אברהם גרנות

אברהם גרָנוֹת (גְרָנוֹבְסקי, בכתיב יידיש: גראַנאָווסקי; 19 ביוני 1890 – 5 ביולי 1962) היה פעיל ציוני, כלכלן, משפטן ופוליטיקאי ישראלי יליד בסרביה, יושב ראש הקרן הקיימת לישראל, מחותמי מגילת העצמאות וחבר הכנסת הראשונה והשנייה.

ביוגרפיה
גרנות נולד בשם אברהם גרנובסקי (Granovsky) בשנת 1890 בפלורשט שבמחוז סורוקה בבסראביה שבאימפריה הרוסית (כיום ברפובליקה מולדובה). את ילדותו העביר באודסה. בשנת 1907 עלה עם משפחתו לארץ ישראל ולמד בגימנסיה הרצליה. אולם לאחר שנה חזרה המשפחה לרוסיה. בשנת 1911 נסע להמשיך את לימודיו בחו"ל. למד משפטים וכלכלה בשווייץ באוניברסיטת פריבור ובאוניברסיטת לוזאן, ובשנת 1917 קיבל תואר דוקטור למשפטים. היה פעיל בקרן הקיימת לישראל בהולנד, ובשנת 1922 עלה לארץ ישראל באופן סופי. עבד עם מנחם אוסישקין ונבחר למנהל ראשי של הקרן הקיימת בשנת 1940 (משנת 1945 באופן רשמי) כיורשו בתפקיד של אוסישקין. כיהן בתפקיד יושב ראש הדירקטוריון של הקרן הקיימת.

בין 13 ל-18 בדצמבר 1942 השתתף בסיור בערבה שאורגן על ידי יוסף ויץ (בהשתתפות 12 אנשים, לרבות מהנדס המים שמחה בלאס, הבוטנאי מיכאל זהרי, והמודד המומחה במיפוי קרקעות זלמן ליף). באמצע שנות הארבעים עמד בראש ועדת המשנה לתיכון פני הארץ שהייתה ועדת משנה של ועדת התיכון של הסוכנות היהודית.

הציע עקרונות למדיניות חקלאית, היה יושב ראש הדירקטוריון של "מקורות" בשנים 1943–1961.

היה חבר מועצת העם ומחותמי מגילת העצמאות. ממייסדי המפלגה הפרוגרסיבית וחבר הכנסת הכנסת הראשונה מטעמה. נבחר גם לכנסת השנייה.

אשתו, מרים גרנות, הייתה מראשי מועצת "הדסה". בנו, יעקב (נולד ב-1921), משפטן, מילא תפקידים בכירים בבנק לאומי ובבנק לתעשייה. בתו של אברהם גרנות, נעמי, השתקעה עם בעלה בארצות הברית. נכדתו היא ההיסטוריונית יעל זרובבל, פרופסור לתולדות עם ישראל באוניברסיטת רטגרס בארצות הברית.

נפטר ביולי 1962 בבית החולים הדסה בירושלים, לאחר מחלה קשה. בן 72 במותו. נקבר בבית העלמין סנהדריה.

על שמו נקראת שכונת "נווה גרנות" בירושלים וכן הרחוב "אברהם גרנות" שבתחומה, שם שוכן קמפוס מכון שכטר למדעי היהדות. לזכרו הוקמה "קרן אברהם גרנות", המנוהלת על ידי הקק"ל ומחלקת מלגות לתלמידים וסטודנטים על עבודות בתחום המדיניות האגררית של ישראל.

חוק נכסי נפקדים

בשנת 1948 היה שותף לקביעת המדיניות ביחס לאדמות הכפרים הנטושים. גרנות התנגד בתוקף להצעות למכור לידיים פרטיות אדמות אלה, על פי חזונו במדינת ישראל לא יימכרו קרקעות הציבור ויישארו בבעלות הלאום לשם השגת חברה שוויונית. במהלך מלחמת העצמאות תבע גרנות לאפשר לקרן הקיימת לרכוש את נכסי הנפקדים תמורת סכום שישולם להם במסגרת הסכם מדיני. גרנות האמין כי כיבוש צבאי כשלעצמו לא יקנה בעלות בקרקע אלא בהליך חוקי של קניית האדמה מבעליה בכסף . בפברואר 1948 כשדוד בן-גוריון הציע בשיחה עם יוסף ויץ כי הקרן הקיימת תרכוש אדמות הנגב לאחר שיכבשו על ידי ההגנה ויופקעו התנגד לכך גרנות באומרו כי . עמדה זו של גרנות הייתה מנוגדת לזו של יוסף ויץ ששלל תשלום עבור קרקע המצויה כבר בידי המדינה וביקש לקק"ל רק אפוטרופסות עליה ולעמדת היועץ המשפטי של הקק"ל עורך הדין אהרן בן-שמש שביקש להפקיע את נכסי הנפקדים באמצעות חוק ה"מחלול" העות'מאני המאפשר הפקעת קרקע לא מעובדת. עמדתו של גרנות היא שהתקבלה בדירקטוריון קק"ל ביולי 1948. גרנות היה מיוזמי העסקאות שהעבירו כמיליון וחצי דונם מאדמות הנפקדים לקרן הקיימת על ידי הממשלה לאחר קבלת חוק נכסי נפקדים.

