נישואים של זוגות מאותו המין

נישואים של זוגות מאותו המין (ידועים גם כנישואים חד-מיניים, נישואים גאים או נישואי להט"ב) הם נישואים של שני אנשים במערכת יחסים מאותו המין, שנחתמו בטקס אזרחי או דתי. נכון ליוני 2023, נישואים של זוגות חד-מיניים נערכים ומוכרים באופן חוקי ב-34 מדינות ברחבי העולם, שאוכלוסייתן כוללת כ-1.35 מיליארד בני אדם (16.9% מאוכלוסיית העולם). המדינה הראשונה בעת המודרנית שהכירה בנישואים של זוגות מאותו המין היא הולנד (באפריל 2001), והאחרונה עד כה היא אנדורה (בפברואר 2023). קיימים תיעודים היסטוריים של עריכת טקסי נישואים חד-מיניים החל מהמאה הראשונה לספירה.

מחקרים שנעשו לאורך השנים הראו כי הרווחה הכלכלית, הפסיכולוגית והפיזית של אנשים הומוסקסואלים נשואים טובה יותר מזו של זוגות מאותו המין שאינם נשואים, וכי ילדים להורים חד-מיניים מרוויחים מגידולם על ידי הורים נשואים במסגרת שמוכרת משפטית ונתמכת על ידי מוסדות חברתיים. מחקרים של מדעי החברה מצביעים על כך שההדרה של זוגות חד-מיניים מגישה להכרה משפטית בנישואים מפלגת וקוראת לאפליה ציבורית כלפיהם, כאשר המחקרים גם דוחים את התפיסה שלפיה ציוויליזציה או שמירה על הסדר החברתי תלויות בהגבלת הנישואים לזוגות הטרוסקסואלים בלבד.

נישואים של זוגות מאותו המין יכולים לספק לאלו המצויים במערכות יחסים חד-מיניות שירותים ממשלתיים רלוונטיים וכן להעניק להם הכרות משפטיות בנושאים שונים כגון ירושה, פנסיה, משכנתא, מסים, הגירה וזכויות ביקור בבית חולים. התנגדות להכרה חוקית בנישואים של זוגות מאותו המין מבוססת על טענות שלפיהן הומוסקסואליות אינה מקובלת על ידי מסורות ואמונות דתיות שונות והיא איננה נטייה מינית טבעית, ולכן הכרה חוקית בנישואים חד-מיניים תקדם הומוסקסואליות בחברה. מתנגדים להכרה בנישואים חד-מיניים טוענים גם כי גדילה של ילדים בקרב הורים הטרוסקסואלים הופכת את הילדים לטובים יותר מאלו שגדלים בקרב הורים הומוסקסואלים. מחקרים מדעיים חולקים על טענות אלו, וקובעים כי נטייה מינית הומוסקסואלית היא וריאציה טבעית ונורמלית במיניות האנושית כמו גם בקרב בעלי חיים, והיא איננה בחירה אלא נטייה מולדת.

מחקרים שנעשו לאורך השנים חשפו באופן עקבי שילדים שגדלו על ידי הורים חד-מיניים מסתדרים בחייהם באותה מידה כמו ילדים של הורים הטרוסקסואלים, ואף הראו יתרונות מסוימים בגידולם בקרב הורים חד-מיניים והצביעו על כך שהם נמצאו, בממוצע, מאושרים ובריאים יותר. כמו כן, נמצא שהורים להט"בים הם בעלי יכולת הורות שווה להורים הטרוסקסואליים שמורכבים מאם ומאב. הילדים להורים להט"בים נמצאו בריאים מבחינה פסיכולוגית ומותאמים היטב לאלה שגדלו על ידי הורים הטרוסקסואלים. מחקר שנערך בפריסה ארצית ברחבי ארצות הברית מינואר 1999 עד דצמבר 2015 העלה כי ההכרה בנישואים חד-מיניים קשורה לירידה משמעותית בשיעור ניסיונות ההתאבדות בקרב בני נוער להט"בים. המחקר הראה כי ההכרה החוקית בנישואים חד-מיניים הובילה לירידה בניסיונות ההתאבדות של בני נוער להט"בים, בממדים של כ-134 אלף פחות ניסיונות התאבדות מדי שנה.

היסטוריה
ההיסטוריה של נישואי זוגות מאותו המין היא במידה רבה ההיסטוריה של ההומוסקסואליות ודרכי קבלתה בחברה האנושית. בתקופות שונות בהיסטוריה היו נהוגים נישואים בין בני אותו המין, או איחודים דומים לנישואים.

קיסרים רומאיים כמו נירון ודיוקלטיאנוס התחתנו עם גברים בטקס דתי (שניהם התחתנו גם עם נשים). גם בסין העתיקה ובקרב חברות ילידיות בצפון אמריקה ואפריקה מתועדים מנהגים של נישואים הומוסקסואלים. מנהגים אלו כיום כמעט ונכחדו, בשל השפעתן החזקה של הדתות הגדולות: הנצרות, האסלאם, ההינדואיזם ואחרות.

