שטיח

שטיח הוא יריעה או בד שעיבו אותו בקשרים מחוטים או קרעי בדים או ארוגים בנול, המיועדים לפרישה על הרצפה או לתלייה על קיר.

יש המבחינים בין שטיח למחצלת על פי גודלם, כשהראשון בהם גדול יותר והשני עשוי לרוב מקש או קנים ומשמש אף לכריכה או כמחיצה.

מקורם של שטיחי קשרים עשויים בעבודת יד הוא כנראה מונגוליה או טורקסטן בין האלף ה-4 לפנה"ס לאלף ה-2 לפנה"ס.

אריגת שטיחים הוכנסה לראשונה לספרד במאה ה-10 לספירה בידי המורים. מסעות הצלב הביאו לאירופה שטיחים טורקיים, שם שימשו לתלייה על קירות או כיסוי לשולחנות.

עם פתיחת דרכי המסחר במאה ה-17 הגיעו שטיחים פרסיים לראשונה למערב אירופה, אך רק במאה ה-18 החל שימוש נפוץ בשטיחים ככיסוי לרצפות.

פרט למטרות נוי, שטיח עשוי לשמש להפחתת רעשים ואובדן חום דרך הרצפה.

קיימים שני סוגי שטיחים עיקריים: שטיחים קילים, הארוגים שתי וערב ושטיחי קשירה, שהם אריגים שעליהן נקשרות לולאות-לולאות חוטים או קרעי בדים בצפיפות גבוהה.

הארצות העיקריות המייצרות שטיחים עשויים בעבודת יד כיום הן איראן, טורקיה, פקיסטן, סין, טורמניסטן ואפגניסטן.

שטיח מקיר לקיר הוא כיסוי המחובר לרצפה, העשוי בדרך כלל מאריגה עבה - לעיתים קרובות מצמר אך גם כותנה, קנבוס, קש, או כל תחליף סינתטי - ומודבק על פי רוב לשכבת בסיס עשויה שתי וערב. לאחר מכן נגזר ונתפר להתאמת המידות ומחוזק לרצפה במסמרים, סיכות או דבק.

שטיחים ביתיים נהוג לנקות על יד שימוש בשואב אבק. בעבר היה נפוץ יותר השימוש בחובט שטיחים

שטיחי סמרטוטים 
בארצות רבות ניצלו קרעי טקסטילים ישנים ליצירת שטיחים. הדוגמאות הראשונות באירופה הן מהמאה ה-18 ומיפן מהמאה ה-19. בסקנדיביה יש מסורת של סגנון אריגה הנקרא ryer שבה מושכים לולאות של קרעי בדים דרך בד ארוג ועל ידי כך יוצרים בד המזכיר פרוות חיה.

שיטה נוספת היא קליעת צמות מקרעי בדים, ואת הצמות הללו תופרים בצורות שונות לשטיח.

בארצות הברית ארגו ואורגים שטיחי סמרטוטים על נולי מסגרות. ומשתמשים בהם לקישוט, בחדרי שינה חדרי ילדים ובמטבחים. השטיחים קלים לניקוי [כביסה במכונה]. הם נוחים להתאמה לרהיטים אחרים.

ראו גם
גובלן
שטיח אדום
אריגה

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

טקסטיל
עיצוב פנים