אולימפיאדת לונדון (2012)

המשחקים האולימפיים של לונדון, 2012, הידועים גם בתוארם הרשמי המשחקים של האולימפיאדה ה-30, נפתחו רשמית ב-27 ביולי והסתיימו ב-12 באוגוסט 2012, כללו תחרויות ב-302 קטגוריות ב-26 ענפי ספורט, ונערכו בבירת הממלכה המאוחדת, לונדון. לונדון היא העיר הראשונה בזמן המודרני שאירחה את המשחקים האולימפיים בפעם השלישית, לאחר המשחקים שנערכו בה ב-1908 וב-1948.

יושב ראש הוועדה המארגנת של המשחקים היה אתלט העבר, הלורד סבסטיאן קו.

המכרז האולימפי

תשע ערים הציעו את מועמדותן לאירוח המשחקים האולימפיים בשנת 2012: איסטנבול, הוואנה, לייפציג, לונדון, מוסקבה, מדריד, ניו יורק, פריז וריו דה ז'ניירו.

ב-18 במאי 2004, אחרי הערכת תשע המועמדות, ניפה הוועד האולימפי הבינלאומי ארבע ערים והציג את חמש המועמדות הסופיות, שהיו לונדון, פריז, מוסקבה, ניו יורק ומדריד.

פריז ולונדון נחשבו לבעלות הסיכויים הטובים ביותר להיבחר, וההערכה הרווחת הייתה שפריז היא המועמדת המועדפת (ה"פייבוריטית").

ב-6 ביולי 2005 התכנסו חברי הוועד האולימפי הבינלאומי במרכז הקונגרסים ראפלס סיטי שבסינגפור כדי לבחור את העיר המארחת. מוסקבה הייתה העיר הראשונה שהודחה, אחריה נשרה ניו יורק ובעקבותיה מדריד. השתיים שנשארו בתחרות היו כצפוי לונדון ופריז, ובהצבעה המכרעת זכתה לונדון, שקיבלה 54 קולות לעומת 50 קולות שקיבלה פריז.

יום לאחר ההצבעה וזכייתה של לונדון, בוצעה בלונדון סדרה של פיגועי טרור, ומחקה במהירות את השמחה בעיר. נראה שעיתוי הפיגועים לא היה קשור לזכייה יום קודם לכן. הוועד האולימפי העולמי עמד על החלטתו שהמשחקים האולימפיים ייערכו בלונדון למרות פיגועי הטרור.

ארגון

תשתית

התחבורה הציבורית היה היבט שנבחן בהצעה לאירוח ב-2012 וקיבל דירוג נמוך ביותר יחסית לערים אחרות - עברה שיפור ניכר, אשר כלל השבחה של הרכבת התחתית של לונדון והקמת שירותי הכידון האולימפי, שהם קווי הרכבת לפארק האולימפי. במסגרת שדרוג מערכת הרכבות התחתיות בלונדון, הוחלט לאפשר הגברה משמעותית של תדירות הגעת הרכבות. בפועל הוצבה מטרה של רכבת בדקה, בשעות העומס. אלא שמערכת ההתרעה מפני תקלות לא התאימה לתדירות הרכבות המיועדת, ולפיכך עלה הצורך להחליפה במערכת התרעה חדשה. בנוסף, העלאת תדירות הרכבות בקווים מסוימים, בעיקר הקווים העמוקים ביותר, יצרה בעיה נוספת. הבעיה הייתה התחממות יתר של סביבות הרציפים, עד לפער של 18 מעלות צלזיוס, בין הטמפרטורה מעל לפני הקרקע לבין זו שנמדדה ברציפים בהם עברו רכבות בתדירות של פעם בדקה. בשעה שמעל פני הקרקע נמדדה טמפרטורה של כ-10 מעלות הרי שברציפים העמוקים הגיעה הטמפרטורה עד לכדי 28 מעלות. אחד הפתרונות שנבחנו היה השמשה מחדש של מערכת מפוחי ענק שתפקידם יהיה לגרום לסירקולציה מוגברת של האוויר בתעלות הרכבת. ביום התחרויות העמוס ביותר צפויים היו לנסוע כ-800,000 צופים ועוד 55,000 אנשי צוות (מתחרים, אנשי ארגון, תקשורת וכו').