בעולם העתיק

יוון הקלאסית 

ישנן עדויות חזקות לקיומן של מערכות יחסים של זוגות מאותו המין ולכינונם בצורה רשמית ביוון העתיקה. כך בדיאלוגים רבים של אפלטון ישנן התפארויות בדבר יחסים בין גברים, בדיאלוג המשתה, למשל, מוצג מיתוס לפיו בני האדם היו פעם שלושה סוגים של זוגות ענקים המחוברים זה לזה בגופם – זכריים, נקביים ואנדרוגינוס – כאשר לאחר פיצולם הזכריים והנקביים הפכו להומוסקסואלים ולסביות (בהתאמה) והאנדרוגינוס הפכו להטרוסקסואלים (אחד זכר ואחת נקבה). בנוסף לאפלטון, קיימים כתבים נוספים מהתקופה בהם מתוארות מערכות יחסים מונוגמיות וממושכות בין גברים כדבר מיוחד ולעיתים אף כאידיאל.

בתחילת המאה הרביעית לפנה"ס, אולי בהשראת כתבי אפלטון, יצר המצביא גורגידס את הגדוד הקדוש של תבאי, אשר היה מורכב מ-150 זוגות של גברים שהיו בזוגיות מונוגמית זה עם זה. הגדוד היווה מודל ומקור השראה לאהבה הירואית ועמוקה בין גברים.

ידוע כי כבר בתקופה זו (המאה החמישית-רביעית לפנה"ס) התקיימו מעין איחודים של זוגות מאותו המין בין גברים בעלי הפרש גילים ניכר, אשר לרוב אינם נחשבים כנישואים בעיני היסטוריונים, אך קיים קונצנזוס ברור כי הם שימשו מבחינה מעשית כמעין ברית מקבילה לנישואים ההטרוסקסואליים של התקופה: יחסי החיזור התנהלו בצורה זהה בשני המקרים, המשפחה הייתה מעורבת בהחלטת הצעיר כשם שהייתה מעורבת בנישואי האשה וקיום יחסי מין מחוץ לברית זו היה לא לגיטימי. עם זאת, ישנה אפשרות סבירה כי תפקידי האוהב והנאהב לא תמיד היו כה בלעדיים ונפרדים והייתה גמישות מסוימת שאינה תואמת באופן מוחלט את ההיררכיה המצטיירת מתיאורים אלה.

רומא העתיקה 

בתקופת הרפובליקה הרומית, היחס כלפי זוגות מאותו המין היה סבלני באופן דומה ליחס ביוון העתיקה. הרומאים אימצו מהיוונים את הגישה האידיאליסטית כלפי אהבה זו, ובעולם הרומאי נכרתו בריתות אהבה בין גברים אשר כללו אחריות והשלכות חוקיות, עובדה המקהה את ההבדל בינן לבין נישואים בתקופה זו. בניגוד לדעה הרווחת, מערכות היחסים הרומנטיות-מיניות בין הגברים ברומא לא היו בהכרח קשורות בפערי גיל, על אף קיומו של מערך מצופה באותה עת של מאהב בוגר ונאהב צעיר. לדוגמה, המונח "אח" או "אחות" אשר שימש בני זוג הטרוסקסואלים לתיאור אהבתם הקשורה לרוב בנישואים, שימש גם לתיאור זוגות מאותו המין - דבר המרמז על דמיון באופיים המונוגמי ואף השוויוני של מערכות היחסים של זוגות מאותו המין של אותה תקופה. בנוסף, החוק הרומי שהתנגד נחרצות לנישואים בין גבר לבין בתו המאומצת, דווקא גילה סבלנות כלפי אימוץ כצורה של נישואים בין גברים (בתקופה הרומית המונח "אימוץ" היה נרחב יותר, וחל לא רק על ילדים).

מתקופת האימפריה קיימים תיעודים רבים עוד יותר, לפיהם במקביל למיסוד הנישואים ההטרוסקסואלים הלכו ונפוצו גם נישואים של זוגות מאותו המין (הדומים באופיים לתיאורים אצל אפלטון). עם שינוי מוסד הנישואים בעת צמיחת האימפריה, במסגרתו הקשר בין בעל ואשה הפך לשוויוני או להדדי יותר ופחות תלוי מעמד ורכוש, נפתח מקום לרגשות חיבה ולאהבה כבסיס או כמרכיב בנישואים אשר הלכו ונהיו ממוסדים בחוק. לטענת ההיסטוריון ג'ון בוזוול , שינוי זה הוא שאפשר במובן מסוים להתגברות תופעת הנישואים בין בני אותו המגדר בטקס ובהתנהלות המקובלת.

