טיהור אתני

טיהור אתני, לפי הגדרתו הרשמית של האו"ם, הוא הפיכת אזור להומוגני מבחינה אתנית, באמצעות שימוש בכוח או בהפחדה להוצאת אנשים מקבוצה אתנית או דתית אחרת מאזור נתון.

על אף שטיהור אתני מתבצע בעיקרו באמצעות גירוש וסילוק (טרנספר), במקרים רבים הוא גולש גם למעשי טבח. ההבדל אפוא בין טיהור אתני לבין רצח עם הוא בכוונה שעומדת מאחורי מעשי הטבח: בעוד שברצח עם מעשי הטבח הם מתוכננים ומהווים חלק מתוכנית כוללת, הרי שבטיהור אתני הם מקומיים, ונובעים בדרך כלל משנאה ומתחושות נקם.

מקור המושג 'טיהור אתני' הוא במושג הסרבו-קרואטי 'etničko čišćenje', שמשמעותו המילולית 'ניקוי אתני'. מונח זה הופיע בשימוש נרחב לראשונה באמצעי התקשורת בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, בעת המלחמות בבוסניה וקרואטיה שהתחוללו עם פירוקה של יוגוסלביה.

טיהור אתני נחשב לפשע נגד האנושות, והוגדר ככזה על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי. הטריבונל הפלילי הבינלאומי לפשעי המלחמה ביוגוסלביה הכיר גם הוא בטיהור אתני, תחת הגדרות מקומיות, כפשעי מלחמה. עם זאת, הגדרתו ככזה לא הייתה פשוטה - ניתן להגדיר כפשעי מלחמה רבות מהפעולות המבוצעות במהלך טיהור אתני, אך הגדרת אוסף הפעולות כ'מעשה פושע משותף' היא בעייתית.

יש שנמנעים מלהשתמש במונח "טיהור אתני", משום שהם רואים בו ניסיון להעניק קונוטציה חיובית (המלה "טיהור") למעשים בל ייעשו.

במסגרת טיהור אתני מתבצע גם טיהור פוליטי, שבו מודחים בעלי תפקיד מהממשלה ומארגונים ממשלתיים.

