ספר מלכים

ספר מְלָכִים הוא אחד מספרי הנביאים בתנ"ך, האחרון שעוסק בתיאור כרונולוגי של קורות עם ישראל. הספר מתאר את ימי מלכי ישראל ומלכי יהודה, מעשיהם והאירועים בארץ בתקופתם, מימיו האחרונים של דוד המלך ועד חורבן בית המקדש הראשון.

בין הנביאים הבולטים המופיעים בספר ניתן למנות את אחיה השילוני, אליהו ואלישע.

תוכן הספר ומבנהו
ספר מלכים מתאר את התקופה בה שלטו מלכים בממלכת יהודה וישראל. אך ספר זה אינו מתחיל בראשית ימי המלוכה אלא רק בשלהי ימיו של דוד המלך (בסביבות שנת 965 לפנה"ס). הוא מסתיים בחורבן בית ראשון (586 לפנה"ס), כליאתו של המלך הגולה יהויכין, ולבסוף שחרורו בידי מלך בבל.

סדר ימי השלטון של המלכים איננו מדויק ומלכים שונים מלכו בתקופות חופפות. ייתכן שבן ואביו שלטו יחד בתקופות מעבר או שמספר שנות המלוכה עוגל ואיננו מדויק. כמו כן ייתכן שמידע ממספר מקורות השתבש ונוצרו סתירות.

חלוקת הספר
החלוקה הידועה למלכים א' ומלכים ב' אינה מקורית, והיא חלוקה טכנית שמקורה בתרגום השבעים (שם נחשב הספר לספר אחד עם ספר שמואל, וחולק לארבעה חלקים עקב אורכו, בתרגום ליוונית: מלכים א, ב, ג, ד). במסורת היהודית הספר נחשב תמיד כספר אחד.

הכתוב נחלק רעיונית לשישה חלקים:
 ממלכת ישראל המאוחדת בימי שלמה המלך (מלכים א', עד ).
 פילוג הממלכה לממלכות יהודה וישראל ( – ).
 אליהו הנביא ( – ).
 אלישע הנביא ( – ).
 תיאור מקביל של דברי ימי ממלכות ישראל ויהודה עד נפילת מלכות ישראל בידי תגלת-פלאסר השלישי מלך אשור ( – ).
 תולדות ממלכת יהודה עד כיבוש ירושלים בידי נְבוּכַדְנֶאצַּר מלך בבל וחורבן הבית הראשון ( – ).

שלמה המלך
 אחרית ימי דוד (): אדוניה, בנו של דוד, מנסה להפוך את עצמו ליורש העצר. דוד מכריז על בנו האחר שלמה כיורש.
 צוואת דוד (): דוד מצווה על בנו שלמה להרוג את אדוניה, את יואב בן צרויה ואת שמעי בן גרא. דוד מת ושלמה עושה כמצוותו.
 חלום שלמה בגבעון (): אלוהים מתגלה אל שלמה בחלום, והלה מבקש ממנו יכולת להבדיל בין טוב לרע.
 משפט שלמה (): שתי נשים שטענו כל אחת לאימהות על ילד באות אל שלמה, ובתרגיל מבריק הצליח שלמה לחשוף מי מהן היא האם האמיתית ומי המתחזה.
 בניית המקדש (-): שלמה מורה לייבא עצים מחירם מלך צור ולהכין כלים מזהב לשם בניית בית המקדש הראשון.
 חנוכת המקדש (): שלמה חונך את בית המקדש בטקס מפואר.
 מלכת שבא (): מלכת שבא באה לפגוש את שלמה בארמון כדי לנסותו בחידות.