התשתית הטכנולוגית לאולימפיאדה כללה אמצעים למדידה אוטומטית ומדויקת של הישגים (זמנים, תוצאות, נקודות - בהתאם לסוג התחרות), ציוד מחשוב לעיבוד הנתונים, הפצה בזמן אמת של הנתונים, ומערכות ליבה קריטיות לקיום המשחקים במתקנים השונים. רשתות תקשורת נפרסו על מנת לאפשר גישה לאינטרנט קווי ואלחוטי (בעיקר לצוותי השידור המכסים את האירוע), תשתית טלפוניה מעובה על מנת לתמוך בעומסי התקשורת באזורי התחרויות, הפצת וידאו בתוך האולמות למסכי תצוגה ואל תחנות השידור בעולם דרך מרכז התקשורת, מכשרי קשר לצוות המארגן והמתפעל של האירועים, מערכת לניהול כרטיסי הכניסה לצופים (כולל מכירה ובדיקה בכניסה לאירועים), ומערכת הגברה וכריזה לתיאור ההתרחשויות בתחרות והכרזה על שמות המשתתפים והמנצחים.

מבחינה טכנית בוצעו הקצאת ספקטרום ל-10,000 ערוצים של תקשורת אלחוטית, הקמה של 80,000 צומתי נתונים ושמע, התקנה של 10,000 צגי טלוויזיה ויותר מ-4,500 ק"מ של קווי תקשורת בפארק האולימפי, במתקנים האולימפיים השונים, ובינם לבין מרכז התקשורת של האולימפיאדה.

ה-BBC נערך ליותר מ-5,000 שעות שידור מהמשחקים, מתוכם כ-3,600 ישודרו גם כוידאו על פי דרישה ב-YouTube. האירועים צולמו במקור בהבחנה גבוהה ברמה של 1080/50i, וחלק מהאירועים הועברו אף בתלת מימד. כ-21,000 אנשי תקשורת צפויים היו לעסוק בכיסוי האולימפיאדה.

בישראל שידר הערוץ הראשון למעלה מ-200 שעות שידור חי מן המשחקים.

תקציב 

התקציב המתוכנן עמד על כ-4 מיליארד ליש"ט. כשלושה רבעים מהסכום ניתן בחסות מפעל הפיס הלאומי בבריטניה, והיתרה כוסתה על ידי תוספת בארנונה, דהיינו מכספי משלם המיסים.

אבטחה 
אבטחת המשחקים האולימפיים בלונדון נחשבה לפרויקט האבטחה הגדול ביותר בהיסטוריה הבריטית ואחד מהגדולים ביותר בעולם. עלות האבטחה נאמדה בכחצי מיליארד לירות שטרלינג והיא כללה, בין היתר, 16,000 מאבטחים, 13,000 חיילים, 12,000 שוטרים, אלפי סוכנים סמויים, עשרות ספינות מלחמה ומסוקי קרב, וכן סוללות טילי נ"מ.

כשבועיים לפני טקס הפתיחה, התגלה כי חברת האבטחה G4S, אשר זכתה במכרז לאבטחת המשחקים האולימפיים בלונדון, כשלה במלאכת גיוס מספר המאבטחים שנדרשו ממנה, עשרת אלפים עובדים. בעקבות כך, חיילים מצבא בריטניה הובאו כדי להתווסף למצבת המאבטחים של האולימפיאדה.

המתקנים

אולימפיאדת 2012 התקיימה ב-34 אתרים, שמרביתם ברחבי לונדון, חלקם חדשים וחלקם מבנים קיימים, ובנוסף גם במקומות סמליים בלבה של העיר, המפורסמים בעולם כולו. תוכנית הבנייה לקראת המשחקים כללה פינוי של אזור מוזנח בפרבר סטרטפורד במזרח לונדון, שם הוקם הפארק האולימפי המרכזי ובו מבנים חדישים. כ-8.8 מיליון כרטיסים יאפשרו לקהל לצפות בתחרויות באתרי ההתרחשויות.

הפארק האולימפי
הפארק האולימפי נבנה בפרבר סטרטפורד במזרח העיר, באזור שהיה לפני כן אדמה שוממת ואזור תעשייה. הפארק האולימפי קושר למרכז העיר ברכבת הכידון האולימפי אשר נסיעתה ארכה כשבע דקות.

