אדמונד הילרי

סר אדמונד פרסיבל הילרי (באנגלית: Edmund Percival Hillary; 20 ביולי 1919 – 11 בינואר 2008) היה מטפס הרים ניו זילנדי שהתפרסם, יחד עם חברו טנזינג נורגיי, בזכות ההעפלה הידועה הראשונה לפסגת הר האוורסט.

ביוגרפיה
הילרי נולד ב-20 ביולי 1919 בעיירה קטנה בשם טואקאו (Tuakau) באי הצפוני של ניו זילנד, מדרום לאוקלנד. אביו היה דבוראי, ואף הוא עסק במלאכת הדבוראות. הוא היה ילד ביישן ומופנם, והחל לגלות עניין בטיפוס הרים בגיל 16, בעת טיול בית ספר להר רואפהו.

במלחמת העולם השנייה שירת כנווט בחיל האוויר המלכותי של ניו זילנד. ב-1951 השתתף במשלחת של ניו זילנד להרי ההימליה. הוא השתתף במשלחות בריטיות להר האוורסט ב-1952 וב-1953.

ב-29 במאי 1953 העפיל לפסגת הר האוורסט ביחד עם עמיתו הנפאלי-הודי טנזינג נורגיי אשר היה שותפו למסע והם היו לאנשים הראשונים שהגיעו לפסגת האוורסט. השניים היו חברים במשלחת בריטית בראשות ג'ון האנט. כשהתקרבה המשלחת אל הפסגה נבחרו מספר זוגות שניסו להגיע אליה. אחרי כישלון הזוג הראשון, עלו ב-28 במאי הילרי וטנזינג, והם הצליחו להגיע אל "פסגת העולם" למחרת בשעה 11:30. הם שהו בפסגה כרבע שעה. הילרי לחץ את ידו של טנזינג, וזה השיב לו בחיבוק חם. הילרי צילם את טנזינג מניף את דגלי האו"ם, הממלכה המאוחדת, נפאל והודו מעל הפסגה. עם רדתם מההר זכו הילרי והאנט בתואר האצולה "סר" ואילו טנזינג
זכה במדליית ג'ורג' אך לא בתואר אצולה.

בספרו האוטוביוגרפי של טנזינג, "נמר השלגים", אשר נכתב עם הסופר ג'יימס רמזי אלמן (Ulman), מודה טנזינג שהילרי היה הראשון שדרך על פסגת האוורסט:
"לא אמרתי לעצמי: "יש שם תפוח זהב. אני אדחוף הצידה את הילרי וארוץ אל התפוח". הלכנו לאט, בקצב יציב. ואז היינו שם. הילרי צעד ראשון לפסגה. ואני אחריו".

לאחר כיבוש האוורסט המשיך הילרי במסעותיו. ב-1954 פיקד על משלחת ניו זילנדית לעמק נהר הבארון, ובשנים 1956–1958 עמד בראש משלחת הסיוע הניו זילנדית של ים רוס לאנטארקטיקה במסגרת המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, עמה הגיע לקוטב הדרומי ב-1957. הוא חזר להימלאיה פעמים נוספות ב-1961, 1963 וב-1964.

זכה בעיטורים רבים, בהם מדליית הקוטב ב-1958 על כיבוש הקוטב הדרומי. הוא כתב רבות על מסעותיו, ובין ספריו: "הרפתקה רמה" (1955), "חציית אנטארקטיקה" (1958), "אין כל מקום לטעות" (1961), "במרומי האוויר הדליל והקר" (1963) ו"בית ספר בעננים" (1965).

הילרי הקדיש חלק גדול מזמנו לשיפור חייהם של בני השׁרְפָה בנפאל באמצעות קרן אותה הקים. הוא אף טען שזהו ההישג הגדול של חייו. כיהן כנשיא שירות המתנדבים בחו"ל של הצבא הניו זילנדי, ממנו פרש ב-1962, וב-1985 התמנה לשגריר ניו זילנד בהודו, נפאל ובנגלדש, והתגורר ארבע שנים בניו דלהי. לאחר תפקידו התגורר באוקלנד שבניו זילנד, שם גידל דבורים.

אדמונד הילרי נפטר ב-11 בינואר 2008 בבית חולים בעיר אוקלנד עקב התקף לב, בן 88 במותו.

הנצחה 

דיוקנו של אדמונד הילרי הופיע על שטר כסף ניו זילנדי. נמל התעופה טנזינג-הילרי בלוקלה, ליד האוורסט, נקרא על שמו ועל שם נורגיי.

חוף הילרי בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של אדמונד הילרי.

לקריאה נוספת
אדמונד הילרי, מסע הקוטב הדרומי, תרגמו מ:The crossing of Antarctica גדעון פרלמאן ו-דוד סיון, בהוצאת קרני, 1958.
ג'ון האנט, כבוש אברסט, תרגם: אהרן אמיר, בהוצאת קרני, 1963.
מיק קונפרי, אוורסט 1953: הסיפור המלא של ההעפלה אל הפיסגה, תל אביב: ספרי עליית הגג, 2013.

קישורים חיצוניים

 
 
 ראשונים בפסגה, באתר סנונית
 
 ביוגרפיה מפורטת של הילרי

הערות שוליים 

מעוטרי מדליית הקוטב
מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
מגלי ארצות ניו זילנדים
מטפסי הרים
נווטים
כותבי אוטוביוגרפיה
אנטארקטיקה: מגלי היבשת
מסדר הבירית: אבירים וגבירות זרים
אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
מטפסי הר האוורסט
ניו זילנדים שנולדו ב-1919
נפטרים ב-2008