ארכיטיפ

ארכיטיפּ (מגרמנית: Archetyp - אַרְכֶטִיפּ, הצורה העברית הנוכחית מושפעת מההיגוי באנגלית; מקור המילה ביוונית - αρχέτυπον ארכֶטיפּון - "דגם קדום", עבר ללטינית כ- archetypum ארכֶטיפּוּם) הוא אב טיפוס של רעיון, אדם, אובייקט או מצב שהאנושות, על תרבויותיה השונות, חוותה תדיר והוא נשמר כמשקע בזיכרון האנושי, כמודל שעל פיו פרטים אחרים מעוצבים בתבנית דומה. הפרט החווה את חייו הפרטיים חשוף תמיד הן להתרחשויות ההווה שהוא שותף להן, והן לאותם דימויים קדומים מעברה של משפחת האדם.

דוגמה: דמות האם היא ארכיטיפ, שהרי כל התינוקות בכל התרבויות שותפים לחוויית האם. תפיסת התינוק את אמו שלו משלבת בתוכה את התנסויותיו עם דימוי דמות האם הטבוע בו מלידה, כפי שחווה אותה הגזע האנושי מאז ומעולם.

הארכיטיפים של יונג 
על פי התאוריה האנליטית של הפסיכואנליטיקאי קרל יונג, קיימים מספר ארכיטיפים מרכזיים:
 אגו - ארכיטיפ ההסתגלות למציאות והשגת הזהות.
 הצל - הצד הנחות והלא רצוי באישיותנו, אותו אנו מדחיקים משום שאין אנו מוכנים להודות בקיומו. זהו ה"חלק האפל", המאכלס את היצרים והרגשות הפרימיטיביים הקיימים בנו.
 הפרסונה - המסכה אותה אנו חובשים בהתאם לדרישות הסביבה והחברה. זוהי האישיות החברתית, המתפקדת בהתאם לציפיות החברה ומסתירה את ה"אני האמיתי" - מעיין פשרה בין אישיות היחיד לבין דרישות החברה.
 האנימה - היסוד הנשי המצוי בגברים בזכות ההתנסות האישית של האדם עם נשים, ובזכות חוויות קולקטיביות של גברים עם נשים לאורך ההיסטוריה (בהסתמך על התת-מודע הקולקטיבי). האנימה קובעת הן את יחס הגבר לנשים שבעולמו, והן את יחסו לצד הנשי המצוי בתוכו.
 האנימוס - הצד הגברי בנשים, הלקוח מהחוויות האישיות והקולקטיביות של נשים עם גברים. קובע את היחס של האישה לגברים שבעולמה, ולצד הגברי שמצוי בתוכה.
 העצמי - יונג טען שבסביבות גיל ארבעים מגיע האדם לשלמות ולהרמוניה פנימית, בה הוא חדל מלהתעסק בדברים חומריים (דוגמת כסף, בית, פרטנר וכדומה) ומרכז את האנרגיה שלו במטרות רוחניות מתוך שאיפה להגיע לשלמות רוחנית. העצמי מקנה לאישיות אחידות, שיווי משקל ויציבות.

דוגמאות לארכיטיפים נוספים: דמות האם, הגיבור, הילד, אלוהים, אמא אדמה, בעלי חיים, הזקן החכם, ועוד.

קישורים חיצוניים