דוריס לסינג

דוריס לסינג (באנגלית: Doris Lessing; 22 באוקטובר 1919 - 17 בנובמבר 2013) הייתה סופרת בריטית, כלת פרס נובל לספרות לשנת 2007.

ביוגרפיה
דוריס לסינג נולדה בשם דוריס מיי טיילור בעיר כרמאנשאה בפרס (כיום איראן), להורים בריטים. ב-1925 עברה עם משפחתה לגור בקולוניה הבריטית בדרום רודזיה (כיום זימבבואה). היא התחנכה במנזר קתולי בסולסברי, כיום הארארה, בגיל 14 עזבה את בית הספר והתחילה לעבוד כמטפלת, כמרכזנית וכפקידה. על אף שילדותה הייתה קשה ואומללה, יחסה של לסינג בכתביה על אפריקה מלא רגשות חמלה גם על חיי הבריטים הקולוניאליסטים וגם על הילידים האפריקאים.

מגיל 18 עבדה לסינג בפרלמנט הרודזי ועזרה בהקמת מפלגת שמאל אנטי-גזענית. ב-1938 נישאה לפרנק ויזדום, וילדה שני ילדים. נישואיה באו לקיצם ב-1943, אז עזבה את משפחתה והצטרפה לקבוצה של קומוניסטים. זמן קצר אחרי כן התחתנה עם גוטפריד לסינג, משפטן בעל שורשים יהודיים, שהיה פעיל מרכזי בקבוצה, וילדה לו בן.

בשנים שאחרי מלחמת העולם השנייה חזרה בה לסינג מתמיכתה בתנועה הקומוניסטית. גם נישואיה השניים לא עלו יפה, ובשנת 1949 עברה יחד עם בנה הצעיר לגור באנגליה. שם החלה לכתוב רומנים וסיפורים, ב-1949 פורסם בלונדון הרומן הראשון שלה, "העשב פוזם" (The Grass Is Singing).
בשנת 1964 התוודעה לסופיות דרך כתביו של אידריס שאה והיכרותה איתו. התורה הסופית המשיכה לעניין אותה בשנות ה-1960 ובשנות ה-1970 כפי שמצא ביטוי הדבר בכתיבתה.

נפטרה ב-17 בנובמבר 2013 בביתה בלונדון בגיל 94. הורישה את ספרייתה לזימבבואה

יצירתה
יצירתה של לסינג מתחלקת לשלושה שלבים נפרדים:
שלב המוטיב הקומוניסטי - בשנים 1944 עד 1956, שבהן כתבה על נושאים חברתיים.
שלב המוטיב הפסיכולוגי - מ-1956 עד 1969
שלב המוטיב הסופי, שאותו חקרה בסדרת הספרים "קאנופוס בארגוס" (Canopus in Argos).

אחרי נושא ה"סופיות" עבדה לסינג על שלושת הנושאים גם יחד.

הספרים מסדרת "ילדי האלימות" הם אוטוביוגרפיים למחצה, ומספרים על דמות בשם "מרתה קווסט" הגדלה בדרום אפריקה ואחר כך משתקעת באנגליה.

"מחברת הזהב", ספרה הידוע ביותר של לסינג, ראה אור בשנת 1962 ותורגם לשפות רבות. בשנת 1976 זכה בצרפת בפרס מדיסיס לסופר זר. זהו רומן מקיף ורב-רבדים המגולל פרק בחייה של סופרת המתמודדת עם שלל בעיות: בעיות בחייה הפרטיים, ביחסיה עם גברים ונשים, בגיבוש השקפת עולמה המוסרית והפוליטית. הוא מתרחש על רקע המאורעות המסעירים של שנות הארבעים והחמישים.

הרומן נחשב בעיני חוקרים רבים לספר פמיניסטי קלאסי, אבל לא בעיני הסופרת עצמה, שלא רצתה להיות מוגדרת כסופרת פמיניסטית. לאחר פרסום הספר הייתה לסינג מועמדת לפרס נובל לספרות אך ספרי מדע בדיוני שכתבה מאוחר יותר ערערו כנראה את מעמדה, ושמה הוסר מרשימת המועמדים. אף על פי כן, ב-2007 הוענק לה הפרס "על כתיבתה האפית אודות חוויה נשית, אשר בסקפטיות, להט וחזון העמידה חברה משוסעת לבחינה מדוקדקת".

כשהתראיינה מחוץ לביתה, לאחר שהודיעו לה העיתונאים שזכתה בפרס נובל, היא אמרה שהיא כבר זכתה בכל פרס ספרותי "ארור" באירופה, וכנראה הגיע העת של פרס נובל. היא הסבירה את חוסר התרגשותה ושמחתה בכך, שהיא תמיד ראתה את הממסד הספרותי כצר אופקים. "אני בת 89, ומאוד זקנה" היא הוסיפה, "והייתי מועמדת מזה שנים לפרס נובל ולא קיבלתי. כנראה שהם החליטו שזמני למות קרב, והחליטו להעניק לי אותו" אמרה לקול צחוקם של העיתונאים.

