ויסטן יו אודן

וִיסְטְן יוּ אוֹדְן (באנגלית: Wystan Hugh Auden; 21 בפברואר 1907 – 29 בספטמבר 1973) היה משורר בריטי־אמריקאי.

ביוגרפיה
אודן נולד ביורק שבאנגליה, הצעיר בין שלושה בנים של ג'ורג' וקונסטאנס אודן, שניהם אנגליקנים אדוקים. אביו של אודן היה אדם משכיל ורחב אופקים, בקיא בספרות, ובעל ידע בלשונות הקלאסיות. במקצועו היה רופא, ובטרם מלאו שנתיים לבנו הצעיר, עקר מיורק לדרום ברמינגהאם, ובה היה לרופא עירוני. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כרופא צבאי בחזיתות. כשמלאו לאודן שמונה שנים נשלח לפנימייה בסארי, שם היה תלמיד טוב למדי, אך עצל, רשלן, וחצוף. משם עבר לבית הספר הפרטי של גרשם שהתמחה בהוראת מדעים. בבית הספר ההוא, ששרר בו משטרם הקשוח המפורסם של בתי הספר הפרטיים האנגליים של ראשית המאה, גילה אודן שלושה דברים:
שאין בו עוד אמונה דתית, שהוא הומוסקסואל, ושברצונו להיעשות משורר.

מגרשם עבר אודן לאוקספורד, ולאחר שנה של לימודי מדעים פנה ללימודי ספרות ובחר להשתלם בשירה האנגלו-סאכסונית העתיקה. בתקופה זו ניהל אודן חיי חברה ענפים, יחסים הומוסקסואלים, ונעשה מנהיגה של קבוצת משוררים צעירים שנודעה לאחר מכן כ"קבוצת אודן", שאחד מהם סטיבן ספנדר, הוציא לאור את ספרו הראשון של אודן, שכלל את שיריו של אודן מ - 1928–1927 וכמה שירי בחרות.

שנות ה-30 היו 'תור הזהב' של אודן, תחנתו הראשונה אחרי סיום לימודיו הייתה ברלין, שם שהה כשנה, החליף אהובים, וצפה מקרוב מאוד בגעש המהומות הפוליטיות. ב-1930 קבל משרה של מורה בבית ספר פרטי לנערים סמוך לגלאזגו. באותו הזמן פרסמה הוצאת "פֵייבּר את פֵייבּר" קובץ משיריו בשם 'שירים'. הקובץ קיבל ביקורות קרירות מכמה ממבקריה החשובים של לונדון, דבר שפגע באודן מאוד, אולם השירים עשו רושם אדיר על משוררים צעירים אחרים כדוגמת דילן תומאס.

אודן הורה במסירות כשלוש שנים, ולאחר מכן החל להשתכר מפרי עטו. ב-1935 נשא לאישה את אריקה מאן, בתו של תומאס מאן על מנת להעניק לה דרכון בריטי. לאחר מכן יצא לסדרת מסעות. בשנת 1936 הוא ביקר באיסלנד ביחד עם חברו לואיס מקנייס. בסופו של דבר הוא החליט להגר עם כריסטופר אישרווד - עימו חיבר שלושה מחזות שהוצגו בהצלחה -לאמריקה. עקירה זו, על סף מלחמת העולם ממש התפרשה כבגידה, אך עבור אודן הייתה זו נקודת מפנה כבירה בחייו, שכדבריו "עייף מלהיות משורר החצר של השמאל האנגלי". בחייו החדשים של אודן בארצות הברית התרחשו שני דברים מרכזיים, הפיכת הלב הנוצרית והחזרה לחיק הכנסייה האנגליקנית, ומפגשו עם צ'סטר קלמן שהיה עתיד להיות בן לווייתו עד סוף ימיו. בראשית שהותו באמריקה חי בקומונת אמנים בשם "בית פברואר", עם בנג'מין בריטן, קארסון מקאלרס, ואחרים. בשנת 1947 זכה בפרס פוליצר עבור הפואמה הנודעת שלו "עידן החרדה", הכתובה בגרסה מודרנית לשירה אנגלוסקסונית. 

בשנת 1955 כתב אודן ביקורת ספרותית על הספר שר הטבעות מאת ג' ר.ר. טולקין. השניים הכירו עוד באנגליה כאשר אודן למד בקורס של טולקין, והמשיכו להתכתב אודות שר הטבעות גם לאחר מכן. איחדו בינהם האהבה לאנגלית עתיקה, לכתיבה במסורת התנועה הרומנטית, והאמונה הדתית היוקדת. כמה מהמכתבים התפרסמו באסופת המכתבים של טולקין. 

