סיגריד אונדסט

סיגריד אונדסט (בדנית: Sigrid Undset; 20 במאי 1882 - 10 ביוני 1949) הייתה סופרת נורווגית, זוכת פרס נובל לספרות לשנת 1928.

קורות חייה 
אונדסט נולדה בקאלונדבורג שבדנמרק ב-1882. אביה, אינגוואלד מרטין אונדסט, היה ארכאולוג נודע ואמה הייתה בתו של ראש העיר. בשנת 1886, בהיותה בת ארבע, עברה המשפחה לאוסלו שבנורווגיה.

סיגריד קיבלה חינוך תרבותי מעולה ובהיותה בת 14 הייתה מסוגלת לקרוא שירה איטלקית בשפת המקור. היא הצטיינה בטוב לבה ובהיותה ילדה נהגה לאסוף תולעי אדמה שעלו על פני הקרקע אחרי הגשם, כדי שלא יירמסו על ידי עוברים ושבים. היא התייתמה בגיל מוקדם והמשפחה חשה את טעם העוני. בתקופה הזאת התחשל אופייה. בגיל 16 היא כבר הושפעה מהספרות האנגלית של ימי הביניים והרנסאנס.

לאחר שסיימה את בית הספר הריאלי חיפשה סיגריד עבודה בתחום הציור, היות שהיה לה ניסיון בהכנת תפאורות לתיאטרוני בובות, אך היא לא הצליחה למצוא עבודה בתחום לכן נאלצה לצאת לעבודה כפקידה ועסקה בכך במשך עשר שנים.

אונדסט פרסמה מספר סיפורים ובשנת 1907 ראו אור שני רומנים שלה ולאחריהם קיבלה מלגה קטנה מעירית אוסלו.  בשנת 1912 יצא לאור הרומן "ג'יני" שזכה להצלחה ותורגם לאנגלית ולגרמנית. באותה שנה נישאה לצייר הנורווגי סווארסטאד, שהתגרש לשם כך מאשתו הראשונה, והביא עמו לביתם המשותף שלושה ילדים קטנים. השניים התגוררו תקופות קצרות בלונדון וברומא, עד שחזרו לנורווגיה, השתקעו בלילהאמר, ונולדו גם להם שלושה ילדים.  אונדסט פרסמה עוד כמה רומנים וקובץ מסות על בעיות הנשים. ב-1919 עברה משבר דתי שארך מספר שנים שבסופו עברה לכנסייה הקתולית. בעקבות המשבר הדתי התגרשה מבעלה והקדישה את כל משאבי רוחה לחיבור רומן היסטורי רחב יריעה בשם "כריסטין בת לאוראנס". מכאן המשיכה ברומנים היסטוריים על תקופת ימי הביניים.

בשנת 1928 הוענק לה פרס נובל לספרות "בעיקר על תאוריה המזהירים על חיי סקנדינביה בימי הביניים".

בתה מוסה, שהייתה נכה, נפטרה בשנת 1939. באביב 1940 עזבה את נורווגיה לשוודיה, ובאוגוסט 1940 הגיעה לארצות הברית.

נפטרה בלילהאמר ב-1949.

יחסה ליהודים ולציונות 
לאונדסט היה יחס חם ליהודים ולציונות.  בעת שהותה בארצות הברית עמדה אונדסט בקשר עם ארגונים מחתרתיים במדינות אירופה הכבושות, וניסתה לנצל את השפעתה על ממשלת שוודיה כדי לשכנע אותה להנפיק דרכוני מעבר ל-700 יהודים מהגטו בבודפשט. היא גם הצטיינה ביכולת לחזות תופעות פסיכולוגיות בעמים, יכולת הבאה לידי ביטוי במכתב שכתבה לפרופסור יוסף קלוזנר ומאמר שפרסמה בחודש אוגוסט 1944.

המכתב לפרופסור קלוזנר (שנת 1943):

מיצירותיה 
 גברת מרתה אוליה (1907) (Fru Marta Oulie) רומן
 ויגה ליוט וויגדיס (1909) (Fortællingen om Viga-Ljot og Vigdis) רומן
 ג'יני (1912) (Jenny) רומן
 כריסטין בת לאוראנס (1920 - 1922) (Kristin Lavransdatter) טרילוגיה היסטורית, תורגם לעברית.
 הכלולות (1920) (Kransen)
 בעלת הבית (1921) (Husfrue)
 הצלב (1922) (Korset)
 הרעיה המאמינה (1936) (Den trofaste hustru) רומן
 גברת דורתאה (1939) (Madame Dorthea) רומן

ספריה שתורגמו לעברית
 ‫ויגה-ליוט וויגדיס, סיפור אהבה ונקמה צפוני, תרגם דוד קלעי, תמוז, תל אביב, 1984; מהדורה קודמת בתרגום מגרמנית של ד. קלעי, א.י. שטיבל, תרצ"ב.
 כריסטין בת לברנס, תורגם על ידי צפורה אהרונוביץ (בשם העט שבתאית), הוצאת שטיבל, 1937; תורגם שנית מנורווגית בשם קריסטין לוורנסדטר בידי דנה כספי, הוצאת שוקן, 2007.

קישורים חיצוניים

 
 
 
 
 
 
 

סופרות נורווגיות
זוכי פרס נובל נורווגים
זוכות פרס נובל לספרות
זוכי פרס נובל לספרות
ילידות 1882
נפטרות ב-1949