שמחת בית השואבה

שמחת בית השוֹאֵבָה (נוסח אחר: שמחת בית השאובה) היא מנהג יהודי עתיק שהתקיים בימי חג הסוכות לקראת שאיבת המים למצוות ניסוך המים בבית המקדש. במשך כל השנה היו מנסכים יין על המזבח עם הקרבת הקורבנות, ובשבעת ימי חג הסוכות בלבד היו מנסכים מים בנוסף. בימי חול המועד נלוו לניסוך המים שורה של טקסים שמחים במיוחד שנקראו "שמחת בית השואבה", וכללו מוזיקה וריקודים. הם נמשכו כל הלילה והסתיימו בשאיבת המים ממעיין הגיחון וניסוכם על המזבח עם בוקר.

מקור מצוות ניסוך המים בהלכה למשה מסיני, אם כי יש לה רמז במקרא. הטעם שנתנו חז"ל לניסוך המים בסוכות הוא קיומו של החג בתחילת עונת הגשמים, בזמן שבו נידונים כל הגשמים של השנה החדשה.

מקור המנהג
במסכת סוכה מתוארים ניסיונות של הצדוקים לשלול את מצוות ניסוך המים, אליה התנגדו כיוון שאינה נזכרת כפשוטה בתורה שבכתב אלא אך ורק במסורת הפרושית לתורה שבעל פה. בשל מחלוקת זו, קבעו חז"ל כי המצווה תעשה בפומביות ובחגיגיות רבה, כדי לשלול את דעתם של הצדוקים.

תיאור השמחה

שמחת בית השואבה הייתה נחגגת בלילות ברוב עם ונאמר עליה כי 
השמחה מתוארת לכל שלביה ב, עם המרכיבים הבאים.

מנורות זהב
לפידים מקובעים על עמודים גבוהים הודלקו על ידי פרחי כהונה ואורם האיר כל חצר בירושלים:

ריקודים ופעלולים
חכמים היו רוקדים ושרים בפני ההמון עם אבוקות אש:  במעשי הפעלולים והאקרובטיקה התפרסם במיוחד רבן שמעון בן גמליאל הזקן.

שירה ונגינה
הלוויים היו מנגנים בעמדם על חמש עשרה מדרגות המקבילות לחמישה עשר שירי המעלות שבספר תהלים:

יציאה מזרחה בתרועות
עם הזריחה היו מתקדמים בטקסיות לכיוון השמש ואז מפנים גבם אליה ומצהירים על אמונתם:

מיקום החגיגות
לפי המשנה המיקום המרכזי של חגיגות שמחת בית השואבה נקבע בעזרת הנשים. האזור קרוי בשם זה שכן בו הייתה מותרת כניסה ושהייה של נשים, לעומת עזרת ישראל הפנימית, שבעיקרה מיועדת רק לגברים ה"טהורים" (להבדיל מגבר טמא שהכניסה לעזרה אסורה עליו). בשמחת בית השואבה נהגו להפריד בין הגברים לבין הנשים ב"עזרת הנשים".

בתוספתא מסופר כי ההפרדה בוצעה בשני שלבים:
 "בראשונה כשהיו רואין שמחת בית השואבה היו אנשים רואין מבפנים ונשים מבחוץ." דבר שגרם לעירוב כלשהו בין הנשים והגברים, בזמן הכניסה והיציאה.
 "כיוון שראו בית דין שהן באין לידי קלות ראש עשו שלוש גזוזטראות בעזרה כנגד שלוש רוחות, שמשם נשים רואות בשמחת בית השואבה, וכשהיו רואין שמחת בית השואבה לא היו מעורבין". הנשים היו עומדות על מרפסות מיוחדות שנבנו עבורן, כדי שלא יתערבו עם הגברים וצופות בשמחה.

בימינו

בימינו, נהוג לציין את זכר "שמחת בית השואבה" בלילות חול המועד סוכות, בריקודים המלווים בכלי זמר ונגינה. כן יש הנוהגים להרבות בשירות ותשבחות בלילות חול המועד ולומר את חמישה עשר פרקי שיר המעלות שבספר תהלים (פרקים ק"כ-קל"ד).

בקהילות וישיבות חרדיות רבות נערכים במשך ימי חול המועד סוכות אירועי "שמחת בית השואבה", בליווי תזמורות וריקודים. ידועים במיוחד הם אירועי שמחת בית השואבה במשך לילי הסוכות, הנערכים כבר עשרות שנים בשכונת מאה שערים ובעיקר בחסידויות קרלין, תולדות אהרן, ותולדות אברהם יצחק לשם נוהרים עשרות אלפים מכל החוגים והעדות, ובמערת המכפלה.

בחסידות חב"ד נהוג לקיים אירועי "שמחת בית השואבה" בכל מקום, מתוך הדגשה לקיים אותם מחוץ לבית הכנסת, ברחובה של עיר. זאת בעקבות קריאת הרבי מלובביץ להוציא את השמחה מתוך בית הכנסת כדי שתפרוץ גם אל הרחוב. בשכונת קראון הייטס, השכונה המרכזית של חסידות חב"ד בברוקלין, נערכים מדי ערב ריקודים עד השעה 6 בבוקר ונחשבת לשמחת בית השואבה הגדול בעולם.

בשמחת בית השואבה מקיים מכון המקדש תרגול ניסוך המים על המזבח.

יש הקוראים לסוכות "חג המים" כי בו מנסכים מים על גבי המזבח (נוסף על נסכי היין, כבשאר השנה). כמו כן לפי המסורת, בחג הסוכות נקבע גורל השנה מבחינת הגשמים: "ובחג הסוכות נידונים על המים".

בקיבוצים רבים חוגגים בטקס מקורי שכולל מוזיקה, שירה וריקודים. הטקס מבטא את ציפייתם של חברי הקיבוץ לשנה ברוכת גשמים עבור שדותיהם.

ראו גם
 ניסוך המים
 שמחת הרגלים

לקריאה נוספת 
 תבורי, יוסף, מועדי ישראל בתקופת המשנה והתלמוד, ירושלים: מאגנס, תשנ"ה, עמ' 194 ואילך – סיכום מקיף.

קישורים חיצוניים 

 מנחם בן ישר, על שמחת בית השואבה, אוניברסיטת בר-אילן, דף שבועי 723, סוכות ושמחת תורה, תשס"ח
 כפי שהיה נהוג בבית-המקדש, כשאבוקות בידיו: האדמו"ר מלעלוב מלהיב את חסידיו באתר YouTube 
הרב אליעזר מלמד סוכות, הלכות שמחת בית השואבה, א, י. בספרו פניני הלכה

הערות שוליים 

בית המקדש
סוכות
מנהגים יהודיים: חגים
מעיין הגיחון
חול המועד