פרשת מטות

פָּרָשַׁת מַטּוֹת היא פרשת השבוע התשיעית בספר במדבר. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב.

הפרשה נפתחת בחובה לקיים נדר או שבועה ובהפרת נדרים של אישה על ידי בעלה או אביה. הפרשה ממשיכה לספר על נקמת ישראל במדיין, בה אלף לוחמים מכל שבט הביסו את מדיין. אלעזר הכהן מלמד את הלוחמים כיצד ההלכה קובעת שיש להכשיר את כלי הבישול שנלקחו בשלל. שלל המערכה מתחלק בין הלוחמים, העם והמקדש. בני השבטים ראובן וגד, שברשותם מקנה רב, מבקשים לקבל נחלה בעבר הירדן המזרחי במקום במערבי. בתחילה משה מסרב אך לאחר שהם מתחייבים להיות חלוצים במלחמה לכיבוש עבר הירדן המערבי הוא מסכים.

על פי רוב, מצורפת פרשת מטות ביחד עם הפרשה שלאחריה, פרשת מסעי (מטות־מסעי). רק בחלק מן השנים המעוברות (שנים מסוג השג והחא, ובארץ ישראל גם בשנים מסוג בשז וגכז) הן נפרדות. החשבון מכוון לכך שפרשת דברים תיקרא בשבת שלפני תשעה באב, ולכן שתי הפרשות נקראות תמיד בימי בין המצרים: אם הן נקראות בנפרד נקראת פרשת מטות בשבת הראשונה של בין המצרים, ואם הן נקראות יחד הן נקראות בשבת השנייה.

נושאים בפרשה
פרשת נדרים: פרשה הלכתית קצרה העוסקת בדיני נדרים והפרתם ( בין אדם לעצמו, בין בעל לאשתו, בין אב לביתו).
מלחמת מדין: בני ישראל יוצאים למלחמה מול מדין בנקמה על אירועי חטא בעל פעור. לאחר תיאור המלחמה מפורטת באריכות חלוקת השלל והקדשת חלק ממנו לה'. כאן בא גם הציווי על טבילת כלים והגעלתם, על מנת להכשיר אותם.
פרשת בני גד ובני ראובן: בני שבט גד ובני שבט ראובן  מבקשים ממשה לקבל נַחֲלָה בעבר הירדן המזרחי ולא בארץ ישראל שממערב לירדן. למרות הסתייגות ראשונית מקבל משה את בקשתם לאחר שהם מתחייבים להשתתף במלחמת כיבוש ארץ ישראל מידי עמי כנען ומצרף אליהם את חצי שבט מנשה.

מבנה הפרשה
בפרשת מטות יש 112 פסוקים, אשר מאגדים 4 פרשיות פתוחות ועוד 5 סתומות. הפרשה מכילה 4 סדרים, כאשר הפרשה מתחילה בתחילת סדר, זאת בניגוד לכך שהיא מתחילה באמצע הפרק. הפרשה מסתיימת הן בסוף סדר והן בסוף פרק.

תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת מטות יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים.

יחד עם פרשת מסעי:
שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה - כ"ו בתמוז
שנת זחג, שנת זשג ושנת בחג - כ"ח בתמוז
שנת השא ושנת זחא - א' באב
שנת הכז - ב' באב
בנפרד:
שנת השג - כ"א בתמוז
שנת החא - כ"ג בתמוז
בארץ ישראל נפרדת ובחוץ לארץ מחוברת:
שנת בשז ושנת גכז - בארץ ישראל כ"ד בתמוז, בחוץ לארץ ב' באב

הפטרה
ההפטרה הבבלית המקורית של פרשת מטות, הקשורה לנושא הפרשה, היא ב ("ויתן משה") עד . בהפטרה נזכר שנית מתן הנחלות לשניים וחצי השבטים שהוזכר לראשונה בפרשה.

עם זאת, כיוון שפרשת מטות חלה תמיד בשבתות "בין המצרים", הפטרה זו אינה נוהגת, ומפטירים באחת ההפטרות של תלת דפורענותא. אם קוראים את פרשת מטות בפני עצמה, אז היא נקראת בשבת הראשונה של תלת דפורענותא, ולכן מפטירים בספר ירמיהו, מ עד  (התימנים מסיימים ). זו נבואת ההקדשה של ירמיהו, ובה נאמר לו שהוא עתיד לנבא על חורבן בית המקדש ועל חטאי ירושלים. התימנים קוראים מפרק א' פסוק א' עד פסוק י"ט.

חריג יחיד לכך הוא מנהג איטליה שלא קיבל את מנהג "תלת דפורענותא" ונוהג לומר הפטרת פורענות רק בשבת חזון. לפי מנהג איטליה מפטירים בהפטרת מטות המקורית, אך מסיימים ב.

אם קוראים את פרשת מטות ביחד עם פרשת מסעי אז מפטירים בהפטרת פרשת מסעי.

קישורים חיצוניים

 שיעורים על פרשת מטות באתר בית מורשה

הערות שוליים 

מטות