יהודה אריה ליב אלתר

רבי יהודה אריה ליב אלתר (כ"ט בניסן ה'תר"ז, 15 באפריל 1847 – ה' בשבט תרס"ה, 11 בינואר 1905) היה אדמו"ר בשושלת אדמו"רי חסידות גור, ומן הבולטים במנהיגי יהדות פולין בשלהי המאה ה-19. תחת הנהגתו הפכה חסידות גור לחסידות המרכזית בפולין. ספרו, שעל שמו הוא נקרא, "שפת אמת", הוא אוסף של דרשות על פרשת השבוע וחידושים על הש"ס.

ביוגרפיה

נולד בוורשה בכ"ט בניסן ה'תר"ז (1847) לרבי אברהם מרדכי בנו של בעל "חידושי הרי"ם", מייסד חסידות גור, ולאסתר. כסנדק בבריתו כובד על ידי החידושי הרי"ם האדמו"ר רבי חיים מאיר יחיאל ממוגליניצא. בגיל שנתיים נפטרה אמו, ושש שנים מאוחר יותר בכ"ז אב ה'תרט"ו התייתם גם מאביו ועבר לגור בבית סבו. סבו שכר עבורו מלמד שילמדו תורה, והתנה עמו שלשה תנאים: שיעירו כל בוקר לפני עלות השחר, שילמד עמו שמונה עשרה שעות ברציפות וכן שבכל יום יחדשו משהו בלימודם. כשהיה בגיל 12 נפטר רבי מנחם מנדל מקוצק. עד אז הספיק סבו לקחתו פעמיים לקוצק, וביקוריו שם עשו עליו רושם רב. רבי יצחק מאיר עצמו, שהתמנה לאדמו"ר לעדת חסידי פשיסחא-קוצק לאחר פטירת הרבי, הסביר מה ראה לקחת את נכדיו הקטנים לקוצק באומרו: "כדי שיראו פעם יהודי אמיתי".

אחרי שנעשה בר מצוה התארס עם יוכבד-רבקה בתם של הרב יהודה קמינר נכד הברוך טעם, ואשתו הדסה (בתו של הרב משה חיים רוטנברג אחיו של ה"חידושי הרי"ם")  החתונה נערכה ב- ג' אדר שני תרכ"ב (1862). כדי שלא יהיה שמו של החתן כשם החותן, צווה עליו סבו האדמו"ר להחליף את שמו הראשון יהודה "ב-אריה"  ומאז נקרא אריה לייב. לאחר החתונה נשארו בני הזוג לגור בעיירה גור. באותן השנים, כמעט שלא בא במגע עם אנשים והיה עסוק רק בתורה ובתפילה.

בכ"ג אדר תרכ"ו (1866) בגיל 19, נפטר סבו רבי יצחק מאיר, והוא התמנה לרב העיירה גור על פי צוואת סבו. למרות גילו הצעיר רצו החסידים למנותו כבר אז גם לאדמו"ר במקום סבו, אך הוא סירב והצטרף לחסידים שקיבלו את הנהגתו של רבי חנוך הניך הכהן לוין מאלכסנדר. רק ארבע שנים מאוחר יותר, לאחר פטירת רבי חנוך הניך, בגיל 23, החל לשמש אדמו"ר, אך סירב לשבת בראש השולחן, במקום של סבו, ומאז יושבים אדמו"רי גור באמצע השולחן ולא בראשו.

תחת הנהגתו של רבי יהודה לייב הפכה חסידות גור לאחת החסידויות הגדולות והמרכזיות בפולין. כרבי צעיר דבקו בו רבים מצעירי הלומדים, שהיו מתייעצים איתו בדרך לימודם ועבודתם, והוא היה משקיע זמן קבוע לטיפוחם. את החסידים הרבים שהיו באים להתייעץ עמו קיבל כשהוא עומד בפתח חדרו שעון על ארון הספרים. מאחר שהיה עונה במהירות ובקצרה, הספיקו שעות ספורות לקבלת קהל גדול של חסידים. בניגוד לנוהג המקובל אצל אדמו"רים אחרים, סירב רבי יהודה לייב לקחת כסף מן החסידים, והיה מתפרנס מחנות קטנה שניהלה אשתו. גם את חסידיו היה מדריך להעדיף עיסוק במלאכה או במסחר על פני הרבנות. 

