האי של ד"ר מורו

האי של ד"ר מורו (באנגלית: The Island of Doctor Moreau) הוא ספר מאת ה. ג'. ולס שראה אור בשנת 1896.

עלילה 

הספר מתאר בגוף ראשון את קורותיו של פרנדיק, חוקר טבע בריטי שהיה על סיפונה של ספינת הנוסעים "ליידי ויין", החל מטביעתה המצערת לכאורה ללא ניצולים ועד מציאתו המפתיעה כשנה לאחר מכן, כשהוא תשוש ורעב בסירת הצלה של סקונר. על פי סיפור המסגרת שמתואר בקצרה, הספר הוא אוסף רשמים שפרנדיק כתב למען עצמו כשחזר לאנגליה, לאחר שפומבית הכחיש כי הוא זוכר את שעבר עליו באותה שנה.

הסיפור מתחיל בסירת הצלה מהספינה ה"ליידי ויין", שנסחפת בים. פרנדיק ועוד שני שורדים, שנמצאים עליה, מנסים להתמודד עם הרעב והצמא הנוראים לאחר ימים בלב ים. ברגע של טירוף נופלים שני הניצולים האחרים מהסירה ופרנדיק נותר לבדו למות. בדרך מקרה הוא ניצל על ידי סקונר (ספינה) שנקלעה לאזור, ושם הוא פוגש את צוות הספינה ואנגלי יוצא לונדון נוסף ושמו מונטגומרי. הם מפתחים שיחה בימים החולפים ומונטגומרי מספר לו כי הוא מוביל חיות בר לאי בו הוא מתגורר. פרנדיק שם לב למאפיינים של חיות פרא אצל משרתו של מונטגמרי, דאלינג. לאחר שמונטגומרי, משרתו והחיות יורדים באי, מחליט קברניט הסקונר לזרוק את פרנדיק מהסיפון, וזה נאלץ לשחות לאי  של מונטגומרי, אף הוא. שם הוא פוגש את ד"ר מוֹרוֹ, מנתח מבריק שסולק מלונדון בעקבות פרוץ שערורייה הקשורה בהפרת אתיקה רפואית מצדו, וכעת משמש כמדריכו של מונטגומרי על האי. באי הקימו מורו ומונטגומרי מתחם מדעי אותו הם מנסים להסתיר מפרנדיק. פרנדיק מסתובב באי, בניגוד להמלצות מארחיו ורואה גופת ארנב משוסעת. הוא מגלה כי יושבי האי הם בני אדם מעוותים, גפיהם לעיתים חבושים ופניהם מעוותים ומזכירים פני חיה. פרנדיק נמלט מאחד המעוותים שרודף אחריו, אל המתחם בו נמצאים מורו ומונטגומרי. שם הוא שומע זעקות אימים ממרפאתו של ד"ר מורו שמנתח באותה עת פומה שהובאה בסקונר על ידי מונטגומרי. פרנדיק מתפרץ למרפאה ומגלה דמות אדם מצולקת ומדממת, הכבולה באזיקים לקיר. מזועזע ומשוכנע כי ד"ר מורו מתמחה בעינוי פרנדיק בורח על נפשו.

במנוסתו פרנדיק פוגש באיש הקוף שמלווה אותו לכפר "אנשי החיה" אשר מתגוררות כ-60 מיצירותיו המזוויעות של מורו. מורו ומונטגומרי מגיעים לכפר ורודפים אחרי פרדניק פותח במנוסה ברחבי האי בעוד מורו ומונטגומרי רודפים אחריו.

