מר שושני

מר שושני (כונה גם פרופסור שושני או החכם שושני; בצרפתית: Monsieur Chouchani; 9 בינואר 1895 כ"ה בטבת תרנ"ה, בריסק, – כ"ו בטבת תשכ"ח, 26 בינואר 1968, דוראסנו, אורוגוואי) היה חכם ואינטלקטואל יהודי מסתורי, אשר העלים את זהותו האמיתית אך לטענת רבים שמו היה הלל פרלמן.

מר שושני לימד תלמידים רבים בכמה ארצות - בשיעורים ובאופן אישי, בהם אישים ידועים כמו אנדרה נהר, שלום רוזנברג, עמנואל לוינס, אלי ויזל ומניטו. הידיעות אודותיו מתארות אותו כאיש אשכולות, תלמיד חכם ופילוסוף פנומנלי, בעל ידיעות מופלגות בכל מקצועות היהדות ובייחוד בתלמוד ובקבלה, וכן במתמטיקה, פיזיקה, תולדות הפילוסופיה, דתות העולם, שפות, ספרות ועוד.

זהותו
"מר שושני" היה דמות מסתורית ששמה האמיתי ורבים מפרטיה הביוגרפיים אינם ברורים, בשל החשאיות שהקפיד עליה ביותר. פרופ' שלום רוזנברג ואחרים סבורים כי מדובר בהלל פרלמן, כיוון שמר שושני סיפר לו כי למד אצל הרב קוק ונסע לארצות הברית, ובאגרותיו של הרב קוק מופיעה דמות בלתי מוכרת בשם זה שפרטיה מתאימים לתיאור זה. אמנם באיגרות אלו, הממוענות לפרלמן עצמו ולרב מאיר בר-אילן מכנה אותו הרב קוק "החתן", וככל הידוע מר שושני לא התחתן מעולם, אולם כינוי זה משמש ביידיש גם עבור מי שהגיע לפרקו ועדיין לא השתדך. פרופ' רוזנברג, כמו גם נכדו של עמנואל לוינס, משוכנעים בזיהוי זה ושניהם אף קראו לאחד מבניהם "הלל" על שמו.

אלי ויזל כתב באוטוביוגרפיה שלו כי שמו המקורי היה מרדכי רוזנבאום, אך לא הוסיף פרטים על כך, אף על פי שלדבריו אסף פרטים רבים מאנשים שונים. ייתכן שמקור השם בעובדה שמר שושני השתמש מאז אוגוסט 1952 בתעודת לידה מרוקאית שנתן לו אדם בשם "מרדכי בן שושן" (רוזן = שושן). יש הטוענים כי השתמש בכינוי זה כדי להזדהות עם מרדכי, 'איש יהודי' משושן הבירה. ד"ר יעל לוין כתבה כי מסתבר שויזל העדיף לשמור על סודו של רבו, ולכן נקב בשם זה. היא טוענת שאלי ויזל עצמו ידע ששמו האמיתי הוא הלל פרלמן, ויזל עצמו כתב במאמר בצרפתית כי פגש את אחיינו של מר שושני לאחר מותו והוא סיפר לו את זהותו האמיתית, אחיין זה היה כנראה הרב מאיר מינץ ממונסי אחיינו של הלל פרלמן. מינץ מת בשנת תשמ"ח אך אשתו אישרה כי הוא זיהה את דודו. במאמר אחר פרסמה לוין עדויות נוספות ביחס לשושני וכן תמונה בלתי מוכרת של פרלמן שצולמה בסביבות שנת 1912, המשמשת ראיה נוספת לזהות שבין פרלמן לשושני.

חייו
על פי השמועה, עוד כילד התפרסם שמו של שושני כבעל זיכרון פנומנלי, והוריו ערכו עמו מופעים שבהם הופגנו יכולותיו. יש הסוברים שבשל הטראומה שנגרמה לו במופעים הוא אימץ בהמשך את אורח החיים המיוחד שלו.

