נסים זאב

נסים מרדכי זאב (נולד בישראל בח' באלול ה'תשי"א; 9 בספטמבר 1951) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת ש"ס, מייסדה הראשי של מפלגת ש"ס.

ראשית דרכו
נסים זאב נולד בירושלים ב-9 בספטמבר 1951. אביו עלה מעיראק ב-1941, שירת באצ"ל ולחם במלחמת העצמאות.

זאב לא שירת בצה"ל, למד בישיבת פורת יוסף, והוסמך לרבנות בגיל 25. בתחילת דרכו (בין השנים 1974–1982) כיהן כרב וכשוחט במושב עין העמק, ר"ם במקסיקו, וכיהן קרוב לשנה, כרב וחזן בבית כנסת ספרדי בן כ-700 מתפללים בברוקלין, ניו יורק.

בשנת 1979 הקים את מוסדות "נוות ישראל" - מערכת חינוך לבנות ממוצא מזרחי בירושלים. המפעל כולל גני ילדים, בית ספר יסודי, תיכון וסמינר להוראה וגננות. זאת במסגרת הקדש "ועד עדת הבבלים" של יוצאי עיראק.

הקמת מפלגת ש"ס
בקיץ 1983 פנה לרב עובדיה יוסף שיתמוך בהקמת מפלגה שתתמודד בבחירות לרשויות המקומיות בישראל בסוף אותה שנה. לאחר שהרגיש שמפלגת אגודת ישראל מקפחת חרדים ממוצא ספרדי, ולא מייצגת ציבור זה. הוא הציע ששם המפלגה יהיה "ספרדים חרדים", והאותיות שיופיעו על פתק ההצבעה יהיו ס"ח. אך עקב קשיים ברישום השם, בחר זאב באותיות ש"ס. במקביל פנה לרב עובדיה יוסף עסקן מקומי בטבריה שיתמוך במפלגה שהקים. המפלגה קמה בשם "התאחדות הספרדים שומרי תורה", הידועה מאז כמפלגת ש"ס, וזאב נבחר ליושב ראש המפלגה החדשה. זאב הוצב במקום הראשון ברשימה ובמקום השני הוצב יעקב יוסף, בנו של הרב עובדיה יוסף. המפלגה זכתה להצלחה מפתיעה בירושלים (שם זכתה ב-3 מושבים), וגם בטבריה זכתה ל-15% מהקולות. בעקבות הצלחה זו החליטה המפלגה לרוץ ב, חצי שנה אחר כך, ביולי 1984. אולם תוך זמן קצר נדחק מראשות התנועה על ידי הרב יצחק חיים פרץ ואחר כך אריה דרעי.

חבר מועצת עיריית ירושלים
זאב נבחר כחבר מועצת עיריית ירושלים, ש"ס הצטרפה לקואליציה העירונית של ראש העירייה טדי קולק, והוא מונה לסגן ראש עיריית ירושלים. בסך הכול שימש זאב כחבר מועצה וסגן ראש העירייה במשך שלוש קדנציות (פעמיים כסגנו של טדי קולק, ופעם אחת כסגנו של אהוד אולמרט), בין השנים 1983–1998. הוא היה הממונה על תיק הרווחה, על הקצאת שטחים למוסדות ציבור ועל ועדת הפטור להנחה בארנונה.

בתקופת כהונתו כחבר מועצה היה זאב פעיל במאבקי השבת בירושלים, בעיקר נגד פתיחת בתי קולנוע בשבת. ב-1987 הוא שיכנע את ראש העירייה קולק לפתוח בהליכים משפטיים נגד בעליהם של בתי קולנוע שפעלו בשבת, על שפתחו אותם בניגוד להוראות חוק העזר המקומי. ב-22 בנובמבר אותה שנה זיכתה השופטת אילה פרוקצ'יה את הנאשמים. פרוקצ'יה קבעה בפסק דינה כי מטרתם של חוקי העזר הנוגעים לפתיחה וסגירה של בתי עסק היא להגשים מטרות של סדר ציבורי וחיי עיר תקינים ולא לקבוע לתושבי העיר תוכני חיים. בנוסף היה מעורב במספר החלטות שעוררו סערה ציבורית: ב-1986 קרא לעירייה לפעול נגד מכירת דירות לערבים בשכונת נוה יעקב, ב-1992 ביקש להפוך את המסגד הנטוש בשכונת מלחה לבית כנסת.

ביולי 1991 המליצה המשטרה להעמיד את זאב לדין, לאחר שהיה מעורב במתן היתר לא חוקי למבנה של חסידות גור.

