פלר דה ליס

פְלֵר דֶה לִיס (מצרפתית: Fleur de lis או Fleur de lys, ברבים: Fleurs-de-lis) הוא דגם של צדודית פרח סימטרי בעל שלושה עלי כותרת. לסמל יוחסו משמעויות רבות שונות בארצות רבות לאורך אלפי השנים האחרונות. הדגם מדמה מספר פרחים: פרחי האיריס מקבוצת איריסי ההיכל. איריס ענף (Fleur de Lys), חבצלת (Fleur de Lis) וגם שושן צחור.

מקור הסמל

דגם האיריס הסימטרי והנאה, בעל שלושת עלי הכותרת המשתפלים ושלושת עלי הכותרת הזקופים, ינק השראה ממספר מקורות אמנותיים מקבילים – אשוריים, פיניקיים, מצריים, הלניסטיים ורומיים, חלקם קדומים וחלקם בני תקופת הבית השני. מקורם של הדגמים הקדומים בדימוי של פרחים או דימוי של עלים, שרק חלקם ניתנים להגדרה. הדגם של הפרח קל לעיטור, מתאים היטב למילוי שטחים, איננו בר חלוף ותוקפו לא פג עד ימינו אנו. במחקר הארכאולוגי המוטיב קיבל לעיתים כינויים נפוצים, בשמותיהם של פרחים השונים מן השושן מבחינה מורפולוגית, כגון חבצלת או לוטוס.

דימוי שושן צחור הוטבע במטבעות יהוד מדינתא על ידי יהודים בארץ ישראל בתקופת שיבת ציון במאה ה-4 לפנה"ס. השושן עוטר על מטבעות יהד מדגם 'חיקוי המטבע האתונאי'. במיקום זה, השושן שעל מטבעות יהד החליף את ענף הזית מן המטבעות האתונאים, בהמשך התבסס דגם השושן בעוצמה ובריש גלי על מטבעות יהד שהחליפו את קודמיהם, כשעל פניהם עוצב דגם שושן שמילא את כל שטח המטבע. דגמים דומים המשיכו לעטר גם מטבעות חשמונאיים.

ניכר דמיון רב בין דגמי השושן הללו לבין שני האלמנטים ההרלדיים היוצרים את הברק, נשקו העוצמתי של זאוס, המעטר מטבעות הלניסטיים מן המאות החמישית ועד השנייה לפנה"ס.

הסמל אומץ על ידי האצולה של האימפריה הרומית, ולאחר נפילתה ועלייתה של השושלת המרובינגית, המלכים המרובינגים אימצו את הסמל, בהקשר למסורת ששימשה להכתרת המלך כלוביס הראשון. על פי האגדה ירדה צפחת שמן מן השמיים על מנת למשוח את כלוביס בשמן ולהכתיר אותו למלך. על פי מסורת אחרת הופיע הפרח מן השמיים בעת טקס ההכתרה כמתנה ממרים הבתולה (ככל הנראה מדובר בבלבול מקורות, שכן סימלה של מרים הבתולה הוא פרח שושן צחור).

הסמל אומץ על ידי מלך צרפת פיליפ הראשון במאה ה-11. נכדו, המלך לואי השביעי אימץ את מגן האבירים הכחול שעליו פרח מוזהב כסימלו - מגן זה נקרא Azure semé-de-lis. הסמל המוכר היום - המורכב מפרח משלושה פרחים מוזהבים על רקע כחול מתוארך לתקופתו של מלך צרפת שארל החמישי - שנת 1376.

במאה ה-14 זוהה הסמל בכל אירופה כסמלה של המלוכה הצרפתית, ומלך אנגליה, אדוארד השלישי הוסיף לשלט האצילים שלו את הסמל כדי להראות את תביעתו לכתר הצרפתי.

