מעיליא

מעִילְיָא (בערבית: معليا) היא מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל. הכפר שוכן בגליל העליון, בסמוך לעיר מעלות-תרשיחא. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1957. במרכז הכפר נמצאת מצודה צלבנית בשם מבצר המלך. 

מעיליא ופסוטה הם שני הכפרים הערביים היחידים בישראל שרוב מוחלט של תושביהם (למעלה מ-97%) הם ערבים-נוצרים.

היסטוריה

העת העתיקה 
העדויות הראשונות ליישוב במקום הן מתקופת הברונזה. יש חוקרים המזהים את היישוב עם העיר "אשר בעלות" המוזכרת בתנ"ך בספר מלכים א' (ד',ט"ז). בשיפוע הגבעה שמדרום לכנסייה המודרנית התגלו כ-12 כוכים שכנראה שימשו כקברים בממלכת ישראל, זאת לפי הקרמיקה שנתגלתה בקרבתם - עיקרה מתקופת הברזל בארץ ישראל. 

מן התקופה הרומית נמצא במקום שבר זכוכית ועליו מנורה, המעידה על התיישבות יהודית במקום.

ימי הביניים 
היישוב הנוכחי החל עם בניית "מבצר המלך" בתחילת המאה ה-12 על ידי בלדווין השלישי, מלך ממלכת ירושלים הצלבנית. המצודה הוקמה על מנת להגן על הדרך מעכו לדמשק שעברה שם. במהלך המאה ה-12 הפכה מעיליא לבירת הגליל. בשנת 1220 נמכר המבצר למסדר הטבטוני וחשיבותו פחתה עם הקמת מבצר המונפור הסמוך. בשנת 1265 נכבש המבצר על ידי השליט המוסלמי ביברס. לאחר מכן החלו מוסלמים להתיישב במקום.

התקופה העות'מאנית 
בשנת 1596, בתקופת האימפריה העות'מאנית, נמנו בכפר 15 בתי-אב מוסלמים ושניים נוצריים. במאה ה-18 ביצע השליט הבדואי דאהר אל-עומר חילופי אוכלוסין - הוא הביא לכפר נוצרים מלבנון ומסוריה ואת תושבי מעיליא המוסלמים יישב בתרשיחא. הנוצרים החלו בשיפוץ המבצר והתיישבו בו. מאוחר יותר התפתח הכפר לכיוון מערב.

חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר בשנת 1870, וכתב כי יושבים בו 400 נוצרים מהזרם היווני אוניאטי, שהשלימו לא מזמן את בנייתה של כנסייה חדשה על יסודותיה של אחת עתיקה. הוא ציין כי במקום ניכרים חורבותיה של עיירה בצורה, ותיאר את שרידיה של המצודה הקדומה השוכנים בקודקוד הגבעה.

בסקר ארץ-ישראל המערבית משנת 1881 מתואר היישוב ככפר גדול בנוי אבן ובו כנסייה ושרידי מסגד, גרים בו 450 נוצרים והוא מוקף מטעי זית ושטחים חקלאיים מעובדים.

המנדט הבריטי 
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת עכו. על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל התגוררו בו 900 נפשות ושטחיו החקלאיים מנו 29,084 דונמים (מתוכם 9,948 דונמים שטחים ציבוריים).

שלטון ישראל
בראשית מלחמת העצמאות אירח הכפר יחידה תימנית של "צבא השחרור הערבי". תושבי מעיליא התארגנו להגנה על כפרם. הם רכשו נשק ומנעו בכח בריחת תושבים ללבנון. בקרב קצר במבצע חירם, נעשה שימוש בתותחים, שבגללם תושבי הכפר ברחו להרים מסביב לכפר ולנו במערות.
ב-31 באוקטובר 1948, לאחר התבוסה בקרב, עזבו כמעט כל התושבים את הכפר, חלקם חצו את הגבול ללבנון. אולם בימים הבאים התירו מפקדי צה"ל המקומיים לכל הנמלטים לחזור – מקרה יוצא דופן במלחמה.

לקראת סוף 1949 ביקשו בממסד הביטחוני הישראלי לגרש את תושבי מעיליא, אולם בגלל התנגדות משרד החוץ הדבר לא יצא אל הפועל. על הכפר נעשו מספר פשיטות בחיפוש אחר מסתננים והיו ששיערו שהמטרה הייתה לגרום לתושבים לנטוש את מעיליא. לאחר המלחמה, והתבססות השלטון הישראלי באזור, הוצגו האירועים בצורה שונה לגמרי: "עקבות המלחמה אינם ניכרים כאן כלל, כי תושבי המקום לא גילו התנגדות למדינת ישראל בתקומתה. הדגל הלבן אשר הורם במעיליא חסך לתושביהו הרס וקורבנות".

בינואר 1962 חוברה מעיליא לרשת החשמל הארצית.

בקיץ 1979 אירעו במעיליא עימותים קשים עם שוטרים שאבטחו את פריצת הדרך למצפה הילה, בטענה שהמצפה מוקם על אדמות בבעלות ערבית, או שהקמת המצפה תפגע בהתפתחות עתידית של מעיליא, טענות שהוכחשו על ידי אנשי הסוכנות היהודית. באותה שנה, הציב האמן יגאל תומרקין בין הכנסייה למבצר המלך, פסל של צלב נטוי על צידו וקבור בחלקו באדמה ולמרגלותיו זכוכית שבורה, על מנת שייסמל הזדהות עם מאבק התושבים נגד הרעיון של 'ייהוד הגליל' והקמת המצפים.

אוכלוסייה 

נכון לסוף שנת 2021, כ-97% מכלל תושבי הכפר הם ערבים-נוצרים מהזרם הקתולי.

גידולים וחלקאות 
ענפי הפרנסה העיקריים בכפר עד שנות ה-60 היו גידול זיתים וטבק. בשנת 1965 עסקו 45% מהמפרנסים בחקלאות, 30% בעבודה שכירה וכ-25% במלאכה ומסחר זעיר. כיום רמת ההכנסה לנפש במעיליא היא הגבוהה ביותר מבין היישובים הערביים בישראל. 30 אחוז מהאוכלוסייה הבוגרת הם אקדמאים ובעלי מקצועות חופשיים. ענפי החקלאות העיקריים ביישוב כיום הם גידול זיתים וגידול חזירים, שכן חוק איסור גידול חזיר לא-תקף על יישוב זה (כמו גם ב-7 יישובים אחרים, בהם קיימת אוכלוסייה נוצרית משמעותית בישראל).

לקריאה נוספת
 אמנון גופר, סודות גליליים, הוצאת עם עובד, 2007, עמ' 173-150

קישורים חיצוניים

 אתר המועצה המקומית

הערות שוליים

ישראל: מועצות מקומיות
יישובים ערביים-נוצריים בישראל
ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון