התזמורת הסימפונית של וינה

התזמורת הסימפונית של וינה (בגרמנית: Wiener Symphoniker) נוסדה בשנת 1900 תחת השם "אגודת הקונצרטים של וינה" (בגרמנית: Wiener Concertverein). בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 שונה שם התזמורת לשמה הנוכחי.

היסטוריה
על אף ירידה בהאזנה לקונצרטים לאחר הופעת הרדיו בשנות ה-20 של המאה ה-20, התזמורת החזיקה מעמד עד סיפוח אוסטריה בשנת 1938, שהביא להתמזגותה עם תזמורות גרמניות, כחלק מן התרבות הגרמנית. בתור שכזו, שימשה למטרות תעמולה עד שצימצומים בשורותיה, כתוצאה מגיוס לעבודה במפעלי תחמושת, הביאו לסגירתה ב-1 בספטמבר 1944.

הקונצרט הראשון של התזמורת אחרי המלחמה התקיים ב-16 בספטמבר 1945, ונוגנה בו הסימפוניה השלישית של גוסטב מאהלר. בהנהלתו של יוזף קריפס, נבנה מחדש, תוך זמן קצר, רפרטואר מודרני לאחר עשר שנים של בידוד והתזמורת יצאה בפעם הראשונה לפסטיבל ברגנץ בקיץ 1946.

שנת 1946 ציינה את ראשית כהונתו של מאסטרו הרברט פון קאראיין, שאף כי לא היה מנצח ראשי, עבד עם התזמורת הווינאית בסדרת הקונצרטים שנקראו על שמו ויצא עמה לסיורים רחבי-היקף באירופה ובאמריקה הצפונית.

בשנת 1959 הופיעה התזמורת לפני האפיפיור יוחנן ה-23 בוותיקן, בניצוח הבכורה של מאסטרו וולפגנג זאוואליש.

בתקופת ניהולו של זאוואליש יצאה התזמורת לסיור בארצות הברית בשנת 1964 ולסיור משולב בארצות הברית וביפן. בשנת 1967 בתקופתו גם נפתח מחדש התיאטרון של וינה, בשנת 1962.

קריפס חזר לתקופת הביניים שבין פרישת זאוואליש לבואו של קרלו מריה ג'וליני כמנצח ראשי. בשנות ה-80' ההתייצב ז'ורז' פרטר על דוכן המנצחים. הוא הגדיל את מספר הקונצרטים של תזמורת וינה והוסיף מוזיקה צרפתית לרפרטואר.

המנצח הראשי המיועד של התזמורת מעונת 2024/25 הוא המנצח הצ'כי פטר פופלקה.

מנצחים ראשיים
 פרדיננד לוה (1900–1925)
 הוגו גוטסמן (1929–1933)
 אוסוואלד קאבאסטה (1934–1938)
 הנס וייסבאך (1939–1944)
 הנס סווארובסקי (1945–1947)
 וולפגנג זאוואליש (1960–1970)
 יוזף קריפס (1970–1973; מנהל אמנותי)
 קרלו מריה ג'וליני (1973–1976)
 גנאדי רוז'דסטוונסקי (1980–1982)
 רפאל פריבק דה בורגוס (1991–1996)
 ולדימיר פדוסייב (1997–2005)
 פאביו לואיזי (2005–2013)
 פיליפ ג'ורדן (2014–2021)
 אנדרס אורוסקו-אסטרדה (2021–2022)
 פטר פופלקה (מיועד, החל משנת 2024)

קישורים חיצוניים

 

וינה
וינה
וינה: תרבות