לבקנות

לַבְקָנוּת (נקראת גם אַלְבִּינִיזם, מאנגלית: Albinism) היא מחלה תורשתית רצסיבית הגורמת לחוסר פיגמנטציה בעיניים, בעור ובשיער. לבקנות גורמת לרוב לרגישות לאור. תופעה המקבילה ללבקנות מצויה גם בצמחים בעקבות שיבוש במרכיבים כגון קרוטנים. כמו כן לבקנים הם גם בעלי סיכון גבוה יותר לחלות בסרטן העור.

חוסר פיגמנטים 
האלל היוצר לבקנות מונע מהגוף ייצור כמויות נורמליות של פיגמנט הנקרא "מלנין". נמצאו מספר אללים הגורמים ללבקנות, אך הוכח כי כולם משפיעים על רמת המלנין. המלנין מגן על העור מקרני השמש האולטרה-סגולות. לאנשים הסובלים מלבקנות חסרים את הכמויות הרצויות של הפיגמנט הזה, ולכן יכולים להיכוות בקלות מקרני השמש. מחסור בפיגמנט בעיניים גורם לבעיות בראייה וגורם לעין שלא להתפתח כראוי.

אדם בעל לבקנות מלאה נקרא לבקן (או אַלְבִּינוֹ). המיתוס הגורס כי ללבקנים יש "שיער לבן ועיניים אדומות" אינו מדויק. ללבקנים לרוב עור ורוד וחיוור ועיניים כחולות בהירות מאוד, אם כי ישנם לבקנים עם עיניים אדומות-ורדרדות. לעיתים חוסר הפיגמנטציה בשיער מתבטא בשיער בלונדיני בהיר ביותר, ולעיתים הוא אכן לבן. בבעלי חיים לבקנים העין אכן ורודה והאישון אדום, מכיוון שהעין שלהם קטנה יותר. לרוב גדילתם ומצב בריאותם של הלבקנים הוא נורמלי.

ישנם שני סוגים של לבקנות המוכרים למדע:
 לבקנות אוקולרית (OA) - שבה חסר המלנין בעיקר בעיניים, בעוד שבעור ובשיער הוא בכמויות נורמליות.
 לבקנות כוללת (OCA) - שבה חסר המלנין בשער, בעיניים ובעור. זהו סוג הלבקנות הנפוץ ביותר.

נשאות סמויה לגן פגום הגורם ללבקנות ניתנת לגילוי באמצעות בדיקת סקר גנטית.

בעיות ראייה 
אנשים הסובלים מלבקנות לוקים לרוב בראייתם, ברמות שונות של קוצר ראייה או רוחק ראייה.
רוב הלבקנים סובלים גם מניסטגמוס (רעידה בלתי רצונית של גלגל העין). עם זאת, ראייתם של רוב הלבקנים נוטה להשתפר במהלך חייהם בעקבות שינוי במתח השריר. החוסר בפיגמנט בעין גורם לפוטופוביה - רגישות חמורה לאור.

היחס ללבקנים
בגלל מגבלותיהם הרפואיות, צה"ל אינו מגייס לבקנים לשירות חובה, אך מתיר להם להתנדב. במאי 2009, בעת דיון בבג"ץ, הביעה הנשיאה דורית ביניש ביקורת על עמדת צה"ל, אך בפסק הדין לא ראה בג"ץ מקום להתערב בהחלטה של צה"ל.

הרתיעה מלבקנים 

במהלך ההיסטוריה הסתכלו הבריות על לבקנים בחשדנות מעורבת בפליאה בגלל מראם יוצא הדופן.

היו שהחשיבו את הלבקנים לסוג של שדים. רבים מאמינים כי אגדות על ערפדים, שהם בעלי עור בהיר במיוחד ורגישים לשמש, מקורה בלבקנות. בג'מייקה היה במשך שנים רבות היחס ללבקנים כאל מקוללים.

בטנזניה נמשך עד היום הרג לבקנים לצורך מסחר באבריהם, שנחשבים למביאי מזל. על פי דו"ח של הצלב האדום משנת 2009, יותר מ-50 לבקנים נרצחו בטנזניה תוך פחות משנה בשל אמונה זו, וכמו כן, קברים של לבקנים חוללו ומגופותיהם הוצאו איברים. רבים מהלבקנים בטנזניה ובבורונדי חיים במחתרת וחוששים לחייהם. טנזניה נחשבת למקום בעל ריכוז הלבקנים הגבוה ביותר באפריקה - כ-150,000 מהתושבים לבקנים. אחוז גבוה מהם רשום בארגון Tanzania Albino Society, שהוקם כדי להגן על לבקנים ולהבטיח להם חינוך נאות.
במקביל, במקומות אחרים באפריקה קיימת אמונה לפיה לבקנים מביאים מזל רע, וקיים תיעוד של מקרי רצח על רקע זה.

לבקנות בבעלי חיים 
לבקנות אינה מוגבלת לבני אדם, ויכולה להופיע במינים רבים של בעלי חיים. לבעלי חיים הלבקנות מסוכנת יותר, מכיוון שהמשמעות של רגישות לאור וראייה פגומה היא כושר הישרדות נמוך יותר.

גן חיות בבריסטול שבבריטניה היה ביתו של פינגווין לבקן נדיר בשם Snowdrop שמת ב-2004. בגן החיות שבברצלונה גר פתית שלג, הגורילה הלבקן היחיד הידוע בהיסטוריה, שמת ב-2003 מסרטן. צמד הקוסמים האמריקני זיגפריד ורוי היו משתפים בהופעתם טיגריס לבקן. לבקנות נפוצה אצל חתולים, שתופעת לוואי אצלם מתבטאת גם בחירשות.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

גנטיקה
מוטציות גנטיות
מחלות עור והרקמה התת-עורית