למעשה, קיסרים רבים ניהלו מערכות יחסים עם גברים, וחלקם אף התחתנו איתם באופן חוקי, כדוגמת נרון אשר נשא גבר בשם ספורוס בטקס נישואים פומבי שכלל נדוניה והינומה, ושלאחריו ספורוס נשאר עם נרון עד מותו.

עם זאת, גם ברומא נישואי זוגות מאותו המין נתקלו בבעיות. היות שמרכיב מהותי בנישואים המסורתיים היה קניית האשה מסמכותו של גבר אחד (האב) לסמכותו של גבר אחר (הבעל), במקרה של שתי נשים לא היה ברור מי היא השלטת, ובמקרה של שני גברים לא היה ברור מיהו הגבר שמוותר על פריבילגיית השליטה - דבר שיצר מורכבות גדולה יותר, לטענת בוזוול, מהשאלה העולה מנישואי נשים, היות שהיררכיה מגדרית זו עמדה בבסיס החברות העתיקות של יוון ורומא.

לקראת סוף העת העתיקה ועם דעיכתה והתנצרותה של רומא, עם תמורות שחלו באמצע המאה הרביעית לספירה במסגרתן תפקידי המגדר והמיניות חזרו להיות נוקשים יותר, נחקק איסור על נישואים של זוגות מאותו המין שתיאר אותם כערעור של תפקידי המגדר כמו גם של כללי המיניות וקבע עונש מוות לכל גבר שעושה זאת. עם זאת, אין בנמצא ראיות מספקות לביצוע העונשים הללו בפועל. נראה כי גם כאשר תופעת נישואי זוגות מאותו המין ברומא נחלשה, הדבר הושפע בין השאר מצמיחתן של אלטרנטיבות פרקטיות אחרות לזוגות של בני אותו המגדר, ולאו דווקא בעקבות הרתעה מהחוק הנוקשה.

נישואי נשים 
זוגיות בין שתי נשים הייתה דבר מוכר ביוון וברומא העתיקות, אך ההתייחסויות לנישואים של זוגות מאותו המין נגעו באופן כמעט בלעדי לנישואי גברים. כאמור, מאחר שנישואים היו מוסד שמסדיר שליטה וחלוקת רכוש והיות שלנשים לרוב לא הייתה האפשרות להיות בעלות שליטה ורכוש, נראה כי נישואים בין שתי נשים היו תופעה נדירה יותר, שנחשבה פחות מקובלת אצל המלומדים היווניים והרומיים וכיום מופיעה בעיקר בספרות הבדיונית של התקופה.

ציר זמן של הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים ברחבי העולם

תחולת דיני הנישואים באופן שווה על זוגות מאותו המין וזוגות מהמין השני (המכונים "נישואים שווים" או "שוויון בנישואים") משתנה ממדינה למדינה. בשנת 2001 הולנד הפכה למדינה הראשונה בעולם שהכירה משפטית בנישואים חד-מיניים בחוקיה. במשך השנים לאחר מכן המדיניות יושמה באמצעות שינוי חקיקה בתוכן חוק הנישואים, פסיקות של בתי משפט שהכשירו הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים או על ידי הצבעה עממית ישירה (באמצעות משאלי עם ויוזמות חברתיות).  נכון ליוני 2023, נישואים של זוגות מאותו המין מבוצעים ומוכרים באופן חוקי ב-34 מדינות ברחבי העולם עם אוכלוסייה כוללת של כ-1.35 מיליארד (16.9% מאוכלוסיית העולם), בהן:

ציר זמן 
 תאריך החלת ההכרה המשפטית:

השפעת הכרה משפטית בנישואים של זוגות מאותו המין

בריאות 
האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה קבעה בשנת 2004 באומרה כי: "מניעת גישה להכרה משפטית בנישואים עבור זוגות חד-מיניים עלולה לפגוע במיוחד באנשים שחווים גם אפליה על רקע גיל, גזע, מוצא אתני, מוגבלות, מגדר וזהות מגדרית, דת, מעמד סוציו-אקונומי וכן הלאה". האגודה הצהירה בנוסף שלזוגות חד-מיניים אשר רשאים להיכנס רק לאיחוד אזרחי ולא לנישואים "נשללת גישה שווה לכל ההטבות, הזכויות והפריבילגיות הניתנות בחוק הפדרלי לזוגות נשואים" שמובילה להשפעות שליליות על הרווחה של בני זוג מאותו המין.

בשנת 2009 צמד כלכלנים מאוניברסיטת אמורי קשרו את חקיקת האיסורים של מדינות בארצות הברית על הכרה משפטית בנישואים של זוגות מאותו המין לעלייה בשיעורי ההידבקות בוירוס ה-HIV. המחקר קשר את חקיקת האיסור לעלייה בשיעור ה-HIV השנתי בתוך אותה מדינה ל-4 מקרי הדבקה באוכלוסייה של כ-100,000 איש.

