פרשת יתרו

פרשת יִתְרוֹ היא פרשת השבוע החמישית בספר שמות. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב. 

רוב הפרשה עוסק בסיפור המכונן של מעמד הר סיני, עשרת הדיברות וקבלת התורה על ידי בני ישראל. בתחילת הפרשה מסופר על יתרו חותנו של משה ועצתו. 

את פרשת יתרו קוראים בשבת בין התאריכים י"ז בשבט-כ"ד בשבט.

תוכן הפרשה

יתרו וציפורה
יתרו חותן משה מגיע אל מחנה בני ישראל עם ציפורה אשת משה וילדיה, גרשם ואליעזר. משה מקבל אותו ומספר לו על הנסים שנעשו ביציאת מצרים, ויתרו בתגובה מהלל ומשבח את האלוהים.

למחרת רואה יתרו כיצד משה שופט את העם ועונה לשאלות בנושאי תורה לבדו, העם עומד וממתין מהבוקר ועד הלילה לתורו. יתרו אומר למשה שבאופן זה אי אפשר לערוך משפט ומציע לו למנות מערכת שופטים היררכית שמשה בראשה. לפי ההצעה ימונו אחראים לכל עשרה אנשים או בתי אב שיכונו "שרי עשרות", מעל השופט הזה יהיה אחראי של חמישים ומעל "שרי מאות" ו"שרי אלפים". את השאלות יפנו אל שרי העשרות ובמקרה הצורך יעלו אל האחראי שמעל ועד לשרי האלפים. במקרים שאין פתרון אצל שרי האלפים יגיעו לשאול את משה. משה ממנה את השופטים, ויתרו חוזר לארצו. (יש פרשנים הסבורים שהסיפור על יתרו התרחש בפועל לאחר מעמד הר סיני, ולא לפניו.)

מעמד הר סיני

בני ישראל נוסעים מרפידים למדבר סיני וחונים למרגלות הר סיני. משה עולה אל ראש ההר ומקבל מסר מאלוהים לבני ישראל:

בני ישראל מסכימים, ומשה מכין אותם לקראת קבלת התורה. לאחר שלושה ימי הכנה, אלוהים מתגלה על ההר בקולות וברקים, אך בני ישראל מתקשים לעמוד בעוצמת ההתגלות האלוהית:

ה' מוסר לבני ישראל את עשרת הדיברות והם מבקשים ממשה שיתווך בינם לבין האלוהים. לאחר עשרת הדיברות באה פרשיה קצרה בנושא דיני בניית מזבח:

מצוות בפרשה

תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת יתרו יכולה לחול בשישה תאריכים שונים:
שנת השא ושנת השג - י"ז בשבט
שנת הכז - י"ח בשבט
שנת החא - י"ט בשבט
שנת גכה ושנת בשה, שנת גכז ושנת בשז - כ' בשבט
שנת בחג ושנת זשג, שנת בחה ושנת זשה - כ"ב בשבט
שנת זחא ושנת זחג - כ"ד בשבט

הפטרה
מפטירים בתיאור ההתגלות האלוהית לישעיהו בנבואת ההקדשה שלו. למנהג האשכנזים (פרק לק"ק פוזנא) והאיטלקים קוראים בספר ישעיהו מ עד , ומוסיפים בסוף מ. למנהג התימנים, הספרדים וק"ק פוזנא, קוראים מ עד סוף הפרק (התימנים מוסיפים בסוף מפרק ט' כמו האשכנזים). בנוסח רומניא הפטירו  עד .

מנהגים 
במורשת יהדות תוניסיה קיים מנהג פופולרי לערוך סעודה ביום חמישי שלפני השבת בה קוראים את פרשת יתרו. סעודה זו קרויה סעודת יתרו. ההסבר המקובל למנהג זה הוא בעקבות מגפה שהפילה חללים רבים ופסקה בשבוע בו קראו את פרשת יתרו, אך קיימים הסברים נוספים המקשרים את הסעודה לסיפורים שבפרשת השבוע.

בחלק מקהילות נוסח אשכנז המזרחי, נהוג לומר בשבת זו פיוט מאורה מאת רבי יהודה הלוי הפותחת "אמרות האל טהורות". בקהילות מערב אירופה ישנו ניגון מיוחד לקטע "ישמח משה" בתפילת שחרית של שבת זו.
יהודי חלב נוהגים בשבת יתרו להתכנס ולקרוא נוסח מדרש עשרת הדיברות המיוחס לרב סעדיה גאון. למדרש זה הם קוראים אבתידא כלאמנא, שפירושו בערבית-יהודית "ראשית דברינו". המדרש כולו כתוב בערבית-יהודית באותיות עבריות, ומתואר בו כיצד ניתן כל דיבר ודיבר, ומה משמעות הדיברות. נוסחים של מדרש זה יש גם במגרב, אך הם שונים מנוסח חלב.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

יתרו
מתן תורה
יתרו