משה בר כוכבא

משה בר כוכבא (בריל) (5 במרץ 1930 – 19 בנובמבר 1992) היה אלוף בצה"ל, מפקד פיקוד הדרום בין השנים 1983–1986 ומנכ"ל רכבת ישראל.

ביוגרפיה 
בר כוכבא נולד ב-5 במרץ 1930 לדבורה ומקס בריל בגליציה. הוא עלה לארץ ישראל ב-1942, גדל ברחובות והצטרף בנעוריו לאצ"ל. בגיל 16 שימש כמפקד פלוגה בארגון.

שירותו הצבאי
במלחמת העצמאות שימש כחייל פשוט בין היתר במבצע דני. לאחר שהשלים קורס קצינים היה למפקד מחלקה בחטיבה 9. לאחר המלחמה עבר לחיל השריון. תחילה כמפקד מחלקה בחטיבה 7, ובהמשך דרכו, משנת 1951, היה מפקד פלוגה של פלוגת זחל"מים סדירה בגדוד 79. באוקטובר 1951 פיקד על  גדוד חרמ"ש, שביצעה פשיטה על מאהל בדואי ברצועת עזה במסגרת פעולות התגמול.

ב-1956, בעת מבצע קדש, פיקד על פלוגה א' בגדוד 82 בחטיבה 7 בקרב סכר הרואיפה. על פיקודו בקרב זה קיבל צל"ש, שלאחר מכן הומר בעיטור העוז.

יומיים לאחר מכן, בליל 2 באוקטובר, הציבה פלוגתו מארב חסימה לכיוון מתחם אום כתף בשל התראה על כוח אויב נסוג מהמתחם לכיוון סכר הרואיפה. בדיעבד התברר שהייתה זאת פלוגת הטנקים של רב-סרן שמעון ליבר מגדוד 377 של חטיבה 37. בתקרית אש כוחותינו שהתפתחה הושמדה פלוגתו של ליבר. המניין הרשמי של ההרוגים עמד על 25.

במלחמת ששת הימים פיקד על חטיבה 45 בקרבות בצפון השומרון ובעמק דותן. נפצע ברגלו בקרב על ג'נין אך סירב להתפנות. חטיבתו פרצה לצפון רמת הגולן בגזרת בניאס-מסעדה וכבשה אותו.

בשנת 1970 הביא להקמת חטיבה 188 ומונה למפקדה הראשון. בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים הוביל את החטיבה למבצע קיתון 10 ובפשיטות לפתח לנד במבצע קלחת 2 וקלחת 4. במלחמת יום הכיפורים היה סגנו של דן לנר בפיקוד על אוגדת מילואים 210, אשר הדפה את השריון העיראקי ברמת הגולן. בשנת 1975 פיקד על אוגדה 194. מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1979 הועלה לדרגת אלוף. פיקד על גיס 446, הגיס הצפוני, ועסק בהכנות אופרטיביות לעימות בגזרה מול לבנון.

במלחמת לבנון הראשונה ב-1982 פיקד על גיס 479 שהיה מופקד על רמת הגולן, מיולי 1982 פיקד על כוחות צה"ל בגזרה המזרחית של לבנון וביצע יום קרב מול הסורים בבקעת הלבנון אשר יצב את השקט בחזית בתום הקרבות. במקביל כיהן כמפקד גייסות השריון.

ב-1983 מונה למפקד פיקוד הדרום עד מרץ 1986. שמו של בר כוכבא עלה כמתמודד לתפקיד סגן הרמטכ"ל, אולם אהוד ברק הועדף על פניו. לאחר מכן כיהן כעוזר הרמטכ"ל להפקת לקחי המלחמה. בר כוכבא טען שצה"ל אינו מפיק לקחים ממלחמת שלום הגליל (לימים, מלחמת לבנון הראשונה) ואינו מתכונן כיאות לשדה הקרב העתידי. הוא הציע להקים ועדת על אסטרטגית שתטפל בעניינים אלו ותאפשר לצבא להקדיש את זמנו לבעיות היומיומיות. בר כוכבא טען שיש להעמיק את ההכשרה של הקצינים הבכירים בצה"ל ולבטל את הנוהג שאנשי צבא פורשים בגילאי 40-45 לקריירה שנייה באזרחות, דבר שלטענתו אינו מאפשר לאנשי צבא להגיע להכשרה מספקת.

בר כוכבא מתח ביקורת נוקבת על הרמטכ"ל דן שומרון וסגנו אהוד ברק כשסבר כי אינם מטפלים בצורה נאותה באינתיפאדה הראשונה הוא טען שעוד יקימו על כך ועדת חקירה, ותבע שימנו אותו לאלוף פיקוד מרכז, בכדי שיטפל באינתיפאדה, וכשלא נענה בחיוב פרש מצה"ל בנובמבר 1990.

בר כוכבא תמך בהסכם שלום עם הפלסטינים ועם מדינות ערב, אך הדגיש שעל מדינת ישראל לבוא מתוך עמדה של כוח, ושאין לסגת לגבולות הקו הירוק.

חייו הציבוריים 
לאחר פרישתו מצה"ל מונה למנכ"ל רכבת ישראל. באביב 1992 ניסה להיבחר לרשימת הליכוד לכנסת השלוש עשרה. הוא נבחר לפאנל, אך כשל בשיטת השביעיות שהייתה נהוגה אז, ועקב כך פרש מן המרוץ.

בעת שירותו הניח בצה"ל יסודות מקצועיים בתחום לוחמת השריון, וגם בתקופה שלאחר פרישתו פרסם מאמרים רבים בנושא לוחמת שריון.

בר כוכבא נפטר בשנתו בשנת 1992 בתל אביב.

על שמו נקראת תחנת הרכבת אשדוד – עד הלום.

חייו האישיים 
בר כוכבא היה נשוי לנחמה, מחנכת, שניהלה שנים רבות בית ספר יסודי ברמת אביב. לשניים נולדו בן ושתי בנות. אחת מבנותיו היא השחקנית ירדן בר-כוכבא.

ספרו
 מרכבות הפלדה, משה בר-כוכבא (בריל). תל אביב: מערכות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1989.

קישורים חיצוניים

 משה בר כוכבא אתר יד לשריון
 
 עדות תא"ל משה בריל - סגן מפקד אוגדה 210, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
 
 מפרי עטו

הערות שוליים

עולים במלחמת העולם השנייה
מעוטרי עיטור העוז במלחמת סיני
מפקדי גייסות השריון
מפקדי חטיבה 188
מפקדי פיקוד הדרום
אלופי צה"ל
חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
מפקדי גייסות בצה"ל
מנכ"לי רכבת ישראל
מפקדי עוצבת להב
לוחמי האצ"ל
אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
אישים שעל שמם תחנות רכבת בישראל
ישראלים שנולדו ב-1930
ישראלים שנפטרו ב-1992