פילוג הממלכה
 רחבעם מלך יהודה, ירבעם מלך ישראל ופילוג ממלכת ישראל המאוחדת  (): עשרת השבטים בהנהגת ירבעם פורשים מהממלכה המאוחדת עקב עול המסים של רחבעם בן שלמה.
 איש האלוהים מיהודה והנביא מבית אל (): איש האלוהים מיהודה המבקר את ירבעם אומר שהוא לא ישתה כל עוד הוא נמצא בבית אל. הנביא מבית אל משכנע אותו לעשות כן, וכעונש מומת איש האלוהים.
 מסע שישק (): אחיה מוסר לירבעם נבואה על סופו של בית ירבעם. שישק מלך מצרים, המזוהה עם שושנק הראשון, פולש ליהודה ובוזז את אוצרות המקדש.
 אביה, אסא ויהושפט מלכי יהודה, נדב ובעשא מלכי ישראל ומלחמת אסא ובעשא (): בעשא, משרי צבאו של נדב בן ירבעם, מדיח אותו בהפיכה, נלחם עם אסא מלך יהודה ושודד את אוצרותיו.
 אלה, זמרי, תבני ועמרי מלכי ישראל (): זמרי מדיח מהמלוכה את אלה, בנו של בעשא. זמרי חושש שעמרי שר הצבא ידיח אותו, ומתאבד. תבני מנסה להשתלט על המלוכה לאחר מות זמרי, אך עמרי מדיח אותו.

אליהו הנביא

 אחאב מלך ישראל  והבצורת בתקופת אחאב (): בימיו של אחאב, בנו של עמרי, מתחילה בצורת. אליהו מגיע לנהר הירדן ושם עורבים מביאים לו לחם ובשר באורח נס, חרף הבצורת.
 האישה מצרפת (): אליהו מגיע לעיר צרפת. שם הוא פוגש אישה ובאורח נס ממלא לה כד שמן ומרפא את בנה.
 אליהו ונביאי הבעל בכרמל (): אליהו מתחרה על הר הכרמל עם נביאיו של האל בעל בשאלה מי יקבל את הקורבנות שהם מקריבים. לאחר שאליהו מנצח הוא שוחט 450 נביאים.
 אליהו בנקרת הצור (): אליהו מגיע להר סיני, שם אלוהים אומר לו כי חזאל ימלוך על ארם, יהוא ימלוך על ישראל ואותו כנביא יחליף אלישע.
 מלחמות אחאב בבן הדד (, ): בן-הדד השני מלך ארם מנצח פעמיים את אחאב מלך ישראל בקרב. במלחמה האחרונה נהרג אחאב.
 כרם נבות (): המלך אחאב חושק בכרמו של נבות היזרעאלי, ואיזבל מעלילה עליו עלילה כך שיוצא להורג. אליהו מנבא לאחאב נבואה על מפלתו עקב חטאו, ואומר לו: "הרצחת וגם ירשת?".
 אחזיה ויורם מלכי ישראל ובעל זבוב (): אחזיה בן אחאב, מלך ישראל החדש, חולה, ושולח שליחים לאל בעל זבוב כדי שירפאוהו. אחזיה מת עקב חטאו ויורם אחיו ומולך תחתיו.
 עליית אליהו לשמיים (): אליהו עולה לשמיים ליד נהר הירדן ברכב אש וסוסי אש. אלישע צופי בו. בני הנביאים מנסים לחפש את אליהו לאחר עלייתו, ללא הצלחה.

אלישע הנביא

 מעיין אלישע (): תושבי עיר מבקשים מאלישע שיטהר את המים העכורים שבעירם, וכך נעשה.
 אלישע והדובים (): בהגיעו לבית אל, נערים מכנים את אלישע "עלה קירח". בתגובה אלישע שולח 2 דובים מן היער שהורגים 42 נערים.
 מלחמת ישראל ויהודה במואב (): מישע מלך מואב מורד בישראל, שמגייסת את אדום ויהודה למלחמה נגדו. בדרכם להילחם נתקלים הכוחות במחסור במים, ואלישע מסייע בהשגתו. מישע מנצח את המלחמה לאחר שהקריב את בנו.
 נס אסוך השמן (): הנביא אלישע מגדיל באורח נס את כמות השמן שהייתה לאישה שנצטרכה לשלם את חובותיה.
 האישה השונמית (): הנביא אלישע פוגש אישה חשוכת ילדים ומבטיח לה כי יוולד לה בן. מקץ שנה נולד לה בן אך הוא נפטר בילדותו, ואלישע מחייה אותו.
 נס הנזיד (): אלישע מרפא נזיד רעיל.
 חטא גיחזי (): נעמן, שר הצבא של ארם, מתרפא מצרעתו באמצעות טבילה בירדן, כעצת אלישע. גיחזי, עבדו של אלישע, מבקש כסף תמורת הטבילה. גיחזי מצטרע בעצמו כי הוא לא אמור היה לעשות כן.
 נס הצפת הגרזן (): הגרזן של חבריו של אלישע טובע בתוך מימי הירדן. אלישע זורק חתיכת עץ על פני הנהר והגרזן צף מחדש.
 ארבעת המצורעים (-): בן-הדד השני מלך ארם מטיל מצור על שומרון, בירת ישראל. הארמים מגורשים באורח נס והעם מתחיל לבזוז את המאכלים שהשאירו הארמים ולמוכרם בזול, כנבואת אלישע.
 חזאל מלך ארם (): בן-הדד השני מלך ארם מודח על ידי חזאל, שמולך תחתיו.