בחודש אייר ה'תרס"א פרצה שריפה גדולה  בעיירה גור שכילתה את מרבית הבתים ובהם את בית המדרש ודירתו של השפת אמת הצמודה אליו. בית המדרש ובית הדירות למגורי המשפחה נבנה מקורות עץ על ידי החידושי הרי"ם בשנת ה'תר"כ. בית המדרש החדש ובית הדירות נבנה מאבנים והיה גדול ומרווח, בחצרו נבנו אגפי מגורים שנועדו לשמש את אלפי החסידים שבאו לשהות במחיצתו בחגים ובשבתות, בית המדרש  החדש נחנך בחודש טבת ה'תרס"ג. החל מימי השואה היה נתון המקום בידי פולנים שפתחו נגריה וחנות רהיטים באולם בית המדרש והתגוררו בדירות, בשנת ה'תשנ"ד לאחר מאמצים של הרב מנדל יוסקוביץ רבה של פולין ועסקנים בגור נרכש המקום ונפתח לציבור. שחזור מדויק של קיר בית המדרש ניתן לראות בירושלים בשכונת מחנה יהודה סמוך לקבר בנו בעל אמרי אמת. ב-1899 נחנך קו רכבת מיוחד אשר קישר בין גור לוורשה. קו זה כונה "הקו של הרבי", והוא עצמו השתתף במימון הקמת המסילה.

בחודש אב תרס"א (1901) נפטרה אשתו הראשונה וכעבור שנה הוא נישא לבתו של האדמו"ר ברוך מגורליץ. בתרס"ה (1905) חלה במחלה נדירה (מחלה לא ידועה בימים ההם). וכעבור שבועיים נפטר בה' בשבט תרס"ה בגיל 58 שנים בלבד. החסידים תלו את מותו בדאגה הרבה שחש לאלפי חסידיו שהיו מגויסים באותה העת לצבא הצאר הרוסי בשל מלחמת רוסיה–יפן. בני ביתו העידו כי בכל ימי המלחמה היה ישן על הרצפה כשרק מעילו מכסה אותו וממרר בבכי על גורלם. הוא נקבר בעיירה גור, לצד סבו רבי יצחק מאיר אלתר. בהלווייתו השתתפו כ־20,000 איש, ובשל מנהגי החסידות לא נישאו בה הספדים, למעט הספד קצר שנשא הרבי מסוכטשוב רבי אברהם בורנשטיין שאמר: "הצדיק אבד ואין איש שם על לב, כי מפני הרעה נאסף הצדיק". האוהל שהוקם על קברם נהרס בזמן השואה והוקם מחדש בשנת ה'תש"ן.

ספריו 
רבי יהודה לייב כתב לעצמו את דברי תורתו שנשא לקהל חסידיו בשבתות וחגים בשנות כהונתו, ואחר פטירתו הדפיסו את כתביו בספר. בניו וחתניו קבעו את שמו שפת אמת, השם נבחר מהפסוק בו סיים את מאמרו האחרון, שנכתב כמה שבועות קודם לפטירתו. על שם ספרו זה כונה האדמו"ר בשם 'שפת אמת', כינוי שבו לא היה שימוש במהלך חייו.

הספר, שהודפס לאחר פטירתו, זכה להערכה רבה, ונודעה לו השפעה רבה לא רק בכלל הציבור החסידי, אלא גם בקרב הציבור הדתי-ציוני, מאחר שהרב קוק - הרב המרכזי והמוביל בציבור זה - החשיב אותו והתמיד בו מאוד.

