לא תענה ברעך עד שקר

לא תענה ברעך עד שקר הוא מצוות לא תעשה על נתינת עדות שקר. איסור זה הוא הדיבר התשיעי בעשרת הדיברות.

מקור האיסור ומהותו 
מקור איסור זה מופיע ב: "לֹא תִּרְצָח לֹא תִּנְאָף לֹא תִּגְנֹב לֹא תַעֲנֶה בְרֵעֲךָ עֵד שָׁקֶר". בנוסח עשרת הדברות המופיע ב ישנו פסוק דומה מאד: "לֹא תִּֿרְצָח וְלֹא תִּֿנְאָף וְלֹא תִּֿגְנֹב וְלֹא תַעֲנֶה בְרֵעֲךָ עֵד שָׁוְא".

עדים זוממים 

דין אדם שהעיד עדות שקר, מופיע ב. בפסוק מפורטת מצוות עשה העוסקת בענישת עדים אשר נמצא שהעידו עדות שקר, עדות שקר היא עדות של אדם שהודה או שהוכח שיש טעות בעדות עצמה. לדוגמה - נמצאה הוכחה שבעדות עצמה יש פרט לא נכון. העונש על עדות שקר הוא מלקות.

ישנו סוג נוסף המקביל לעדות שקר הנקרא 'עדים זוממים'. עדים זוממים הם עדים שהעידו עליהם שיש טעות לא בגוף העדות, אלא בעדים עצמם. לדוגמה - יגיעו עדים אחרים ויעידו שהעדים הזוממים היו איתם באותה שעה של הפשע, ולכן לא הגיוני שהם מעידים, זה נקרא הזמת עדות.

על פי התורה בית הדין מחיובים לנהוג בהם כפי שהיו שזממו לעשות בנאשם החף מפשע שהעידו עליו את עדות השקר.

ראו גם
 עדים זוממים

קישורים חיצוניים
 

תרי"ג מצוות
מצוות לא תעשה
מצוות הנוהגות בזמן הזה
עשרת הדיברות
פרשת יתרו
מצוות שבדיבור