זלדה

שיינא זלדה שניאורסון-מישקובסקי (כ"ו בסיוון ה'תרע"ד, 20 ביוני 1914 – כ"ח בניסן ה'תשמ"ד, 30 באפריל 1984), המוכרת בשם זֶלדָה, הייתה משוררת ישראלית. היא מוכרת, בין השאר, בזכות שירה "לכל איש יש שם".

ביוגרפיה

שנותיה הראשונות 
זלדה נולדה בעיר צ'רניהיב שבאימפריה הרוסית לרחל, בתו של הרב דוד צבי חן (הרד"ץ) מחשובי רבני חב"ד ובנו של רבי פרץ חן מרבני משפחת חן, ולרבי שלום שלמה, רב ידוע מצ'רניגוב, בנו של רבי ברוך שניאור שניאורסון.

דמות אביה, שהיה צאצא של ה"צמח צדק", האדמו"ר השלישי של חב"ד, ואחיו של רבי לוי יצחק שניאורסון, אביו של האדמו"ר השביעי והאחרון של חב"ד, רבי מנחם מנדל שניאורסון, ודמות סבה (הרד"צ חן) שנפטרו בעודה צעירה, השפיעו רבות על נפשה. זלדה הייתה בת יחידה, ולפיכך אמרה בכל בוקר בשנת האבל קדיש על אביה. זלדה היא בת דודו של הרבי מליובאוויטש האחרון, היא גדלה בחצר חב"דית ושמרה על קשר הדוק עם בן דודה.

בארץ ישראל
ב-17 במאי 1925, כשהייתה זלדה בת 11 עלתה המשפחה לארץ ישראל דרך נמל יפו באונייה "איליץ'", שהפליגה מאודסה ועליה כ-250 עולים. את הבקשה לעלייתם של הסב, ההורים וזלדה הגיש ביולי 1924 קרוב משפחתם, עו"ד ד"ר א. הילמן, דרך הרבנות הראשית לארץ ישראל וזו פנתה מיד למושל המחוז לאור הבטחת הנציב העליון לתת לרבנים הנמצאים תחת לחץ הסובייטים רישיון לעלייה. הילמן לקח על עצמו גם לדאוג למחייתו של הסב בן ה-75. המשפחה התיישבה בירושלים, שם למדה זלדה בבית הספר לבנות "שפיצר". לפי סיפוריה, היו שנות ילדותה בירושלים עגומות, בשל המצב הכלכלי הקשה במשפחה והאווירה המחמירה בבית הספר. המצב השתנה כשעברה ללמוד בסמינר למורות "מזרחי", שהיה מוסד דתי אך העניק אז גם השכלה כללית רחבה, ולדברי זלדה, היא פגשה בו צעירות לא דתיות רבות שבהמשך הלכו לקיבוצים חילוניים, אבל הקשר עמן "נשאר עבורי קשר חיים". בסמינר הושפעה רבות ממורים בעלי שם כעקיבא ארנסט סימון ופייבל מלצר, בנו של הרב איסר זלמן מלצר. בהמשך, עסקה בהוראה בירושלים. לימדה בבתי הספר "רוחמה" ו"חברת הילד". הסופר עמוס עוז, שהיה בין תלמידיה בבית הספר "חברת הילד", כותב עליה בספרו "סיפור על אהבה וחושך", כי "הרעידה בי איזה מטרונום פנימי שעד אז לא זע ומאז עד עכשיו לא חדל". היא עברה לתל אביב ולמדה ציור. חלק מציוריה ורישומיה התפרסמו בספרים "צפור אחוזת קסם" ו"גני האין". גם ציוריה בדומה לשיריה משרים אוירה קסומה. מתל אביב עברה לחיפה ולימדה ילדים בעלי צרכים מיוחדים, יחד עם פרופסור נחמה ליבוביץ. בכרמל פגשה את חיים מישקובסקי, בעלה לעתיד.

ב-1950 נישאה לחיים אריה מישקובסקי, בנו של הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי ונכדו של הרב יצחק בלאזר, מראשי תנועת המוסר. הוא היה בוגר ישיבת חברון, שעבד כפקיד וכרואה חשבון. הזוג היה חשוך ילדים. השניים התגוררו בירושלים בדירה צנועה בשכונת כרם אברהם – בבית האבן הישן, שעל אודותיו כתבה מספר שירים. לאחר מחלה ממושכת נפטר בעלה ב-1970 בגיל 62. היא הקדישה לו רבים משירי הקובץ השני, "הכרמל האי-נראה", שם פגשה אותו לראשונה. בשנת 1976 עברה זלדה להתגורר ברחוב הקליר, בשכונת שערי חסד בעיר.

