עיטור העוז

עיטור העוז הוא העיטור השני בחשיבותו שניתן בצה"ל. העיטור מוענק על ידי הרמטכ"ל, על "מעשה גבורה שנעשה במילוי תפקיד קרבי תוך חירוף נפש".

היסטוריה 
בינואר 1970 אישרה הכנסת את חוק העיטורים בצבא הגנה לישראל, שקבע את שלושת העיטורים הגבוהים ביותר עבור גילויי אומץ וגבורה במהלך לחימה - עיטור הגבורה, עיטור העוז ועיטור המופת. עיטורים אלה הוענקו בדיעבד גם לחלק ממעוטרי צל"ש הרמטכ"ל מאז קום המדינה, כאשר ועדה קבעה איזה עיטור חדש יחליף את הצל"ש, אם בכלל.

עד שנת 2007 הוענקו 220 עיטורים. 

 בין מלחמת העצמאות לבין מלחמת סיני - 23 עיטורים
 מלחמת סיני - 21 עיטורים
 בין מלחמת סיני לבין מלחמת ששת הימים - 20 עיטורים
 מלחמת ששת הימים - 39 עיטורים
 מלחמת ההתשה - 14 עיטורים
 מלחמת יום הכיפורים - 93 עיטורים
 בין מלחמת יום הכיפורים לבין מלחמת לבנון הראשונה - עיטור אחד
 מלחמת לבנון הראשונה - 2 עיטורים
 האינתיפאדה השנייה - עיטור אחד
 מלחמת לבנון השנייה - 6 עיטורים

שני חיילים קיבלו את עיטור העוז פעמיים: עובד לדיז'נסקי ואמנון ליפקין-שחק.

עיצוב העיטור
העיטור עוצב על ידי האמן הבינלאומי חתן פרס ישראל דן ריזינגר, וצורתו כמנורת בת שבעה קנים, המורכבת משש חרבות מוצלבות ובמרכז שיבולת חיטה. גב העיטור חלק. העיטור מחובר לסרט בצבע אדום. 

העיטור מוטבע על ידי החברה הממשלתית למדליות ולמטבעות, משקלו 25 גרם כסף בטוהר 935. האבזם מצופה בכרום.

אות העיטור הוא בצבע אדום. לפי התקנות, כאשר העיטור מוענק יותר מפעם אחת לאדם הוא מקבל את תג העיטור שהוא גרסה מוקטנת של הפארה שאותו עונדים על תג העיטור. רב-אלוף אמנון ליפקין-שחק, נהג לענוד שני אותות במקביל, ללא הוספת תג.

קישורים חיצוניים

 
 על העיטורים, באתר בעוז רוחם
 מקבלי עיטור העוז באתר הגבורה

הערות שוליים 

עוז, עיטור