בנוסף לעיקר הספר שיצא מיד אחר פטירתו יצא ממנו עוד ספר על פרשיות התורה ועל מועדי השנה מכתביו שכתב בשנים תרכ"ו - תר"ל, בין פטירת סבו החידושי הרי"ם עד שנתמנה לאדמו"ר ונקרא שפת אמת ליקוטים .כן יצא מתוך כתביו ומתוך שיעוריו שהרצה לבני ביתו, ספר חידושים ופירושים על סדר מועד וסדר קדשים וקצת מסדר זרעים וקצת על סדר נשים מתלמוד בבלי, היה עוד כתבי יד ממנו על כל התלמוד בבלי שנאבדו. בין הספרים שהועברו בהעברה הראשונה שהעבירה ממשלת רוסיה 500 ספרים מתוך אוסף שניאורסון למוזיאון היהודי במוסקבה, מצאו כתב יד ממנו חידושים ופירושים על סדר נשים וסדר נזיקין שלא היה בנמצא עד אז.

כתבי יד שהיו בידי בנו האמרי אמת נארזו לפני השואה בשקים ביחד עם כתבי היד של האמרי אמת הוחבאו בתוך חבית פח והוטמנו בבניין הקהילה בוורשה במרתף, אזור בניין הקהילה היהודית נחרב ונהרס עד היסוד ולמרות המאמצים והחיפושים הרבים שנערכו לא נמצאו הכתבים.

הנצחתו 
על שמו ולזכרו נוסדה בירושלים בשנת תרפ"א (1921) ישיבת שפת אמת שנחשבה כישיבה המרכזית של חסידות גור בארץ ישראל, בשנת ה'תשס"ד נפתחה הישיבה הקטנה ב־2016 נסגרה הישיבה הגדולה ונפתחה מחדש בשנת ה'תשפ"א.

עמדותיו הציבוריות
ה"שפת אמת" התנגד, בכתב ובעל פה, לציונות וראשית מפעלותיה בארץ ישראל, בין השאר שלח מכתב התנגדות להוצאת החוברת 'שלום ירושלים' לקרוב משפחתו רבי חיים ישראל מורגנשטרן, האדמו"ר מקוצק-פילוב. סביב 1900 נשלח נחום סוקולוב על ידי בנימין זאב הרצל לפגישה עם השפת אמת, בשל מעמדו כאחד ממנהיגי יהדות פולין ובמטרה לקרבו לציונות, אך הפגישה לא השיגה את מטרתה. בשלהי קיץ ה'תר"ס 1900 הורה השפת אמת לאסור באופן מוחלט את הקריאה בעתון הצפירה בעריכת נחום סוקולוב בו פרסם מאמרים "למרנן ולרבנן" בנושא התנועה הציונית למול היהדות האורתודוכסית השוללת אותה. כפועל יוצא התנגד גם לתנועת המזרחי, פגישה עמו שאותה ניסה ליזום הרב ריינס לא התקיימה, אולם לפי גירסת העיתונאי אברהם גרין  (ללא אסמכתא במקורות של גור) התקיימה הפגישה  . עם זאת, סירב להשתתף באספה כנגד הציונות שנערכה ב־1903 בוורשא, ומבין חסידיו היו שהצטרפו למחנה הציוני. לטענת אברהם גרין, השפת אמת אף בירך תחילה בהצלחה את אחד מחסידיו שהיה מראשוני הציונות, אך מאוחר יותר החל להביע התנגדות. הוא סבר שדבר גאולת עם ישראל בארץ ישראל: 

נמנע מעיסוק בנושאים ציבוריים, כדוגמת מינוי רבנים.

בניו ובנותיו
 רבי אברהם מרדכי אלתר, האמרי אמת, האדמו"ר מגור ונשיא מועצת גדולי התורה, נולד ז' בטבת ה'תרכ"ו נפטר ו' בסיוון ה'תש"ח .
 רבי משה בצלאל אלתר נולד בתרכ"ט (1869), נרצח בכ"ג באלול ה'תש"ב (1942) במחנה השמדה טרבלינקה.
 אסתר אשתו של רבי יעקב מאיר בידרמן, רב בוועדת הרבנים בוורשא, נרצחה בראש השנה ה'תש"ג (1942).
 פייגא לוין, אשת רבי חנוך צבי הכהן לוין אב"ד בענדין, נפטרה בראש חודש מנחם אב ה'תרצ"ז 1937.
 רבי נחמיה אלתר, בזמן שהותו בירושלים ראש ישיבת שפת אמת. התגורר בלודז', נולד בחודש מנחם אב ה'תרל"ה (1875), נפטר בכ"ב בתמוז ה'תש"ב (1942).
 רבי מנחם מנדל אלתר רבה של פביאניץ וקאליש, ויושב ראש אגודת הרבנים בפולין, נולד בי"ד בתשרי ה'תרל"ח (1877), נרצח בכ"ט באב ה'תש"ב (1942) במחנה השמדה טרבלינקה.
 ארבעה ילדים נוספים מתו בצעירותם.

