זרם הגולף

זרם הגולף (אנגלית: Gulf stream; מילולית: זרם המפרץ) הוא זרם ימי חם, שמוצאו במפרץ מקסיקו, ואשר המשכו מגיע לחופי מערב אירופה וצפונה ומחמם את האזורים האלה בקרבת החוף.

מסלול ומאפיינים
ראשיתו של זרם הגולף באזור מפרץ מקסיקו. משם הוא עולה לאורך חופה המזרחי של ארצות הברית עד לקו הרוחב 43 צפון לערך, שם הוא מתפצל לשניים: חלק אחד שלו, המכונה בשם הזרם הקנרי, נוטה מזרחה, מגיע לחופי ספרד, יורד דרומה ואז מערבה וחוזר למפרץ מקסיקו; בתוך "טבעת"  זו נמצא ים סרגסו. חלקו השני, הנקרא הזרם הצפון אטלנטי  ממשיך "לטפס" צפונה, מוסט מזרחה ליד ניופאונדלנד על ידי זרם לברדור  הקר, חוצה את האוקיינוס האטלנטי, מגיע לאירופה וזורם עד לנורווגיה.

המים החמים של זרם הגולף נבדלים משאר מימי האוקיינוס האטלנטי בצפיפותם, מליחותם וצבעם. ז'ול ורן תיאר את זרם הגולף כ"נהר בתוך האוקיינוס".

בשל האנרגיה הרבה שהוא צובר באזור החם של מפרץ מקסיקו, זרם הגולף הוא זרם עצום בעל הספק של כ-1.4 פטא-ואט (מיליארד מגה-ואט). בזרם עצמו עוברים בין 30 ל-80 מיליון מטרים מעוקבים של מים בשנייה, כמות הגדולה פי כמה וכמה מסך המים הזורמים בכל הנהרות הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי.

השפעותיו
אף על פי שחלק נכבד מהמים הזורמים בזרם הגולף מתאדים עם זרימתו והוא עצמו מתקרר בהשפעת סביבתו, השפעתו מורגשת ביותר באזורים שהוא מגיע אליהם – דרום מסצ'וסטס, בריטניה ונורווגיה. כך, בחורף בערי החוף של בריטניה וצרפת הטמפרטורה אינה יורדת מתחת לאפס, מי הים אינם קופאים והנמלים פעילים כל השנה. אפילו בעיר הצפונית נרוויק שבצפון בנורווגיה מי הים אינם קופאים בחורף וכך גם סביב החופים של קבוצת איי פארו. לעומת זאת, זרם הגולף אינו מגיע לים הבלטי, ושם בחודשי החורף קופאים מי הים ומתכסים בשכבה עבה של קרח. הספינות אינן יכולות להפליג בים, והנמלים בו – נמל סטוקהולם שבשוודיה ונמל סנקט פטרבורג שברוסיה – מושבתים. דוגמה נוספת המבהירה את השפעתו של זרם הגולף היא שלמרות שקנדה ונורווגיה נמצאות באותם קווי רוחב לערך, הפרש הטמפרטורות ביניהן מגיע לכ-30 מעלות צלזיוס.

זרם הגולף וההתחממות הגלובלית
לאור הפשרת הקרחונים המואצת בשל ההתחממות הגלובלית קיים חשש כי זרם הגולף ישנה את אופיו ואולי אף את כיוונו, כפי שקרה כמשוער בסוף תקופת הקרח האחרונה. עלו טענות שלשינוי כזה תהא השפעה מהותית על האקלים במערב אירופה, שעשויה להוביל אף להיווצרות עידן קרח חדש באירופה, אך מדובר במיתוס לא מבוסס. מקורו של המיתוס הוא קביעתו של איש הצבא האמריקאי מת'יו מוריי במאה ה-19 שזרם הגולף הוא הגורם לאקלים החמים יחסית במערב אירופה לעומת צפון אמריקה.

קישורים חיצוניים

 הגולפשטרום, "חיל הים", חוברת ד' אוקטובר 1948	 עמ' 15-14.
 
 
 תחזית קודרת: "המסוע הימי" יקרוס כבר באמצע המאה

הערות שוליים

הגולף
האוקיינוס האטלנטי