פרשת בלק

פָּרָשַׁת בָּלָק היא פרשת השבוע השביעית בספר במדבר. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב.

הפרשה עוסקת בעיקרה בסיפור ניסיונו של בלק מלך מואב לקלל את עם ישראל באמצעות בלעם בן בעור, במטרה להחליש את ישראל ולגרשם מגבולו. לבסוף אלוהים מאלץ את בלעם לברך את עם ישראל במקום לקלל. בסוף הפרשה מופיע גם חטא בעל פעור בו ישראל חוטאים עם בנות מואב ונענשים במגפה, פעולת הקנאות של פנחס מסיימת את המגפה. לרוב קוראים את הפרשה בשבת שלפני שבעה עשר בתמוז.

בחוץ לארץ, בשנים שבהן יום טוב שני של שבועות חל בשבת קוראים את פרשת בלק ביחד עם פרשת חוקת. לפי מנהג תימן המקורי, שמקורו מהגאונים, במקום לחבר את מטות ומסעי (ברוב השנים), מחלקים את פרשת חוקת לשניים ומחברים את חציה הראשון (עד פרק כ', פסוק כ"א) לפרשת קרח, ואת חציה השני, "פרשת ויסעו מקדש" (משם ואילך), לפרשת בלק. כיום מעטים מבני יהדות תימן משמרים מנהג זה בארץ ישראל, אך נפוץ יותר בקהילות התימנים בארץ ישראל לחבר חוקת ובלק, ויש נוהגים לחבר מטות ומסעי, כשאר הקהילות.

נושאים בפרשה

משלחת בלק אל בלעם
בלק מודאג מבואם של בני ישראל לתחום ארצו ושולח שליחים להזמין את בלעם לקלל את ישראל. בלעם מסרב לשליחים בטענה שאלוהים מתנגד ללכתו איתם. בלק שולח שליחים נוספים ובלעם עונה להם:  לבסוף יוצא בלעם לארץ מואב לאחר שקיבל את התנאי שהציב לו אלוהים באותו לילה, לפיו יאמר רק את אשר ישים אלוהים בפיו.

אתונו של בלעם
בדרך למואב מופיע מלאך הניצב בדרכו של בלעם. המלאך אוחז חרב בידו במטרה להרוג אותו אך בלעם אינו רואה אותו וממשיך לרכב לכיוונו. אתונו לעומת זאת רואה את המלאך ומפחדת, כתוצאה מכך היא סוטה מהדרך. בלעם, שאינו מבין את פשר התנהגותה המוזרה, מכה אותה כדי להשיבה אל הדרך.
המלאך מוסיף וחוסם את דרכו שוב, גם בפעם השנייה והשלישית האתון מנסה להתחמק ובלעם מוסיף להכותה.
בפעם השלישית מתרחש מחזה ניסי כאשר אלוהים פותח את פי האתון אשר מסבירה לבלעם את פשר התנהגותה המוזרה.
שיחת האתון ומפגש בלעם עם המלאך כפי שמופיעה בתורה:

המלאך שולח את בלעם לדרכו ומזכיר לו לומר רק את דברי אלוהים.

משלי בלעם
בלעם נפגש עם בלק ומורה לו לבנות שבעה מזבחות ולהקריב עליהם שבעה פרים ושבעה אילים, כדי שרוח הנבואה תשרה עליו. למורת רוחו של בלק ובניגוד לתוכניותיו, בלעם מרעיף על עם ישראל נבואות ברכה ושבח במקום לקללם. לאחר שבלק מביע תרעומת, בלעם מודיע שוב ושוב על כוונתו לומר רק את הדברים שאלוהים שם בפיו. התרחשות זו חוזרת על עצמה שלוש פעמים. לאחר שבלק מצהיר על אכזבתו בפעם השלישית, מוסיף בלעם עוד נבואה שעיקרה תחזיות על עתיד העמים באזור.

חטא בעל פעור וקנאת פינחס

בסיום הפרשה מתואר חטא בעל פעור: בני ישראל חוטאים וזונים עם בנות מואב ואף משתחווים לאלוהי מואב. בעקבות כך פורצת מגפה בעם. פנחס מקנא לאלהים ודוקר ברומח מנהיג ישראלי שזנה עם מדיינית לעיני העם, ובעקבות כך נעצרת המגפה.

מבנה הפרשה
בפרשת בלק יש 104 פסוקים, אשר מאוגדים בפרשיה אחת פתוחה ועוד אחת סתומה. הפרשה מכילה 3 סדרים, כאשר הפרשה מתחילה בתחילת סדר ומסתיימת בסוף סדר וזאת בניגוד לכך שהיא מתחילה באמצע פרק ומסתיימת באמצע פרק לפי החלוקה לפרקים.

תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת בלק יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים:
שנת השג - ז' בתמוז
שנת החא - ט' בתמוז
שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה - י"ב בתמוז, בחוץ לארץ יחד עם פרשת חקת ובארץ ישראל בנפרד
שנת זחג, שנת זשג ושנת בחג - י"ד בתמוז
שנת השא ושנת זחא - ט"ז בתמוז
שנת הכז - י"ז בתמוז
שנת בשז ושנת גכז - בארץ ישראל י' בתמוז, בחוץ לארץ י"ז בתמוז

הפטרה
ההפטרה היא בספר מיכה, מ (האיטלקים מתחילים ב) עד . מיכה מזכיר בנבואתו את פרשת בלעם:

ראו גם
 כתובת בלעם

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

בלק