שנת היובל

שנת היובל בתורה היא שנה מקודשת המתקיימת אחת לחמישים שנה. בשנה זו מצווה לשחרר את כל העבדים ולהחזיר את כל הנחלות לבעליהן המקוריים. בנוסף, כמו בשנת שמיטה, מצווה לשבות מעבודת האדמה.

שנת היובל משתייכת למצוות התלויות בארץ וכדי לקיימה מדאורייתא צריך רוב עם ישראל לשבת בארצו. לפיכך, במשך רוב ההיסטוריה היהודית לא נהגה שנת היובל והמצוות התלויות בה.

הרמב"ם מונה שמונה מצוות המתקיימות בשנת היובל: לקדש את השנה בשביתה כמו שנת השמיטה, לתקוע בשופר להכרזה על שחרור העבדים, לגאול קרקעות, לגאול בתי ערי חומה כפי שציוותה התורה, למנות את שנות היובל עם מניין שנות השמיטה, לא לעבוד את הקרקע, לא לקצור ספיחים ולא לאסוף פירות.

המקור בתורה
שנת היובל והציוויים התלויים בה מוזכרים בספר ויקרא:

אטימולוגיה
משמעות השם "יובל" אינה ברורה. תרגום אונקלוס והתרגום המיוחס ליונתן בחרו שלא לתרגם והשאירו את המינוח המקורי "יובלא". על פי רש"י ומפרשים נוספים פירוש המילה יובל הוא אַיִל, כמו "ישאו שבעת שופרות היובלים" ומכאן נקראה שנת החמישים, שביום הכיפורים שלה תוקעים בקרן האיל בכל הארץ, שנת היובל. על פי הרמב"ן יובל הוא לשון דרור וחופש, שכל אדם יכול לגור בכל מקום שירצה, שבשנת היובל חוזרות הנחלות לבעליהן המקוריים - "ואמר יובל היא, שבה יובל כל איש אל אחוזתו ואל משפחתו", ועל פי האבן עזרא יובל הוא לשון שילוח.

חישוב שנת היובל

תחילת הספירה 
לפי חז"ל, ארבע עשרה שנים אחרי שנכנסו שבטי ישראל לארץ ישראל החלו למנות שמיטין ויובלות ושוב כשנבנה בית המקדש השני. לפי פירוש הקראים, הספירה החלה בשנת ב'תצ"ו, שבע שנים בלבד אחרי הכניסה לארץ. לפי השומרונים, חשבון השמיטה והיובל החל מיד בעת בואם אל ארץ כנען. ספר היובלים מתארך את כל האירועים לפי מניין יובלות מבריאת העולם. חישוב יובלות מבריאת העולם לפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית מופיע ב. מניין יובלות לפי מניין השנים בלוח העברי נמצא בתנא דבי אליהו ובכתבי מקובלים וכן בלוחות שנה של יהדות קוצ'ין בסוף המאה ה-19 וקודם לכן במספר לוחות שנה שנמצאו בגניזת קהיר. רוב לוחות השנה הללו נכתבו על ידי ידותון הלוי שהיה חזן בית הכנסת בן עזרא בפוסטאט בימי רבי אברהם בן הרמב"ם. מספר לוחות שנה אחרים מגניזת קהיר מחשבים את היובל משנת ב'תק"ג שבה החלה הספירה הראשונה (שנים ב' ונ"ב בכל מאה הן יובלות). חלק מלוחות אלו נכתב על ידי חלפון בן מנשה שהיה סופר בית הדין בפוסטאט בתחילת המאה ה-12. בשיטה זו אחז גם רבי אשתורי הפרחי וכן כותב לוח שנה בסביבות שנת ה'ל"ו.

משך היובל 
לדעת חכמים, שנת היובל אינה נספרת במניין שנות השמיטה. כלומר, רק לאחר שנת היובל מתחילה שנה ראשונה לשמיטה הבאה וליובל הבא, כך שיש בין שנת יובל לשנת יובל 50 שנה. רבי יהודה חולק וסובר ששנת היובל עצמה היא גם שנה ראשונה לשמיטה וליובל הבא, כך שבין שנת יובל לשנת יובל יש רק 49 שנה. ב, מובאת דעה שספירת היובל מנותקת מהשמיטה ורק פעם ב-350 שנה שנת היובל היא במוצאי שנת שמיטה. דעה זו מוזכרת על ידי החוקר הפרסי אל-בירוני  מהמאה ה-11.

הראב"ד פסק להלכה כחכמים, רוב הראשונים פסקו כרבי יהודה, הרמב"ם פסק שבזמן שבית המקדש קיים הלכה כחכמים וכשאין בית מקדש הלכה כרבי יהודה.

תיארוך שנות היובל 
על פי החשבונות בגמרא יוצא שלפי דברי הרמב"ם שנת היובל האחרונה הייתה שנת ה'תשע"ו (48 יובלות מעליית עזרא הסופר), לדעת הראב"ד שנת היובל האחרונה הייתה שנת ה'תשס"ה (47 יובלות מעליית עזרא), ולדעת רוב הראשונים שנת היובל האחרונה הייתה שנת ה'תשס"ב והשנה הנוכחית () היא השנה ה בשמיטה ה ביובל ה-. 