הוא שמר בקנאות על פרטיותו ועל שמו, וכדי להסתיר את זהותו קרא לעצמו "שושני". יש המספרים כי מעולם לא ראוהו עולה לתורה, כדי שלא ייוודע שמו האמיתי. העיתונאי היהודי-הצרפתי שלמה (סלומון) מלכה, שכתב עליו ספר בצרפתית, הכתירו בכותרת המשנה "חידת המורה של המאה העשרים".

במשך חייו הסתובב שושני כנווד ערירי ברחבי העולם: באירופה, בארץ ישראל, בארצות הברית, באורוגוואי, ובארצות נוספות.

על פי הסברה ששושני הוא הלל פרלמן, עולה שהוא שהה בארץ ישראל למד בישיבת מאה שערים ומשם נשלח ללמוד אצל הרב קוק בישיבת אוצר חיים (ישיבת הרב קוק ביפו), ואחר נסע לארצות הברית. איגרת שכתב אליו מופיעה באגרות הראי"ה, וכן איגרת נוספת (אגרות הראי"ה חלק ב' עמ' שכט, איגרת תשל"ג) אותה שלח בשנת ה'תרע"ה (1915) לרב מאיר בר-אילן ששהה אז בארצות הברית. באיגרת, בה הוא מכנה את פרלמן "ידידי החביב החתן הרב החריף ובקי שלם ורב תבונות", הוא מבקש שיסייע לו, כיוון שפרלמן לא מכיר שם איש וחבל לאבד כישרון כזה בשל צרות הפרנסה.

בשנות השלושים של המאה העשרים שהה שושני באוראן ובערים אחרות במגרב. שם למד היטב את המנהגים של יהדות עדות המזרח ואת השפה הערבית.

ב-1942 שהה בפריז ומכיוון שלא היו לו מסמכים, נעצר על ידי הגסטאפו ועקב היותו נימול הואשם כיהודי. הוא הצליח לשכנע את חוקריו כי הוא מוסלמי ולכן נימול. לשם בירור הדברים הוזמן המופתי הראשי של צרפת לתאו לברר את טענותיו. בתום חמש שעות של שיחה, דרש המופתי לשחרר את האיש באמרו שהוא קדוש מוסלמי.

בין השנים 1947–1952 שהה שושני בצרפת. באותן שנים שימש כמורה פרטי. באותן השנים לימד כמה מגדולי אנשי הרוח היהודיים של צרפת, בהם הפילוסוף עמנואל לוינס, פרופ' אנדרה נהר, הרב יהודה ליאון אשכנזי ("מניטו"). הוא קיים בביתו לימוד בספר נפש החיים לר' חיים מוולוז'ין. לימוד זה היה בתשלום, לדבריו במטרה שהתלמידים יעריכו את השיעור. השיעור היה מתחיל בשעות הקטנות של הלילה ונמשך עד הבוקר.

לאחר מכן הגיע לישראל, בה שהה בקיבוץ בארות יצחק ובמקומות נוספים. בין השנים 1955–1956 התגורר שושני שוב בצרפת, ולאחר מכן עבר לדרום אמריקה, והתגורר במונטווידאו.

קשר עלום ולא ברור היה לו עם האדמו"ר מלובביץ' האחרון, רבי מנחם מנדל שניאורסון, אשר ישנן עדויות כי דרש בשלומו על ידי אנשים שהכירוהו באורוגוואי. כמו כן, חלק ממחברותיו שפורסמו הן מחברות שהונפקו על ידי המרכז לענייני חינוך, ארגון בראשו עמד האדמו"ר.

מר שושני נפטר מהתקף לב בכ"ו בטבת תשכ"ח, 26 בינואר 1968, בדוראסנו  שבאורוגוואי, במהלך סמינר לחניכי בני עקיבא ולמורים דתיים. בשעת מותו היה על ידו תלמידו שלום רוזנברג. בכיסו נמצא פתק ובו מספר טלפון בשווייץ של אדם שהכירו. כאשר התקשרו למספר הטלפון, התברר כי אותו אדם נפטר ב-24 שעות קודם לכן. בכך נותרה אישיותו עלומה גם אחרי מותו.