בשנת 2010 מחקר שנעשה על ידי בית הספר מיילמן לבריאות הציבור של אוניברסיטת קולומביה  שבחן את ההשפעות של אפליה ממסדית על בריאות הנפש של אנשים שמוגדרים כלסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים מצא עלייה בהפרעות פסיכיאטריות שכללו בין היתר עלייה כפולה בפרעות חרדה בקרב לסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים שמתגוררים במדינות שהנהיגו הגבלות על הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים בשטחן.

מדינות ה-OECD 

מחקר שנערך בנתונים ברמה ארצית בין 36 המדינות שחברות בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) בשנים 1991 עד 2017, קבע שהכשרה של הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים הפחיתה את שיעור ההתאבדות של בני 10–24 ב-1.191 מקרי מוות בקרב 100,000 בני נוער, נתון ששווה לירידה של 17.90% אחוז. ירידה זו הייתה הבולטת ביותר בקרב גברים ששיעור ההתאבדות עבורם ירד ב-1.993 לעומת ירידה של 0.348 בקרב נשים, המקבילה לירידות של 19.98% ו-10.90% בהתאמה.

המחקר פעל על ידי ניצול גורמים נפוצים בשיעור ההתאבדות של בני הנוער לאורך זמן בין מדינות המדגם על מנת להעריך כלכלית מה היה שיעור ההתאבדות בהיעדר הכשרה משפטית של נישואים חד-מיניים במדינות ובשנים שבהן נישואים חד-מיניים הפכו לחוקיים. לאחר מכן ניתן היה להסיק מההשפעה של לגליזציה בחוק של נישואים חד-מיניים על ידי השוואת אומדן הפקטואלי המשוער לנתונים שנצפו לאורך זמן, ובכך לאפשר לפרש מסקנות סיבתיות. מכוח עיצוב זה קבעו החוקרים כי ההתאחדות נמשכה לפחות לטווח הבינוני, וכי מדינות שהכשירו לאחרונה הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים (הולנד הייתה המדינה הראשונה שהתירה חוקית נישואים חד-מיניים בשנת 2001, ועד שנת 2017, 18 מתוך 36 מדינות המדגם הלכו בעקבותיה) חוו ירידות משמעותיות בהתאבדויות בני נוער. ממצאים אלה הצביעו על כך שגם הכשרה עתידית של נישואים חד-מיניים במדינות מפותחות אחרות תביא לירידה בהתאבדות הצעירים לאורך זמן.

ארצות הברית 
מועצת המנהלים של האגודה האנתרופולוגית האמריקאית , ארגון האנתרופולוגים הגדול בעולם, פרסמה ב-26 בפברואר 2004 הצהרה בתגובה לקריאתו של נשיא ארצות הברית ה-43 ג'ורג' ווקר בוש באותה שנה לחוקק תיקון לחוקת ארצות הברית להגבלת הכרה בנישואים בקרב זוגות מהמין השני בלבד והטלת איסור חוקתי על הכרה בנישואים בקרב זוגות מאותו המין שאותם תיאר כאיום על ה-"ציוויליזציה של האנושות":"התוצאות של יותר מ-100 שנים של מחקר אנתרופולוגי על משקי בית, יחסי קרבה ומשפחות, על פני תרבויות ולאורך זמן, אינן מספקות כל תמיכה לדעה שציוויליזציה או סדרים חברתיים תלויים בנישואים כמוסד הטרוסקסואלי בלבד. במקום זאת, מחקר אנתרופולוגי תומך במסקנה שמגוון עצום של סוגי משפחות, כולל משפחות הבנויות על מערכות יחסים חד-מיניות, יכולים לתרום לחברות יציבות ואנושיות".ממצאי מחקרים שנעשו בין השנים 2015-1998 בנושא באוניברסיטת וירג'יניה, אוניברסיטת המדינה של מישיגן, אוניברסיטת המדינה של פלורידה, אוניברסיטת אמסטרדם, המכון הפסיכיאטרי של מדינת ניו יורק , אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אוניברסיטת טאפטס, המרכז הרפואי של בוסטון , הוועדה להיבטים פסיכו-סוציאליים של בריאות הילד והמשפחה וחוקרים עצמאיים הצביעו על תמיכה בממצאי המחקר של האגודה.

