מוחמד אסד

מוחמד אסד (בערבית ובאורדו: محمد اسد; נולד כלאופולד וייס; 12 ביולי 1900 – 20 בפברואר 1992) היה עיתונאי, דיפלומט, פעיל אנטי-ציוני וחכם דת מוסלמי. תרגם את הקוראן לאנגלית. במוצאו היה יהודי יליד גליציה (שהשתייכה אז לאוסטרו-הונגריה). היה יועצו של אבן סעוד ושימש סגן נציג פקיסטן באו"ם.

קורות חייו ומעשיו 
מוחמד אסד נולד כלאופולד וייס בעיר למברג, בירת החלק האוסטרי של גליציה (כיום לביב שבאוקראינה), למשפחה יהודית משכילה. אביו, עקיבא (קרל) וייס, היה עורך דין, בנו של רבי בנימין אריה וייס, שכיהן כרב העיר צ'רנוביץ, בירת בוקובינה. אמו, מלכה, הייתה בתו של הבנקאי מנחם מנדל פייגנבאום מלמברג ואחותם של דוריאן ואריה פייגנבאום).

בילדותו למד תורה ובגיל צעיר ידע את השפה העברית על בוריה. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 ברח מבית הוריו על מנת להתגייס בזהות ובגיל בדויים לצבא האוסטרי. לאחר שבוע ימים עלה אביו על עקבותיו והחזירו הביתה. לאחר המלחמה למד שנתיים באוניברסיטת וינה היסטוריה של האמנות ופילוסופיה והפך לעיתונאי בווינה. בשנת 1922 הגיע לביקור בירושלים אצל בני משפחת אמו, ביניהם ד"ר דוריאן פייגנבאום, בשליחות עיתונאית מטעם פרנקפורטר צייטונג. בירושלים נגלה לו העולם הערבי והמוסלמי והוא החל לפרסם בעיתוני גרמניה כתבות אנטי-ציוניות ופרו-ערביות. בירושלים אף התיידד עם הד"ר יעקב ישראל דה האן, שהיה פעיל נגד התנועה הציונית.

בשנת 1927, בסוף המהפך שעבר, הוא המיר את דתו לאסלאם, החליף את שמו למוחמד אסד ויצא ללמוד לימודי אסלאם במכה. הוא מונה ליועצו של המלך עבד אל-עזיז אבן סעוד. שמו הגיע גם לידיעת האמיר עבדאללה מעבר הירדן והוא הוזמן לחצרו. עם זאת מצא גם לנכון להיפגש בשנת 1930 עם המנהיג הציוני נחום גולדמן.

בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הגיע מוחמד אסד להודו והיה בין הלוחמים למען הקמת מדינה עצמאית בחלקים המוסלמיים של הודו. פרסם מאמרים אנטי-בריטיים חריפים. בשנת 1939 נכלא על ידי השלטונות הבריטיים למשך כל תקופת מלחמת העולם השנייה.

עם הקמתה של פקיסטן העצמאית בשנת 1947 היה מוחמד אסד לאחד מבכירי הממשל במדינה, ובשנת 1952 נתמנה לסגן ראש הנציגות של פקיסטן באו"ם. בעצרת האו"ם נשא מוחמד אסד נאומים אנטי-ישראליים חריפים, אך בסתר ניהל דיאלוג בלתי רשמי ולא מחייב גם עם נציגי ישראל לאו"ם, ובמשרד החוץ של ישראל הוענק לו הכינוי "המומר". כן קיים אסד בסתר מפגשים חשאיים עם בת דודו חמדה זינדר ובעלה צבי, כשהלה היה דובר משלחת ישראל באו"ם. בסיום תפקידו באו"ם הוא הפך לחכם דת מוכר והרצה על האסלאם במדינות שונות. מפעל חייו החשוב היה תרגום הקוראן לאנגלית, שיצא בשנת 1980. בשנת 1999 יצאה לאור האוטוביוגרפיה שלו "הדרך למכה" שזכתה לפרסום רב.

מוחמד אסד נפטר ב-20 בפברואר 1992 בגיל 91 ונקבר בבית קברות מוסלמי קטן, בעיר גרנדה שבספרד.

בנו מאשתו הסעודית טלאל אסד, חי בארצות הברית. הוא פרופסור לאנתרופולוגיה ומרקסיסט.

תרגומו לקוראן 
מטרתו העיקרית של אסד בתרגום הקוראן לאנגלית הייתה הנגשת המסר של הספר הקדוש למערביים ולמוסלמים שאינם בקיאים דיים בערבית כדי להבינו בשפת המקור. המוסלמים מאמינים כי הקוראן הוא דבר אלוהים שנמסר לאדם בערבית ואינו ניתן לתרגום. אסד היה שותף לתפיסה זו והצהיר כי עבודתו לא תוכל לתפוס את יופיו ועוצמתו של הקוראן כפי שבאה לידי ביטוי בשפת המקור. יחד עם זאת תרגומו נחשב למופתי ובקיאותו של אסד בערבית הקלאסית ובאיסלאם ניכרת בגרסתו האנגלית. אף כי לאורך התרגום מציע אסד פרשנויות של אנשי דת מוסלמים שונים, ניתן לזהות בעבודתו נטייה לאסכולה התאולוגית הרציונליסטית.

לקריאה נוספת
Mohammed Assad, The Road to Mecca, Muslim Academic Trust, 1999.

קישורים חיצוניים

 
 
 
 שמואל לייב שניידרמן, מי הוא מוחמד אסד, דבר, 29 בינואר 1954
 מוחמד אסד, נכתב על ידי עידו הררי

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אנשי דת מוסלמים סונים
האימפריה האוסטרו-הונגרית: אישים
יהודים גליציאנים
יהודים מומרים
יהודים שהתאסלמו
מתרגמים
פוליטיקאים פקיסטנים
חוקרי אסלאם יהודים
ילידי 1900
נפטרים ב-1992