רבי חנינא בן דוסא

רבי חֲנִינָא בֶּן דוֹסָא היה תנא בן הדור הראשון, בסוף ימי בית שני. תלמידו של רבן יוחנן בן זכאי. מתורתו נשתמרו במשנה ובגמרא אמרות המייחסות חשיבות רבה ליחסים שבין אדם לחברו ומדגישות את חשיבות המעשה על פני הלימוד.

חייו 
התגורר בעיר ערב (כיום העיר עראבה) שבגליל (שם מצוי היום קבר שמיוחס אליו) ולמד אצל רבן יוחנן בן זכאי, שגר אף הוא באותה עיר.
רבי אשתורי הפרחי טען בספרו כפתור ופרח שרבי חנינא היה בנו של רבי דוסא בן הרכינס.

במקורות חז"ל מופיע רבי חנינא בן דוסא בעיקר בהקשרים ניסיים,
בתפילתו היה האל מרפא את החולים:

ברכתו גרמה לקורות עץ קצרות מדי של אישה ענייה להספיק לבניית בית שלם ולחומץ שבו הודלקו נרות השבת של בתו לדלוק שבת שלמה, כאילו היה שמן. בתוספתא מסופר שנחש הכיש אותו כששהה בתפילת עמידה, אך הוא כלל לא שם לב, והנחש מת. ואילו בתלמוד בבלי מובאת הברייתא הבאה:

בכמה אגדות מוזכר עוניו של רבי חנינא בן דוסא. הוא ואשתו מובאים כדוגמה לבני אדם שיקבלו שכר על מעשיהם רק בעולם הבא. אגדה אחת מספרת על חכמים שנסעו בים ומצאו תיבה של אבנים יקרות המונחת במעמקי הים וכרישים שומרים עליה. לאחר שלא הצליחו לקחת את התיבה, יצאה בת קול מן השמים ואמרה להם לעזוב את התיבה של אשת רבי חנינא, תיבה שבעולם הבא אשת רבי חנינא תשים בה את התכלת של הצדיקים. באגדה אחרת, הממחישה את אפשרות השכר בעולם הזה אל מול השכר בעולם הבא, ירדה מן השמים רגל של שולחן זהב כדי לעזור לרבי חנינא ואשתו שהיו עניים מאוד, וכשרבי חנינא בן דוסא ואשתו הבינו שבתמורה לרגל לעתיד לבוא ישבו כל הצדיקים בגן עדן על שולחנות בעלי שלוש רגלים והם ישבו על שולחן של שתי רגלים, החזירו את המתנה לשמים.
עוניו של רבי חנינא בן דוסא מוזכר גם בהקשר החברתי, מלבד ההקשר התאולוגי: הוא ואשתו העמידו פנים כאילו יש להם מה לאכול כדי לא לקבל צדקה מידי אחרים.

רבי חנינא הוזכר בגמרא כמי שכל העולם מתקיים בזכותו: . במקום אחר מובא שהוא פגש בלילה באגרת בת מחלת (מזיקה) שאמרה לו: לולי מכריזים ברקיע היזהרו ברבי חנינא ובתורתו, היית בסכנה. נענה רבי חנינא: אם חשוב אני בשמים, גוזרני שלא תעברי במקום יישוב לעולם. ביקשה ממנו אגרת שיניח לה זמן מועט בו תוכל לשוטט מעט, והוא העניק לה רשות לשוטט בלילי רביעיות ובלילי שבתות, בו (לפי מנהג הימים ההם) האנשים בביתם.

המשנה מעידה על רבי חנינא בן דוסא כי  (עושי מעשים טובים או עושי מעשה נסים).

דוגמה נפוצה על כך שהקדוש ברוך הוא שומר אף בהמתן של צדיקים שהם בדרגה גבוהה ביותר, היא חמורו של רבי חנינא בן דוסא, שגנבוהו שודדים, וסירב לאכול מהתבואה כיון שלא עוּשׂרה. הסיפור מלמד שהוויית חייו של רבי חנינא בן דוסא התפשטה אף על קנייניו.

לפי עדויות מאוחרות, רבי סעדיה גאון היה מצאצאיו של התנא רבי חנינא בן דוסא, ונטען כי היה כהן. אולם מתנגדיו כינו אותו מקהל גרים.

קברו
מקום קברו של רבי חנינא הוא נושא שנוי במחלוקת. מקום קבורתו אינו מתואר בכתבי חז"ל, וקיימות כ-4 מסורות מאוחרות לגביו. המרכזית מבניהם היא בעראבה - עיר מגוריו.

עין זיתים (המאה ה-13)
יעקב השליח (1258-1270 לערך) מתאר את קברו של רבי חנינא בעין זיתים, לצד קברו של רבי יהודה בר אילעאי ותלמידיהם.

עראבה (המאה ה-13)
תלמידו של הרמב"ן (1270-1320 לערך) מתאר את קברם של רבי חנינא ואשתו בעראבה.

צפת (המאה ה-14)
יצחק חילו (1333 לערך) מתאר את קברו של רבי חנינא בצפת.

בית חנינא (המאה ה-14)
יצחק חילו (1333 לערך) מתאר את קברו של רבי חנינא גם בבית חנינא.

מאמרותיו
 כל שמעשיו מרובין מחכמתו, חכמתו מתקיימת, וכל שחכמתו מרובה ממעשיו, אין חכמתו מתקיימת.
 כל שרוח הבריות נוחה הימנו, רוח המקום נוחה הימנו, וכל שאין רוח הבריות נוחה הימנו, אין רוח המקום נוחה הימנו.

בתרבות
בשנת 1998 יצא סרט קולנוע חרדי הראשון בהיסטוריה של האחים יהודה ואברהם גרובייס בשם 'לא תוכל להתעלם' העוסק בסיפור חייו של רבי חנינא.

לקריאה נוספת
 
 
 עידן דשא (עורך), פרקי דרבי חנינא בן דוסא, בתוך: ספר ילקוט מדרשים חלק שביעי, צפת, תשע"ז, עמודים רנא - רסט.

קישורים חיצוניים

 

 
 
 
 מרדכי הוכמן, סדרת שיעורים על רבי חנינא בן דוסא, באתר ישיבה

הערות שוליים

הדור הראשון לתנאים