מר שושני נקבר במונטווידאו שבאורוגוואי. על מצבתו נכתבו, על ידי הסופר אלי ויזל, בין היתר, השורות הבאות: "הרב והחכם שושני ז"ל / לידתו וחייו סתומים בחידה / נפטר ביום שבת קודש כו טבת תשכ"ח".

אישיותו
מר שושני לא היה אדם קל, והיה חריף ועוקצני. עמנואל לוינס, שמר שושני פתח בפניו את שערי התלמוד, כינה אותו בשם "מורה מופלא ואכזרי". אחד מתלמידיו סיפר שבתקופה שבה הכיר את שושני, הוא לא שמר על מראהו החיצוני, לא הקפיד להחליף בגדים ולא התרחץ. אשת לוינס לא הסכימה ששושני ילמד אותו בביתם, ולכן היו לומדים ברציפי הרכבת התחתית.

הרב קוק מתאר את הלל פרלמן כ"אחד הצעירים היותר מצוינים... חריף, בקיא, שלם ורב תבונות". תלמידיו מציינים קודם כל את זכרונו המופלא, שלפי פרופ' רוזנברג הכיל את כל ספרי היסוד של היהדות בנוסף למתמטיקה, לפיזיקה ולפילוסופיה המודרנית.

מר שושני היה דמות נערצת על ידי מאות תלמידיו, עד שפרופ' שלום רוזנברג אמר כי "העולם נחלק לאלו שהכירו אותו, ולאלו שלא". כמורה הוא עורר אי-שקט בתלמידיו, ועודד אותם להשתפר ולהתקדם כל הזמן.

אלי ויזל כתב עליו ב'שיר המתים':

תלמידו עמנואל לוינס מספר שכשראהו לראשונה לא התרשם ממראהו, אך לאחר פגישה זו אמר "מה שהאיש הזה יודע-איני יודע, אך כל מה שאני יודע-הוא יודע". לוינס העריץ את שושני עד סוף ימיו, ואמר עליו כך: "כשהיה מלמד לא היה מונח ספר לפניו. הוא ידע הכול בעל פה, וכשהייתי מפענח בקושי את האותיות הקטנות בתוספות, הוא היה מפסיק אותי: 'אתה שם, בסוף השורה דילגת על מילה' … היה למר שושני כח דיאלקטי בלתי רגיל: כמות המושגים שהיה מסוגל לתפוס ולהרכיב בבת אחת הייתה משאירה רושם של פראות, בתגליותיה הבלתי צפויות". לוינס למד ממנו בצורה אינטנסיבית במשך כמה שנים עד שזה נעלם.

פרופ' שלום רוזנברג שמתייחס אל מר שושני כאל מורהו המובהק, ורואה בדמותו אחד מגדולי העולם, כינה אותו "סוקרטס ללא אפלטון". בריאיון למקור ראשון הוא אמר "אם אתה שואל אותי איך היה נראה תנא, איך היה נראה הגאון מווילנה, אז אני יודע - הוא!".

מר שושני לימד את תלמידיו בעל-פה, אך השאיר אחריו מחברות שחלקן נמצאו ברשותו של תלמידו, פרופ' רוזנברג. רוזנברג העיד כי פענוח הכתבים קשה מאוד עד בלתי אפשרי, כיוון שהם כתובים בדרך בלתי מובנת ולעיתים קרובות בקצרנות רבה. ב-2019 נמכרו שש מחברות במכירה פומבית תמורת כעשרים אלף דולר. בשנת 2021 נמסרו מחברותיו לספרייה הלאומית, וצילומיהן הועלו לאתר אינטרנט ייעודי.

מתלמידיו
 הפילוסוף עמנואל לוינס
 המהנדס דניאל רובינשטיין, נשיא בית הכנסת אשכנזי.