משנות השמיטה המוזכרות בספרי יוסף בן מתתיהו, עולה כדעת רבי יהודה, שבין שנת יובל אחת לשנת היובל הבאה יש רק 49 שנים, וכך גם מחושבים היובלות בספר היובלים ובלוח השנה במגילות קומראן. לפי פירושו של רוג'ר בקווית לחזון החיות, שנת ה'תשס"ט הייתה שנת היובל ה-121 מבריאת העולם. המקובלים בזמננו מחשיבים את שנת ה'תשנ"ה לשנת היובל ה-66, כדעת רב האי גאון המובאת בתשובות הרמב"ם. לפי פירוש רבי אברהם בר חייא לדברי רב הונא בריה דרב יהושע, שנת ה'תשפ"ג היא שנת היובל ה-56. חשבון זה מופיע בשטר משנת ד'תשמ"ד לפי השלמתו של מרדכי עקיבא פרידמן ובסוף עותק חלקי של סידור הרש"ש.

הלוחות מגניזת קהיר מחשבים כדעת חכמים. לפי לוחות ידותון וסיעתו שנת ה'תש"ן הייתה שנת היובל ה-115, לפי לוחות חלפון וסיעתו שנת ה'תשנ"ב הייתה שנת היובל ה-65. לפי הקראים שנת היובל ה-65 הייתה שבע שנים קודם, בשנת ה'תשמ"ה. החכם הקראי כלב אפנדופולו בהשלמותיו לספר אדרת אליהו של החכם אליהו בשייצי, מביא חשבון המקדים את חשבון הראב"ד ב-14 שנים, כלומר שנת ה'תשנ"א הייתה שנת היובל ה-47. הגדרת שנות א' ונ"א לפרט כשנות יובל עולה גם מחיבור שנמצא בגניזת קהיר של משה עסרי המונה את שנת ד'תתק"ג כשנייה ליובל.

בכרוניקון של הירונימוס מופיעים כמה ציוני יובלות. חלקם מתאימים לחלוקת שנות העולם של תנא דבי אליהו  כאשר תקופת המשיח מתחילה בפעילות ישו:
1972 לפני הספירה - תחילת היובל ה-41, 2000 שנה מאדם הראשון.
1472 לפני הספירה - תחילת היובל ה-51.
972 לפני הספירה - תחילת היובל ה-61.
472 לפני הספירה - תחילת היובל ה-71.
29 - תחילת היובל ה-81 ותחילת פעילותו של ישו (לפי רוג'ר בקווית היובל ה-81 מתחיל בלידת ישו, כ-30 שנה קודם).
279 - תחילת היובל ה-86.
יובלות אלה מצוינים "לפי העברים". לעומתם השנים 204, 254 ו-304 מצוינות כיובל "לפי הרוב". רשימת יובלות העברים מתאימה לפירוש רבי יוסי ל, לפיו היה יובל בשנת 572 לפני הספירה, לפי המקובל במחקר שבית המקדש הראשון נחרב בשנת 586 לפנה"ס.

לפי ספר התולידה, שנת ה'ק"ו הייתה 33 ביובל ה-61 ומשך היובל הוא כרבי יהודה, כך ששנת ה'תש"ס הייתה שנת היובל ה-74.

אלישע בן אברהם קרשקש כתב בשנת ה'קמ"ג שהיא חמש שנים מהשמיטה ו-34 מהיובל. זה מתאים לשיטת הירושלמי ואל-בירוני כששנת ההתחלה היא ג'ת"י שבה נבנה בית המקדש השני. לפי זה שנת ה'תשנ"ט הייתה שנת היובל ה-47, שש שנים לפני הראב"ד.

מצוות התלויות ביובל
כל חמישים שנה, לאחר שבע שמיטות, מצווים בית דין להכריז על היובל, ולקדש אותו, וקיימות מספר מצוות דאורייתא התלויות בה:
 ספירת שנות היובל - מצווה למנות את השנים עד שנת היובל: . אופן קיום המצווה דומה לספירת העומר, אלא שמצוות ספירת השנים מוטלת על בית הדין בעוד מצוות ספירת העומר מוטלת על כל יחיד ויחיד.
 קידוש שנת היובל - בתורה נאמר: , ומשמעות קדושת שנת היובל היא באיסורי העבודה בקרקע שבה, כמו בשנת השמיטה וכהמשך שלה. קדושת המספרים שבע וחמישים (שהוא, כאמור, שבע פעמים שבע ועוד אחת) מופיעה גם כן בספירת העומר, המורכבת משבעה שבועות (שבהם שבע שבתות) שבסופם חג השבועות.
 תקיעת שופר ביובל - בהגיע יום הכיפורים של שנת היובל, מצווים בית דין לתקוע בשופר כפי שנצטוו בתורה: . תקיעה זו מסמלת את התחלתה של שנת היובל, ותכליתה הוא לפרסם כי הגיעה שנת היובל. לאחר תקיעה זו, משתחררים העבדים לחופשי, והשדות שנקנו מאז היובל הקודם (יתבאר להלן), חוזרים לבעלים ללא תמורה כלשהי, כפי שנתפרש בתורה: . ב נאמר שסדר התקיעות והברכות שביובל זהה לסדר התקיעות והברכות שבראש השנה.
 גאולת קרקע - מלבד שחרור העבדים, אף השדות והקרקעות שבארץ ישראל שנקנו משנת היובל הקודמת היו חוזרות לבעליהם המקוריים ביום כיפור של שנת היובל. שדה אחוזה שהוקדש ולא נגאל, מחולק לכהנים ממשמרת הכהונה של השבוע שבו מתחילה שנת היובל. יש הטוענים, בעקבות זאת, שהיובל (יחד עם שנת השמיטה) מהווה כלי חזק לצדק ושוויון חברתי. נובע מכך, כי נדל"ן הנמכר בארץ ישראל, מוחכר למעשה לתקופה של לא יותר מחמישים שנה. היובל גם גרם לכך שנחלות שבטי ישראל נותרו שלמות, שכן לא ניתן למכור קרקעות לצמיתות.