מחקר של נתונים ארציים שנעשה מינואר 1999 עד דצמבר 2015 גילה קשר בין מדינות ארצות הברית שהכשירו נישואים חד-מיניים ובכך הפחיתו את שיעור הניסיונות להתאבדות בקרב כל תלמידי בית הספר בכיתות ט'-יב', עם ירידה בשיעורי כל תלמידי בית הספר (שמוגדרים כלהט"ב ולא להט"ב) בכיתות ט' - יב' בירידה של 7% וירידה בשיעור בקרב תלמידי בית ספר בעלי נטייה מינית הומוסקסואלית בכיתות ט' - יב' של 14%, אשר כתוצאה מכך, כ-134,000 פחות ילדים מנסים להתאבד מדי שנה בארצות הברית. האופן ההדרגתי שבו הוכשרו נישואים חד-מיניים ב-50 המדינות של ארצות הברית (ממדינה ראשונה בשנת 2004 עד לפריסה ארצית בשנת 2015) אפשר לחוקרים להשוות את שיעור ניסיונות ההתאבדות בקרב ילדים בכל מדינה לאורך תקופת הזמן הנחקרת. לאחר שהוכשרו נישואים חד-מיניים במדינה מסוימת, הפחתה בשיעור ניסיונות ההתאבדות בקרב ילדים באותה מדינה הפכה לצמיתות בעוד כי לא נרשמה הפחתה כלשהי בשיעור ניסיונות ההתאבדות בקרב ילדים במדינה מסוימת עד שהמדינה הכירה בנישואים חד-מיניים. החוקר הראשי של המחקר ציין כי "חוקים שיש להם את ההשפעה הגדולה ביותר על מבוגרים הומוסקסואלים עשויים לגרום לילדים הומוסקסואלים להרגיש תקווה רבה יותר לעתיד".

מעמד משפטי לפי מדינה או טריטוריה

הדיון סביב סוגיית ההכרה המשפטית בנישואים של זוגות מאותו המין 
בשורש ההתנגדות בנושא ההכשרה המשפטית של נישואי זוגות מאותו המין עומדת השאלה מה מקור הלגיטימציה של מוסד הנישואים. לפי פרשנויות מסוימות, הנישואים הם מוסד דתי וסמכותו נובעת ממקור אלוהי. במקרה כזה הגדרת הנישואים תתבסס על טקסטים מקודשים. לפי פרשנויות אחרות, הנישואים הם מוסד חברתי והלגיטימציה שלהם נובעת מן ההכרה החברתית בהם. גישה שלישית רואה בנישואים מוסד משפטי, וממקמת את מקור הסמכות שלהם בחקיקה.

בעוד שמצדדי חקיקת זכויות להט"ב ובהן הגישה להכרה משפטית בנישואים חד-מיניים טוענים כי נישואים הם זכות משפטית שמעניקה המדינה לאזרחיה, מתנגדי הכשרה של נישואי זוגות מאותו המין טוענים שנישואים הם מוסד דתי בראש ובראשונה, ולפיכך אין לראות בהם זכות אזרחית. בתגובה, מצביעים תומכי הכשרת נישואים בקרב זוגות מאותו המין על כך שברוב המדינות ניתנות הטבות כלכליות ואחרות לזוגות נשואים, ושהמדינה מאפשרת לבתי המשפט להתערב בפירוק נישואים. לפיכך, נישואים הם חוזה משפטי או כלכלי. נימוקים נוספים שמועלים בין היתר במסגרת הוויכוח על הכשרת נישואים בקרב זוגות מאותו המין כוללים: טיעונים פיננסיים הנוגעים לעלות הרחבת מושג הנישואים, טיעונים מנהליים הנוגעים לקשיים הבירוקרטיים העלולים להיגרם כתוצאה מהנהגת נישואים של זוגות מאותו המין וטיעונים חברתיים של גורמים שמרניים שרואים בנטייה מינית הומוסקסואלית תופעה בלתי מקובלת שמאמינים כי הכשרת נישואים של זוגות מאותו המין בחוק תקדם הומוסקסואליות בחברה. בתגובה לטיעונים הפיננסיים, מצביעים תומכי ההכשרה המשפטית על ניסיונן של המדינות בהן הונהגו נישואים חד-מיניים ולא נרשמו בהן השפעות שליליות כאלו. אשר לנימוקים על עלויות החקיקה והבעיות הבירוקרטיות הנלוות אליה, תומכי ההכשרה מציינים כי זוגות הומוסקסואלים ולסביות משלמים מיסים ככל אזרח אחר, אך אין להם גישה להטבות הכספיות הנלוות לנישואים בניגוד לזוגות הטרוסקסואלים.

