מדריגל

מדריגל הוא צורה מוזיקלית מתקופת הרנסאנס. המוזיקה נכתבה לטקסט חילוני, בדרך כלל באיטלקית, ב-3 עד 6 קולות. מקור המדריגל בפרוטולה, וכן ניכרות בו השפעות המוטט והשאנסון הצרפתי של הרנסאנס. הקשר בינו לבין המדריגל האיטלקי משלהי המאה ה-13 והמאה ה-14 הוא בעיקר בשם: המדריגלים ההם נכתבו ל-2 או 3 קולות ללא ליווי, או בלוויית כלים, שהכפילו את הקווים הווקאליים.

כמו המוטט, גם המדריגל שם דגש על פוליפוניה, אך במקביל ייחס חשיבות לציורי מילים, להרמוניות, למרווחים בלתי שגרתיים ודיסוננטיים. המדריגל החל דרכו באיטליה בסביבות שנת 1520, כחלק מן ההתפתחות העצומה שחלה בשירה. לאורך המאה ה-16 נפוצו באיטליה מאות אלפי מדריגלים. 

המדריגל היה הצורה החילונית החשובה ביותר במוזיקה של אותם ימים. הוא פרח בעיקר במחצית השנייה של המאה ה-16 ואיבד מחשיבותו בעשור השלישי של המאה ה-17, כאשר הודח ממעמדו עם עלייתן של צורות חילוניות חדשות יותר כמו האופרה והתמזג עם הקנטטה והדיאלוג.

עליית המדריגל החלה ב"ספר המדריגלים הראשון" של פיליפ ורדלו, שיצא לאור בוונציה בשנת 1533. היה זה הספר הראשון של מדריגלים בני-זיהוי. ההצלחה שזכה לה הביאה להתפשטות מהירה של הצורה, תחילה באיטליה ועד סוף המאה לעוד כמה ארצות באירופה. באנגליה, בעיקר, זכה המדריגל להערכה רבה מאז פרסום "מוזיקה טרנסאלפינה" של ניקולאס יונג בשנת 1588, קובץ מדריגלים איטלקיים עם טקסטים מתורגמים, שפתח תרבות מדריגלים משלו. המדריגל האריך ימים באנגליה יותר מבשאר אירופה: מלחינים המשיכו ליצור מדריגלים באיכות מפתיעה גם לאחר שהצורה יצאה מן האופנה ביבשת (ראו אסכולת המדריגל האנגלי).

כותבי מדריגלים מאוחרים גילו כושר המצאה ותחבולנות בעיקר במה שכונה "מדריגליזמים" - קטעים שבהם המוזיקה הנלווית למילה מסוימת מבטאת את משמעותה, לדוגמה, שירת המילה riso (חיוך) בתרוצת צלילים מהירים, המחקים צחוק, או sospiro (אנחה) בצליל, הנשמט אל זה שמתחתיו. טכניקה זו ידועה גם כ"ציור מילים" ואפשר למצוא אותה לא רק במדריגלים אלא גם במוזיקה ווקאלית אחרת מאותה תקופה. החשובים ביותר במחברי המדריגלים המאוחרים הם לוקה מארנציו, קרלו ג'זואלדו וקלאודיו מונטוורדי, שמיזג בשנת 1605 את הבאסו קונטינואו אל תוך הצורה וב-1638 חיבר את הספר "מדריגלים של מלחמה ואהבה" Madrigali guerrieri et amorosi שהוא, מכל מקום, דוגמה למדריגל של הבארוק המוקדם. חלק מן היצירות בספר זה אינן קשורות כלל למדריגל א-קאפלה של המאה הקודמת.

מלחיני מדריגלים מוקדמים

 יאקוב ארקאדלט Jacques Arcadelt
 אדריאן וילארט Adrian Willaert
 קוסטאנצו פסטה Costanzo Festa
 צ'יפריאנו דה רורה Cypriano de Rore
 פיליפ ורדלו Philippe Verdelot
 ברנרדו פיסאנו Bernardo Pisano
 פאולו בלאסיו Paolo Bellasio
 ויטוריה אליאוטי Vittoria Aleotti

מלחיני המדריגל הקלאסי

 אורלנדו לאסוס Orlandus Lauusu
 אנדראה גבריאלי Andrea Gabrieli
 קלאודיו מונטוורדי Claudio Monteverdi 
 ג'ובאני פלסטרינה Giovanni Pierluigi da Palestrina
 פיליפה דה מונטה Philippe de Monte
 ג'ובאני אנימוצ'ה Giovanni Animuccia
 מארק אנטוניו אינג'ניירי Marc'Antonio Ingegneri

מלחיני המדריגל המאוחר

 ז'אק דה ורט Giaches de Wert
 לוצאסקו לוצאסקי Luzzasco Luzzaschi
 לוקה מארנציו Luca Marenzio
 קרלו ג'זואלדו Carlo Gesualdo
 סיג'יזמונדו ד'אינדיה Sigismondo d'India
 ג'ובאני דראגוני Giovanni Andrea Dragon
 אניבאלה סטאבילה Annibale Stabile,
 ג'ובאני מריה נאנינו Giovanni Maria Nanino
 אמיליו דה קאבליירי Emilio de' Cavalieri
 פליצ'ה אנריו Felice Anerio

מלחינים של מדריגלי בארוק "קונצרטנטיים" (בליווי כלים)

 אורציו וקי Orazio Vecchi
 אדריאנו בנקיירי Orazio Vecchi
 ג'וליו קאצ'יני Giulio Caccini
 קלאודיו מונטוורדי Claudio Monteverdi
 היינריך שיץ Heinrich Schütz
 יוהאן הרמן שיין Johann Hermann Schein

אסכולת המדריגל האנגלי

 ויליאם בירד William Byrd
 ג'ון דאולנד John Dowland
 ג'ון פארמר John Farmer
 אורלנדו גיבונס Orlando Gibbons
 תומאס מורלי Thomas Morley
 תומאס טומקינס Thomas Tomkins
 תומאס וילקס Thomas Weelkes 
 ג'ון וילבי John Wilbye

קישורים חיצוניים

 
 

מדריגל
מבנים מוזיקליים
מוזיקה של הרנסאנס