ז'אק דרידה

ז'אק דרידָה (בצרפתית: Jacques Derrida; 15 ביולי 1930 – 9 באוקטובר 2004) היה פילוסוף צרפתי ממוצא יהודי אלג'יראי, אבי זרם הדקונסטרוקציה, שמשנתו מהווה את המסד הפילוסופי העיקרי של זרם זה, והוא שטבע את המונח עצמו. לביקורתו על יסודות החשיבה שמכוננים את הפילוסופיה המערבית, על טיבה של השפה, הכתיבה ודרכי המשמוע הפועלים בה ודרכה, נודעה השפעה רבה, והיא עוררה מחלוקת חריפה בקרב האינטלקטואלים בסוף המאה ה-20.

תולדות חייו
דרידה נולד באל-ביאר שבאלג'יריה למשפחה שייחסה עצמה למגורשי ספרד מטולדו. עם השתלטותו של משטר וישי על אלג'יריה סולק מבית-הספר בשל יהדותו. בשנת 1949 עבר לצרפת לשם הרחבת השכלתו ולמד בכיתות המכינות של תיכון לואי הגדול (דהיינו אלה המכינות לבחינות הכניסה לגראנד אקול). משפחתו המשיכה להתגורר באלג'יריה, ועברה לצרפת בשנת 1962 עם העצמאות. בשנת 1952 החל ללמוד ב"אקול נורמל סופרייר", ועם מוריו נמנו מישל פוקו, לואי אלתוסר ועמנואל לוינס.

בשנים 1957–1959 עסק דרידה בהוראת אנגלית וצרפתית לילדי חיילים, כתחליף לשירות צבאי באלג'יריה. בשנים 1960 - 1964 לימד פילוסופיה בסורבון, ומ-1964 עד 1984 לימד באקול נורמל סופרייר. מ-1986 ועד מותו כיהן כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה באירוויין.

משנות השישים ואילך פרסם דרידה מספר גדול של ספרים ומאמרים על מגוון רחב של נושאים, והרצה עליהם ברחבי העולם. את עיקר השפעתו ופרסומו רכש מחוץ לצרפת, ובראש ובראשונה באוניברסיטת ייל, שהאסכולה שצמחה מתוכה (ומכונה אסכולת ייל) בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20, כללה מבקרים ספרותיים (עם הבולטים שבהם נמנים פול דה מאן, היליס מילר ואחרים) שכתיבתם הביקורתית הצטיינה בספקנות וברלטיביזם מובהק, ושאבה את עיקר השראתה מרעיונותיו, כתביו והרצאותיו של דרידה. ברוח זו, עיקר מטרתם ופועלם כוונו לפירוק מודע של כל שיטתיות מבנית או ביקורתית, ובכלל זה חתירה תחת מבנים של משמעות בתוך הטקסט עצמו, על מנת להביא לפירור כל משמעות יציבה או אפשרית בקרבו.

מבחינה פוליטית התנגד דרידה לדיכוי מיעוטים חלשים. יצא נגד הפלישה האמריקנית לעיראק וכך גם נאבק בגזענות ובעונש המוות. בראיונות טען כי חוויות אנטישמיות שחווה על בשרו באלג'יר בילדותו, הן שהביאו אותו לעסוק בנושאים אלו. דרידה לא התכחש ליהדותו מעולם, אך גם לא הצהיר עליה בפומבי. בשנת 1991 פרסם אוטוביוגרפיה בשם "Circonfession"; הלחם שמורכב מהמילה הצרפתית "Circumcision" (ברית מילה) ו"Confession" (וידוי, או דת). ב-1977, דרידה חתם על עצומה שניסח מישל פוקו בנוגע לדה-קרימינליזציה של יחסי מין בהסכמה עם קטינים (מתחת לגיל 15 - גיל ההסכמה בצרפת).

דרידה היה מיודד עם הפילוסוף הבלגי ועמיתו לזרם הדקונסטרוקציה פול דה מאן. בסוף שנות השמונים, לאחר מותו של דה מאן, נחשף כי דה מאן פרסם מאמרים אנטישמיים  בעיתון בלגי, ששיתף פעולה עם הנאצים. בכרך שפורסם על הפרשה  דרידה ניסה להגן על שמו הטוב של חברו, ולהסביר את הביטויים האנטישמיים במאמרים אלו. 

דרידה נשא לאישה את מרגריט אוקוטוריה (Marguerite Aucouturier), פסיכואנליטיקאית ומתרגמת, ב-1957 ולזוג נולדו שני בנים. בן נוסף נולד לו מסילביאן אגסינסקי, פרופסורית בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז, ב-1985. נפטר בפריז ב-2004 בגיל 74 לאחר תקופה ממושכת שבה סבל מסרטן הלבלב.