זלדה נפטרה במוצאי יום הזיכרון לשואה ולגבורה ה'תשמ"ד (1984).

יצירתה
שיריה של זלדה התפרסמו טיפין טיפין בבמות שונות, כגון במדורים ספרותיים של עיתונים בישראל. היא נהגה לדקלם לאורחיה שירים מזיכרונה. רק כשהייתה בת 53, לאחר 35 שנות יצירה, יצא לאור קובץ שיריה הראשון, פנאי (בהוצאת הקיבוץ המאוחד). עד לשנת 2007 הודפס קובץ זה ב-14 מהדורות ובאלפי עותקים. חלק מיצירותיה נלמדות במסגרת תוכנית הלימודים של בתי הספר התיכוניים בישראל (למשל השיר מקום של אש).

בשונה מבני דורה, כגון נתן אלתרמן ולאה גולדברג, שירתה של זלדה איננה מחורזת ושקולה, אלא כתובה בסגנון חופשי. השפעת תנועת החסידות ניכרת בשיריה, המאופיינים באווירה של חתירה לקדושה ולנשגב, שאותם ביקשה למצוא בחיי היומיום, כמו ברגעי הארה והתגלות פנימית. בשיריה יש שימוש במוטיבים ובמאפיינים של הסיפור החסידי.

זלדה התאפיינה בפתיחות כלפי העולם הרחב. ביתה היה פתוח לשוחרי הספרות העברית לדורותיה, לאנשים צעירים שבאו להתעניין ביצירתה, ובכלל זה, ידידים חילוניים רבים.

באמצעות עזה צבי נוצר קשר בין זלדה ליונה וולך הצעירה, ולמעשה וולך היא זו שהביאה להדפסת שיריה של זלדה. במכתב אל זלדה כתבה וולך:

וולך וזלדה הופיעו יחד בערבי הקראת שירים ב"צוותא". אולם בעקבות שירה של וולך "תפילין", ב"עיתון 77", שבו אוזכרו תשמישי קדושה בהקשר ארוטי, ולאחר חילופי דברים סוערים ומתוקשרים, נותק הקשר ביניהן.

זלדה שלחה ידה גם בציור והרבתה בציורי דיוקנאות.

בסוף שנת 2020 התגלו שמונה שירים מפרי עטה ובכתב ידה של זלדה אשר לא פורסמו מעולם.

ספריה
פנאי, 1967
הכרמל האי-נראה, 1971
אל תרחק, 1974
הלא הר הלא אש, 1977 – עליו זכתה בפרס ביאליק לספרות יפה לשנת תשל"ח (1978)
השוני המרהיב, 1981
שנבדלו מכל מרחק, 1984
ציפור אחוזת קסם, כתבים וציורים. עורכים: רבקה גולדברג, ראובן קסל, יונדב קפלון ירושלים, הוצאת עמותת זלדה ויצירתה, 177 עמודים, 2014
גני האין, כתבים וציורים. עורכים: ראובן קסל, רבקה גולדברג, ירושלים, הוצאת עמותת זלדה ויצירתה, 175 עמודים, 2020

ספרי השירה של זלדה, שאותם פרסמה מעל במות רבות (לא כל שיריה פורסמו), ראו אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בתל אביב. הקבצים "פנאי", "הכרמל האי-נראה" ו"אל תרחק" ראו אור גם בכרך אחד שראה אור במספר מהדורות מ-1975. לאחר מותה קובצו כל הספרים לכרך אחד, שכותרו: שירי זלדה.

פרסים
פרס ברנר
1973 – פרס שפירא
1976 – פרס היצירה לסופרים עבריים על-שם ראש הממשלה לוי אשכול
1978 – פרס ביאליק לספרות יפה

הנצחה

לאחר מותה הנציחה עיריית ירושלים את זכרה בקריאת רחוב על שמה ("המשוררת זלדה") בשכונת רמות שבעיר. רחובות נוספים קרויים על שמה בפתח תקווה, בכפר סבא, בקרית-גת ובתל אביב-יפו.

בשנת 2022 עמותת משיב הרוח, בשיתוף עיריית ירושלים, ייסדה את "פרס זלדה", פרס ספרותי למשוררים צעירים וותיקים על שמה.

