שלמה קפלנסקי

שלמה קַפְּלַנְסקי (קאפלאנסקי; 5 במרץ 1884 – 7 בדצמבר 1950, כ"ח בכסלו תשי"א) היה ממנהיגיה של מפלגת "פועלי ציון" ומנהל הטכניון בחיפה.

ביוגרפיה
נולד בביאליסטוק לשרה לבית שפירא ונחמן, סוחר. למד בחדר ובבית ספר עממי, ואחר כך המשיך ללימודים בגימנסיה. בעת לימודיו היה פעיל בעבודה ציונית ולמד עברית. עם תום לימודיו נסע בשנת 1903 ללמוד בפוליטכניון בווינה, שם התגורר עד 1913. בשנת 1912 הוסמך שם כמהנדס.

בווינה הקים את הסניף האוסטרי של מפלגת "פועלי ציון". בשנת 1906 נבחר בוועידת היסוד של המפלגה בווינה כמנהיג הסניף. היה מראשי הפעילים בייסוד הברית העולמית של "פועלי ציון" בשנת 1907. 

במרץ 1907 השתתף קפלנסקי כנציג מפלגת "פועלי ציון" בכנס של ארגון האינטרנציונל השני בווינה, והגיש בקשה לקבל את המפלגה בארגון. בבקשה הרשמית כתב בין השאר: .

מפלגת פועלי ציון הציונית אכן התקבלה לארגון וכך גם מפלגת "הבונד" היהודית, שהייתה לא-ציונית.

בשנת 1912 עלה לארץ ישראל והיה בין חברי הקבוצה הראשונה שהתיישבה במרחביה.

נבחר מטעם מפלגת "אחדות העבודה" לחבר באספת הנבחרים השנייה, וכיהן כחבר הוועד הלאומי.

בשנים 1929–1927 היה מנהל מחלקת ההתיישבות של ההנהלה הציונית. בשנת 1932 התמנה למנהל הטכניון. הוא שירת בתפקיד עד מותו ב-1950. בימיו נקבע מעמדו של הטכניון כמוסד לימודים אקדמי, הוקמו הפקולטות להנדסת מכונות, הנדסת חשמל והנדסה כימית, ובתקופה זו צמח הטכניון וקלט מדענים רבים שברחו מאימי השלטון הנאצי בגרמניה. הוא אף דאג להכשרה ברמות שונות, ב-1933 נפתח בית הספר המקצועי בסמ"ת ונתנו קורסים להכשרת נוער עובד. היה ממניחי היסודות לבית הספר הימי שעל יד הטכניון וחבר ועד הנאמנים שלו מאז הקמתו ב-1938.

מבחינה מדינית, תמך קפלנסקי ברעיון המדינה דו-לאומית, אם כי כתב כי ייתכן שתוצע ליהודים מדינה דו-לאומית בתנאים בהם נאלץ לדחותה ולדרוש עצמאות מלאה והיה מאושר כאשר הוכרז על עצמאות מדינת ישראל.

היה נשוי לגרטרוד לבית מנהיים ואב לרפאל קפלנסקי ולשלומית ברזני.

נקבר במרחביה.

זמן קצר לאחר מותו הוענק לו פרס רופין על ספרו "חזון והגשמה". על שמו של קפלנסקי נקראו רחובות בערים רבות בישראל, ובייחוד רחבת הטכניון בהדר הכרמל.

כתביו
 שלמה קאפלאנסקי, פון אנזאג צו פארווירקלעכונג: א באנד שריפטן / מיט א פארבאמערקונג פון ב' לאקער, ורשה: אלוועלטלעכער אידישער סאצ. ארבעטער-פארבאנד פועלי-ציון (פאראייניקט מיטן צ.ס. פארבאנד), תרצ"ב. (התוכן: חלק 1: אידישער סאציאליזם און ארץ-ישראל; חלק 2: די אידנפראגע פארן סאציאליסטישן אינטערנאציאנאל; חלק 3: ענגלאנד, אידן און אראבער; חלק 4: פראבלעמען פון דער ארץ-ישראל-קאלאניזאציע.) 
 חזון והגשמה: מבחר כתבים, הרצאות ונאומים, מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר (ספרית פועלים: לכל), 1950.

 Solomon Kaplansky, Probleme der Palästina-Kolonisation, Berlin: F. Ostertag, 1923 (Ausgaben des Jüdischen Sozialistischen Weltverbandes Poale-Zion). 
 Realitäten und Möglichkeiten Palästinas / Mit einem Vorwort von Franz Oppenheimer, Berlin: E. Laub, 1931.

לקריאה נוספת
 מנדל זינגר, שלמה קפלנסקי: חייו ופעלו (עריכה לשונית: שמשון מלצר) (2 כרכים), ירושלים: הספרייה הציונית על יד הנהלת ההסתדרות הציונית ירושלים, תשל"א 1971.
 אנשל רייס, שלמה קפלנסקי, תל אביב: הקונגרס היהודי העולמי - ההנהלה הישראלית, תשל"ב 1972. ('אישים בעם היהודי', 10)
 גצל קרסל, לקסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, מרחביה: ספרית פועלים, תשכ"ה-תשכ"ז, עמ' 789.

קישורים חיצוניים

 
 
 
 
 
 
 
 
 : עם נקרולוג מאת מ. זינגר
 
 
 : כולל מכתבים מאת ראש הממשלה דוד בן-גוריון וציר ישראל בסקנדינביה אברהם ניסן
 : ב. לוקר, "המבשר והמגשים"; י. בן-צבי, "מורה דרך"; י. קלוגאי, "המחנך"; ליובה ברוכוב [בורוכוב], "גם אתה אינך..."
 
 ,  [מימין למטה]
 
 
  (זיכרונות מאת בנו)
 
 
 

מפרי עטו:
 ,

הערות שוליים

ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב
ישראלים ילידי פולין
חברי פועלי ציון
אנשי העלייה השנייה
ראשי ההסתדרות הציונית
חברי הפועל הצעיר
נשיאי הטכניון
חברי אספת הנבחרים השנייה
חברי הוועד הלאומי
חיפה: אישים
חברי אחדות העבודה
אישים הקבורים במרחביה
אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
ישראלים שנולדו ב-1884
ישראלים שנפטרו ב-1950