שבת שירה

ביהדות, שַׁבַּת שִׁירָה הוא כינוי לשבת שפרשת השבוע שלה היא פרשת בשלח, שבה מופיעה שירת הים ששרו בני ישראל על נס קריעת ים סוף. בהפטרת הפרשה קוראים את שירת דבורה.

בפרשה זו מוזכר גם כן סיפור המן שירד לבני ישראל במדבר, וכזכר לכך ישנם מנהגים מיוחדים בחלק מן הקהילות.

על פי הסבב השנתי של פרשיות השבוע, שבת שירה חלה תמיד בשבת הסמוכה לט"ו בשבט.

קריאת השירה
בחלק מן הקהילות נהוג לקרוא את שירת הים שבקריאת התורה בציבור במנגינה מיוחדת. ישנם שנהגו גם לקרוא את שירת הים שנאמרת בפסוקי דזמרא באותה מנגינה. ברוב קהילות האשכנזים, נוהגים לעמוד בשעת קריאה זו.

בקהילות גאורגיה נוהגים שבפסוקי דזמרה מוסיפים את הקטע "ותיקח מרים הנביאה.." (מנהג שנשמר גם בקרב מתפללי הנוסח השאמי ביהדות תימן - אמנם מתפללי הנוסח הבלדי מוסיפים את הקטע בכל השנה, אך מתפללי הנוסח השאמי מוסיפים אותו רק בימים בהם קוראים בתורה את שירת הים), וקוראים את "שירת הים" בניגון ייחודי כשכל ציבור המתפללים עומד.

מנהגים שונים
מנהגים שונים הונהגו לשבת זו. בין היתר ניתן למצוא את המנהג של אמירת הפיוט "יום ליבשה" בברכת גאל ישראל, אכילת חיטים והוצאת אוכל לציפורים. 

המהר"ל מפראג קבע מנהג לאסוף בשבת שירה את הילדים לחצר בית הכנסת אלטנוישול שם למדו את סיפור קריעת ים סוף, כיצד הצטרפו הציפורים לזמרת בני ישראל. לאחר מכן קטפו הילדים פירות מהאילנות שבים והאכילו את הציפורים, על פי הסיפור במדרש לפיו כל פירות היבשה היו זמינים לבני ישראל בעת מעברם בים.

יש שאמרו בשמו של רבי מנחם מנדל מרימנוב כי קריאת פרשת המן בסדר שנים מקרא ואחד תרגום ביום שלישי באותו השבוע של פרשת בשלח, שבת שירה, היא סגולה לפרנסה. 

המנהג הידוע ביותר הוא להוציא את שאריות האוכל לציפורים. המנהג נתון במחלוקת בין פוסקי ההלכה. מחבר הספר "מגן אברהם" התנגד למנהג משום איסור הלכתי להאכיל בעלי חיים שאין האכלתם מוטלת עליו. עם זאת רבים מהפוסקים החזיקו במנהג זה, וניתנו לכך כמה טעמים. בספר המטעמים (ורשא תר"ט) מובא טעם בשם רבי בונים מפשיסחה לפי מדרש המספר כי בשבת הראשונה לירידת המן אמר משה כי בשבת לא ירד מן, וביום שישי תרד כמות כפולה גם בשביל שבת. דתן ואבירם פיזרו מהמן של יום שישי בשבת כדי להפריך את דברי משה, אך ציפורים אכלו את המן שפוזר, וכך עם ישראל ראה את מימוש נבואת משה. בזכות זו שאכלו הציפורים את המן נותנים להם שכר ומאכילים אותם בחיטה בשבת זו בה קוראים בתורה גם על ירידת המן. 

הרב מנחם מנדל כשר כותב שלא נמצא במקורות מדרש זה. טעם זה הובא בספרי החסידות משמם של רבי מנחם מנדל מרימנוב, החוזה מלובלין, ורבי מאיר מפרמישלאן . 

כדי לצאת חובה לכל הדעות ישנם שנהגו לתת לילדים קטנים להוציא את האוכל לציפורים במקום המבוגרים. לפי הרב מרדכי אליהו כדי לצאת ידי כל השיטות ניתן לשים בערב שבת לחם מכוסה בניילון ובשבת להסיר את הניילון ואז הציפורים יוכלו לאוכלו.

בקהילות גאורגיה, נוהגים  לאכול מאכל חיטה מיוחד שנקרא "קורקוטי", וזאת מפני "פרשת המן" המוזכרת בפרשה זו.

מנהגים הקשורים לט"ו בשבט
בחסידויות רבות נערך בשבת זו טיש מיוחד ("פירות טיש"), ובו מחולקים פירות ארץ ישראל, בשל סמיכות שבת שירה לט"ו בשבט.

קישורים חיצוניים

 שבת שירה, באתר "דעת"
 
 מנהגי שבת פרשת בשלח - שבת שירה, באתר נתיבי חיים ומשה פינטו

הערות שוליים 

שירה
פרשת בשלח