דוד שמעוני

דוד שמעוני (שמעונוביץ'; 25 באוגוסט 1891 – 10 בדצמבר 1956) היה משורר, סופר ומתרגם עברי, מראשוני המשוררים הידועים ביישוב. חתן פרס ישראל לספרות ושירה לשנת תשי"ד (1954).

חייו

ילדות ונעורים
נולד לניסן שמעונוביץ' ולמלכה לבית פרידלנד בכ"א באב תרנ"א בעיר בוברויסק שבפלך מינסק (רוסיה הלבנה), בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). הוא למד בחדר ואצל מורים עבריים, קרא הרבה, ובשנת תרס"ב פורסם שירו "שיחת רסיסים" בשבועון הילדים "עולם קטן" של בן אביגדור. בשנת תרס"ג פרסם מספר שירים בעיתון "הזמן" שיצא בסנקט פטרבורג, ומשנת תרס"ד ואילך הודפסו שיריו ב"לוח אחיאסף", בעיתון "השילוח" ובעיתונים ומאספים עבריים אחרים. במשך תקופה קצרה עסק בציור כרזות מהפכניות ברוסית. במשך כשנתיים-שלוש כתב גם שירים ביידיש, ואף הדפיס כמה מהם בעיתונים "אונזער וועג" ("דרכנו"), "פאָלקס שטימע" ואחרים. בשנת תרס"ח (1908) קיבל את תעודת הבגרות, אך בשל הגבלת מספר הסטודנטים היהודיים (הנומרוס קלאוזוס) לא התקבל לאוניברסיטה.

עלייה ראשונה ולימודים אוניברסיטאיים

 
בשנת 1909 הצליח שמעוני לעלות לראשונה לארץ ישראל, ושהה בה במשך שנה. באותו זמן נמצא כבר בארץ הסופר יוסף חיים ברנר, שעמו קיים שמעוני קשר מכתבים עוד קודם לכן. שמעוני עבד בארץ כשומר וכקוטף תפוזים, ואף טייל בארץ במשך חודשיים. את חוויותיו מן הטיול הזה נשא עִמו למשך שארית חייו. בשנת 1911 חזר שמעוני לבקר את הוריו ברוסיה, ובאותה שנה פורסם ספר שיריו הראשון "ישימון". בשנת 1912 נסע לגרמניה ללימודים גבוהים. עד שנת 1914 למד בלשנות שמית ופילוסופיה באוניברסיטאות ברלין, היידלברג ווירצבורג. בסיום לימודיו התכוון לחזור ארצה, אולם עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ לחזור לרוסיה, ושהה באודסה ובסנקט פטרבורג. עם פרוץ מהפכת אוקטובר עבר למוסקבה, ובה עבד בהוצאת שטיבל.

בארץ ישראל

רק בשנת 1920, לאחר ניסיונות רבים, הצליח לעזוב את ברית המועצות ולחזור לארץ ישראל. בתחילה התגורר במושבה רחובות, ועסק בספרות בלבד. באותה עת ניגשה הוצאת דביר להוצאת מבחר כתביו. בשנת 1925 עבר לתל אביב ובה שימש מורה לעברית ולספרות עברית בגימנסיה העברית "הרצליה". עד אחרית ימיו עסק בהוראת תנ"ך וספרות עברית בבתי ספר תיכוניים. עוד הוא עסק גם בתרגומים ממיטב ספרות העולם (טולסטוי, היינה, לרמונטוב ועוד). הוא היה חבר ועד הלשון העברית משנת תרפ"ו (1926) וחבר האקדמיה ללשון העברית מיום היווסדה. בהמשך שימש יושב ראש אגודת הסופרים העבריים.

זכה בפרס ביאליק לספרות לשנים 1936 ו-1949, בפרס אוסישקין ב-1945, ובשנת 1954 (תשי"ד) הוענק לו פרס ישראל לספרות יפה. הוכרז כזוכה בפרס טשרניחובסקי לשנת תשט"ז על תרגום לרמונטוב, אך נפטר, והפרס הוענק למשפחתו ב-1957.

דוד שמעוני נפטר בתל אביב ב-ו' בטבת תשי"ז, 10 בדצמבר 1956. נקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב, בצמוד לקברו של המחנך פנחס שיפמן (בן-סירה).

אחיינו היה הפיזיקאי פרופ' ניסן זלדס.