ייצוגיה בספרות ובאמנות הישראלית
הסופר עמוס עוז מתאר בספרו האוטוביוגרפי "סיפור על אהבה וחושך" את יחסיו עם זלדה, שהייתה מורתו בבית הספר היסודי, השפיעה עליו רבות, ואף שלחה אותו לביקור אצל בן דודה הרבי מליובאוויטש מנחם מנדל שניאורסון בניו יורק. הזמרת חוה אלברשטיין שרה כמה משיריה, בהם "לכל איש יש שֵם" ללחן של חנן יובל ושירים אחרים בהלחנת שפי ישי. הזמרת שולי נתן הלחינה ושרה אחדים משיריה, ביניהם "שושנה שחורה", "כל הלילה בכיתי" ו"אל תשליכני מלפניך".

בקולנוע
הסרט: בירושלים (1963) של הבמאי דוד פרלוב. פרלוב צילם ריאיון עם זלדה שיצר סקנדל גדול בשל דבריה על קבצני ירושלים.
הסרט: אשה פשוטה, זלדה (2015) הפרק השישי בסדרת סרטי העברים של הבמאי יאיר קדר. בהשתתפות: חוה אלברשטיין, הלית ישורון, יונדב קפלון וחמוטל בר יוסף.הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע בירושלים (2015), זוכה פרס החוויה היהודית בפסטיבל הקולנוע בירושלים.

במוזיקה 
בשנת 2019 יצא ספר-דיסק "אי במערבולת", שבו נשים מלחינות ומבצעות את שיריה.

אילן יוחסין

אילן יוחסין מצד האבא

אילן יוחסין מצד האמא

לקריאה נוספת
צבי צמרת, "סובב הלב בנתיבו האפל - וחוזר אל האלוקים", או אופטימיות ופסימיות בספרה של זלדה "השוני המרהיב", פתחים, 58, תשמ"ב, 1982
שלמה נש, המעורבות המוסרית - בריחה ממנה ואליה, על זלדה ועל ספר שיריה "השוני המרהיב", הדאר, 61, כ"ב, תשמ"ב 1982
אביעזר ויס, קידוש החול או גשר של הפרדה - עיון תימטי-תבניתי בשירי "פנאי" לזלדה, זהות, ג', תשמ"ג 1983
חמוטל בר-יוסף, שני שירים על ירושלים: אמיר גלבע, "היינו כחוזרים"; זלדה, "מקום של אש", ספרות ילדים ונוער, 10, תשמ"ד 1984
עזה צבי, זלדה - הכמיהה לידידות, חדרים, 4, 1984
משה דור, זלדה, מעריב, מאי 1984
שרה הלפרין, זלדה - לדמותה ולשירתה : מוטיבים ומבנה, בצרון, 23, תשמ"ד 1984
ידידיה יצחקי, שירי זלדה בראיה כוללת, עיתון 77, 65, תשמ"ה 1985
ש. שלום, ביכורי עטה של זלדה, דבר, ספטמבר 1989
לילי רתוק, מלאך האש: על הקשר בין יונה וולך וזלדה, עלי-שיח, 37, תשנ"ו 1996
יערה בן-דוד, אור הנר של תפילה זכה : זלדה, "הלא הר, הלא אש", אהבה ממבט שני, תשנ"ז 1997
צבי לוז, המחתרת של זלדה והעדפת האי-נראה, עלי-שיח, 49, תשס"ג 2003
אהרון קומם, "אל לב הדברים" : משבר האמונה בשירת זלדה, שלשלת שירה, תשס"ד 2004
דרור אידר, מתי התחלפו המלכויות בגבהים – עיון משווה בין שירת זלדה לשירתה של חווה פנחס-כהן, בתוך: הישן יתחדש והחדש יתקדש – על זהות תרבות ויהדות, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשס"ה, 2005, עמ' 215–241
צבי מרק, אמונה ושירה בשירת זלדה, בתוך: על האמונה: עיונים במושג האמונה ובתולדותיו במסורת היהודית, מ. הלברטל, א. שגיא, ד. קורצוויל (עורכים), ירושלים: הוצאת כתר, 2006, עמ' 534–555
חמוטל בר-יוסף, על שירת זלדה, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007
אסתר אטינגר, זלדה, שושנה שחורה, מונוגרפיה המשלבת את סיפור חייה של זלדה עם עיון מקיף בשירתה ובמקומה בעולם השירה העברית ובחברה הישראלית, תל אביב: הוצאת מפה, 2007
עמיחי חסון ונעמה שקד, הפוגה באי ירוק: מחווה לזלדה, גיליון מיוחד של כתב העת משיב הרוח, 2015
תולדות עמנו הן שירה אחת ארוכה וגדולה, זלדה בשיחה עם תלמידים, 'דחק', כרך ט', 2018
 לכמה דברים מתוך ארכיונה, ראה: מבית הגנזים, שד"ב לוין, תש"ע, הוצאת קה"ת,  עמודים עד-עז
זלדה – שתי מעשיות לילדים (ההדירה מכתב־יד: יהושבע סמט־שינברג), בתוך 'דחק', כרך יב', 2020
כנרת רובינשטיין, "איך הפכתי לרוח שורקת בחלל". רשימה על הספר "גני האין" (הוצאת עמותת זלדה) אתר סלונט, יוני 2020