פעולות של טיהור אתני

 גירוש מוזע:
בשנת 1680 גורשו יהודי תימן לתהאמה, אזור שפלה מלוח וצחיח בתימן, על ידי האימאם אלמהדי. לאחר שנה שבה מתו רוב הגולים בוטלה גזירת הגירוש בעקבות דרישה של מושלי המחוזות בתימן להשיב את היהודים.
 גירוש ספרד:
גירושם הכפוי של יהודי מלכויות קסטיליה ואראגון בשנת 1492, אשר הוחל בשנת 1497 גם על יהודי פורטוגל, ובשנת 1498 על יהודי מלכות נווארה שבצפון חצי האי האיברי. הגירוש בא בעקבות צו שפרסמו בשנת 1492 פרננדו השני מלך ארגון ואשתו, המלכה איזבלה הראשונה מקסטיליה ובו נאסרה בחוק ישיבתם של יהודים בממלכות קסטיליה ואראגון. היהודים הועמדו בפני הברירה: להתנצר או לעזוב תוך ארבעה חודשים. חלק מהיהודים העדיפו להתנצר, לפחות למראית עין, ונשארו בספרד כאנוסים. מרבית המגורשים עזבו את ספרד לארצות השוכנות לחופי הים התיכון אל צפון אפריקה ולאימפריה עות'מאנית, ובאירופה: צרפת, ובריטניה, איטליה, ארצות השפלה, בולגריה וגרמניה.
 גירוש תל אביב:
באביב 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוציאו השלטונות העות'מאניים של ארץ ישראל צו גירוש כולל לתושבי העיר יפו והשכונה תל אביב, אולם למעשה הוא נאכף בעיקר כלפי יהודים. העות'מאניים הסבירו את דרישתם לפינוי התושבים, כדי להגן עליהם מפני פגיעת האויב בדרך הים, ובעקיפין טענו כי התושבים היהודים עלולים לבגוד ולסייע לחדירת האויב. כ-10,000 גולים (לפי אומדנים אחרים עד 5,000) יצאו מתל אביב אל רחבי הארץ, והעיר התרוקנה מתושביה, מלבד כמנין שומרים מבני השכונה שנקראו "הקבוצה היפואית". לאחר כיבוש חלקה הצפוני של הארץ בידי הבריטים בסוף שנת 1918 ניתן לגולים לשוב לבתיהם.
 ברית המועצות בשלטון סטלין:
במלחמת העולם השנייה הוגלו מבתיהם עמים שלמים ברחבי ברית המועצות, כגון הגרמנים יושבי הוולגה, הטטרים והצ'צ'נים, ונשלחו לרפובליקות הסובייטיות של מרכז אסיה, ולמזרח הרחוק של רוסיה.
גירוש גרמנים בתום מלחמת העולם השנייה:
במסגרת הגירוש הועתקו לפחות 12 מיליון גרמנים ממקום מושבם הקבוע, והדבר נחשב כטרנספר הגדול ביותר של אוכלוסייה אתנית אחת בהיסטוריה המודרנית.
 רצח העם הארמני
 הסכסוך בדארפור:
סכסוך אתני אלים המתרחש בחבל דארפור שבמערב סודאן החל מפברואר 2003, בין הג'נג'וויד, מיליציה מזוינת המגויסת מקרב שבטים ערבים ונתמכת על ידי הממשלה הסודאנית, לבין ארגוני המורדים משבטי השחורים, שהאשימו את הממשלה באפליה מכוונת לטובת הערבים ופתחו במתקפה על בסיסי צבא סודאניים. הסכסוך התדרדר במהירות וקיבל אופי אתני, ובמסגרת ניסיונות הממשלה לדיכוי המרד, טבחו כוחות הג'נג'וויד באלפי אזרחים, במה שכונה טיהור אתני ורצח עם. על-פי נתוני האו"ם מוערך שכ-450,000 אנשים, ברובם המכריע משבטי השחורים, נהרגו או רעבו למוות עקב הסכסוך וכי למעלה משלושה מיליון נפשות נעקרו מבתיהן ומוגדרים כפליטים.
 הסכסוך בקוסובו
 מלחמת האזרחים בלבנון:
השתלטות מיליציות חמושות על שטחים לפי חלוקת עדתית, הביאו לרוב להגירה בכפייה של אוכלוסייה שאינה נמנית עם עדת המיליציה השולטת במקום, לפעמים כתוצאה מטבח שבוצע בה. חלק מהפליטים שבו למקום מגוריהם לאחר סיום מלחמת האזרחים.
 גירוש הגאורגים מאבחזיה לאחר מלחמת אבחזיה:
מלחמת אבחזיה ניטשה בין השנים 1992 ל-1994, בין צבא גאורגיה לבין בדלנים אבחזים שזכו לסיוע של כוחות הפדרציה הרוסית. בתום הלחימה גורשו מאבחזיה כ-250,000 גאורגים, שהיו כ-45% מתושבי החבל.
 שלטון הקמר רוז' בקמבודיה
 חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה:
במסגרת הסכם לוזאן שבין יוון לטורקיה כ-1.2 מיליון יוונים אורתודוקסים עברו מטורקיה ליוון, וכ-600,000 טורקים המוסלמים של יוון עשו את דרכם בכיוון ההפוך.
 גירוש יהודים מארצות ערב
 גירוש ערבים במלחמת העצמאות:

על אף שהדבר שנוי במחלוקת, ישנם חוקרים מסוימים המגדירים את עזיבתם של רבים מערביי ארץ ישראל את יישוביהם במהלך מלחמת העצמאות כטיהור אתני. בחלק מהמקרים נבע הדבר מגירושם על ידי הכוחות היהודיים. בין אלו ניתן למנות את ערביי לוד ורמלה (כ-50,000 עד 70,000 נפש), כפרים בגליל שנכבשו במהלך מבצע חירם (כ-30,000 ערבים עזבו במהלך המבצע), וכן כ-2,400 מערביי אשקלון, שגורשו לעזה במהלך שנת 1951.
 גירוש יהודים במלחמת העצמאות: בכל מקום אותו כבשו הערבים במלחמת העצמאות, הם ביצעו טיהור אתני של היהודים שנותרו במקום לאחר הקרבות. כך קרה ברובע היהודי שבמזרח ירושלים (טיהור אתני של שאר היהודים במזרח ירושלים, בוצע לפני כן במאורעות תרפ"ט ובמאורעות תרצ"ו-תרצ"ט), ובגוש עציון. בעטרות, נווה יעקב, בית הערבה, קליה וכפר דרום, הוחרבו היישובים היהודיים על ידי הכובשים הערבים, לאחר בריחתם של היהודים מהיישובים.
 טיהור אתני ממוסלמים ברפובליקה המרכז אפריקאית
 רדיפת הרוהינגיה במיאנמר: דיכוי צבאי מתמשך של בני הרוהינגיה במחוז ראקין שבמערב מיאנמר, על ידי הצבא והמשטרה במדינה, שהחל באוקטובר 2016 וכלל גירוש, רצח, אונס המוני, הצתות ומניעת ילודה, הביא לבריחת מאות אלפים מבני הרוהינגיה לבנגלדש.

ראו גם
 גלות
 מרחב מחיה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

פשעים נגד האנושות
אתניות