היובל בימינו ובעתיד
המשנה והתלמוד מלמדים כי היובל הפסיק לנהוג אחר שגלו עשרת השבטים, על-אף שהשמיטה המשיכה לנהוג. היובל נוהג רק כאשר "רוב ישראל שרויים על אדמתם", ואף נדרש שכל שבט יחיה בנחלתו המובטחת, דבר המצמצם מאוד את אפשרות יישום היובל בימינו באופן טבעי. עם זאת, הרמב"ם פוסק שמצוות היובל תתחדש בזמן "הביאה השלישית" - בפעם השלישית שבני ישראל ייכנסו לארץ ישראל:
בשנת ה'תשע"ה דנה הסנהדרין החדשה בנושא הירושה השלישית. בית הדין, בראשות הרבנים יואל שוורץ, ישראל אריאל, דניאל סטבסקי, הלל ויס, דב שטיין ורבנים נוספים, קבע שאנו נמצאים עכשיו בעת הירושה השלישית, ולפיכך יש להתחיל לספור יובלות. השנה הראשונה לספירת היובל נקבעה לשנת ה'תשע"ו, ומאז נוהגים חברי הסנהדרין לספור את השנים לשמיטה וליובל בכל שנה לאחר ראש השנה.

בשנת ה'תשע"ד פורסם על ידי קופת העיר בני ברק, שסגולת התשיעי שבתשיעי מגיעה לשלמותה בשנה זו, כי למרות שהיובל לא נוהג בפועל, חשבון היובלות עדיין מתקיים. חישוב זה כדעת הראב"ד מופיע גם בכתב יד משנת ה'קמ"ח ובלוח שנה לשנת ה'תס"ח.

"יובל" בתרבות הכללית

משמעות המילה יובל התרחבה במשך השנים, והחלה להורות על אירועים המציינים חמישים שנה למוסד, ארגון, או אישיות. לעיתים אף משתמשים במילה כציון מספר קטן או גדול יותר של שנים.

המילה התאזרחה גם בשפות אחרות, כך שגם למלכת אנגליה, לדוגמה, חוגגים את ה"ג'ובילי" (Jubilee) פעם בחמישים שנה.

בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית השתמשו מתנגדי העבדות במונח "יובל" (Jubilee) במשמעות "שחרור העבדים", בהשראת התנ״ך. כך למשל בשיר המפורסם "צועדים דרך ג'ורג'יה" ("Marching Through Georgia") הבית החוזר כולל את המילים "Hurrah! Hurrah! We bring the jubilee!" ("הידד, הידד, אנו מביאים את היובל!") כשהכוונה היא "באנו לשחרר את העבדים!".

בימינו פועלת תנועה בשם "ג'ובילי 2000" , המנהלת מאבק ציבורי בארצות שונות (במיוחד באמצעות הפגנות כלפי ועידות הG-7 וG-8) בדרישה לשמיטת החובות האדירים המעיקים על מדינות העולם השלישי העניות – גם זאת בהשראת שנת היובל התנ"כית.

בעיר ירושלים קיימת שכונה בשם "קריית היובל", לציון יובל לקרן הקיימת לישראל.

בעיר הוד השרון קיים רחוב בשם "שנת היובל", המהווה שכונה שכל בתיה נבנו בשנת ה-50 להקמת מדינת ישראל.

לקריאה נוספת
 אנציקלופדיה תלמודית כרך כ"ב תשנ"ה מעמ' קי"ב
 הרב אליעזר מלמד, פניני הלכה - שביעית ויובל, פרק י

קישורים חיצוניים

 
 , מתוך: התקופה, י"א, 1921
 רעיונות לחידוש מצוות היובל וחלוקת הנחלות בימינו: 
 יעקב בלידשטיין, יובל: אידאולוגיה והיסטוריה בהלכת חז"ל, באתר פשיטא
 
 
 טבלת השיטות השונות בחישוב היובלות

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
תרי"ג מצוות
יחידות זמן
פרשת בהר
מצוות שאינן נוהגות בזמן הזה