הפארק האולימפי כולל את האתרים הבאים:
 האצטדיון האולימפי, שבו התקיימו תחרויות אתלטיקה קלה וטקסי הפתיחה והנעילה של האולימפיאדה.
 מרכז ספורט המים, בו בריכות לתחרויות שחייה, קפיצה למים, שחייה אמנותית וכדורמים.
 הוולופארק בו ולודרום לאופני מסלול ומסלול לאופני BMX.
 ריברבאנק ארנה, בו שני מגרשים בני 15,000 ו-5,000 מקומות ישיבה, בהם נערכו תחרויות בהוקי שדה.
 הארנה לכדורסל, אולם בעל 12,000 מקומות, בו התקיימו השלבים המוקדמים בטורניר הכדורסל ושלבי חצי גמר וגמר טורניר הכדוריד.
 קופר באקס, אולם בעל כ-6,000 מקומות, בו התקיימו המוקדמות ורבע הגמר בכדוריד ותחרויות סייף במסגרת קרב חמש מודרני.
 הכפר האולימפי, בו 3,300 יחידות דיור עבור 17,320 ספורטאים וחברי משלחות.
 מרכז עיתונות ושידור לצוותי תקשורת מרחבי העולם.

בפארק עבדו 11,000 עובדים, כמעט כולם בריטים, ו-62% מהם תושבי לונדון.

אזור הנהר
אזור זה כולל ארבעה אתרים הסמוכים לנהר תמזה במזרח לונדון:
 מרכז התערוכות אקסל – כולל ארבעה אולמות עם 10,000-6,000 מושבים ואירח את התחרויות בענפים ג'ודו, איגרוף, סייף, טאקוונדו, טניס שולחן, הרמת משקולות והיאבקות.
 O2 ארנה (נקרא באופן רשמי "צפון גריניץ' ארנה") המכיל כ-20,000 מושבים, אירח את התחרויות בהתעמלות מכשירים ואת שלבי חצי הגמר וגמר טורניר הכדורסל.
 בפארק גריניץ' התקיימו תחרויות ברכיבה על סוסים.
 בקסרקטיני חיל התותחנים המלכותי נערכו תחרויות הקליעה.

אזור מרכז לונדון
השם הרשמי מטעה, מכיוון שאתרים אלה נמצאים לא רק במרכז העיר אלא גם בפרבריה:
 אצטדיון ומבלי החדש אירח את משחקי הגמר בכדורגל.
 הארנה של ומבלי הסמוכה אירחה את התחרויות בבדמינטון ובהתעמלות אמנותית. על פי התוכנית המקורית הן היו מיועדות להתקיים באולם חדש בצפון גריניץ' ליד O2 ארנה אשר בנייתו בוטלה.
 אצטדיוני הטניס בווימבלדון אירחו את תחרויות הטניס.
 מגרש הקריקט לורדס אירח את תחרויות הקשתות.
 בריג'נטס פארק התקיימו מרוצי אופני כבישים. פארק זה הוצע גם לאירוח תחרויות הבייסבול והסופטבול, אך לאחר בחירתה של לונדון על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי הוצאו ענפים אלה מהתוכנית האולימפית.
 ברחבת משמר הסוסים ייערכו משחקי כדורעף חופים.
 בהייד פארק התקיימו תחרויות בטריאתלון ובשחייה במים פתוחים.
 מרכז התערוכות ארלז קורט אירח את משחקי טורניר הכדורעף, במקום אולם חדש שהיה מתוכנן להיבנות בפארק האולימפי לצד אולמות הכדורסל והכדוריד.
 מסלול ריצת המרתון התחיל והסתיים ברחוב המאל.

אתרים מחוץ ללונדון
 במרכז החתירה במים סוערים עמק לי בהרטפורדשייר התקיימו תחרויות קיאק וקאנו במים גועשים.
 באגם דורני בבקינגהמשייר, ליד וינדזור, נערכו תחרויות ענף החתירה והספרינט בקיאק וקאנו.
 בטירת האדלי באסקס, התקיימו תחרויות אופני הרים.
 האקדמיה הלאומית לשיט ויימות' ופורטלנד בדורסט, כ-190 ק"מ מלונדון, אירחה את תחרויות השיט.