הפלר דה ליס אומץ על ידי האצולה בצרפת ואף באיטליה בשל היכולת הוויזואלית שלו להציג את דרכם של האצילים, זו אשר פוסעת דרך האמצע על ידי זה שהיא דוחה את הפיתויים הן מהשמאל והן מהימין. לא פעם נצבעו עלי הפרח בצבעים אדום, כחול ולבן כאשר הלבן הוא העלה המרכזי אשר מייצג את שביל הביניים ואת דרך האמצע.

על כתפם של גנבים שנתפסו בצרפת של ימי הביניים קועקע סמל השושן כאות קלון, כדי שיקל לזהותם.

הפלר דה ליס הוצא מן הסמל האנגלי רק בשנת 1801, כאשר מלך אנגליה ג'ורג' השלישי ויתר על תביעתו לכתר הצרפתי.

שימושים בני ימינו
הפלר דה ליס נותר סמל צרפת עד למהפכה הצרפתית, עת הוחלף בדגל שלושת הצבעים.
הפרח הוחזר לדגלה של צרפת בשנת 1814, עם תבוסתו של נפוליאון בונפרטה וחזרת המלוכה לצרפת, אך הוחלף שוב בשנת 1830, לאחר המהפכה נגד שארל העשירי מלך צרפת.

הפלר דה ליס מסמל את אזור איל-דה-פראנס ומופיע בסמל העיר ליל ובמוטו של העיר בורדו.

החל משנת 1948 מופיע הפלר דה ליס בדגל קוויבק.

בישראל, פלר דה ליס מופיע בסמליהן של תנועת הצופים (וכן על זה של תנועת הצופים העולמית) ותנועת "השומר הצעיר", וכן בסמליהן של יחידות סיור ומודיעין רבות ברחבי העולם (בצה"ל: אגף המודיעין, סיירת מטכ"ל, סיירת צנחנים, יחידת אגוז, יחמ"מ 869 (שחף) ועוד). כמו כן, הפלר דה ליס מופיע על גבי מטבע של שקל חדש אחד, והוא שאול ממטבע יהודה בתקופת השלטון הפרסי (המאה ה-6–ה-4 לפנה"ס).

בהיבט דתי, פלר דה ליס מסמל לעיתים את השילוש הקדוש בנצרות.

הפלר דה ליס הוא סמלה של יצרנית הגיטרות האמריקנית שכטר.

בספורט, מופיע הדגם על גבי סמלה של קבוצת הכדורגל פריז סן-ז'רמן. הפלר דה ליס הוא הלוגו של קבוצת הפוטבול האמריקאי ניו-אורלינס סיינטס.

פלר דה ליס בתנועת הצופים 
הפלר-דה-ליס הוא אלמנט מרכזי בסמלה של תנועת הצופים בכל העולם. הסמל נכנס לראשונה לשימוש הצופים על ידי רוברט באדן פאוול כדרגה על הזרוע לחיילים אשר הוסמכו להיות צופים במשמרת הדרגון החמישית  עליה פיקד בסוף המאה ה-19. מאוחר יותר הסמל היה בשימוש בגדודי הפרשים בכל הצבא הבריטי עד שנת 1921. בשנת 1907, באדן פאוול השתמש בתגי הפלר דה ליס במחנה הקיץ הניסיוני הראשון של תנועת הצופים ב-Brownsea Island.

בספרו "צופיות לבני הנעורים", באדן פאוול התייחס לסמל כ"ראש החץ שמראה את הצפון על מפה או מצפן" והמשיך "זהו סמל הצופים מכיוון שהוא מראה את הכיוון הנכון וכלפי מעלה... שלושת הקצוות מזכירות לנו את שלוש הנקודות של הבטחת הצופה", החובה לאל ולמדינה, עזרה לאחרים ושמירה על חוקת הצופה.

גלריית סמלים ודגלים

קישורים חיצוניים

 האירוס לאורך ההיסטוריה

הערות שוליים

צרפת: דגלים

סמלים
מטענים הרלדיים
מילים וביטויים בצרפתית
ממלכת צרפת
תנועת הצופים