תליום

תליום (Thallium) הוא יסוד כימי מתכתי, שסמלו הכימי Tl ומספרו האטומי 81.

היסטוריה
התליום זוהה בשנת 1861 על ידי הספקטרוסקופיסט הבריטי ויליאם קרוקס, וקיבל את שמו בשל הגוון הירקרק של הקו הספקטרלי שלו. שנה לאחר מכן, קרוקס וקלוד אוגוסטין לאמי הפיקו תליום טהור בנפרד האחד מהשני.

מאפיינים
התליום הוא מתכת אפורה עם גוון כחלחל, והוא רך מאוד. הוא דיאמגנטי, והופך לעל-מוליך בטמפרטורה של 2.39 מעלות קלווין (270.76- מעלות צלזיוס). מגיב עם החמצן שבאוויר ויוצר שני סוגי תחמוצות; בתגובה עם מים בנוכחות חמצן יוצר את ההידרוסקיל TlOH.

התליום הוא רעיל, וחשיפה ממושכת אליו עלולה לגרום לסרטן.

התליום נפוץ למדי בקרום כדור הארץ, ונמצא בו בשיעור של כ-0.7 מ"ג לכל ק"ג. בעיקר הוא נמצא יחד עם אשלגן בחרסית ובגרניט. כמו כן הוא מתלווה לסולפידים של נחושת, אבץ ועופרת.

שימושים
התליום כשלעצמו משמש בייצור מסבים ובייצור מסגים על בסיס בדיל ועופרת עמידים לחומצות.

בתחמוצת התליום משתמשים לייצור עדשות עם מקדם שבירה גבוה ובייצור קולטנים של קרינת גמא. בעבר השתמשו בה לטיפול במחלות עור שונות, אך שימוש זה הופסק עקב רעילותו הגבוהה של החומר.

סולפיד התליום (Tl2S) משנה את המוליכות שלו בהשפעת קרינה תת-אדומה, ולכן משתמשים בו לייצור תאי-אור (photocells). בתרכובת אחרת של תליום עם גופרית, סולפט התליום (Tl2SO4), השתמשו בעבר כרעל נגד עכברים וכקוטל מזיקים.

באיזוטופ הרדיואקטיבי של התליום, Tl201, משתמשים ברפואה לצורך אבחונים שונים.

תליום-יוד משמש בנורות מתכת הליד לתאורה אדריכלית, בהן הוא פולט אור ירוק עז.

רעילות
התליום הוא רעיל מאוד ומשפיע גם במגע עם העור, ועל כן יש לנהוג בו בזהירות. רעילותו נובעת מהיותו קרוב מבחינה כימית לאשלגן ולנתרן וליכולתו להתחלף עמם, מה שגורם לשיבוש הפעילות הנורמלית בתאי הגוף. כמו כן, התליום מדכא את ההשפעה של אנזימים הכוללים את הקבוצה SH. ההשפעות של הרעלת תליום כוללות נשירת שיער ונזק לעצבים הפריפריאליים, לקיבה ולכליות. כמו כן, התליום נחשד כחומר מסרטן. מסיבות אלה יש לדאוג לאוורור מתאים בעת עבודה עמו.

קישורים חיצוניים

 תליום באתר Webelements
 

יסודות כימיים
מתכות מעבר עמידות