אצטדיוני כדורגל
משחקי הכדורגל, למעט הגמרים, התקיימו באצטדיונים ידועים ברחבי בריטניה:
האמפדן פארק בגלאזגו
אצטדיון המילניום בקארדיף
אולד טראפורד במנצ'סטר
סנט ג'יימס פארק בניוקאסל
ריקו ארנה בקובנטרי (נקרא בזמן המשחקים "אצטדיון העיר קובנטרי")

תחרויות

משתתפים 
במשחקים האולימפיים השתתפו מעל 10,000 ספורטאים מ-204 מדינות או גופים להם ועד אולימפי לאומי. בנוסף התחרו תחת הדגל האולימפי 3 ספורטאים מהאנטילים ההולנדיים שמעמדה האוטונומי בוטל וספורטאי מדרום סודאן, לה אין ועד אולימפי לאומי. המשלחת הגדולה ביותר הייתה של המארחת בריטניה וכללה 558 ספורטאים, ואחריה ארצות הברית ששלחה 539 משתתפים. לראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים, נכללו נשים בכל אחת מהמשלחות המשתתפות.

ענפי האולימפיאדה 
ב-2005 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי שמשחקי כדור הבסיס (בייסבול) והסופטבול לא יהיו חלק מאולימפיאדת 2012. זמן רב לא התקבלו החלטות על הוצאת ענפי ספורט מהשתתפות באולימפיאדה: משחק הפולו היה האחרון שהוצא, ושוחק בפעם האחרונה ב-1936. הוחלט לא לצרף ענפים חדשים, כך שבאולימפיאדת לונדון התקיימו תחרויות ב-26 ענפי ספורט בלבד, אף על פי שהמקסימום המותר הוא 28. ב-2009 הוחלט שנשים יתחרו בענף האיגרוף בפעם הראשונה, וכך נערכו תחרויות לנשים בכל הענפים האולימפיים. כמו כן הוחלט לצרף לאולימפיאדה את הענפים ראגבי וגולף, אך רק החל מאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).

לוח זמנים

טבלת מדליות

מקרא

גרנדה, קפריסין, גואטמלה, בוטסואנה, בחריין, גבון ומונטנגרו זכו לראשונה בתולדותיהן במדליות באולימפיאדה.

ענפי האולימפיאדה ותוצאותיהם

איגרוף
בריטניה זכתה במרב מדליות הזהב (3) שחולקו באיגרוף ובסך הכל זכתה ב-5 מדליות. רוסיה זכתה במרב המדליות (6) ודורגה במקום 4 בטבלת המדליות באיגרוף. 20 מדינות התחלקו במדליות.

אתלטיקה

ארצות הברית זכתה בתחרות עם 9 מדליות זהב ו-28 מדליות בסך הכל, לפני רוסיה עם 8 מדליות זהב ו-18 מדליות בסך הכל וג'מייקה עם 4 מדליות זהב ו-12 בסך הכל.

שיאי עולם
ארבעה שיאי עולם חדשים נקבעו בתחרויות האתלטיקה, 2 לגברים ו-2 לנשים:
 דייוויד רודישה מקניה קבע שיא עולם חדש בריצת 800 מטר.
 רביעיית השליחות של ארצות הברית, אליסון פליקס, כרמליטה ג'טר, טיאנה מדיסון וביאנקה נייט קבעה שיא עולם חדש בריצת שליחות 4x100 מטר, שיפור לשיא בן ה-27 שנים של הרביעייה ממזרח גרמניה.
 רביעיית השליחים של ג'מייקה, נסטה קרטר, מייקל פרטר, יוהאן בלייק ויוסיין בולט קבעה שיא עולם חדש בריצת שליחים 4x100 מטר.
 ילנה לשמנובה מרוסיה קבעה שיא עולם בהליכה ל-20 ק"מ

