נאו-פיאודליזם

נאו-פיאודליזם (באנגלית: Neo-feudalism) היא תיאוריה כלכלית ותיאוריה ביקורתית המזהה כיום היבטים במדיניות הכלכלית, הציבורית והממשלתית, כאנלוגים למאפיינים שהתקיימו בפיאודליזם. עיקר הביקורת מופנה כלפי התלות ההולכת ומתעצמת של הפוליטיקה בהון המוחזק בידי מספר הולך ופוחת של עשירים, אשר עושרם והשפעתם הפוליטית הולכים וגדלים ביחס לאוכלוסיית העולם.

שימוש ואטימולוגיה
המונח מתייחס לצורה חדשה של פיאודליזם, שדומה במובנים מסוימים למציאות הפוליטית והכלכלית באירופה של ימי הביניים, שבה התקיים מערך קשרי תלות וחסות אישיים א-סימטריים בקרב אליטה לבין רוב העם. (מקור המונח במילה "פיאודום", מענק קרקע שנתנו אדונים לוסאלים).

ההשוואה בין יחסי הכוח בתוקפת הפיאודליזם לבין זו של הכלכלה המודרנית, שימש לביקורת הן על הימין והן על השמאל הפוליטי. שימוש מוקדם במונח נמצא במאמר "Galbraith's Neo-Feudalism" משנת 1961 של כלכלן האסכולה האוסטרית גאורג רייסמן  (תלמידו של מיזס) שבו ביקר את חיבורו של הכלכלן הפוסט-קיינסיאני ג'ון קנת גלבריית, "חברת השפע" משנת 1958. מנגד, הסוציולוג והפילוסוף יורגן הברמאס השתמש במונח הדומה רה-פיאודליזציה (Refeudalisierung) ב-1962 בחיבורו "ההשתנות המבנית של המרחב הציבורי" כדי לבקר את ההפרטה של צורות התקשורת במאה ה-20, שלדעתו יצרו את הספרה ציבורת בעידן הנאורות. בדומה להברמאס, הסוציאלוג הנאו-מרקסיסט עמנואל ולרשטיין טען שסוף התקופה הפיאודלית, הניע תהליך של התרחבות הדרגתית, שתוצאתו היא קיומה של רשת או מערכת עולמית כלכלית אחת בלבד. הנאו-פיאודליזם עבורו הוא פיאודליזם גלובאלי, שבו מתקיימת היררכיה של חלוקה מתמשכת של העולם ל"מרכז", "פריפריה" ו"סמי-פריפריה".

היבטים "פאודליים" כיום באים לידי ביטוי בחידוש מבני קבלת החלטות פוליטית, בבעלות כלכלית ויחסי כוח וארגון המרחב הציבורי. למשל. בתביעות זכויות, בהשפעה וביחסי קניין המעניקים פריבילגיות משמעותיות לקבוצה קטנה מאוד באוכלוסייה. בדומה לאצולה, קבוצה זו ירשה את מעמדה או התרחבה באמצעות קואופטציה, אשר ביססה את הפריבילגיות שלה על מוצא ושושלת. רוב האוכלוסייה מודרת מזכויות אלו או שהיא משתתפת בהן רק במידה מוגבלת.

מבקרי הנאו-פיאודליזם עוסקים בהיבטים של המבנה החברתי, בשאלות של גלובליזציה (חברות רב-לאומיות המתפרשות כמרכזי כוח), מדיניות חוץ נאו-קונסרבטיביות (שמירה על אינטרסים פנימיים תוך התערבות פעילה במדינות של מדינות אחרות), הגירה המונית והפוליטיקה של הגבולות הפתוחים (ביחס לפירוק מדינת הלאום), והשילוב של אינטרסים ממלכתיים עם אינטרסים כלכליים של גופים פרטיים (נאו-קורפרטיזם ושדלנות).

תיאור, ניתוח וביקורות

נאו-טכנו-פיאודליזם 
הכלכלן ופוליטיקאי יאניס וארופאקיס כתב והרצה רבות על התיאוריה שלו בנוגע לנאו-פיאודליזם. הוא טוען שהקפיטליזם המסורתי התפתח למבנה דמוי פיאודלי חדש של כלכלות וחברות, שאליו הוא מכנה "טכנו-פיאודליזם" (מלשון טכנולוגיה). וארופקיס מסביר שבניגוד לקפיטליזם, לכלכלות פיאודליות ישנה התכונה להישלט על ידי קבוצות קטנות מאוד של אנשים, הקובעות מראש את התנהגות השווקים כראות עיניהם. כשהוא לוקח לדוגמה של תאגידי ענק טכנולוגיים כמו פייסבוק, ואמזון, וארופקיס ציין שמקומות כאלה נשלטים בעיקר על ידי גחמותיהם של יחידים בודדים וצוותים קטנים, ולפיכך אינם שווקים קפיטליסטיים של סחר חופשי באמת, אלא שווקים פיאודליים עם שליטה חמורה.

שנים קודם לכן, נוויל הולמס (Neville Holmes), מרצה בכיר למחשבים באוניברסיטת טזמניה, פרסם מאמר ברוח דומה תחת הכותרת "המיתוס של מהפכת המיחשוב". הולמס העלה חששות דומים מתוך ניתוח טכנולוגי מקצועי:

בתרבות הפופולרית ובספרות

יקום חולית, שבו מתרחשת סאגת המדע הבדיוני של פרנק הרברט, מתרחש בעתיד רחוק, שבו מתקיימת אימפריה גלקטית נאו-פיאודלית.

קישורים חיצוניים
 נוויל הולמס, המיתוס של מהפכת המיחשוב, באתר יסו"ד (תרגם ועיבד: אודי מנור)
 רונן סקלצקי, פיאודליזם חדש באופק, באתר News1 מחלקה ראשונה 21/08/2005 
 ישי גבריאל, זהירות! הקאמבק של המשטר הפיאודלי, באתר ynet 24.02.08
 יוסי גורביץ, נאו-פיאודליזם, באתר הבלוג החברים של ג'ורג', 25 ביולי 2015
 גל הרץ, מחוב לאי־בעלות: המעבר מקפיטליזם נאו־ליברלי לנאו־פיאודליזם באתר פיגומים, 29.7.2021

הערות שוליים

תאוריות כלכליות