הנצחתו
בתל אביב (רמת אביב) ,באר שבע, רחובות, הרצליה, חדרה, חולון ובירושלים רחובות על שמו.
בנוסף יש מספר בתי ספר יסודיים הקרויים על שמו:
 בית הספר שמעוני בגבעתיים
 בית הספר שמעוני בפתח תקווה

ספריו

 ביער בחדרה: אידיליה, יפו: הפועל הצעיר, תרפ"א. (מהדורות נוספות: תל אביב: דביר, תרפ"ט; דפוס הפועל הצעיר, תרצ"ח; וכן בשנות הארבעים והחמישים.) את היצירה הקדיש ליוסף זלצמן. 
 יובל העגלונים: אידיליה, תל אביב: הפועל הצעיר, תרפ"ג. 
שירים (כתבים), כרך ראשון, תל אביב: דביר, מספרי מוריה, תרפ"ה. 
 א. זקנות; ב. הנגון, תל אביב: אמנות, תר"ץ. 
 שיאונה: אידיליה, תל אביב: דפוס "הוצאת ארץ-ישראל", תרצ"ו-1936. 
 דורון, תל אביב: אמנות, 1936. 
 בחשאי: פרקי שירה ומחשבה, תל אביב: עם עובד, תש"ה. 
 בשבילי הביבר: משלים וסטירות (הציורים בידי אריה נבון), תל אביב: מסדה, [תש"ו]. (מהדורה נוספת: תשי"ג?). 
 ואלה תולדות אוד: פואמה, תל אביב: י' שמעוני, תש"ז. 
 מצבה: אידיליה, תל אביב: י. שמעוני, תש"ז. 
 חבלו של משיח: שירים ופואימות, תל אביב: י' שמעוני, תשי"ב. 
 פרקי זכרונות, תל אביב: אגודת הסופרים העברים ליד דביר, תשי"ג-1953.
 ישימון
 סער ודממה
 ספר האידליות, (עיטורים: אורי אליעז), הוצאת מסדה, 1962.
 הציפורים שרות כקדם.
 ארמיליום הרשע: חזון בשלושה פרקים, הוצאת מסדה.
 ילקוט שירים בשלושה כרכים, הוצאת מסדה.

ספריו שערך

 ספר השנה של ארץ ישראל, (ביחד עם אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ' ו-ד"ר אברהם צפרוני), הוצאת הסתדרות הסופרים העבריים בארץ-ישראל, תרפ"ג-תרפ"ו (1923–1926).
 דבר המשורר דוד שמעוני על חיים נחמן ביאליק, < במלאת 20 שנה לפטירתו >, מושב הוועד הפועל הציוני, מו"ל: לא ידוע, ירושלים, 1954.

ספרים לכבודו

 יוסף קלוזנר, דוד שמעוני (שמעונוביץ) - המשורר והוגה הדעות, בצירוף ביבליוגרפיה מאת ברוך שוחטמן וביוגראפיה קצרה, הוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים, 1948.
 יוסף אריכא, ילקוט סיפורים מבחר ספרותנו ע"ש דוד שמעוני, הוצאת יחדיו בשיתוף עם אגודת הסופרים, 1982.

לקריאה נוספת
 ליובל הששים של דוד שמעונוביץ, קובץ מאמרים, ב-"מאזנים" אלול תש"ו.
 אחרי מטתו של דוד שמעוני, קובץ מאמרים, ב-"מאזנים" טבת-שבט תשי"ז.
 אהרן אורינובסקי, דוד שמעוני (שמעונוביץ'), בספרו "תולדות הספרות העברית החדשה", כרך ג, ע' 66-91, תל אביב: יזרעאל תש"י.
 יעקב חורגין, על שירתו של דוד שמעוני, ב-"מאזנים" תשרי-חשון תשי"ז, ע' 332-338.
עמנואל בן-גריון ויצחק עוגן, רשימות על "ספר האידיליות" לדוד שמעונוביץ, ב-"מאזנים" ג' תש"ה, ע' 177-179.
יהודה סלוצקי (עורך), באברויסק (שער תשיעי על דוד שמעוני כולל רשימה אוטוביוגרפית), "תרבות וחינוך", תל אביב 1967.
 שלמה ויסבליט, חלוציות וחלוצים באידיליות של דוד שמעוני,  האומה 55, 1978.
 אב"א אחימאיר, בצל גן הדובדבנים, בתוך: 'אטלאנטידה או עולם ששקע, הוועד להוצאת כתבי אחימאיר, 1996, ע"ע 162-125
 אב"א אחימאיר, דוד שמעוני, הסובייקטיווי במשוררים, בתוך: 'עין הקורא'''', הוועד להוצאת כתבי אחימאיר, 2003, עמ' 331-328

קישורים חיצוניים

 
 
 
 
שלום שטרייט, דוד שמעונוביץ, בפרויקט בן-יהודה
עמנואל בן גריון, דוד שמעונוביץ, בפרויקט בן-יהודה
ישראל כהן, דוד שמעוני, בפרויקט בן-יהודה
 
 
 
 , 
 
 
 , 
 עמינדב דיקמן,

הערות שוליים

משוררים ישראלים
משוררים כותבי עברית
סופרים כותבי עברית
סופרים ישראלים
מתרגמים ישראלים
מתרגמים לעברית
מתרגמים מרוסית לעברית
מתרגמים מגרמנית לעברית
מבקרי ספרות ישראלים
ממשילי משלים
ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
אנשי העלייה השנייה
זוכי פרס ישראל לספרות ושירה
זוכי פרס ישראל לשנת 1954
זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
זוכי פרס טשרניחובסקי
זוכי פרס אוסישקין
אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
ישראלים שנולדו ב-1891
ישראלים שנפטרו ב-1956