האתלטיות הבולטות
 אליסון פליקס מארצות הברית זכתה ב-3 מדליות זהב בריצת 200 מטר, בריצת שליחות 4x100 מטר וריצת שליחות 4x400 מטר.
 סניה ריצ'רדס מארצות הברית זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 400 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר.
 שלי אן פרייזר מג'מייקה זכתה ב-3 מדליות, זהב ו-2 כסף והגנה על תוארה בריצת 100 מטר.
 כרמליטה ג'טר מארצות הברית זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר, מדליית כסף בריצת 100 מטר ומדליית ארד בריצת 200 מטר.
 טירונש דיבאבה מאתיופיה הגנה על תוארה בריצת 10000 מטר.
 בארבורה שפוטאקובה מצ'כיה הגנה על תוארה בהטלת כידון.
 מסרט דפאר מאתיופיה זכתה פעם שנייה בריצת 5000 מטר, 8 שנים לאחר זכייתה הראשונה.
 ג'סיקה אניס, הפכה לסמל בבריטניה לאחר שזכתה במדליית זהב בקרב שבע וזיכתה את המארחת במדליית הזהב הראשונה שלה באתלטיקה באולימפיאדה

האתלטים הבולטים
 יוסיין בולט מג'מייקה זכה ב-3 מדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר והיה לאתלט הראשון במשחקים האולימפיים שזכה ב-3 ריצות אלו בשתי אולימפיאדות.
 מו פארח מבריטניה זכה בשתי מדליות זהב בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר.
 יוהאן בלייק מג'מייקה זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ומדליות כסף בריצות ל-100 ול-200 מטר.
 תומאש מייבסקי מפולין הגן על תוארו בהדיפת כדור ברזל.
 פליקס סאנצ'ס מהרפובליקה הדומיניקנית זכה פעם שנייה בריצת 400 מטר משוכות, 8 שנים לאחר זכייתו הראשונה.

בדמינטון
סין זכתה בכל 5 מדליות הזהב האפשריות שחולקו בבדמינטון ובסך הכל זכתה ב-8 מדליות. 7 מדינות התחלקו במדליות.

ג'ודו

רוסיה זכתה במרב מדליות הזהב שחולקו בג'ודו (3) ובסך הכל זכתה ב-5 מדליות. צרפת ויפן זכו במרב המדליות (7 כל אחת). 23 מדינות התחלקו בכל המדליות, מהן 10 מדינות התחלקו במדליות הזהב.

הוקי שדה

היאבקות
רוסיה זכתה במרב מדליות הזהב שחולקו בג'ודו (4) ובסך הכל זכתה ב-11 מדליות. יפן דורגה במקום שני, זכתה אף היא ב-4 מדליות זהב וב-6 מדליות בסך הכל. איראן דורגה במקום שלישי עם 3 מדליות זהב ו-6 מדליות בסך הכל ואזרבייג'ן זכתה ב-7 מדליות בסך הכל ו-2 מדליות זהב ודורגה במקום רביעי. 29 מדינות התחלקו בכל המדליות, מהן 8 מדינות התחלקו במדליות הזהב.

הרמת משקולות
סין זכתה ב-5 מדליות זהב בהרמת משקולות ובסך הכל זכתה ב-7 מדליות, שנייה הייתה קזחסטן עם 4 מדליות זהב בסך הכל. 19 מדינות התחלקו במדליות, מהן 6 מדינות זכו במדליות הזהב.

התעמלות מכשירים

התעמלות אמנותית
תחרות קבוצתית:

תחרות קרב רב אישי:
 יבגניה קנייבה מרוסיה זכתה בפעם השנייה ברציפות

טניס
ארצות הברית זכתה בענף הטניס במרב מדליות הזהב (3) וב-4 מדליות בסך הכל. 8 מדינות התחלקו במדליות בתחרויות הטניס.
 סרינה ויליאמס מארצות הברית זכתה בטורניר לנשים, לאחר ניצחון במשחק הגמר על מריה שראפובה מרוסיה
 האחיות ויליאמס (סרינה וונוס ויליאמס) זכו בטורניר לזוגות נשים, בפעם השלישית והשנייה ברציפות
 אנדי מארי מבריטניה זכה בטורניר לגברים, לאחר ניצחון במשחק הגמר על רוג'ר פדרר משווייץ
 התאומים בראיין (בוב ומייק בריאן) זכו בטורניר לזוגות גברים
 ויקטוריה אזרנקה ומקס מירני מבלארוס זכו בטורניר לזוגות מעורבים, שנערך לראשונה.

כדורגל

כדוריד

כדורמים

כדורסל

כדורעף

סיף
איטליה זכתה ב-3 מדליות זהב בסיף ובסך הכל זכתה ב-7 מדליות, שנייה הייתה קוריאה הדרומית עם 2 מדליות זהב ו-6 מדליות בסך הכל. 13 מדינות התחלקו במדליות, מהן 6 מדינות זכו במדליות הזהב.