תולדות ישראל ויהודה

 יורם ואחזיה מלכי יהודה (): שני מלכיה הבאים של יהודה, בנו ונכדו של יהושפט, נלחמים במואב ובארם.
 יהוא מלך ישראל ומרד יהוא (-): יהוא, משרי הצבא של יורם מלך ישראל, מורד בו והורגו. הוא הורג גם את אחזיה מלך יהודה.
 עתליה מלכת יהודה והמלכת יואש (): לאחר מות בנה אחזיה לוקחת אימו את השלטון בכוח. יהושבע אחות אחזיה מאתרת את יואש, בנו היחיד של אחזיהו שנותר בחיים. עתליה נרצחת ויהוידע הכהן מכתיר את יואש במקומה.
 יואש מלך יהודה (): יואש בן אחזיה מחזק את בדק הבית בבית המקדש ומשלם מס לחזאל מלך ארם, לאחר שהלה תקף אותו. בשלהי ימיו הוא נרצח בידי עבדיו.
 יהואחז ויואש מלכי ישראל (): בנו ונכדו של יהוא בהתאמה נלחמים בארם במהלך תקופת מלכותם. אלישע מנבא ליואש נבואת ניצחון על ארם ונפטר זמן קצר לאחר מכן.
 אמציה מלך יהודה ומשל החוח והארז (): יואש מלך ישראל מזהיר את אמציה בן יואש, מלך יהודה, מכך שיתקוף אותו. אמציה אינו שועה לקריאותיו אלה של יואש, והלה מנצח את אמציה בקרב.
 ירבעם השני מלך ישראל (): מלך ישראל החדש, בנו של יואש, מצליח להרחיב את גבולות ארצו.
 עוזיהו ויותם מלכי יהודה (, ): מלך יהודה החדש, בנו של אמציה, חולה בצרעת, בנו יותם משמש כעוצר במשך רוב שנותיו ומכהן בתפקיד לאחר מותו.
 זכריה, שלום, מנחם ופקחיה מלכי ישראל (): תקופת אי-יציבות עוברת על ממלכת ישראל. זכריה, בנו של ירבעם השני והאחרון בשושלת יהוא, מודח בהפיכה. לגורל דומה זכו כל המלכים שבו אחריו, פרט למנחם.
 פקח מלך ישראל, אחז מלך יהודה ומלחמת פקח ואחז (): ארם-דמשק וישראל תוקפות את יהודה וצרות על ירושלים. אחז מלך יהודה מצליח לשחד את תגלת פלאסר, מלך אשור, כדי שיציל אותו.
 הושע מלך ישראל וחורבן ממלכת ישראל (): הושע ממונה כמלכה החדש של ישראל מטעם אשור, ומורד בה כעבור כמה שנים. ממלכת ישראל נכבשת על ידי תגלת פלאסר מלך אשור, ומפסיקה להתקיים כמדינה ריבונית.

