יום רביעי

יוֹם רְבִיעִי הוא היום הרביעי מצאת השבת. בחלק ממדינות אירופה וכן בתקן ISO 8601 הוא היום השלישי בשבוע (לפי קביעה ש'שבוע' מתחיל ביום העבודה הראשון). בחלק מהמדינות המוסלמיות יום רביעי הוא היום האחרון בשבוע העבודה.

בעולם 
בשפות שמקורן בלטינית שמו של יום רביעי נקשר בכוכב חמה, ובאל מרקוריוס המזוהה עם כוכב זה. בשפות אלו שמו של יום רביעי נגזר ישירות משמו בלטינית Dies Mercurii (יום מרקורי) וכך בצרפתית השם הוא Mercredi, באיטלקית Mercoledì ובספרדית Miércoles.

בשפות הגרמאניות השם נגזר משמו של האל הנורדי, אודין–שמבוטא בגרמנית 'ווטאן' (כתיב: Wodan). וכך גם בשפה האנגלית, השם 'Wednesday' נשתרש מאותו מקור נורדי שבאנגליה של טרום הנצרות Woden, ומהווה שיבוש של Woden's Day, בהולנדית Woensdag, ו-Onsdag בשוודית.

דווקא בגרמנית עצמה נקרא יום רביעי בשם Mittwoch (מילולית: אמצע השבוע). שם זה החליף את השם המקורי Wodanstag במאה העשירית לספירה. "אמצע השבוע" הוא שמו של יום רביעי גם בפינית (Keskiviikko), באיסלנדית וביידיש (מיטוואָך).

שמו של היום ברוסית הוא סְרֶדָה (במקור: Среда),שמשמעותו "אמצע", וכך גם בשפות סלאביות אחרות, כגון צ'כית - středa.

בהינדית השם הוא Budhvar, ונגזר מ-Budh, שמו ההודי של כוכב לכת חמה.

בארצות המזרח הקרוב השם הוא "היום הרביעי". כך בערבית يوم الأربعاء (יַוּם אלארבִּעאא), בעברית, ביוונית (Τετάρτη, "טֶטַארְטִי") ובשפות אחרות. בפורטוגזית Quarta-feira משמעותו "יום-החג הרביעי": ימי השבוע נקראים על שם שבעת ימי הפסחא.

בדתות

ביהדות
שמו של היום מופיע לראשונה בסיפור בריאת העולם בתנ"ך () כיום שבו נבראו השמש והירח:

מסיבה זו תחילת שנה חדשה וארבע התקופות בלוח השנה במגילות קומראן היא תמיד ביום רביעי.

יום רביעי מוזכר גם ב המחייבת לקיים טקסי נישואים ביום הרביעי, כאשר האישה היא בגדר בתולה. דין זה אינו נוהג בימינו. באופן דומה, באסטרולוגיה (ובמקומות שונים בתנ"ך) השמש משולה לחתן ולאב, והירח לכלה ולדמות האם.

בכמה עניינים הלכתיים ימי השבוע החל מיום רביעי משתייכים לשבת הבאה.

בתרבויות אחרות
הנוצרים הקווייקרים מכנים את יום רביעי Fourth Day, בכדי להימנע משימוש במקור הפגאני של השם.

ראו גם
 – מספר תאריכים שכונו כך

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

4