מקויה

מָקוּיה (ביפנית: キリストの幕屋; מילולית: "אוֹהֶל מוֹעֵד" או "משכן", ובהגייה עממית שגויה בישראל מקוֹיה) היא תנועה דתית נוצרית פילושמית שנוסדה ביפן ב-1948 על ידי איקורו טשימה. עקרונותיה המרכזיים הם תמיכה בעם ישראל ובמדינת ישראל וחזרה לפולחן הנוצרי המוקדם, כפי שהיה נהוג לפני הפילוג היהודי-נוצרי.

על התנועה 
מרכזה של תנועת המקויה בעיר טוקיו, יפן. אנשיה מאורגנים בכ-200 קהילות, רובן ביפן, אך גם בארצות הברית, קוריאה וטאיוואן. מספר אנשיה נאמד בכ-50 אלף. ביטאונה מופץ בכל חודש בכ-­300 אלף עותקים. אנשי המקויה חוגגים חגים נוצריים כחג המולד, הפסחא והפנטקוסט, אך מציינים גם את ערב הפסח היהודי, חג הסוכות שבו הם נוהגים לעלות לרגל לירושלים, ועוד. המקויה מאמינים שהדת הנוצרית כדת מאורגנת באירופה הפכה לדוגמטית וההיררכית מדי, והם שואפים לקיים פולחן דינמי כפי שלדעתם נראה הפולחן היהודי-נוצרי המוקדם. מסיבה זו למקויה אין ממסד דתי מסודר ואין מצוות בכתב. התנועה מתארגנת סביב לימוד ופרשנות התנ"ך, וספצפית ב"סמינר טוקיו לתנ"ך".

התפילה מונהגת על ידי מדריך ומלווה בשירים רבים, הכוללים מזמורי תהילים ושירים עבריים וכן שירים שחוברו על ידי אנשי התנועה. השיר הישראלי העיקרי של המקויה הוא ירושלים של זהב של נעמי שמר. למקויה תזמורת פילהרמונית המנגנת מנגינות יהודיות, כליזמר וישראליות, בסגנון קלאסי. תזמורת זו הוציאה תקליט. כמו כן יש להם תיאטרון המציג הצגות יהודיות וישראליות, ככנר על הגג, ולהקות מוזיקה המבצעות בין היתר חזנות. פעם בעשור הם נוהגים לממן מופע נגינה משותפת עם התזמורת הסימפונית ירושלים. שולי נתן הופיעה עם לחנה של מרים מיאורה (בת התנועה) למלים 'והוא יושיעני' (מתוך תהלים נ"ה) עם בנות המקויה.

אנשי המקויה מעניקים לחלק מילדיהם שמות תנ"כיים וישראליים.

היסטוריה ומאפיינים 

התנועה נוסדה במאי 1948 על ידי פרופסור אברהם איקורו טשימה, איש עסקים מקומאמוטו שבדרום יפן. טשימה הגה את רעיון התנועה בעקבות התגלות שחווה כאשר התבודד במשך שבועיים בהר אסו. הוא ביקר בישראל ונפגש עם הוגי דעות יהודיים באוניברסיטה העברית כפרופ' מרטין (מרדכי) בובר ופרופ' שמואל הוגו ברגמן. כן השפיע על דעותיו הוגה הדעות היפני הפציפיסט טוהויקו טגאווה. אנשי הקבוצה עמדו בקשר עם הוגים יהודים נוספים, כמו הרב צבי יהודה קוק, אברהם יהושע השל, פינחס פלאי ושלום רוזנברג.

קשרים עם ישראל 
אנשי התנועה נוהגים לעלות לרגל לישראל ולשלוח נציגים לאירועים ישראליים. בחג הסוכות מגיעה משלחת גדולה להשתתפות בצעדת העמים בירושלים. מסע זה מגיע לשיאו בטקס מיוחד הנערך בכותל המערבי.

חלק מצעירי המקויה מגיעים לתקופת לימוד בישראל ומאמצים בה שם ישראלי. הם מטיילים בארץ, כדי להכיר את ההיסטוריה ואת המקומות הקדושים ליהודים ולנוצרים. הם לומדים עברית באולפן בקיבוץ חפציבה במטרה להגיע ליכולת לקרוא את התנ"ך בשפת המקור. הקשר עם הקיבוץ החל ב-1962. לרגל היובל של הקיבוץ הקימה התנועה את "הגן היפני" בקיבוץ. בגן צמחים המוזכרים בתנ"ך לצד אלמנטים יפניים כגשר אבן, מנורות אבן (סורו), סוכת מנוחה לתה (אזומאיה), דגי קוי ופסלי עגור יפני. חלק מאנשי התנועה לומדים באוניברסיטאות ובמכללות בישראל.

מלבד המרכז בחפציבה, לתנועה ישנו מרכז נוסף בירושלים.

הקרן הקיימת לישראל נטעה ליד מצפה נטופה, בשלהי שנות השבעים, את "יער מקויה", לזכרו של טשימה. מאוחר יותר נטעה המקויה יער נוסף לזכרו של טשימה, ברמות, שבירושלים. עם הקמת שכונת המגורים "רמת שלמה", הועתק יער זה לשער הגיא. מתחם נטיעה חדש לאנשי הקבוצה, המקפידים על נטיעת עץ כחלק מביקורם בישראל – הוקצה בשנות האלפיים בצומת גולני.

בשנת 2011 התקבלה משלחת של המקויה בכנסת.

מאמיני המקויה מרבים להשתמש בסמלים ישראליים, כגון מנורת שבעת הקנים ודגלי ישראל, ורבים מהם עונדים מגן דוד. הם מארגנים תפילות, תרומות, ואירועי הסברה ביפן למען מדינת ישראל.

ראו גם
 תאוריית המוצא המשותף ליפנים ויהודים

קישורים חיצוניים

 
 לאתר הבית של המקויה
 הגן היפני בקיבוץ חפצי-בה
 כתבה באתר "טל-כרם" - הטלוויזיה הקהילתית בית הכרם ירושלים
 ספרו בגוים כבודו - כתבתו של אלחנן ניר אודות מסעו לתנועה ביפן, מקור ראשון, 13 באוקטובר 2011.
 הגעת צלייני המקויה למסוף החדש בנמל התעופה בן-גוריון ב-2007
 טקס השבת של אנשי המקויה ובו אמירת קידוש לשבת - למעשה קידוש ליל שבת. (יוטיוב)
 סיום טקס אנשי המקויה בשירת התקווה בהר הרצל (יוטיוב)
 טענות אנשי המקויה שביפן רבים הם צאצאי עשרת השבטים
 תלמידי כיתה ו' מבית ספר דתי לאומי בביקור ושתיית תה, בבית המקויה, בירושלים.
 "גדולים ביפן", 10 באפריל 2008, באתר מעריבnrg

הערות שוליים

נצרות: זרמים
יפן: תרבות
מילים וביטויים ביפנית
ציונות נוצרית
יחסי יפן–ישראל