אף תורגם לעברית על ידי רמי סערי בהוצאת כרמל.

קישורים חיצוניים

 ‫
 ‫
 אריק גלסנר, על רינלדו ארֵנָס, 18 ביולי 2008

הערות שוליים 

סופרים קובנים
משוררים קובנים
מחזאים קובנים
להט"בים קובנים
סופרים להט"בים
משוררים להט"בים
מתאבדים: סופרים
זוכי מלגת גוגנהיים
מהגרים מקובה לארצות הברית
נפגעי איידס
אישים שנשפטו על פי חוקים נגד להט"ב
ילידי 1943
נפטרים ב-1990