קרל גילרופ

קרל אדולף גילרוּפּ (בדנית: Karl Adolph Gjellerup; ) היה משורר, סופר, מחזאי ומתרגם דני, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1917.

חייו 
גילרופ נולד באי הדני רוהולטה. היה בנו של כומר שהתחיל ללכת בעקבות אביו ולמד תאולוגיה בקופנהגן. כבר מצעירותו התחיל לעסוק בספרות וכתב דרמות בחרוזים. הוא השתתף באוניברסיטה בחוג הרדיקאלי של גיאורג בראנדס יחד עם הסופר י. ב. יעקובסון.
הוא השתמש בהכנסותיו מהיצירות האפיות (ראה יצירתו) כדי לממן מסעות בגרמניה, שווייץ, איטליה, יוון ורוסיה. בהשפעת התנסויותיו בנסיעות האלה, פרש מהחוג והתקרב למעמד האצילים.

השקפת עולמו של גילרופ הושפעה מהפילוסופיה של שופנהאואר ושל קאנט.

בשנת 1892 עבר לגור בדרזדן והושפע מאוד מהאופרות של ריכרד וגנר. הוא כתב מסה על טבעת הניבלונגים ותרגם את שירת האלים מתוך האדה.

בשנת 1894 יצאה לאור רומן שכתב בגרמנית ומכאן ואילך המשיך לכתוב בגרמנית.

בשנת 1917 הוענק לו פרס נובל לספרות יחד עם הנריך פונטופידן. בנימוקי הפרס נאמר שהוא הוענק לו על "סיפורו האידיאליסטי השופע והגמיש".

נפטר בקלוטשה, ליד דרזדן, ב-1919.

יצירתו
האידיאליסט (1878), שירה אפית.
דניה הצעירה (1879), שירה אפית.
אנטיגונוס (1880), שירה אפית.
ברינהילד (1884), טרגדיה לירית.
סט. זוסט (1886), דרמה על המהפכה הצרפתית.
הכומר מורס (1894), רומן שנכתב בגרמנית.
התחנה על הגבעה (1896)
עולה הרגל קאמאניטה (1906) על הודו ועל הבודהיזם.
הקריאה לחיים (1916).
ענף הזהב (1917), קובץ סיפורים קצרים על השפעת ישו בעולם המודרני.
החיה הקדושה ביותר (1920), סיפור דמיוני.

קישורים חיצוניים

 
 
 
 

קצרמר סופרים
סופרים דנים
משוררים דנים
מחזאים דנים
מתרגמים
זוכי פרס נובל לספרות
זוכי פרס נובל דנים

דנים שנולדו ב-1857
נפטרים ב-1919