ב-1957 רכש אודן בית בכפר האוסטרי קירכשטטן, ומאז נהג לבלות חצי שנה בבית זה וחצי שנה בניו יורק. שנה לפני כן נבחר לכהונת "פרופסור לשירה" באוקספורד למשך חמש שנים, משרה שחייבה אותו לשאת בסך הכול 3 הרצאות בשנה. ותקופה זו עמדה בסימן עבודה בלתי נלאית, וקובצי השירה באו זה לאחר זה.

בחייו הפרטיים נעשה אודן בודד ומוסגר יותר, בעל הרגלי עבודה אדוקים אף יותר. העמיתים לקולג' שפגשו בו עם השנים, פגשו באדם שיכור למדי, שחזר על אותם נושאי שיחה, נשא דרשות ארוכות ונמנע בעקשנות מלהקשיב לבני שיחו. אולם אודן המשיך לעבוד, וכתב שירים חדשים. ב-28 בספטמבר 1973 קרא אודן משיריו לפני חברי "אגודת הספרות האוסטרית" ביוזפפלאץ, התנצל שעליו להשתמט מארוחת הערב, ופרש לחדרו למלון. למחרת היום נמצא מת במיטתו, לאחר שלקה באי-ספיקת לב.

באמצע שנות ה-90 עלתה הפופולריות של אודן הודות לסרט ארבע חתונות ולוויה אחת, שבו צוטט שירו "Funeral Blues" במלואו. בעקבות הסרט פורסם לקט של עשרה משיריו (ביניהם "Funeral Blues") בחוברת בשם "Tell Me the Truth about Love" שנמכרה בכ-275,000 עותקים.

קובצי שירה שפרסם 
 "מגן אכילס" (1955)
 "מחווה לקליו" (1960)
 "על אודות הבית" (1965)
 "כל השירים הקצרים" 1925-1957 (1966)
 "כל השירים הארוכים" (1968)
 "עיר ללא חומות" (1969)
 "שרבוטים אקדמיים" (1971)
 "איגרת לבן סנדקות" (1972)
 "תודה וערפל" (פורסם לאחר מותו, ב-1974).
 מסות: "ידיו של הגון" (The Dyer's hand – 1962)

ספרים ותרגומים של אודן בעברית
מגן אכילס ושירים אחרים: 1927–1973, תרגום, מבוא והערות - עמינדב דיקמן, מאגנס, ירושלים, תשנ"ט 1998.
ו.ה. אודן: מבחר שירים, תרגם - נתן זך, "הנה", קונטרס לשירה, מס' 21, ירון גולן, 1998.
קריאה, כתיבה, תרגם - אביעד שטיר, מבוא - עמינדב דיקמן, הוצאת דחק, 2020.
'אחד בספטמבר, 1939' ושירים אחרים, תרגם אברהם עוז, מוסף ספרות ותרבות בידיעות אחרונות, הליקון (כתב עת) וכתבי עת אחרים, 2023.
,

לקריאה נוספת 
 וו.ה. אודן – 'מניפסט על התיאטרון' (מאנגלית: יהודה ויזן), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ד', 2014.
 וו.ה. אודן – המלט (מאנגלית: יהודה ויזן), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ה', 2015.
 וו.ה. אודן – היהודי הנודד, או מסעו של ק., מסה על פרנץ קפקא, (מאנגלית: עודד וולקשטיין), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ו', 2016.

קישורים חיצוניים

 
 שירים של אודן בתרגום משה זינגר, באתר הוצאת כרמל
 ניצה פרילוק, מאמר על השיר "בלוז לפליטים" מאת אודן
 רונן סוניס, מאמר על שירת אודן

הערות שוליים

משוררים אנגלים
משוררים אמריקאים
זוכי מלגת גוגנהיים
להט"בים בריטים
משפחת מאן
אנגליקנים
חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות
זוכי פרס הספר הלאומי האמריקאי
זוכי פרס אוסטריה לספרות אירופית

זוכי פרס פוליצר: שירה
בריטים שנולדו ב-1907
אמריקאים שנולדו ב-1907
בריטים שנפטרו ב-1973
אמריקאים שנפטרו ב-1973
זוכי הפרס הספרותי של סנט לואיס