שלמה זלמן שניאורסון

רבי שלמה זלמן בן רבי יהודה לֵיבּ שניאורסון (מכונה ה"מגן אבות" על שם ספרו; קיץ ה'תק"ץ (1830, לובביץ') – כ"ז באייר תר"ס, 26 במאי 1900) היה האדמו"ר השני של חסידות קאפוסט, ענף של חסידות חב"ד.

חייו
נולד לרבי יהודה לֵיבּ שניאורסון מקאפוסט, בשנת תק"ץ. עד היותו בן שתים עשרה, למד עם אביו בתורת הנגלה, ומאז והלאה למד עם אביו גם בתורת החסידות. נישא לחנה, בתו של רבי יעקב אריה לייב לוריא מליעפלי, בי' בטבת ה'תר"ז (29 בדצמבר 1846). מאז ישב עשר שנים בליעפלי והסתגר בחדרו ועסק בתורה וחסידות. בתום עשר שנים אלו ירד חותנו מנכסיו, ורבי שלמה זלמן חזר לבית הוריו, ללובביץ'.

רבי שלמה זלמן היה נכדו של רבי מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק). חמישה מבניו של ה"צמח צדק" שמשו כאדמו"רים, כאשר מרבית חסידי הצמח צדק נעשו לחסידי בנו השני, רבי יהודה ליב (המהרי"ל), שהקים אחר פטירת אביו את חצר "חב"ד-קאפוסט", השוכנת דרומית לוויטבסק (היום בבלארוס).

מהרי"ל נפטר חצי שנה אחרי אביו, אך בניו המשיכו לנהל את החצר, ובראשם בנו רבי שלמה זלמן. באיגרת שכתב אחרי פטירת אביו, הצר על שחסידות חב"ד סטתה בסוף ימי בעל התניא מהדרך המקורית שלה, דרך המשלבת גם עבודה שבלב ולהט חסידי עם ההתבוננות השכלית בענייני אלקות, וסיפר שאביו החזיר את העטרה ליושנה, והוא מתכוון להמשיך בכך. רבי שלמה זלמן נהג באדמו"רות שלושים וארבע שנים. רבים מחסידי חב"ד היו מחסידיו. בשנת תר"ס חלה ונסע למוסקבה לצורכי רפואתו, אך כעבור מספר ימים חזר לביתו ונפטר בכ"ז באייר.

בנו יהודה ליב היה בנו היחיד. ממלאי מקומו אחרי מותו היו אחיו, רבי שלום דובער מרציצה ואדמו"ר הרש"נ רבי שמריה נח מבוברויסק. אך רוב החסידים נסעו לליאדי, לאדמו"ר רבי יצחק דובער שניאורסון, שנפטר בשנת ה'תר"ע.

תמך ביוזמת חובבי ציון.

בחיי סבו הצמח צדק, רשם פעמים מאמר חסידות מתורת סבו (בתפקיד החוזר), שניים מתוכם נדפסו בסדרת הספרים "מאמרי אדמו"ר הצמח צדק הנחות" בהוצאת ספרים קה"ת.

מאמרי החסידות שלו
השקיע רבות במאמרי החסידות שלו, והיה דורש מחסידיו לשנן אותם עד שידעו אותם על-פה. בשנים הראשונות היה אומר כל מאמר שלוש פעמים. מאמריו מתאפיינים בהסברת עניינים עמוקים בחסידות בלשון קצרה ובהירה.

ספרו מגן אבות, יצא לאור לראשונה בברדיטשוב בשנת ה'תרס"ב, שנתיים לאחר פטירתו. הספר מכיל "מאמרים" רבים מכתב ידו על סדר פרשיות התורה, מועדי ישראל ועוד, והובא לדפוס על ידי בנו, יהודה ליב, שכתב את ההקדמה על הספר. הספר מכיל שבעה חלקים, כאשר החלק השביעי מכיל מאמרים שלא נכתבו על ידי רבי שלמה זלמן, אך היו למראה עיניו. הספר נקרא בשם "מגן אבות", מאחר שתיבות אלו הם בגימטריה "שלמה זלמן". ספר נוסף של רבי שלמה זלמן הוא "דרושים יקרים", המכיל שני מאמרים שנרשמו על ידי רבי גדליה אברהם יאנקלזון מפולאצק, ונדפס בווילנה בשנת ה'תרס"ג.

בכ"ה בתשרי תש"ל (7 באוקטובר 1969), אמר הרבי מליובאוויטש רבי מנחם מנדל שניאורסון לגיסו הרב שמריהו גוראריה שמאמרי החסידות בספר "מגן אבות" הם "געשמאקע מאמרים" (מאמרים עם טעם טוב), "כך שיכולים ללמדם, אף שבעבר . . הייתה אמרה שגורה בין חסידים שאין ללמדם". ובספר "אגרות קודש" של האדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון, כתב לאחד החסידים שהסתפק אם ללמוד בספר "מגן אבות" ש"כבר אמרתי בזה, כי מה שילמד - אם רק הלימוד הוא כדבעי - טוב הוא. ומה שכותב אודות המסופר, הנה בכגון דא נאמר אוטם אזנו משמוע".

באדר א' תשפ"ב (פברואר 2022) העלתה ספריית חב"ד לאתר האינטרנט של הספרייה סריקה של כמה כרכים מכתב יד, מאוסף כתבי היד של הספרייה. בהם כתב יד של ה"מגן אבות" ובהם כתבי יד שככל הנראה שלו.

מחסידיו המפורסמים 
בין חסידיו המפורסמים נמנו רבי חיים מאיר היילמן, מחבר ספר תולדות חב"ד "בית רבי", ורבי יוסף רוזין, ה"רוגאטשובי". בית הכנסת חב"ד בשכונת מאה שערים בירושלים שייך במקורו לחב"ד-קאפוסט - חסידיו של רבי שלמה זלמן.

עצי משפחה

לקריאה נוספת 
 
 "מכתבים ושיחות מהרה"ק מקאפוסט", היכל הבעש"ט ל"ט, חורף תש"פ, עמודים ע"ה–פ"ה

קישורים חיצוניים
 
 
 
 
 "מגן אבות" באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים

ה
משפחת שניאורסון
אזרח נכבד לדורותיו (של האימפריה הרוסית)
ילידי 1830
אישים שנולדו בלובביץ'
נפטרים ב-1900