כשנשאלה איזה מספריה היא מעריכה כחשובים ביותר, בחרה בסדרת "קנופוס מארגוס". ספרים שמבוססים בחלקם על רעיון ה"סופיות", שלסינג למדה מ"חברי ומורי" אידריס שאה. מיצירותיה המוקדמת יותר, הספרים "תדריך ליורד שאול" ו"זיכרונותיו של ניצול" מבוססים אף הם על אותו נושא.

לסינג פרסמה שני רומנים בשם העט ג'יין סומרס: "The Diary of a Good Neighbour" ו-"If the Old Could". המבקרים הספרותיים התעלמו מהם עד שלסינג חשפה שהיא המחברת. בנוסף כתבה גם מספר סיפורים קצרים על בעלי החיים החביבים עליה - חתולים.

פרסים וכיבודים 

 פרס סומרסט מוהם (1954)
 פרס מדיסיס זר (1976)
 פרס אוסטריה לספרות אירופית (1981)
 פרס WH סמית' לספרות (1986)
 פרס טרבי (1987)
 פרס גרינצנה קאבור (1989)
 Årets budeie (1994)
 פרס לזכר ג'יימס טייט בלק (1995)
 פרס קטלוניה הבינלאומי (1999)
 פרס נסיך אסטוריאס לספרות (2001)
 פרס דוד כהן (2001)
 פרס נובל לספרות (2007)
 מסדר הזהב של מפונגובווה (2008)
 עמיתת החברה המלכותית לספרות

מספריה
 העשב פוזם (1949) הופיע בעברית בהוצאת זב"מ 1984, תרגמה נורית פלד
 מחזור של חמישה רומנים ילדי האלימות (1951 - 1959)
 מרתה קווסט הופיע בעברית בהוצאת זב"מ
 נישואים כהלכה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ, 1986, תרגמה ניצה בן-ארי
 ארבעה שערים לעיר, הופיע בעברית בהוצאת זב"מ, 1993, תרגם רפאל צ'צ'יק-אלגד
 אדווה מן הסערה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ, 1988, תרגם רפאל אלגד
 מוקף יבשה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ 1994, תרגם רפאל צ'צ'יק-אלגד
 קיץ בטרם חשכה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ 1980, תרגמה רונית לנטין
 חמש (1953)
 בעקבות האנגלים (1960) הופיע בעברית בהוצאת כנרת 1987, תרגמה כרמית גיא
 גבר ושתי נשים (1963)
 מחברת הזהב (1962) הופיע בעברית בהוצאת עם עובד, 1962, תרגמה ג. אריוך
 הפיתוי של ג'ק אורקני
 תדריך ליורד שאול (1971)
 זיכרונותיה של ניצולה (1974)
 סדרת "קאנופוס בארגוס" (1979 - 1983)
 שיקאסטה הופיע בעברית בהוצאת עם עובד (1984), תרגמה ג. אריוך
 הטרוריסטית הטובה (1985) הופיע בעברית בהוצאת מעריב 1987, תרגמה נעמי כרמל
 הילד החמישי (1988), הופיע בעברית בהוצאת 1994 תרגמה דורית לנדס
 שוב, אהבה (1996), הופיע בעברית בהוצאת זמורה-ביתן, 2001, תרגמה מרים יחיל-וקס
 בן, בעולם (2000), הופיע בעברית בהוצאת עם עובד, 2000, תרגמה דורית לנדס
 האישה האחרת הופיע בעברית בהוצאת כנרת, 1984, תרגמה עמשי לוין
 חשבון פשוט
החלום המתוק (The Sweetest Dream)

קישורים חיצוניים 

 
 
 
 
 
 
בעקבות זכייתה בפרס נובל
 
 
 
 
 
 
 
 
לאחר מותה

הערות שוליים 

זוכות פרס נובל בריטיות
זוכי פרס נובל בריטים
קצינים במסדר האימפריה הבריטית
זוכי פרס מדיסיס לסופר זר
חברים במסדר עמיתי הכבוד
כותבי אוטוביוגרפיה בריטים
זוכי פרס אוסטריה לספרות אירופית
חברות האגודה המלכותית לספרות
זוכות פרס נובל לספרות
זוכי פרס נובל לספרות
זוכי פרס נסיך אסטוריאס לספרות
סופרות בריטיות
סופרים בריטים
בריטיות שנולדו ב-1919
בריטים שנולדו ב-1919
בריטיות שנפטרו ב-2013
בריטים שנפטרו ב-2013