קישורים חיצוניים

 
 
 מרסיה פוק, 
 
 
 הצצה לארכיונה של זלדה, באתר מכון גנזים של אגודת הסופרים
 
 מאמרים וסיפורים על זלדה ושיריה, מתוך בלוג "הספרנים" באתר הספרייה הלאומית.

ראיונות
 שמואל אלעזר היילפרין, ערכה של המשוררת זלדה, בתוך: "ספר הצאצאים", תש"מ 1979
 רחל הולנדר-שטיינגרט, , 17 במרץ 1983

מן העיתונות
 , 23 במאי 2007
 
 , 19 ביולי 2015
 עופר אדרת, מחלוקת סביב מכירת מחברת שירים שהמשוררת זלדה הורתה לשרוף, הארץ, 7 בנובמבר 2016

על יצירתה
 אלחנן ניר, כל הנשמות בשקיקה נוראה - ניתוח שירתה והיחס בינה ולשיטת הרצוא ושוב בחב"ד 
 אברהם בלאט, שירת הבית הישן - זלדה, באתר "דעת", 1973
 חמוטל בר-יוסף מהיכל להיכל" ו"כל שושנה" - שני שירים על היופי והקדושה שבנפש האדם", באתר עמלנט, מתוך עלון למורה לספרות 1989
 
 רבקה ירון, לכל איש יש שם – זלדה, באתר אימגו, 24 באפריל 2008
 
 
 
 
 
 
 שמעון ישראלי, מסע בנבכי דמותה של זלדה, על הספר 'גני האין', מקור ראשון, מאי 2020

משירי זלדה
 כל שושנה
 לכל איש יש שם (שיר)
 בלילה ההוא
 מֵהֵיכָל לְהֵיכָל
 שְׁנֵי יְסוֹדוֹת
 אִם נַפְשִׁי עַל צִדָּהּ תִּשְׁכַּב; עֶרֶב יוֹם הַכִּפּוּרִים

מכתבי זלדה
 
  - קטעים מתוך "ציפור אחוזת קסם"
 אריאל הורוביץ, הכתבים הגנוזים של המשוררת זלדה, באתר בית אבי חי, 18 באוגוסט 2014 - על "ציפור אחוזת קסם"
 מכתב לילד

וידאו
 קטע מהסרט "משונה להיות אישה פשוטה, זלדה", תיעודי 26 דקות, בימוי: נורית יעקבס-ינון, 1999
 עמדתי בירושלים, וידאו שיר 6 דקות, בימוי: נורית יעקבס-ינון, 2006
 סיור בבית הקברות הר הזיתים בעקבות זלדה, 6:14 דקות, עיר דוד, 2010
 ראיון וידאו עם צילה סונינו, חברתה הטובה של זלדה, בימוי והפקה: יאיר קדר, 2013
 הסרט המלא אישה פשוטה. זלדה, 54:25 דקות, מסדרת העברים, בימוי והפקה: יאיר קדר, 2015

הערות שוליים

משפחת שניאורסון
משפחת מישקובסקי
משפחת חן
ישראליות ילידות האימפריה הרוסית
ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
ישראליות ילידות אוקראינה
ישראלים ילידי אוקראינה
נשות העלייה הרביעית
אנשי העלייה הרביעית
משוררות ישראליות
משוררים ישראלים
משוררים חרדים
משוררות כותבות עברית
משוררים כותבי עברית
משוררים ששיריהם הולחנו
זוכות פרס ברנר
זוכי פרס ברנר
זוכות פרס ביאליק לספרות יפה
זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
זוכי פרס שפירא
יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
נשים שהונצחו על בולי ישראל
חרדיות
כרם אברהם: אישים
חיפה: אישים
ישראליות שנולדו ב-1914
ישראלים שנולדו ב-1914
ישראליות שנפטרו ב-1984
ישראלים שנפטרו ב-1984