משה ספדיה

משה סַפְדִּיֶה (Moshe Safdie; מבוטא "סַפְדִּי"; נולד ב-14 ביולי 1938) הוא אדריכל ומתכנן ערים ישראלי-קנדי-אמריקאי בעל שם עולמי. שמו קשור בתכנון מספר פרויקטים ציבוריים רחבי-היקף ובולטים בקנדה, ישראל ובמדינות נוספות.

ביוגרפיה 

ספדיה נולד בחיפה למשפחה ממוצא יהודי-חלבי, ובגיל צעיר עברה משפחתו למונטריאול שבקנדה. הוא למד אדריכלות באוניברסיטת מקגיל במונטריאול ואת התמחותו עשה תוך עבודה אצל האדריכל הנודע לואי קאהן בפילדלפיה. בפרסומו הגדול הראשון זכה כאשר פרויקט "הביטאט 67'" (Habitat '67), אותו תכנן כעבודת המאסטר שלו, נבחר להיבנות במסגרת התערוכה העולמית "אקספו 67'" במונטריאול.

לאחר מלחמת ששת הימים משפחתו של ספדיה הייתה מהראשונות להתיישב ברובע היהודי של העיר העתיקה בירושלים. הוא תכנן את הקומפלקס של ישיבת פורת יוסף ואת המרחב בין רחבת הכותל המערבי והרובע היהודי, הציע עיצוב מחדש של רחבת הכותל המערבי והשתתף בתחרות על עיצוב רחוב היהודים ברובע היהודי. בשנת 1974 החליטה ועדת שרים למנות ועדה של אדריכלים לדון בתוכניתו לעיצוב מחדש של רחבת הכותל המערבי, אולם בסופו של דבר התוכנית נגנזה, בין השאר בגלל התנגדות של חוגים דתיים.

בשנת 1976 החל ספדיה ללמד אדריכלות באוניברסיטת הרווארד שבמסצ'וסטס, אשר בקרבתה הקים את משרדו הראשי. הוא מחזיק במשרדים בבוסטון, בטורונטו ובירושלים. ביולי 1978 התמנה לראש מחלקת בינוי ערים בהרווארד.

בשנות ה-70 נבחר ספדיה להיות חלק מן הצוות המתכנן של מתחם ממילא בירושלים, בפרויקט שיקום רחב היקף של שכונת הגבול המוזנחת, שלאחר איחוד ירושלים בעקבות מלחמת ששת הימים מצאה עצמה בלב העיר ומקשרת בין העיר העתיקה לירושלים המערבית. תוכניתו של ספדיה הייתה שנויה במחלוקת, היות ששיקמה מעט מאוד מן המבנים המקוריים וכללה בעיקר את הריסת השכונה תוך פינוי תושביה, והקמת פרויקט נדל"ן יוקרתי על חורבותיה. ביצוע התוכנית התעכב והתארך שנים רבות מסיבות שאינן קשורות לספדיה, ורק בשנת 2011 הושלם.

בשנות ה-90 נבחר ספדיה לתכן את החלק האווירי של פרויקט נתב"ג 2000, שהושלם בשנת 2004. כמו כן תכנן את מבנה המוזיאון החדש ביד ושם, שנחנך בשנת 2005 והשתתף בתכנון העיר מודיעין. שמו של ספדיה נכרך גם בתוכנית ספדיה השנויה במחלוקת; תוכנית מתאר עירונית להרחבת העיר ירושלים מערבה. לתוכנית קמו מתנגדים רבים, בעיקר מצד גורמי שמירת הנוף והטבע, המתנגדים לכירסום בשטחים הפתוחים והירוקים שבמערב העיר. לבסוף בוטלה תוכניתו של ספדיה.

עבודותיו האחרות של ספדיה פזורות ברחבי העולם, רבות מהן בקנדה, בארצות הברית וסינגפור וכוללות מבני ציבור, פרויקטים למגורים ומיזמי תיירות.

בשנת 2015, הוא זכה במדליית זהב על מפעל חיים מהמכון האמריקאי לאדריכלות. ב-2017 הוענק לו דוקטור לפילוסופיה לאות כבוד, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ב-2019 זכה בפרס וולף.

פרויקטים בולטים אשר תכנן 

 הביטאט 67' - מונטריאול
 היברו יוניון קולג' - ירושלים
 מרכז שמשון-בית שמואל - ירושלים
 שכונת הנחלים בעיר מודיעין
 שכונת מגורים - מדרשת שדה בוקר
 נתב"ג 2000 - (טרמינל 3)
 טרמינל 1 בשדה התעופה פירסון בטורונטו, קנדה.
 מוזיאון יד ושם החדש - ירושלים
 מלון מצודת דוד - ירושלים
 מתחם ממילא - ירושלים
 כיכר צה"ל - ירושלים
 תוכנית ספדיה להרחבת העיר ירושלים מערבה
 קברם של לאה ויצחק רבין
 מרכז יצחק רבין לחקר ישראל
 הספרייה המרכזית של ונקובר
 הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל - ירושלים
הגלריה הלאומית של קנדה - אוטווה
 מוזיאון האמנות "קריסטל ברידג'ס" - ארקנסו
 שדה התעופה צ'אנגי בסינגפור
 מרינה ביי סנדס, סינגפור
 שכונת מגורים - קיבוץ אדמית
 שכונת מגורים - קיבוץ שובל

ראו גם 
 ערכים על מבנים ואתרים שתכנן משה ספדיה

קישורים חיצוניים

  

 צבי אלחייני, לילד ביד ושם, באתר הוצאת בבל
 
 
 מיכאל יעקובסון, סקירת פרויקט המגורים של משה ספדיה בשדה בוקר, באתר 'חלון אחורי', אוגוסט 2010

הערות שוליים

ישראלים שהיגרו לקנדה
בוגרי אוניברסיטת מקגיל
אדריכלים ישראלים
מתכנני ערים ישראלים
מתכנני ערים אמריקאים
אדריכלים יהודים קנדים
אדריכלים יהודים אמריקאים
סגל אוניברסיטת הרווארד
זוכי פרס וולף לאדריכלות
ישראלים שנולדו ב-1938