ארוונה

אֲרַוְנָה (נכתב גם ארונה, ארניה, אָרְנָן, וכן האורנה) הוא דמות מקראית המופיעה בספר שמואל ובספר דברי הימים והוא מכונה מלך. ארוונה נזכר במקרא כמי שממנו קנה דוד המלך את מקום המקדש בהר המוריה, ושימש אותו עד אז כגורן.

בשני המקורות מסופרים סיפורים דומים עם הבדלים ניכרים. לפי מדדים של כתיב, תחביר, סגנון והשקפת עולם ניתן להניח שהמקור בשמואל ב' מוקדם יותר.

הסיפור

על פי שמואל ב' 
בספר שמואל מסופר שגד מסר לדוד צו אלוהי להקים מזבח בגורן ארונה היבוסי: "וַיָּבֹא גָד אֶל דָּוִד בַּיּוֹם הַהוּא וַיֹּאמֶר לוֹ עֲלֵה הָקֵם לַיהוָה מִזְבֵּחַ בְּגֹרֶן ארניה [אֲרַוְנָה] הַיְבֻסִי" ()

הסיבה לצו הייתה המגפה שהכתה בעם והפילה חללים רבים. ארונה יצא לקראת דוד, והשתחווה לו. דוד ביקש לקנות מארונה את הגורן כדי לבנות מזבח, אך ארונה ביקש לתיתו חינם. דוד התעקש לשלם על הגורן, בדומה לסיפור של אברהם עם עפרון החתי, ושלם חמישים שקלי כסף. דוד הקים מזבח, העלה עולות ושלמים וכתוצאה מכך המגפה נעצרה ("ויעתר ה' לארץ ותעצר המגפה מעל ישראל").

על פי דברי הימים 
לפי דברי הימים א', כשבא דוד לגורן היה ארונה דש חיטים, וארבעת בניו מתחבאים. דוד שילם שש מאות שקלי זהב, העלה עולות ושלמים ואלוהים ענהו "באש מן השמים על מזבח העולה".

הגורן שאותו קנה דוד מארונה הוא הר הבית.

מקור השם אֲרַוְנָה 

בשמואל ב' () נכתב היבוסי "האורנה" (ונקרא "הארונה"). בהמשך () נאמר על ארונה: "הכל נתן ארונה המלך למלך". חוקרי תנ"ך רבים הסבירו שמדובר בטעויות העתקה בטקסט המסורה. יש שהציעו שהכינוי 'מלך' לארונה אינו אלא שיבוש וצריך להיות במקומו 'יבוסי', ואילו ה' הידיעה בפסוק ט"ז מיותרת. מאידך, ישנם שלושה פרטים תומכים זה בזה בתוך הסיפורים, ופרטים חיצוניים התומכים בהם, והם מחזקים את האפשרות שהטקסטים אמינים מבחינה היסטורית. שלושת הפרטים הפנימיים הם:
 'הא' הידיעה בפסוק ט"ז: "האורנה היבסי".
 "ארונה המלך" בפסוק כ"ג.
 בשפה החתית/חורית משמעות השם "ארוונה", או "אורנה", או כצורותיו האחרות - היא מושל או מלך.

מקום ארונה היא ירושלים. המושג מקום ארונה חוזר ומופיע כמה פעמים בספר חנוך ב' (הסלאבי) כמקום בו נברא אדם הראשון, שם נקבר הבל, ושם חי מלכי-צדק הכהן הראשון. (חנוך א'). התרגום לעברית הוא על פי אברהם כהנא.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

מלכי הגויים בתנ"ך
כנען: אישים בתנ"ך
עיר דוד