יש הטוענים כי מטרתו היחידה של מוסד הנישואים היא ליצור תנאים אידיאליים לצורך הבאת ילדים לעולם, ומכיוון שזוגות מאותו המין אינם יכולים להביא ילדים לעולם בכוחות עצמם, הרי שיש בנישואים של זוגות מאותו המין עיוות של מטרתו המקורית של מוסד הנישואים. על כך משיבים תומכי ההכשרה המשפטית של נישואי זוגות מאותו המין כי אפילו בהנחה שההצהרה שמטרת הנישואים היא הבאת ילדים לעולם נכונה, לא יעלה בדעתו של איש לשלול את זכות הנישואים מזוג הטרוסקסואלי שאינו מסוגל או אינו מעוניין להוליד ילדים. בנוסף, תומכי ההכשרה מצביעים על המספר ההולך וגדל של זוגות מאותו המין שמגדלים ילדים במסגרת זוגית באמצעות אימוץ או הליך פונדקאות. טיעונים נוספים בעד הכשרה משפטית של נישואים חד-מיניים נשמעים מצד גורמים שתומכים בהפרדת הדת מהמדינה, שגורסים כי איסור על הכרה בנישואים חד-מיניים הוא בגדר חקיקה דתית שאינה מעניינה של המדינה.

נישואים של זוגות מאותו המין בישראל

בישראל, נישואים של זוגות מאותו המין אינם אפשריים, משום שסמכויות החיתון נתונות בידי בתי הדין הדתיים, הפועלים על פי התורה וההלכה, שאין בהן הכרה בנישואים של זוגות מאותו המין, לצד אי ההכרה המשפטית בישראל בנישואים אזרחיים (בין זוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד). זוגות מאותו המין יכולים להיחשב ידועים בציבור, ולזכות בדרך זו בזכויות רבות המוקנות לבני זוג נשואים. עם זאת, זהו פתרון חלקי בלבד, הן משום שמדובר במעמד נזיל יותר, הקשה יותר להגדרה ולהוכחה מנישואים, הן משום שמעמד זה פחות מוכר על ידי גופים שונים, ומחייב לא פעם מאבקים משפטיים לצורך קבלת הזכויות המוענקות לזוגות נשואים, והן משום שהוא מקנה לבעליו רק חלק מהזכויות המוענקות לזוגות נשואים. על רקע חוק הנישואים הישראלי שמאפשר נישואים וגירושים רק על פי הדין הדתי, ישראל מוגדרת כדמוקרטיה המערבית היחידה בעולם שכך בלבד נהוג בה להינשא.בדומה למדינות נוספות שבהן דת מהווה השפעה רבה על חיי האזרחים, נושא ההכשרה בחוק של נישואים חד-מיניים נמצא במחלוקת בישראל. עם זאת, על פי סקר שהתפרסם בעיתון הארץ בחודש אוגוסט 2009, רוב של 61% תמכו בהכרה משפטית בנישואים חד-מיניים ו-60% באימוץ ילדים על ידי זוגות חד-מיניים בישראל. סקר שערכה עמותת חדו"ש ביוני 2017 מצא כי רוב של 79% ישראלים תמכו בכך שיש להכשיר הכרה משפטית בזכותם של זוגות חד-מיניים להינשא (נתון שהוגדר כעלייה של כ-18% משנת 2009).

באוגוסט 2001 החליטה שופטת בית משפט לענייני משפחה בבאר שבע, אסנת אלון-לאופר, לאשר הסכם זוגיות בין בנות זוג לסביות, תוך שהיא קובעת כי "הגדרת המשפחה היא הגדרה רחבה, ושתי בנות הזוג עונות על הגדרת 'בן משפחה' שבחוק בתי המשפט לענייני משפחה. לא מצאתי", הוסיפה השופטת, "שההגדרה בחוק מכוונת דווקא לבני זוג ממין שונה". בית המשפט נתן באופן תקדימי תוקף של פסק דין להסכם לחיים משותפים של בנות זוג, תוך שקבע כי זוג לסביות עונות להגדרת "בן משפחה" לפי החוק.