תולדות יהודה

 חזקיהו ומסע סנחריב (-): חזקיהו, בנו של אחז, הורס את מקומות הפולחן ברחבי ממלכת יהודה. אלוהים גומל לו על כך ומסייע לו לנצח את סנחריב, המלך האשורי, שביקש לכבוש את יהודה.
 מנשה ואמון (): מנשה, בנו של חזקיהו, משקם את מקומות הפולחן ברחבי הממלכה שהרס אביו. נביאיו מתנבאים כי יהודה תיחרב. אמון ממשיך את מורשת אביו מנשה. עבדיו מתנקשים בחייו לאחר זמן מועט בשלטון.
 יאשיהו ומציאת ספר התורה (-): יאשיהו עורך רפורמה דתית מקיפה והורס שנית את מקומות הפולחן ברחבי הממלכה כדי לרכז את הפולחן במקום אחד. יאשיהו לבסוף מוצא את מותו בקרב מול מלך מצרים.
 יהואחז (): יהואחז מומלך לאחר מות אביו יאשיהו. המצרים אוסרים את יהואחז וממנים על יהודה את אחיו יהויקים, כדי שיהיה מלך כלבבם.
 יהויקים (-): מצרים נחלשת. ממלכת יהודה משתעבדת לבבל אך מורדת בה. נְבוּכַדְנֶאצַּר מלך בבל שולח את צבאו כדי לדכא את המרד.
 יהויכין וגלות יהויכין (): נְבוּכַדְנֶאצַּר מלך בבל כובש את יהודה ומגלה את עלית העם. הוא ממנה מלך כלבבו על יהודה.
 צדקיהו וחורבן ממלכת יהודה (-): ממלכת יהודה מורדת שנית בבבל ונופלת לחזקתו של נְבוּכַדְנֶאצַּר, שמגלה את יתר העם במה שנודע כגלות בבל.

סגנון הספר
ניכרת אחידות בעריכת הספר לכל אורכו. מופיעה רשימה מפורטת של מלכי שתי המלכויות, כשלגבי כל מלך מצוין באיזו שנה למלכות המלך המקביל לו (בממלכה השנייה) הוא עלה למלוכה (סינכרוניזְם). אצל מלכי יהודה מצוין שם אם המלך וברוב המקרים מצוין מקום קבורתו ותקציר מפעולותיו. ייתכן שמלכים מסוימים הקפידו לתעד את קורותיהם יותר מאחרים, ועל כן אלו נשמרו ומופיעים ביתר פירוט בספר מלכים. כאלו הם דברי ימי אחאב, חזקיהו ויאשיהו. מרבית הנאמר כתוב בפרוזה בסגנון תיאורי-תיעודי, אך הכתוב משלב גם קטעי שירה, פתגמי חכמה ודברי מוסר.

הסיפורים הם מגמתיים ובאים להוכיח שקיים קשר בין התנהגות העם לבין מתנת המלוכה, שקיבל העם לאחר שנים רבות של בקשות משמואל וקודמיו. תקופה המלוכה נחשבה בעיני העם לתקופה של שגשוג מדיני, ביטחון ושלום, וכן הכרה פוליטית בריבונות הלאומית של העם ובסמכותו של המלך כריבון שלו.

הרוצה לדעת עוד על תולדות כל מלך מופנה על ידי הכתוב לספרי "דברי הימים למלכי יהודה" ו"דברי הימים למלכי ישראל". ספרים אלו לא שרדו עד ימינו, והם כנראה המקורות העיקריים לנאמר בספר מלכים. מקורות אחרים הם כנראה ספרים שתיעדו את תולדות הנביאים, כמו אליהו ואלישע. ניתן ללמוד עוד על תולדות המלכים השונים מידיעות המופיעות בספר "דברי הימים" המקראי, וכן בספרים ירמיהו וישעיהו, שבהם מופיעים לעתים תעתיקים מילה במילה של הנאמר ב"ספר מלכים". חלק מנביאי תרי עשר ליוו גם הם את תקופת בית ראשון. בתעודות אשוריות ובבליות, חלקן בעברית, אפשר ללמוד עוד על תולדות המלכים, בעיקר אלו האחרונים מבין מלכי יהודה, ידיעות שאינן חלק מתוכנו של ספר מלכים.

סיבתיות כפולה בספר מלכים

הגדרה
המושג סיבתיות כפולה הוטבע על ידי חוקר המקרא יחזקאל קויפמן שהתמודד עם חלקים מההיסטוריוגרפיה המקראית בספר יהושע בהתייחסו למלחמות כיבושי הארץ. מושג זה מנמק אירועים המתרחשים במציאות באמצעות שתי סיבות: האחת, ריאלית הקשורה לפעילותם האנושית של בני האדם, והאחרת לרצונו של אלוהים והנהגתו את ההיסטוריה.

