גבריאל מוקד

גבריאל מוקד (במקור: מוּנְבֶז; נולד ב-27 באוגוסט 1933) הוא מבקר תרבות וספרות, סופר ועורך ישראלי. עורך את כתב העת "עכשיו" משנת 1957 ופרופסור אמריטוס במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

ביוגרפיה
מוקד נולד בפולין בשם גבריאל מוּנְבֶז וגדל בוורשה. משפחתו הגיעה לפולין במאה השש-עשרה מפורטוגל לאחר גירוש יהודי ספרד ופורטוגל בשלהי המאה החמש-עשרה.

כשפרצה מלחמת העולם השנייה נכלאה משפחתו בגטו ורשה, הוא ואימו, מגדלנה טייכנר, נמלטו מהגטו ואביו, שהיה רופא ונשאר שם לעזור ליושבי הגטו ולמארגני המרד בגטו, נרצח על ידי הנאצים. מוקד ואימו הסתתרו בעיר זקופנה עד לסיום המלחמה תחת זהות נוצרית ובשנת 1946 עלו לארץ ישראל. את שם משפחתו העברי החדש, מוקד, הציע לו ידידו, המשורר דוד אבידן.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 שימש כסגנו של אלכסנדר פן, שערך את המוסף הספרותי של העיתון "קול העם". בסוף שנות ה-50 ייסד את כתב העת "עכשיו" יחד עם ברוך חפץ, נתן זך ועוד.

את עבודת הדוקטורט שלו עשה באוניברסיטת אוקספורד, ובעקבותיה אף פרסם בהוצאת אוקספורד את ספרו Particles and Ideas, העוסק במשנתו של הפילוסוף האירי ג'ורג' ברקלי. גם את עבודת הפוסט-דוקטורט שלו עשה באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה. במהלך השנים פרסם מוקד מאמרים רבים בכתבי עת מדעיים בישראל ומחוצה לה העוסקים במגוון תחומים פילוסופיים.

מוקד הוא פרופסור אמריטוס לפילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, לימד במחלקות לספרות באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת חיפה. כעורך כתב העת "עכשיו" היה אחראי לגילוים של חלק ניכר ממשוררי וסופרי דור המדינה, כגון יונה וולך, מאיר ויזלטיר, יאיר הורביץ, יוסף מונדי ועוד. כיוצר, הוא פועל במסגרת סגנון הוריאציות והמטא-וריאציות.

שימש כיושב ראש אגודת הסופרים העבריים בשנים 2004-2001.

בדצמבר 2006 הוגש נגדו כתב אישום בחשד שמעל בכספי אגודת הסופרים בעת היותו יושב הראש שלה. ב-24 בספטמבר 2008, אחרי הסדר טיעון, תוקן כתב האישום להפרת אמונים בתאגיד. הוא נידון למאסר על תנאי וחויב בהשבת כספי החזר הוצאות שקיבל בניגוד לנהלים. בהמשך התדרדר מצבו של מוקד והוא שקע בחובות ונמצא מאויים לפינוי מדירתו.

במהלך השנים החל להוציא, יחד עם פרופ' חיים מרנץ ופרופ' קרן אלקלעי-גוט, כתב עת של משוררים וסופרים ישראלים שתורגמו לאנגלית ושל סופרים יהודים ברחבי העולם, כתב העת נקרא "תל אביב ריוויו" ואחרי זה שונה ל"ג'רוזלם ריוויו" עד היום יצאו לג'רוזלם ריוויו כ-12 גיליונות.

מוקד היה אחראי לגילוי משוררים מרכזיים בסצנת השירה העברית. בין היתר, יונה וולך, דפנה שחורי ומאיה בז'רנו.

חיים אישיים
בשנות ה-60 היה נשוי לעפרה שונית (סמוליאנוב), משוררת שפרסמה את "הקומקום הסגול" ולימים אמה של ענבל פרלמוטר. אחר כך נישא לדניאלה שמי. בשנות ה-70 נישא לטובה רוזן, ונולדו לו שני בנים. ב-1984 נרצחה אמו בדירתה בתל אביב, במהלך שוד.

בשנת 2019 יצא סרט דוקומנטרי על גבריאל מוקד בשם "איש החרב" שיצרה שלומית כרמלי. כיום הוא גרוש ומתגורר בתל אביב.

שלום מיכאלשווילי גילם את דמותו בסרט הביוגרפי "יונה" (2014), על פי סיפור חייה של יונה וולך.

מחשבתו
עבודתו הספרותית פילוסופית של גבריאל מוקד החלה בגילויו כתבים של הפילוסוף ג׳ורג׳ ברקלי שלא נודעו טרם גילויו אותם. הכתבים עוסקים במבנה החומר והאטומים.