בשנת 2005 חמישה זוגות גברים ישראלים ערכו מחוץ לישראל, בטורונטו שבקנדה, טקס נישואים אזרחיים שהחל להיות מוכר עבור זוגות חד-מיניים מאותה שנה במדינה. עם שובם לישראל פנו לפקיד הרישום, וביקשו לשנות את רישומם במרשם האוכלוסין מ-"רווק" ל-"נשוי". פקיד הרישום סירב לבקשה, בנימוק ש-"נישואים שכאלו אינם מוכרים באופן חוקי במדינת ישראל, ולפיכך לא ניתן לרשום אותם בקובץ המרשם" (מכתבו של מנהל הלשכה למנהל אוכלוסין בתל אביב שפורסם ב-24 במאי 2005). בעתירתם לבג"ץ ביקשו הזוגות לרשום את הנישואים שלהם בישראל, על פי הכלל שלפיו מינהל האוכלוסין רושם נישואים שנערכו בין בגירים מחוץ למדינה לפי חוקי המדינה הזרה. עמדת המדינה הייתה כי בעוד שיש לתת לזוגות חד-מיניים שוויון זכויות מלא בכל הנוגע לזכויות כלכליות, בית המשפט אינו רשאי להכיר בתבנית משפטית חדשה למיסוד הזוגיות, אלא עליו להשאיר את העניין הזה להסדרה בידי הכנסת. לטענת המדינה, אם בית המשפט יחייב אותה לרשום נישואים חד-מיניים במרשם האוכלוסין, תהיה בכך הכרה בפועל מצדו בתבנית המשפטית החדשה. ב-21 בנובמבר 2006, חייב בית המשפט העליון את המדינה לרשום כנשואים את הזוגות שנישאו בקנדה, בין השאר בהסתמך על פסקת הדין של בג"ץ הנריט אנה קטרינה פונק שלזינר נגד שר הפנים בשנת 1963, שבה חויבה המדינה לרשום כחוק נישואים אזרחיים שנערכו מחוץ לישראל. בפסק דינו של נשיא בית המשפט העליון (בדימוס) אהרן ברק נקבע כי חובה על מנהל האוכלוסין של משרד הפנים לרשום כנשואים זוג גברים הומוסקסואלים שנישאו כדין במדינה זרה. ברק קבע בנוסף כי חוקי הנישואים הנוכחים בישראל פוגעים בזכויות האזרח, בכבוד האדם, בחופש הדת ובעקרון השוויון.

בספטמבר 2006 הכיר בית משפט ישראלי לראשונה בהסכם שחתמו זוג נשים לסביות שנפרדו והעניק לו תוקף של פסק דין בדומה לגירושים.

דרכים נוספות להכרה רשמית בזוגיות חד-מינית

איחוד אזרחי

איחוד אזרחי (באנגלית: Civil Union, במדינות מסוימות קרוי "זוגיות / שותפות רשומה", "זוגיות / שותפות אזרחית" או "שותפות ביתית / קוהביטציה רשומה / לא רשומה" ומונחים נוספים אחרים) הוא איחוד זוגי השווה או הדומה במעמדו החוקי לנישואים. בחלק מהמדינות איחוד אזרחי שווה במעמדו החוקי לנישואים באופן מוחלט, ובחלקן הוא שונה ולא מעניק את כלל הזכויות הניתנות לזוגות נשואים, בעיקר בתחום האימוץ ובארצות הברית גם בתחום ההגירה. בדרך כלל האפשרות לאיחוד אזרחי קיימת עבור הומוסקסואלים מאותו המין בלבד כתחליף לנישואים במדינות שאינן מכירות משפטית בנישואים חד-מיניים. אולם, במדינות כגון ניו זילנד ואורוגוואי והפרובינציה הקנדית בקוויבק קיימת אפשרות לאיחוד אזרחי גם לזוגות הטרוסקסואלים מהמין השני. מרבית המדינות המתירות איחוד אזרחי מכירות באיחודים דומים אשר נעשו במדינות אחרות בהן החוק בנושא זהה.

איחוד אזרחי עבור זוגות חד-מיניים נוסד לראשונה בדנמרק בשנת 1989 ומאז החילו אותו מדינות מפותחות רבות נוספות במטרה להקנות לזוגות מאותו המין את הזכויות, ההטבות ותחומי האחריות הנוספים שחלים על זוגות הטרוסקסואלים נשואים, עקב אי ההכרה של המדינות בנישואים בין זוגות הומוסקסואלים באותה תקופה. במדינות רבות שאינן מאפשרות נישואים של זוגות מאותו המין קיימים הסדרים חלופיים, במסגרתם ניתנת הכרה ביחסי הזוגיות בין בני אותו המין, במקרים רבים תוך רישום מוסדר של אותה זוגיות ובמקרים אחרים ללא רישום שכזה (בדומה למוסד ה-"ידועים בציבור"). עם זאת, ההכרה הזו היא חלקית בלבד.

ידועים בציבור

ידועים בציבור הם בני זוג המקיימים יחדיו מסגרת משפחתית, אך אינם נשואים זה לזה. הגדרת בני זוג כידועים בציבור היא דרך של המדינה להחיל זכויות וחובות שהמדינה מעניקה לזוגות נשואים, על בני זוג אשר אינם מעוניינים או אינם יכולים להינשא על פי חוקי המדינה. החיסרון בשיטה זו הוא הצורך להוכיח את עצם הזוגיות (בעוד שבמקרים אחרים נדרש תהליך פרוצדורלי פשוט). חיסרון נוסף הוא העובדה ש-"ידוע בציבור" איננו מעמד משפטי. העבודה שכל חוק מגדיר תנאים שונים להחלתו על זוגות לא נשואים, הביאה זוגות מאותו המין לפתחם של בתי המשפט שוב ושוב בדרישה להחיל עליהם הכרה של חוקים שעוסקים בזוגיות. החלת חוק על זוג בבית המשפט היוותה תקדים רק אם היא נעשתה בבית המשפט העליון, וגם אז רק לגבי תחולתו של אותו חוק ספציפי.