במקביל לתפקידו כסגן ראש העירייה, המשיך זאב לעבוד כמוהל. בשנת 1992 מל בחשאי תינוק שנחטף על ידי הוריו, לאחר שנמסר לאימוץ בהוראת רשויות הרווחה, ונחקר על כך במשטרה. בשנת 1994 מל תינוק ולאחר מספר ימים נוצר נמק במקום המילה אשר הסב לתינוק נזק בלתי הפיך. הורי התינוק הגישו נגדו תביעה, ובשנת 2001 פסק בית המשפט העליון כי על זאב לשלם לתינוק ולהוריו פיצויים של יותר מ-750 אלף ש"ח.

חבר כנסת
בבחירות לכנסת ה-15 זכתה ש"ס ב-17 מנדטים והפכה למפלגה השלישית בגודלה. זאב, שהוצב במקום ה-15 ברשימת המפלגה, נבחר לראשונה לכנסת. בבחירות לרשויות המקומיות בשנים 1998 ו-2003 הוצב במקום הראשון ברשימת ש"ס למועצת עיריית ירושלים, נבחר למועצת העירייה אך פרש ממנה כדי להמשיך לכהן בכנסת. המשיך לכהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס גם בקדנציות הבאות.

במהלך פעילותו בכנסת היה חבר בוועדת הכנסת, בוועדת החוץ והביטחון, בוועדת חוקה חוק ומשפט, ובוועדת הפנים ויושב ראש הוועדה למאבק בנגע הסמים. בנובמבר 2008 עבר לגור בבית שכונה "בית השלום" ו"בית המריבה" בשכונת א-ראס, בצידה המזרחי של חברון. הבעלות על הבית הייתה במחלוקת, לאחר שמתנחלים טענו שרכשו אותו, אך המשטרה ביקשה לפנותם.

במהלך כהונתו בכנסת יצא פעמים רבות נגד הקהילה הלהט"בית בישראל. בנוסף, הוא יצא נגד החמרת עונשם של גברים ממוצא מזרחי שמכים את נשותיהם באופן חד פעמי, או מדי פעם, משום שההכאה היא חלק מ"פעולות שנראות להם מקובלות, על פי אמות המידה הנהוגות בקרב השכבות האתניות האלה". טען שזונות הן המפתות גברים ולכן עליהן האשמה בפיתוי, חוקתית והלכתית. הוביל את ההתנגדות לתוכניתו של הצלם ספנסר טוניק לצלם מיצג עירום בישראל, בטענה שמדובר בזנות. התנגד לתיקון לחוק העונשין בנוגע לעבירות אינוס, לפיו בעילה תיחשב אונס גם אם האשה הייתה במצב המונע ממנה לתת הסכמה חופשית.

במהלך כהונתו יזם מספר חוקים, ובהם:
 תיקון לפקודת התעבורה המתיר לשוטרים ליטול בדיקות רוק מנהגים.
 תיקון לפקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין), המעניק פטור מארנונה לבית כנסת אף אם הוא משמש כבית מדרש או כאשר מתקיימות בו פעולות לקידום תרבות תורנית.
 תיקון לחוק חניה לנכים הקובע כי הודעת תשלום קנס לרכב הנושא תג נכה, הניתנת בידי פקח, תינתן רק אם הרכב צולם באופן המעיד כי התקיימה אחת הנסיבות בהן לא הותרה החניה לפי הוראות החוק (יחד עם אילן גילאון)
 חוק לשמירה על זכויותיהם לפיצוי של פליטים יהודים יוצאי ארצות ערב ואיראן, הקובע כי במסגרת ניהול משא ומתן להסדר מדיני במזרח התיכון, תכלול הממשלה דרישה למתן פיצוי הולם לפליטים יהודים אזרחי ישראל, יוצאי ארצות ערב ואיראן, על אובדן רכוש שהיה בבעלותם או בבעלות הקהילה היהודית.

בשנת 2008, יזם ללא הצלחה, חוק שיאסור על הפלות בישראל לאחר השבוע ה-22 של ההריון, והיה שותף להצעת חוק של ש"ס, שלא עברה, לסינון וחסימה של אתרי אינטרנט.

לקראת הבחירות לכנסת ה-20 בתחילת 2015, הדיח אותו אריה דרעי מרשימת המפלגה יום לפני סגירת הרשימות לכנסת, עקב קרבתו לאלי ישי, שעזב את התנועה ורץ ברשימה נפרדת.

חיים אישיים 
נשוי לשפרה ואב ל-11 ילדים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

חברי כנסת מטעם ש"ס
חברי מועצת העיר ירושלים
בוגרי ישיבת פורת יוסף
מוהלים ישראלים
חברי הכנסת החמש עשרה
חברי הכנסת השש עשרה
חברי הכנסת השבע עשרה
חברי הכנסת השמונה עשרה
חברי הכנסת התשע עשרה
יושבי ראש הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול
ישראלים שנולדו ב-1951