קנטונזית תקנית

קנטונזית תקנית (בסינית מפושטת: 广东话, יוטפנג: Gwong2dung1 waa2, פין-יין: Guǎngdōnghuà) היא שפה סינית הנחשבת לשפה השנייה המדוברת ביותר בסין, אחרי מנדרינית. בנוסף, היא השפה המדוברת ביותר באזורים המיוחדים בסין, הונג קונג ומקאו. קנטונזית נחשבת ללינגואה פרנקה של מחוזות ואזורים מסוימים בדרום סין, המרכזי שבהם הוא גואנגדונג (הקרוי גם קנטון, ומכאן שם השפה) ובמחוזות נוספים בדרום סין, דוגמת גואנגשי. השפה מדוברת במדינות נוספות בדרום מזרח אסיה (בעיקר בווייטנאם ובמלזיה, כמו גם בסינגפור ובקמבודיה במידה פחותה) ונחשבת לשפה המדוברת ביותר בקרב סינים שהיגרו למערב.

הקנטונזית היא הניב הנפוץ ביותר ממשפחת הניבים המכונה יוּאֵה (粵). בסין היא מדוברת על ידי 52 מיליון אזרחים שהם 4.5% מאזרחי סין.

ישנן מספר שיטות ליטון של קנטונזית, המרכזיות שבהן הן יוטפנג ותעתיק ייל.

קנטונזית כשפה סינית 
על אף שקנטונזית חולקת אוצר מילים נרחב עם השפה המנדרינית, שתי השפות הסיניות אינן מובנות הדדית, בעיקר בשל הבדלים פונולוגיים ודקדוקיים. הבדל בולט נוסף בין קנטונזית למנדרינית הוא אופן כתיבת המילה המדוברת. מעט מאוד דוברי קנטונזית בקיאים באוצר המילים הקנטונזי המלא בכתב. כתוצאה מכך, מילים רבות כתובות בצורה הדומה למנדרינית תקנית.

מאז 1909, שלטונות סין קידמו באופן עקבי את השפה המנדרינית ברחבי המדינה, ובמיוחד בחינוך ובתקשורת. זאת, בהתאם לצו שהוצא בתקופת שושלת צ'ינג. עם זאת, הרשויות במחוזות הקנטונזים בדרום סין, התנגדו לכך, וטענו ל"ייחודיות אזורית" של הקנטונזית, ולחשיבותה למסחר הפורה באזור. בין היתר מסיבה זו, עדיין נעשה שימוש בקנטונזית בחלק מכלי התקשורת הממשלתיים עד היום, להבדיל משפות סיניות אחרות שאינן מנדרינית.

ואולם, בשנים האחרונות פועל הממשל בסין למזער את השימוש בקנטונזית במדינה. כך למשל, בשנת 2010 הוצע על ידי השלטון ששידורי הטלוויזיה במחוז גואנגג'ואו יגדילו את כמות התכנים המשודרים במנדרינית, על חשבון תוכניות קנטונזית. עצם הניסיון לקדם זאת, הוביל להפגנות במחוז, שבסופו של דבר הניאו את הרשויות מלהתקדם עם ההצעה. פעולות מסוג זה חיזקו את הזהות הלשונית של דוברי הקנטונזית ביחס לדוברי שפות סיניות אחרות.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים 

שפות סיניות
סינית