מאז שנת 2020, הערים: תל אביב, קריית ביאליק, גבעת שמואל, רמת גן, הרצליה, ראשון לציון וחיפה הודיעו שיחלו בהתאמת מערכות המידע שלהם לרישום זוגות חד-מיניים כידועים בציבור, כך שיהיו זכאים לזכויות מסוימות של זוגות נשואים בהן לרשום את ילדו של אחד מבני הזוג על ידי בן הזוג השני למוסדות חינוך. גבעתיים הייתה הראשונה לאמץ את הנוהג עוד בשנת 2017.

רישום זוגיות
ישנן מדינות בהן יכולים זוגות מאותו המין שחיים ביחד להירשם במאגר מידע, הרשמה המעניקה להם מקצת הזכויות של זוגות נשואים. בכמה מקומות רישום כזה אינו מוגבל רק לזוגות הומוסקסואלים, אלא לכל שני בוגרים החיים ביחד - למשל אח ואחות, או שותפים לדירה. בערים רבות בעולם, ביניהן תל אביב, נהוג רישום זוגיות המקנה זכויות מסוימות ברמה העירונית לבני זוג מאותו המין.

סוגיות דת ונישואים חד-מיניים
הקולוניאליסטים הבריטים, הצרפתים, הספרדים והפורטוגזים, שיישבו את מרבית יבשת-העל של אמריקה, הביאו עימם את דת הנצרות מאירופה. בפרט, הכנסייה הרומית-קתולית וכנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים, ששתיהן מתנגדות להכרה משפטית ביחסים הומוסקסואלים. בעקבותיהן הגיעו מאמיני הכנסייה האורתודוקסית המזרחית, הכנסייה המתודיסטית, ועוד מספר זרמים נוספים בכנסייה הפרוטסטנטית המרכזית , כגון הכנסייה הרפורמית באמריקה  והכנסייה הבפטיסטית האמריקאית , וכן כנסיות וארגונים אוונגליסטים, בהם הברית האוונגליסטית  ואמנת הבפטיסטים הדרומית . כנסיות פנטקוסטליות (אספות האל ) ורסטורציוניסטיות ), עדי יהוה והמורמונים, נוקטות בעמדה שקיום פעילות הומוסקסואלית הוא "חטא".

עם זאת, זרמים שונים אחרים נעשו בעלי קבלה חברתית רחבה כלפי חברי קהילת הלהט"ב בעשורים האחרונים, בהם הכנסייה האפיסקופלית בארצות הברית, הכנסייה הלותרנית האוונגלית באמריקה , הכנסייה הלותרנית האוונגלית בקנדה , הכנסייה האנגליקנית של קנדה , הכנסייה המאוחדת של קנדה , הכנסייה המאוחדת של ישו , האגודה האוניברסלית האוניטריסטית  ואגודת הידידים הדתית ומספר קהילות של הכנסייה הפרסביטריאנית  בארצות הברית. רוב הזרמים הללו עורכים כיום חתונות או ברכות עבור זוגות חד-מיניים. יתר על כן, כנסיות רבות בכנסיית המתודיסטים המאוחדת , זרם פרוטסטנטי בארצות הברית, בוחרות לנהל ולברך על נישואים חד-מיניים למרות מגבלות כלליות של הכנסייה בנושא. מאמיני היהדות הקונסרבטיבית, הרקונסטרוקציונסטית והרפורמית בארצות הברית גם כן מברכים כיום את פני המאמינים שמוגדרים כלהט"ב ועורכים חתונות עבור זוגות חד-מיניים.

ראו גם
זכויות להט"ב
מערכת יחסים של זוג מאותו המין
מעמד משפטי של נישואים בקרב זוגות מאותו המין
נישואים של זוגות מאותו המין בישראל

לקריאה נוספת
 ביטון, "השפעתו של חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו על מעמדם של זוגות חד-מיניים", קריית המשפט ב' 401 (2002).

קישורים חיצוניים

 .
דן יקיר ויונתן ברמן, נישואין בין בני אותו המין: האומנם הכרחי? האומנם רצוי?, מעשי משפט א', ינואר 2008.
עמדת איגוד הפסיכולוגים האמריקאי על נישואים בין בני אותו המין
 יובל מרין, נישואין בין בני זוג מאותו המין והכשל שבאלטרנטיבות לרגולציה משפטית של זוגיות חד-מינית, המשפט, יולי 2001.
הסכמי ממון וזוגיות בין בני זוג מאותו מין .
 .
 ליאור בן-דוד, הכרה משפטית בזוגיות של בני זוג מאותו מין - סקירה משווה, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 27 במאי 2009.
 .
 
 .

הערות שוליים

נישואים
להט"ב: חוק ומשפט
משפחה
דיני משפחה