קליעה
קוריאה הדרומית זכתה ב-3 מדליות זהב בקליעה ובסך הכל זכתה ב-5 מדליות, שנייה הייתה ארצות הברית אף היא עם 3 מדליות זהב ו-4 מדליות בסך הכל. סין צברה את מרב המדליות, 7 בסך הכל (2 זהב). 23 מדינות התחלקו במדליות, מהן 9 מדינות זכו במדליות הזהב.

רכיבה
בריטניה זכתה ב-3 מדליות זהב ברכיבה ובסך הכל זכתה ב-5 מדליות. 8 מדינות התחלקו במדליות.

שחייה

בתחרויות השחייה זכתה ארצות הברית ב-16 מדליות זהב (מחצית מדליות הזהב שחולקו) וב-30 מדליות בסך הכל, לפני סין - 5 מדליות זהב ו-10 מדליות בסך הכל וצרפת עם 4 מדליות זהב ו-7 מדליות בסך הכל. יפן זכתה במקום שני, במספר הכולל של המדליות, אחרי ארצות הברית, עם 11 מדליות בסך הכל, כאשר אף לא אחת מוזהבת.

בתחרות נשברו 9 שיאי עולם חדשים, 6 אצל נשים ו-3 אצל גברים ו-16 שיאים אולימפיים חדשים, 4 אצל גברים ו-12 אצל נשים.

שחיינים גברים בולטים
 מייקל פלפס מארצות הברית היה השחיין המצטיין בתחרות בפעם שלישית ברציפות לאחר שזכה ב-6 מדליות, (4 זהב ו-2 כסף). לאחר משחקים אלו היה לספורטאי המעוטר ביותר בכל הזמנים במשחקים האולימפיים, עם 22 מדליות מתוכן 18 זהב. נוסף לכך, היה לשחיין היחידי בהיסטוריה שזכה באותו משחה ב-3 אולימפיאדות שונות, מעשה אותו עשה פעמיים במהלך התחרויות.
 ראיין לוכטה מארצות הברית זכה ב-5 מדליות (2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד).
 סון יאנג מסין קבע שיא עולם חדש במשחה ל-1500 מטר חופשי וזכה ב-4 מדליות (2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד).
 מאט גרוורס מארצות הברית זכה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף).
 נתן אדריאן מארצות הברית זכה במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי ובסך הכל ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף).
 יאניק אנייל מצרפת זכה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף).
 קמרון ואן דר בורג מדרום אפריקה קבע שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חזה.
 דניאל גיורטה מהונגריה קבע שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה.
 אוסמה מלולי מתונסיה היה לשחיין הראשון בהיסטוריה שזכה במדליה אולימפית גם בשחייה בבריכה (ארד ב-1500 מטר חופשי) וגם בשחייה במים פתוחים (זהב ב-10 ק"מ). הוא גם היה לשחיין הראשון בהיסטוריה שהיה אלוף אולימפי בשני המקצועות (זהב ב-1500 מטר חופשי באולימפיאדת בייג'ינג).

שחייניות בולטות
 מליסה פרנקלין מארצות הברית קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר גב והייתה שותפה לשיא עולם במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. היא זכתה ב-5 מדליות (4 זהב ו-1 ארד).
 אליסון שמיט מארצות הברית הייתה שותפה לשיא עולם במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב וזכתה ב-5 מדליות (3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד)
 דנה ולמר מארצות הברית קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר פרפר והייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-56 שניות והייתה שותפה לשיא עולם במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. היא זכתה ב-3 מדליות זהב
 רבקה סוני שיפרה פעמיים את שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה והייתה שותפה לשיא עולם במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. היא זכתה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף).
 ראנומי קרומווידג'ויו מהולנד זכתה בשתי מדליות זהב במשחים היוקרתיים ביותר ל-50 ול-100 מטר חופשי ובסך הכל זכתה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף).
 קמיל מופה מצרפת זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
 יה שיוון מסין קבעה שיא עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי וזכתה ב-2 מדליות זהב.
 אלישיה קוטס מאוסטרליה זכתה ב-5 מדליות (1 זהב, 3 כסף ו-1 ארד).