עמדותיו האסתטיות נסובות סביב עמדות פילוסופיות אותן הציג בספרו "השיפוט האמנותי - מיתווה לדגם אובייקטיביסטי מתון באסתטיקה" בו טען לשיפוט ביקורתי אובייקטיבי מתון. שיפוט כזה כך כתב נסוב סביב התייחסות למאפייניה האובייקטיביים של יצירת אמנות שתלויים במדיום בו היא נוצרה. לכל מדיום אמנותי כעשרה מאפיינים בולטים שעשויים להוות מוקד לשיפוט אמנותי של מאפייניה הנתפסים בחושים. עורך כתב עת או מבקר אמנות הם למעשה שופטיה האובייקטיביים של יצירה ובנוסף להם ישנו אוצר אמנות, מאזין וצופה אובייקטיבי מה שעשוי להיות כל מבקר.

בנוסף לעמדות אותן הציג בעבודתו זו פרסם במשך השנים וואריאציות: טקסטים באורך עמוד או יותר ובהם התרשמויות פילוסופיות וחווייתיות של המציאות ומוגדרת על ידו כ"פרוזה ניסיונית שבה אני מתמודד במישרין עם מצבי-דברים קיומיים. זו יצירה אקזיסטנציאליסטית, אולי נאו-אקזיסטנציאליסטית".

את עבודתו הפילוסופית אסתטית המחיש בכרכי כתב העת 'עכשיו' שהוציא במשך השנים ובהם דוגמאות רבות ליצירות שנשפטו באופן אובייקטיבי, כך למעשה הפילוסופיה אותה פיתח היא פילוסופיית עריכה ביקורתית.

במאמריו הפוליטיים בכתב העת עכשיו ובעיתון הארץ הוא יצא הן נגד הימין והן נגד השמאל הרדיקלי.

מספריו
דברים בוטים, תל אביב, 1953.
עיונים ב"מטאמורפוזיס" לפרנץ קפקא, פרקים בתולדותיה של חוויה אקזיסטנציאלית אחת, תל אביב, 1956.
5 ואריאציות, תל אביב, 1971.
השיפוט האמנותי: מיתווה לדגם אובייקטיביסטי מתון באסתטיקה (תל אביב: אגודת הסופרים העברים, 1986)
Particles and Ideas, Oxford press 1988
שבחי עדיאל עמזה, עד עולם ועידו ועינם מאת ש"י עגנון, הוצאת שוקן, 1989.
ארבעה משוררים - דברים על יהודה עמיחי, נתן זך, דוד אבידן ויונה וולך, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון, 2006.
8 מטאוריאציות. הוצאת המהדיר, עורכים רן יגיל ויהודה ויזן תל אביב 2009.
בזמן אמיתי, הוצאת כתב, 2011.
תפישות היהדות של חיים נחמן ביאליק, שמואל יוסף עגנון ואורי צבי גרינברג, עמדה חדשה, 2014

ספרים שערך
בגנה הצבורית, יהודה עמיחי, 1959.
דברים, יונה וולך, 1966.
סלויון, יאיר הורוביץ, 1966.
הסולנית, ללי ציפי מיכאלי, 2013.
הארת שוליים, אמיר סומר, 2017.
פרולוג, יואב גלבוע, 2018.
שירים ללואיס, יאיר הורוביץ, 2018.
להישאין דניאל וייל, 2022

לקריאה נוספת
 אמנון נבות, תבניות פרצפטואליות כספרות, (הערות להקשר הז’אנרי של ה"וואריאציות" לגבריאל מוקד, מאזנים נ"ז 9, 1984. 
 עזריאל קאופמן, ממדי קיום עקרוניים, עיון בוואריאציות של גבריאל מוקד, עכשיו 49, 1984.
 רות נצר, גבריאל מוקד - סמלים אלכימיים והאל מרקורי או פוסטמודרניזם. השלם ושברו. כרמל. 2009. עמ' 338–345.

קישורים חיצוניים 

 ראיון וידאו עם גבריאל מוקד על יונה וולך במסגרת פרויקט "העברים". חלק א וחלק ב.
 אלי אשד, איש החרב: על גבריאל מוקד
 אלי אשד, ריאיון עם מוקד בעקבות ההאשמות על מעילה בכספים
 
 
 

 
 
 אלי אשד, היוצר כגיבור קוסמי - על הואריאציות של גבריאל מוקד, באתר "המולטי יקום של אלי אשד"
 
 
 אלי הירש, על "בזמן אמיתי", ידיעות אחרונות 9 בדצמבר 2011
 חגית בת-אליעזר על חגיגת יום הולדת 85 לגבריאל מוקד, בפורטל "בכיוון הרוח", 2 בספטמבר 2018

 

מכּתביו:
 מאמרים של גבריאל מוקד ב-nrg
 המחווה של עגנון, באתר בית אבי חי

הערות שוליים 

חוקרי ספרות ישראלים
עורכים ספרותיים ישראלים
בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי הרוח
סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: ספרות כללית והשוואתית
סגל אוניברסיטת חיפה: ספרות עברית והשוואתית
מבקרי ספרות ישראלים
חבורת לקראת
מורשעים בדין בישראל
יושבי ראש אגודת הסופרים העבריים
עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
עורכי כתבי עת ספרותיים ישראלים
ישראלים ילידי פולין
אסירים בגטו ורשה
ילדים בשואה: פולין
ניצולי השואה
בוגרי גימנסיה שלווה
ישראלים שנולדו ב-1933