ספריו
 הפרובלימות של הפוליטיקה הקרקעית בארץ-ישראל, ירושלים: הוצאת הקרן הקיימת לישראל, תרפ"ה 1925. (ראה אור באותה שנה בגרמנית, וכן ב-1926 באנגלית).
 מסי הקרקע והחקלאות בארץ ישראל, ירושלים: דפוס עזריאל, תרפ"ז. (ראה אור באותה שנה בתרגום אנגלי, וב-1928 בגרמנית.)
 לשאלות התיישבותנו, תל אביב: מסחר ותעשייה, תרפ"ז.
 קרקע והתיישבות, ירושלים: הוצאת מרכז החלוץ העולמי וברית הנוער, תרפ"ט 1929. (הופיע באנגלית ובגרמנית)
 קנין לאומי וקנין פרטי בקרקע, תל אביב: דפוס אמנות, 1929.
 מדיניות קרקעית עברית בארץ ישראל, ירושלים: ר' מס, תרצ"ח 1938.
 המשטר הקרקעי בארץ ישראל, תל אביב: דביר, תש"ט.
 בהתנחל עם, ירושלים; תל אביב: הקרן הקיימת לישראל על ידי דביר, תשי"א.
 בשדות הבניין, ירושלים: מוסד ביאליק, תשי"ב.
 נתיבות ומפלסים, ירושלים ; תל אביב: דביר, תשי"ב.
 דור תקומה: אישים בישראל, תל אביב: דביר, תשכ"ג. (מהדורה נוספת: תשי"ז 1956.)
 תמורות אגראריות בישראל ובעולם, תל אביב: דביר, תשט"ו 1954. (תורגם לאנגלית (1957), לספרדית (1956) ולצרפתית (1957))

 Probleme der Bodenpolitik in Palästina, Berlin: Jüdischer Verlag, 1925. 
 Land problems in Palestine; authorised translation; with a foreword by the Rt. Hon. J. C. Wedgwood, London: G. Routledge & Sons, 1926. 
 Land taxation in Palestine; Authorized translation, Jerusalem: "Mischar W’Taasia" Pub. Co., 1927. 
 Boden-Besteuerung in Palästina, Berlin: Jüdischer Verlag, 1928. 
 Les problèmes de la terre en Palestine; Traduction autorisée; Préface: Charles Gide, Paris: Rieder, 1928. 
 Land settlement in Palestine; Translated from the German by Maurice Simon, London: V. Gollancz, 1930. (Continuation of the author’s Problems of land policy in Palestine.) (Has also appeared in German and Hebrew.) 
 Die Bodenfrage und der jüdische Aufbau in Palaestina, Wien: C. Barth, 1931. (Has also appeared in Hebrew and English.) 
 Land and the Jewish reconstruction of Palestine; Authorised translation, Jerusalem: "Mischar w T’aasia" Pub. Co. (Palestine and Near East publications), 1931. 
 Land settlement and development in Palestine: Some critical comments on the Report of Sir John Hope Simpson; Authorized translation, Jerusalem: Mischar w’Taasia, 1931. 
 Das Steuerwesen Palästinas, Jerusalem: Jewish Agency for Palestine, 1933. 
 The fiscal system of Palestine; Authorized translation, Jerusalem: "Palestine and Near East" Publications ("Mishar ve-Taasia" Pub. Co.), 1935. 
 Um den Boden Palästinas, Jerusalem: Keren Kayemeth Leisrael (Schriftenreihe zur Bodenfrage), 1936. 
 The land issue in Palestine, Jerusalem: Keren Kayemeth Leisrael, 1936. (Sequel to the author’s book on Land and the Jewish reconstruction in Palestine.) 
 Jüdische Bodenpolitik in Palästina, Jerusalem: Hozaah Ivrith; Berlin: Jüdischer Verlag, 1938. 
 קטעים מהספר: Nationale Bodenpolitik: Theorie und Praxis der jüdischen Bodenpolitik in Palästina, Praha: Zionistische Propagandastelle (Kleine zionistische Bücherei), 5698 1938.
 Land policy in Palestin, New York: Bloch Pub. Co., 1940. 
 The land problem and the future, Jerusalem: The Head Office of the Jewish National Fund, 1945. 
 Land for the Jewish state, Jerusalem: Jewish National Fund, Head Office, 1948. 
 The land system in Palestine: History and structure; translated from the Hebrew by M. Simon, London: Eyre & Spottiswoode, 1952. 
 Agrarian reform and the record of Israel; Translated from the Hebrew by E. M. Epstein, London: Eyre & Spottiswoode, 1956.
 La tierra y el labrador: Reformas agrarias en Israel y el mundo; traducida del hebreo por Pinhas Guler, Buenos Aires: Editorial Candelabro, 1956. 
 La politique agraire mondiale et l’expérience d’Israël'', Traduit de l’hébreu par Saül Koubovi; Préface de François Perroux, Paris: Présses universitaires de France, 1957.

לזכרו
 אברהם גרנות, ירושלים: הלשכה הראשית של הקרן הקימת לישראל – אגף ההסברה, תשכ"ב. (חוברת: דברי הערכה והספדים)
 כלכלת ישראל: הלכה ומעשה, זיכרון לאברהם גרנות; ועדת המערכת: פרץ נפתלי, דוד הורוביץ, ישעיהו פורדר; העורך: יוסף רונן, תל אביב: דביר, תשכ"ד.

לקריאה נוספת
 'גרנובסקי, אברהם', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 151.

קישורים חיצוניים

 
 
 
 
 
 
 
 ,

הערות שוליים

חותמי מגילת העצמאות
אנשי העלייה הרביעית
ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
חברי כנסת מטעם המפלגה הפרוגרסיבית
חברי מועצת המדינה הזמנית מטעם המפלגה הפרוגרסיבית
חברי הכנסת השנייה
יושבי ראש הקרן הקיימת לישראל
כלכלנים ישראלים
יושבי ראש מקורות
בוגרי אוניברסיטת לוזאן
אישים שעל שמם שכונות בישראל
יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
ישראלים שנולדו ב-1890
ישראלים שנפטרו ב-1962