שחייה צורנית

אירועים מיוחדים
 השחיין האמריקאי מייקל פלפס היה הספורטאי המעוטר ביותר באולימפיאדה זו, בפעם השלישית ברציפות לאחר שזכה ב-6 מדליות, מהן 4 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף ובכך היה לספורטאי המעוטר ביותר במשחקים האולימפיים בכל הזמנים לאחר צבירת 22 מדליות אולימפיות בסך הכל, מהן 18 מדליות זהב.
 כבר ביום המשחקים הראשון, נבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל נשים סרבה לעלות לכר הדשא, לאחר שהבחינו כי לצד שמות השחקניות מתנוסס דגל קוריאה הדרומית - יריבתה המושבעת. המשחק התחיל לבסוף באיחור של 45 דקות לאחר תיקון הטעות והתנצלות המארגנים.
 לאחר החלטת הוועד האולימפי שלא לקיים דקת דומיה לזכר נרצחי טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן 1972 (וזאת חרף קמפיין ציבורי רחב שקרא לקיים אותו), פנתה מזכירת המדינה האמריקאית הילרי קלינטון לנשיא הוועד, ז'ק רוג, ודרשה ממנו לחזור בו מההחלטה ולקיים "אירוע זיכרון ראוי" באולימפיאדת לונדון לזכר הקורבנות. המתעמלת אלי רייזמן, שזכתה במדליית זהב בהתעמלות קרקע, ביצעה את התרגיל לצלילי הבה נגילה כמחאה על החלטה זו של הוועד האולימפי.
 יה שיוון בת ה-16 מסין קבעה הישג כאשר זכתה בזהב בתחרות השחיה ב-400 מ' מעורב ושברה ביותר משנייה את השיא העולמי (שנקבע בתקופה בה מותר היה להשתמש בחליפות שחייה מיוחדות אשר שיפרו את מהירות השחיינים). שיוון הגיעה לקטע האחרון של המשחה, 100 מ' חופשי, בפיגור של שנייה מהשחיינית הפייבוריטית, אליזבת בייזל, אך סיימה שתי שניות לפניה, כאשר ב-50 המטרים האחרונים היא שחתה במהירות גבוהה יותר מאשר המנצח במשחה המקביל לגברים, ראיין לוכטה. מאמן השחייה האמריקני גרג טרוי אמר על כך לעיתונאים: "אתם חבר'ה תעשו את התחקירים. למיטב זיכרוני, מדובר בספליט (מקטע השחייה) הכי מהיר בהיסטוריה הנשית", כאשר בכך רמז לשימוש בחומרים אסורים.
 שין א-לאם, סייפת דרום קוריאנית, הפסידה בחצי הגמר בשנייה האחרונה של הקרב, בשל החלטת שיפוט שנויה במחלוקת. הקרב של שין נמשך מעבר לזמן החוקי לאחר שהשעון שמודד את הזמן נתקע וגרם ליריבתה הגרמניה לצבור ניקוד מעבר לזמן החוקי של התחרות. שין חכתה בזירה להחלטת השופטים במשך כשעה שלמה לאחר ההפסד, תוך שהיא ממררת בבכי. בקרב על המקום השלישי הפסידה הסייפת את הקרב. איגוד הסייף העולמי החליט להעניק לשין מדליית ארד כפרס ניחומים אך שין סירבה.
 ארבעה צמדים של שחקניות בדמינטון נפסלו והודחו מהמשחקים, לאחר שמארגני התחרות טענו כי השחקניות לא התאמצו לנצח בשלב הבתים על מנת לסדר לעצמן הגרלה נוחה.

ראו גם 
 אולימפיאדת הנכים לונדון (2012)
 ישראל באולימפיאדת לונדון (2012)
 משתתפים עצמאיים במשחקים האולימפיים

קישורים חיצוניים

 

 האתר הרשמי של הוועד האולימפי העולמי 
 האתר הרשמי של הוועד האולימפי הישראלי
 לונדון 2012, באתר ynet
 לוח המשחקים המלא, באתר ynet
 
 
 
 לונדון 2012: גם הארכיטקטים מתחרים באולימפיאדה, באתר כלכליסט, 27 ביולי 2012

הערות שוליים 

2012
2012 בספורט
לונדון
2012 בממלכה המאוחדת