פנק

פֶנֶק או שועל המדבר (מערבית: فَنَك, תעתיק: פַנַכּ; אנגלית fennec; שם מדעי: Vulpes zerda; שם נרדף Fennecus zerda) הוא המין הקטן מכל השועלים ומכל המינים במשפחת הכלביים.

מאפיינים 
משקלו הממוצע של פנק בוגר הוא כ-1 ק"ג. מזונו העיקרי הוא חרקים. אזורי המחיה הטבעיים של הפנק הם מדבריות צפון אפריקה (סהרה), חצי האי ערב וחצי האי סיני. גרעיני רבייה של הפנק הוקמו גם בערבה וב על ידי גיורא אילני.

קרובו האבולוציוני הקרוב ביותר של הפנק הוא שועל צוקים, אולם הפנק שונה באופן מהותי משאר מיני השועלים, הן גנטית והן התנהגותית. לפנק 32 זוגות כרומוזומים, לעומת 35 ו-39 בשאר מיני השועלים. הפנק חי בלהקות, בעוד שאר מיני השועלים הם חיות מתבודדות.

לפנק דרכים רבות לשרוד במזג אוויר המדברי העוין. ביום הוא מתחפר במהירות בחולות ויוצר שם מנהרות המשמשות הגנה הן מטורפים והן מהשמש. הוא צד את טרפו בלילות. מזונו מורכב מכל הבא ליד, ומאחר שאינו יכול להיות בררן במדבר, הוא צד אף בעלי חיים הקרובים לגודלו, כגון נחשים ועקרבים. מזון שאינו נאכל בו-במקום נשמר במחילות.

סימן ההיכר של הפנק הוא אוזניו הגדולות במיוחד. בנוסף להיותו בעל חוש שמיעה מצוין, משמשות האוזניים לקירור גופו, בשל היותן משטח נרחב הבא במגע עם האוויר. הפנק כמעט ואינו מקרר את גופו כדרך הכלביים (על ידי הלחתה - אידוי מים מדרכי הנשימה), ומחקרים הראו כי בשיטה זו הוא חוסך נוזלים רבים. עיניו הגדולות והחומות ואפו הקטן משווים לו מראה גורי.

הפנק מסוגל לקפוץ ממצב מנוחה לגובה מטר. כך הוא יכול לתפוס חרקים במהירות, בלי להבריח אותם בתנועות מיותרות.

עונת הייחום מתרחשת בחודשים ינואר-פברואר. הזכר מגן על השטח באגרסיביות רבה ומונע כניסת זרים לתחומו. הוא חופר את המחילות בסביבות חודש מרץ, מעט לפני הולדת הצאצאים (2–5 גורים בהמלטה). הזכר הוא שמביא מזון לאם ולוולדות בזמן ההמלטה ולאחריה.

תמונות

קישורים חיצוניים

 
 TETOism - צילומים של מין זה
 פנק באתר הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב

הערות שוליים 

טקסונים שתוארו בידי אברהרד אאוגוסט וילהלם פון צימרמן
שועל
ארץ ישראל: כלביים
בעלי חיים שהושבו לישראל
מצרים: יונקים
מרוקו: יונקים
לוב: יונקים
תוניסיה: יונקים
אלג'יריה: יונקים
הסהרה: בעלי חיים
בעלי חיים שתוארו ב-1780