מתלמידיו
 רבי אברהם ראבינוביץ אדמו"ר מפוריסוב
 רבי בן ציון רבינוביץ מאוסטרובה.
 רבי יעקב יצחק קארו מוולאצלאוועק, בעל ה'קאצקער קוויטל'
 רבי אברהם לייב קוזק אב"ד בראק
 רבי פנחס אליהו רוטנברג אב"ד פילץ
 רבי פינחס מנחם אלעזר יוסטמן אדמו"ר מפילץ גיסו ובן דודו
 רבי ישראל ארטן
 רבי שאול משה זילברמן
 רבי ישראל יהודה מורגנשטרן, נכד הרבי מקוצק

ספריו

 שפת אמת על התורה ומועדים. ספרו הנודע, אשר נדפס על ידי בני משפחתו לאחר פטירתו. נקרא 'שפת אמת' על שם הפסוק האחרון שכתב בספרו על התורה כשבועיים לפני פטירתו: "שפת אמת תכון לעד" (משלי י"ב י"ט). הספר עשוי דרשות על פרשות השבוע. פרושה בו יריעה רחבה של תפיסת עולם חסידית. ספר זה הוא אחד מספרי החסידות הנפוצים ביותר.
 שפת אמת על הש"ס. פירוש על מסכתות הש"ס. פירוש זה הוא סיכום קצר של שיעורים קבועים שהיה נותן לבני ביתו.
 שפת אמת על תהילים. נדפס עם פירושו של הרב חיים ויטאל, 'עץ הדעת טוב'. כתב היד של רבי חיים ויטאל היה מצוי בידי האדמו"ר רבי אברהם מרדכי, בנו של רבי יהודה אריה ליב, והוא מסר להדפיסם יחד.
 שפת אמת על מסכת אבות.
 שפת אמת-ליקוטים. סיכום חידושי התורה שכתב קודם התמנותו לאדמו"ר.
 פירוש להגדה של פסח.
 אוצר מכתבים ומאמרים מבעל ה"שפת אמת".

לקריאה נוספת
 ברומברג, מגדולי החסידות, ספר ב', תשט"ז
 השבט ליהודה, הוצאת עט סופר, בני ברק תשכ"ז
 יורם יעקבסון, אמת ואמונה בחסידות גור, בתוך: מחקרים בקבלה, בפילוסופיה יהודית ובספרות המוסר וההגות, תשמ"ו 1986, עמ' 593–616
 אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ב, בני ברק, תשמ"ז, עמ' פא-קי
 אברהם פרישמן, שפת אמת תכון לעד: הרה"ק רבי יהודה אריה ליב, בתוך: ממעונות אריות: פרקים בהליכותיהם הקדושות של צדיקי פולין, ירושלים תשע"ט, עמ' רלז-תקנג
 דניאל רייזר ואריאל אבן מעשה, שפת אמת בשפת האם, דרשות חדשות של רבי יהודה לייב אלתר מגור, הוצאת מאגנס, 2020

קישורים חיצוניים

 
 
 
 
 
 
 
 

ספריו
 "שפת אמת" בראשית, אבות, קדשים, משלי 

מאמרים אודות משנתו
 
 
 יוסף מרקוס, קווים לדרכו הפרשנית של ה'שפת אמת' לתלמוד, אוקימתא, גיליון ו, תש"ף, עמ' 123 - 145.

הערות שוליים

יהודה אריה ליב אלתר
יהודה אריה לייב
רבנים פולנים
פרשני התלמוד
פרשני מסכת אבות
מחברי ספרי חסידות
אישים שעל שמם ישיבות בישראל
ילידי 1847
נפטרים ב-1905