אלישע והדובים

סיפור אלישע והדובים הוא מקרה המתואר בספר מלכים ב', , בו שיסה הנביא אלישע דובים בנערים שהקניטו אותו.

התנהגות הנערים ותגובת אלישע
זה לשון המקרא:

לפי הגמרא במסכת סוטה ה'נערים קטנים' נקראו על שם מקומם, היישוב נערן השוכן מצפון מערב לעיר יריחו (כלומר מדובר ב"נערנים" – תושבי נערן). נערים אלו מכרו מים לתושבי יריחו לפני שריפא אלישע את מעיין העיר ( באותו הפרק) – הוא מעיין אלישע של ימינו (עין א-סולטאן), ועתה קופחה פרנסתם בידי הנביא. ככל הנראה עד טיהור המעיין נאלצו תושבי יריחו לרכוש את מימיהם מהעיר נערן הסמוכה (ממעיין עין דויוק ועין נועמה). בעקבות טיהור המעיין ביריחו הפסיקו תושבי יריחו לרכוש מים משכניהם, ונערי נערן הם שיצאו נגד הנביא. לפי פירוש נוסף, כינוי זה הוא על שם שהיו "מנוערים מן המצות" וקטני אמונה.

חז"ל דרשו את המילים "עלה קרח" כך: "אמרו לו, עלה שהקרחת עלינו את המקום" – היינו "הקרחת=גזלת את מקום פרנסתנו", אך לפי הפשט לעגו הנערים לאלישע, שבניגוד לרבו אליהו הנביא, שהיה "בעל שיער" ועלה לשמיים פסוקים ספורים לפני כן, היה קרח. כעונש על חוצפתם הוציא אלישע דובים מהיער שטרפו את הנערים.

פרשנות
הפרשנים ניסו להקהות את חומרת העונש ש. ועוד דרשו ש"קיללם בשם ה'" דווקא, שלא מקללתו מתו אלא מהקללה שקללם בשם ה'.

עם זאת לא מנעו חכמים את תוכחתם מאלישע וגינו את האכזריות במעשה:
.

בגמרא מובאת מחלוקת כמה נסים היו בפרשה זו. האם היה יער ואלישע הוציא ממנו את הדובים, או שמא אלישע יצר את היער וגם את הדובים, החכם הסובר את הדעה האחרונה קובע כי לא דובים היו ולא יער היה, ובעקבות דבריו נוצר הביטוי המפורסם לא דובים ולא יער.
. הגמרא מקשרת בין מעשה הדובים לכוונתו הרעה של בלק בהקרבתו 42 קורבנות נגד ישראל: .

פירוש על דרך הקבלה 
הרמ"ע מפאנו מבאר על דרך הקבלה ששני הדובים הם נשמות בלק ובלעם. ועוד מבאר כי נשמתו של אלישע התגלגלה ברבי יוסי דמן יוקרת, שהמית את בנו ובתו, והוא אלישע הנביא ש"גירה דובים בתינוקות ועתה גירה המות בבנו".

שיוך לתת-מין דוב בימינו 
יש המזהים את הדוב המקראי עם תת-המין דוב חום סורי.

ראו גם 
 "לא דובים ולא יער" (מתוך הערך "אלישע")
 שתיים דובים – רומן מאת הסופר מאיר שלו

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

נסי אלישע
בעלי חיים בתנ"ך