דוגמאות לסיבתיות כפולה בספר מלכים
פילוג ממלכת ישראל המאוחדת התרחש בימי המלך רחבעם, ומתואר תחילה סביב עילה ריאלית - אנושית: סירובו של רחבעם להקל על שבטי ישראל מעול המיסים הכבד שהטיל עליהם אביו שלמה: . רחבעם העדיף להקשיב לעצת רעיו הנערים וקומם את זעמם של שבטי הצפון המופלים לרעה, שייסדו ממלכה נפרדת והמליכו עליהם את ירבעם בן נבט, שכבר בימי שלמה מרד על רקע התנגדותו למפעלי הבניה. הרב אלסטר טוען שהשתלשלות האירועים ההגיונית בדרך של שרשרת סיבות ותוצאות מוסברת היטב על רקע מעשיו של רחבעם. המניעים למעשיו תלויים בנסיבות שבהן פעל ובאישיותו, כפי שהיא מתגלה במהלך הסיפור.

אך לצד ההתרחשות הריאלית, המקרא מוסיף ומספר שהפילוג נעשה על פי רצון האל: . רחבעם נענש על פי תורת הגמול, בשל חטאי שלמה אביו שליבו לא היה שלם עם אלוהים: .

חיבורו של ספר מלכים

לפי חז"ל
לפי הכתוב בברייתא, ירמיהו הוא זה שכתב את ספרו, ספר מלכים ואת מגילת איכה. על פי ברייתא זו עמדתם של חז"ל היא שמחבר הספר הוא ירמיהו הנביא, שחי באותה תקופה בה מסתיימת הכרונולוגיה הארוכה של ספר מלכים, היינו חורבן הבית ורצח גדליהו בן אחיקם. מנחם בולה, בפירוש דעת מקרא לספר, ביסס דעה זו על הקבלות ספרותיות בינו ובין ספר ירמיהו. קיימים קווי דמיון רעיוניים וסגנוניים אשר משותפים לספר מלכים ולספר ירמיה, אך יש הסוברים כי אין די בקווי הדמיון הללו להוכיח כי ירמיה חיבר את ספר מלכים.

לפי המחקר
בניגוד למה שנכתב בברייתא האמורה, חוקרי מקרא סוברים כי הספר נערך וחלקיו חוברו במחצית השנייה של תקופת גלות בבל.

תקופת המאורעות המתוארים בספרי מלכים היא ממחצית המאה העשירית ועד שחרור המלך יהויכין מכלאו של מלך בבל בשנת 561 לפנה"ס, באמצע גלות בבל. אך נראה שכותב הספר השתדל לסיים אותו בנימה חיובית, ובהנחה שכתב בסופו את האירוע המעודד האחרון שהכיר, ניתן להסיק שהספר נכתב לפני הכרזת כורש בשנת 538 לפנה"ס (שהרי זהו אירוע מעודד הרבה יותר), אם כי ייתכן שהספר עבר עריכות נוספות גם לאחר התאריך הזה.

המחבר של חלק הארי בספר מלכים מזוהה עם האסכולה הדויטרונומיסטית, האסכולה שהייתה אחראית לכתיבתו של ספר דברים. נקודת מפתח בחקר המקרא הוא הסיפור של מציאת ספר התורה בימי יאשיהו. ההשפעות הדויטרונומיסטיות בספר באות בעיקר בתיאורי המלכים, שבהם משתמש המחבר במבנה קבוע. . מאוחר יותר, בא המחבר לדרג את המלך, מבחינת נאמנותו לאלוהים. עבור מלכי יהודה משתמש המחבר, בדרך כלל, בנוסח הזה: . עבור מלכי ישראל משתמש המחבר, בדרך כלל, בנוסח הזה: . נוסחת הסיכום המקובלת לדברי ימי המלכים היא, בדרך כלל, כזאת: .

ראו גם
מלכי יהודה וישראל

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

 
 

 ספר מלכים א באתר 929 - תנ"ך ביחד
 ספר מלכים א באתר בני ציון - בונים קומה בתנ"ך

 ספר מלכים ב באתר 929 - תנ"ך ביחד
 
 
 מנחם הרן (עורך), עולם התנ"ך: גרשון גליל (עורך), מלכים א', דברי הימים הוצאה לאור, 1996-1983:
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  פרק 69 – דבר היום: לרבע את המעגל – על קשיים כרונולוגיים בספר מלכים בפירוש רש"י בפודקאסט דברי הימים בהגשת אילן אבקסיס

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מלכים
מלכים