 פרופ' אנדרה נהר
 פרופ' שלום רוזנברג, אשר החזיק בכמה מכתביו שאותם תרם לספרייה הלאומית
 הסופר אלי ויזל, שגם כתב עליו שיר
 פרופ' צבי בכרך, שהיה תלמידו ועוזרו של שושני בקיבוץ בארות יצחק בסתיו 1952
 הרב אליהו אביחיל 
 ד"ר משה קטן
 הרב יהודה ליאון אשכנזי
 פרופ' יעקב (ז'אק) גולדברג
הרב אברהם אירגאס
 פרופ׳ שמעון שוורצפוקס

הסרט הדוקומנטרי "חידת שושני"
הסרט הדוקומנטרי חידת שושני בבימויו של מיכאל גרינשפן מתחקה אחר קורותיו של מר שושני ומנסה לפענח חלק מהחידות והמסתורין האופפים את דמותו. הסרט הופק בשנת 2023.

לקריאה נוספת
 זאב הרוי, 'שושני על נבואת משה רבנו', בתוך: בנימין איש-שלום (עורך), בדרכי שלום: עיונים בהגות היהודית, מוגשים לשלום רוזנברג, ירושלים: בית מורשה בירושלים – מכללת רוברט מ. ברן, תשס"ז, עמ' 459–465 (ובמקורות שבהערות 1–2, 14).
 מאשה טורנר, 'ערב אחד עם מר שושני: מעשה שהיה', בתוך: בדרכי שלום (תשס"ז), עמ' 467–468.

 Salomon Malka, Monsieur Chouchani: l’énigme d’un maître du XXe siècle: entretiens avec Elie Wiesel, suivis d’une enquête, Paris: JC Lattès, 1994. 
 Shmuel Wygoda, 'Le maître et son disciple: Chouchani et Lévinas,' Cahiers d’Etudes Lévinassiennes 1 (2002), 149-183.  
Hanooch Ben Pazi, A Philosopher in the eye of the Storm, Monsieur Chouchani and Levinas's Nameless Essay", AJS Review 41:2 (November 2017), 315–331

הודיה סמט הר שפי, 'אש שחורה על גבי אש לבנה- דרך לימודו של מר שושני, כתבי היד של מר שושני'. עבודת מאסטר, המחלקה לפילוסופיה יהודית, בר-אילן, תשע"ו.

קישורים חיצוניים
אתר כתביו של מר שושני המרכז מחברות של מר שושני לעיון והורדה
  (עם עלייתו לישראל)
 
 
 אלי ויזל, שושני המסתורי, הצופה, 6 בדצמבר 1968 (לאחר פטירתו)
 
 יואב שורק ואורי פז, עקיצתו של ענק הדעת - על מר שושני, באתר "הגות יהודית – אתר למחשבה יהודית של פרופ' שלום רוזנברג" (ראיון עם שלום רוזנברג על מר שושני)
 "רב תבונות", על הגאון המסתורי ר' הלל פרלמן - מר שושני, תלמיד הראי"ה קוק, בתוך: אור חדש גיליון 15, הוצאת אור האורות
 יהודה זייבלד, כתביו התלמודיים של "מר שושני", באתר "דאצ'ה", כ"ב סיון ה'תשע"א – סקירה של סגנון הכתיבה והחידושים של מר שושני במחברותיו
 פרופ' דב לנדאו, מיתוס הנודד כגאון תמהוני, הצופה, ותמונות דיוקנו, בתוך אשכול על אודותיו באתר "אוצר החכמה"
 
 
 
 מי אתה מר שושני, עלון "קרוב אליך" פרשת אחרי-קדושים תשע"ז
 
 
 אתר אינטרנט של מיכאל גרינשפן המוקדש למר שושני
 ערן מינהר וספי גלדצהלר, ״שושן נעלם״ - פרק על חייו של מר שושני בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי
 
 
 
מונסיור (מר) שושני - איש מסתורין אשכול בפורום אוצר החכמה

 Shmuel Wygoda, Le maître et son disciple: Chouchani et Lévinas (Cahiers d’Etudes Lévinassiennes 1 (2002), 149-183)
 הודיה סמט הר שפי, מעבר למילים- תפיסת הפשט של מר שושני.

הערות שוליים

אוטודידקטים יהודים
פילוסופים יהודים
יהודים שזהותם אינה ידועה
ילידי 1895
נפטרים ב-1968
תלמידי הראי"ה קוק

בוגרי ישיבת הרב קוק ביפו