ראמה (יישוב)

ראמה (בערבית: الرامة, כפר ראמה) היא מועצה מקומית ערבית במחוז הצפון בישראל כ-5 קילומטרים מכרמיאל, בבקעת בית כרם (בקעת שגור) בלב הגליל.
שטח השיפוט שלה הוא 6,000 דונם. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1954. כמחצית מתושבי הכפר הם נוצרים, עוד כ-30% הם דרוזים, והשאר הם מוסלמים.

היסטוריה 
החוקר האמריקני אדוארד רובינסון שביקר בארץ ישראל ב-1838 זיהה את היישוב רמה בנחלת שבט אשר כמקור שמו של כפר ראמה. נמצאה בו כתובת עברית מהמאה ה-3. בזיהוי היישוב הקדום הסתייע רובינסון בסרקופגים שמצא על גבעה הסמוכה לכפר. באתר התקיימה עיר חשובה בעת השלטון הצלבני בארץ ישראל. 
היישוב הנוכחי הוקם, לפי המסורת המקומית, במאה ה-17 והיה בין הכפרים הגדולים ביותר בגליל בתקופה העות'מאנית. אולריך יאספר זטצן תיאר את הכפר כעיירה עם בתים הבנויים היטב. במחצית השנייה של המאה ה-19 תואר הכפר כמכיל 60 משפחות נוצריות ו-60 דרוזיות.
בשנת 1923 היה לכפר הראשון בפלשתינה-א"י, שזכה במנהל עצמי (על ידי מועצת הכפר) מידי שלטונות המנדט הבריטי.

לפי החלטת החלוקה שהתקבלה בכ"ט בנובמבר 1947, עתיד היה הכפר להכלל במדינה הערבית.
באותה עת הכפר היה נוצרי ברובו (כאלף תושבים נוצרים), עם מיעוט דרוזי גדול.
ב-30 באוקטובר 1948, במהלך מלחמת העצמאות, נכבש הכפר ללא קרב על ידי יחידות של חטיבת גולני. ב-31 באוקטובר נכנסה לכפר יחידה אחרת והגלתה את הרוב המכריע של תושבי הכפר הנוצרים ואיתם גם פליטים שמצאו מקלט בכפר. המגורשים שהו מספר ימים במערות ובוואדיות סמוכים, אך ב-5 בנובמבר יצאה היחידה מן הכפר וב-6 בנובמבר חזרו התושבים הנוצרים אל בתיהם, ככל הנראה באישור צה"ל, אולם התושבים הארעיים שמצאו מקלט בכפר, לא הורשו לחזור אליו, והם עברו ללבנון. ההיסטוריון בני מוריס סבור כי פקודת הגירוש ניתנה בגלל תמיכתו הגלויה של הכומר יעקוב אל-חנא, מראשי העדה הנוצרית של הכפר, במפקד צבא ההצלה, פאוזי אל-קאוקג'י, ומציין גם את האפשרות שתושבי הכפר הדרוזים דחקו בצה"ל לגרש את התושבים הנוצרים.

הכפר סופח לישראל בהסכמי שביתת הנשק ב-1949. בכפר השתכנו רובם של עקורי איקרית ובירעם.

שמן זית
ראמה ידועה בתעשיית שמן הזית שלה. אולריך יאספר זטצן שביקר בכפר בשנת 1803 כתב שלכפר היה מטע זיתים גדול ממזרח לו שכלל 80,000 עצים. לכפר היו שייכים כרמי הזיתים הגדולים ביותר באזור. בימי מדיניות הקיצוב התנגדו תושבי הכפר בכוח להחרמת תוצרתם על ידי פקידי בית חרושת שמן. בעקבות זאת נעצרו עשרות מתושבי הכפר שהועמדו לדין בפני בית דין צבאי ונדונו למאסר. ב"על המשמר" נטען שהמחיר שנקבע לשמן זית היה נמוך במיוחד בגלל שמגדליו היו ערבים.

בשנות ה-80 של המאה ה-20 פעלו בכפר שישה בתי בד גדולים.

פשע מאורגן
ראמה היא המעוז של משפחת אבו לטיף הדרוזית, הנחשבת ארגון הפשיעה השני בגודלו במגזר הערבי. בראש ארגון הפשע עומד לטיף אבו לטיף, בן דודו של ראש המועצה. בדצמבר 2018 עתר ראש המועצה לבג"ץ על מנת שיורה למשטרה לחדול מפעולות שיטור ביישוב. בתשובתה פירטה המדינה שורת מעשי פשע חמורים שאירעו ביישוב במהלך 2018, ובהם רצח כפול, ירי אל ניידת משטרה, ומספר מקרים של השלכת מטעני חבלה. העתירה נדחתה על הסף בינואר 2019.

חינוך
בית ספר ראשון הוקם בכפר בשנת 1884 ובית ספר נוסף הוקם בשנת 1913. בית ספר תיכון הוקם ביישוב ב-1956. בשנות ה-70 רשם התיכון אחוזי הצלחה גבוהים בבחינות הבגרות. באמצע שנות ה-70 עבר התיכון למבנה חדש.

גאוגרפיה
רובה של ראמה בנויה על מורדות ההר, כך שהכבישים בה תלולים יחסית. בדרום היישוב, סביב כביש 85 הישן, נמצא אזור מישורי יחסית, שהתפתח החל משנות ה-80 לאזור מעורב של מגורים ועסקים. בתחילת שנות ה-80 הוקמה בראמה שכונה חדשה במערב, המשמשת בעיקר למגורי מוסלמים. כן קיימת התפתחות מזרחה.

אוכלוסייה 

האוכלוסייה בכפר היא ערבית ברובה. נכון לסוף שנת 2008 מנתה האוכלוסייה 7,600 תושבים והורכבה מ:
 נוצרים – 50.6%
 דרוזים – 30.4%
 מוסלמים – 19%

בראשית שנותיה של מדינת ישראל היוו הנוצרים רוב מוחלט באוכלוסייה (כ-85 אחוז). לכפר הגיעו מוסלמים מענאן ואל-פראדיה שנחרבו במלחמת העצמאות. עם הזמן גדל שיעור המוסלמים ביישוב, בין השאר בעקבות הצטרפות בדואים מהר כמון. מכיוון שהמוסלמים הגיעו מבחוץ, אין בידי המוסלמים קרקעות פרטיות.

הנוצרים מתגוררים ברובם בדרום היישוב, בעוד הדרוזים מרוכזים יותר באזור הצפוני, שהוא גם האזור הגבוה יותר. המוסלמים מתגוררים בעיקר במערב היישוב, על אדמות שהוקצו להם בידי מינהל מקרקעי ישראל, בשנות ה-70. 

במהלך שנות ה-80 הייתה מתיחות רבה בין הדרוזים לנוצרים ביישוב. בשנים 2011–2015 אירעו ביישוב אירועי רצח רבים כתוצאה מסכסוך בין שתי משפחות דרוזיות.

ראו גם 
 אשכול יישובי בית הכרם

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

ישראל: מועצות מקומיות
יישובים ערביים בישראל
יישובים ערביים-נוצריים בישראל
ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון