עודד בורלא

עודד בורלא (23 ביוני 1915 – 26 ביולי 2009) היה סופר, משורר מאייר וצייר ישראלי.

ביוגרפיה
בורלא נולד בירושלים כבן הבכור לסופר יהודה בורלא, ממשפחה ספרדית מיוחסת, ולרעייתו מרים בת משה גולדברג. במהלך מלחמת העולם הראשונה גויס אביו לצבא העות'מאני ובסיומה נשלח מטעם ועד הצירים לדמשק להקים בית ספר עברי ליהודי העיר. עודד בילה כחמש שנים מילדותו שם. במשפחה היו ארבעה ילדים, ביניהם האח יאיר בורלא והאחות עפרה בורלא אדר. לאחר הולדת האחות צוריה שבה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בזכרון יעקב ועברה לאחר זמן קצר לחיפה, בה למד בורלא בבית הספר הריאלי. מיוזמתו ובהסכמת הוריו עבר ללמוד בבית הספר בקיבוץ בית אלפא ומשם עבר ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. לאחר מכן עבר לירושלים ולמד שלוש שנים בבית הספר לאמנות "בצלאל", שם הכיר את אשתו סוזן, אזרחית אמריקאית, עמה נישא בתום לימודיו.
בקיץ 1939 הציג בגלריה לאמנות כ"ץ את תערוכת ציוריו הראשונה שכללה ציורי שמן ותרשימים בפחם.

בשנת 1940 יצא עם רעייתו לארצות הברית והשניים התיישבו בעיר ניו בדפורד שבמסצ'וסטס. שם עסק בעבודות שונות. מאוחר יותר מצא משרה כמורה לעברית בבית ספר יסודי באטלנטיק סיטי.
באוקטובר 1947 הציג תערוכת יחיד של ציוריו בניו יורק.
באביב 1948 שימש כמדריך למתנדבים יהודים במחנה הכשרה בניו ג'רזי. הוא הצטרף לקבוצת מתנדבים שיצאה את ארצות הברית במאי אותה שנה בספינה לארץ ישראל. זמן קצר לאחר הקמת המדינה עגנה הספינה בביירות, וקבוצה של 69 צעירים ישראלים ואמריקאים, ובורלא ביניהם, הורדה מן הספינה ונכלאה במחנה בבעלבכ. הקבוצה שוחררה לאחר כ-6 שבועות, לאחר שכולם נאלצו להישבע שישובו לארצות הברית. השבויים הועלו על אותה הספינה, ורובם ירדו בפלרמו ומשם הגיעו לישראל.

בשנים 1951–1953 שימש בורלא כקריין וכעורך תוכניות לשידור העברי של קול אמריקה. בד בבד למד והשתלם בציור, בעיצוב אריגים ובאמנות. הוא שב לישראל בשנת 1955, והיה מורה לציור, לגרפיקה, והציג מתערוכותיו בישראל ומחוצה לה. בין שאר עיסוקיו גם הוציא תקליט שירי ילדים, שהוא עצמו חיבר את המלים והלחין את השירים.

את ספרו הראשון, "מכתבים לליאורה", כתב בגיל 45. הספר יצא לאור ב-1960 וכלל אוסף מכתבים אמיתיים שכתב לבת-אחותו ליאורה, בעת שהותו בארצות הברית.
בשנות ה-70 כתב את התסריט לסדרת הטלוויזיה רגע עם דודלי.
בשנות ה-80 כתב בורלא גם עבור כתב העת לילדים פילון.

לאחר יציאתו לגמלאות היה מבקר בבתי ספר ברחבי הארץ, שם קרא והציג בפני הילדים את סיפוריו. הוא הפסיק פעילות זו כאשר הגיע לגיל 80.
סיפוריו של בורלא התפרסמו ביותר מ-70 ספרים. הוא כתב ואייר שלל ספרים לילדים. ספריו מלאי הומור, איגיון (נונסנס) ומוזרויות לשון. בספרו "הספר הגדול של עודד בורלא" רוכזו סיפורים מתוך ספריו (שאת רובם קשה להשיג כיום).
בספריו של בורלא דמויות רבות של חיות ביניהן: צרצר, סוס, פנדה, תנין, זיקית, חמור. לדבריו, כתב סיפורים על 346 בעלי חיים שונים.

בשנת 1996 כתב את ספרו האחרון. בשנת 2008 הוציא אוסף משיריו.

בשנת 2006 התגלתה בגופו מחלת סרטן העור.

בורלא נפטר בעיר מגוריו תל אביב ונטמן בבית העלמין קריית שאול. הוא הותיר אחריו את טליה רעייתו. מנישואיו הקודמים לסוזן (נפטרה בישראל ב-1974) הותיר בן ובת.

הוקרה 
 פרס זאב לספרות ילדים ונוער על מכלול יצירתו לילדים, 1992
 פרס אקו"ם למפעל חיים בתחום הספרות
 פרס ביאליק לספרות יפה, 2008

ספריו

מתרגומיו
 קארקופינו ז'ירום, חיי יום-יום ברומא: בדורו של אוגובטוס ,(תרגום - עודד בורלא, עריכה מדעית - צבי יעבץ), מוציא לאור: עם הספר, תל אביב, סדרה: חיי יום-יום בעולם העתיק, ספר 5, 1967.
 שינגביז: שירים אינדיאניים על אהבה, מלחמה ומוות, עקד, תל אביב, 1973.

מהספרים שאייר
 לא יאומן!: 300 סיפורים מוזרים, אבל אמיתיים, לקט וערך: חיים שכטר, (חיים אבי אורי - שמו הספרותי של המחבר), ציורים - עודד בורלא, אחיאסף, ירושלים, תשכ"א.

קישורים חיצוניים

 
 
 
 
 עודד בורלא באתר עם עובד
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 אורי קציר, "צָלום לך, עודד. מקווה צֵצלוֹמךָ טוב צָם למעלה", "אפלטון", 27 ביולי 2009
  – ראו "פרק שני: מכתבים לליאורה"

הערות שוליים 

מאיירים ישראלים
משוררים ישראלים
משוררים כותבי עברית
סופרי ילדים ונוער ישראלים
סופרים ישראלים
סופרים כותבי עברית
אנשי היישוב ילידי הארץ
עודד
זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
זוכי פרס אקו"ם
שבויי צה"ל במלחמת העצמאות
בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
בוגרי בית הספר בצלאל החדש לאומנות ולאמנות
מורים לציור בישראל
יוצרי איגיון ישראלים
אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
זוכי פרס זאב
ישראלים שנולדו ב-1915
ישראלים שנפטרו ב-2009