כתביו
בין החשובים שבכתביו (בתרגום לאנגלית מהמקור הצרפתי) ניתן למנות את:
 Of Grammatology - 1967
 Writing and difference - 1967
 Margins of Philosophy - 1972
 Dissemination - 1972

כתביו שתורגמו לעברית

ספרים
 בית המרקחת של אפלטון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2002.
 נפתולי בבל (1990), הוצאת רסלינג, 2002.
 מה ילד יום (עם אליזבת רודינסקו), הוצאת חרגול, 2003.
 מחלת ארכיב (1995), הוצאת רסלינג, 2006.
 תוקף החוק (1990), הוצאת רסלינג, 2006. (הספר מכיל למעשה שני כתבים, כאשר השני הוא של דרידה, הראשון נקרא "לביקורת הכח" של ולטר בנימין)
על הכנסת אורחים (1996), הוצאת רסלינג, 2007.
ברית-וידוי (1991), הוצאת רסלינג, 2008.
מתת מוות (1999), הוצאת רסלינג, 2008.
דרידה קורא שייקספיר, הוצאת הקיבוץ המאוחד 2008.
 היה שלום: לעמנואל לוינס (1997), הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2009.
 על הגרמטולוגיה (1967), הוצאת רסלינג, 2015.
 שיבולת: לפאול צלאן (1984), הוצאת הקיבוץ המאוחד 2015.
 החד-לשוניות של האחר, הוצאת רסלינג, 2019

ראיונות
 
 
 המלנכוליה של אברהם – שיחה עם ז'אק דרידה, מראיינת: מיכל בן־נפתלי, רסלינג

לקריאה נוספת 
 זאב לוי, הרמנויטיקה, הוצאת ספרית פועלים
 מארק לילה, הנפש הנמהרת, עם עובד, הוצאת אופקים, 2004
 מיכל בן-נפתלי, כרוניקה של פרידה - על אהבתה הנכזבת של הדקונסטרוקציה, הוצאת רסלינג
 גדעון עפרת, הברית והמילה של ז'אק דרידה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008
 דרור פימנטל, "חלום הטוהר, היידגר עם דרידה", הוצאת מאגנס - פילוסופיה, 2009

מאמרים בעברית על יצירתו:
פול אלבהר, "על זיכרון עדות וסליחה", יהדות - סוגיות, קטעים, פנים, זהויות, תשס"ז 2007.
מיכל בן-נפתלי, "אלקטה בשיבולים: השואה בהגותו של ז’אק דרידה", נצח בעיתות של שינוי, תשס"ה 2005.
מיכל בן נפתלי, "כשהרוח נקראת לדגל: דרידה על הפוליטיקה של היידגר", עיון, מ"ד, תשס"ו 2006.
זאב לוי, "עמנואל לוינס וז’אק דרידה: השפעות ותגובות", מנחה לשרה, תשנ"ד 1994.
דורית למברגר, "נפתולי דרידה", מבוע, מ"ב, תשס"ה 2005.
יצחק (יאני) נבו, "מה הוא מחיר הדקונסטרוקציה?, דרידה על היידגר ובעיית הנאציזם - מחקר ביקורתי", עכשיו, 59, תשנ"ג 1993.
ישראל רוזנסון, "ביתך - בית ועד לחכמים: מסה על חינוך כהכנסת אורחים",הגות בחינוך היהודי, ב', תש"ס 2000.
ג'יובנה בוראדורי, פילוסופיה בזמן טרור: שיחות עם הברמאס ודרידה, תרגום, עריכה והקדמה: רועי ברנד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004.
 זאב הרוי, רש"י על בריאת העולם: מעבר לאפלטון ולדרידה, בתוך 'חלמיש למעיינו מים: מחקרים בקבלה, מנהג והגות מוגשים לפרופ' משה חלמיש, אבי אלקיים, וחביבה פדיה (עורכים), ירושלים, 2016 עמ' 167–179.
 מיכל בן-נפתלי, האתיקה של הזיכרון, שיחה עם ז'אק דרידה, הוצאת רסלינג, 2017.

קישורים חיצוניים

 
 אתר שמספק מידע רב על דרידה וכתביו 
  "הטקסט בורא את המציאות": פודקאסט "גיבור תרבות" להאזנה המוקדש כולו לז'אק דרידה, בהגשת ד"ר דן ערב, ד"ר דוד גורביץ' ויונתן גת
 
 
 
 
 
 
 
 דרור פימנטל, שיגעון הצדק: ביקורת על תרגומה של הילה קרס ל"לביקורת הכוח" לולטר בנימין ול"תוקף החוק" לז'אק דרידה, היחידה להיסטוריה ותאוריה, בצלאל // גיליון מספר 3 - הלם היפה, חורף 2006
 דרור פימנטל, כתב וסירוס: על האות במובנה הליטרלי והמטפורי, היחידה להיסטוריה ותאוריה, בצלאל // גיליון מספר 4 - רוחות אפריל, אביב 2007
 
 מריו פרניולה, מאמר לזכר ז'אק דרידה
 ריאיון עם דרידה. מראיינת - מיכל בן-נפתלי. אתר יד ושם

הערות שוליים

חוקרי ספרות צרפתים
חוקרי ספרות יהודים
חוקרי רטוריקה
פילוסופים יהודים צרפתים
פילוסופים של הלשון
פילוסופים של המאה ה-20
יהודים אלג'יראים
פוסט-סטרוקטורליזם
פוסטמודרניזם
סגל אקול נורמל סופרייר
צרפתים ממוצא יהודי-אלג'יראי
צרפתים ילידי אלג'יריה הצרפתית
בוגרי אקול נורמל סופרייר
סגל אוניברסיטת קליפורניה באירוויין
מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קיימברידג'
פעילים למען דמוקרטיה
מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לוון
צרפתים שנפטרו מסרטן הלבלב
סגל בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה
צרפתים שנולדו ב-1930
צרפתים שנפטרו ב-2004