מורו מצליח להדביק את פרנדיק ולשכנעו לחזור למתחם, שם הוא מפקיד בידיו אקדחים ומבטיח כי לא יאונה לו כל רע. כשהם חוזרים מורו מסביר לפרנדיק כי דמות האדם המעוות, מסביר מורו, היא למעשה הפומה, לאחר שעברה סדרה מזוויעה של ניתוחים שמטרתם להעניק לה צלם אנוש. ד"ר מורו מסביר שמהות מחקרו היא השתלת איברים ועירוי דם בין אנשים לאנשים ובין חיות לחיות וכי מחקרו, שגרם לשערורייה שסילקה אותו מהממסד הרפואי בלונדון אל האי, נגעה להפיכת חיות ליצורים כמו אנושיים. תוך הצלבת איברים חיים שונים בין חיות, היפנוזה ופיתוח תודעה, הצליח מורו להפוך חיות ליצורים העומדים על שתי רגליים, בעלי אצבעות (במידה מוגבלת, רק קופי האדם היו בעלי חמש אצבעות) ויכולת להשתמש בשפה ובכלים. האנשים המעוותים שראה פרנדיק מחוץ למתחם הם תוצרי ניסויו. מונטגומרי פיתח חיבה לאותם אנשי חיה (ואף מחזיק באחד מהם כמשרתו האישי), ואילו מורו סולד מהם ומשליט בהם אימה על ידי החדרת הרעיון כי הוא ומונטגומרי אלים, ומכריח אותם לדקלם את החוק שוב ושוב, על מנת שישמרו על צלם אנוש. מורו מסביר לפרנדיק כי אף על פי כל מאמציו, כל מנותח שיצא תחת ידיו שב אל דרכיו החייתיות.

כמה ימים לאחר מכן פרנדיק מספר למורו על האיש המעוות שרדף אחריו (וכנראה גם הרג את הארנבת) עם הגעתו לאי. הוא מזוהה כאיש הנמר וכאשר מורו מגיע לכפר על מנת ללכוד אותו, החייתיות שבו מתפרצת והוא מנתר משם לתוך הסבך. אנשי החיה פותחים במרדף אחריו וכאשר פרנדיק רואה אותו הוא יורה בו. הצבוע חזיר נועץ שיניו בגופה מה שגורם לו ללכת בדרכו של איש הנמר.

כעבור זמן מה קורה אסון, והפומה - כעת ספק חיה ספק אדם - משתחרר ובורח אל הג'ונגל. מורו רודף אחריו עם אקדח ומנסה ללכדו. בקרב, המתנהל מחוץ לכפר, השניים ונהרגים. מורו נמצא כרות יד וללא אקדח, ואיש הפומה נמצא מת וירוי בכתפו. ביטחונם של אנשי החיה בחוק מתערער, ופרנדיק מפתח חשש לחייו מפניהם. מונטגומרי מנסה לשמור את החוק בקרב אנשי החיה, אך מותקף על ידי אחד מהם, כשהוא נתון בשכרות ונהרג. פרנדיק נותר כעת לבדו. אנשי החיה במרוצת עשרת החודשים הבאים הופכים למצבם החייתי ומאבדים את יכולתם ללכת זקוף ואת יכולת הדיבור והחשיבה. החשש של פרנדיק לחייו גובר, בעיקר מפני איש הצבוע-חזיר המגלה אגרסיביות מוגברת. במאבק מולו מצליח פרנדיק לירות בו למוות, תוך כדי שאיש הכלב סן-ברנרד שליווה אותו מת בהגנה עליו. נסיונותיו של פרנדיק להיחלץ כושלים עד שהוא רואה סירת הצלה נסחפת במים, שמתגלה כשייכת לסקונר שהטיל אותו אל האי. הוא עולה על הסירה ומספר ימים מאוחר יותר, הוא נלקח על ידי ספינת נוסעים שעברה באזור.

בסיום מתאר פרנדיק את שובו לאנגליה, כבעל תובנות חדשות ושונא אדם. הוא נוטה לראות חלק מהאנשים הסובבים אותו כבני דמותם של אנשי החיה ומתבודד במשך שארית חייו, ומדחיק  את מה שחווה על האי של ד"ר מורו.

הספר ניבא את שיטות הניסויים בבעלי חיים לצורכי הרפואה האנושית, את קיומם העתידי של ההנדסה הגנטית ושל השיבוט, ואת ניסיונו של האדם לשלוט על הטבע, וכלל נושאים שלא נידונו עד אז כגון הטבע האנושי-חייתי, התאכזרות לבעלי חיים והשפעותיה המוסריות. בעקבות פרסום הספר עלתה מודעות לנושא הניתוח בחיות בעודן בחיים והצורך בחקיקה המסדירה את הנושא.

עיבודים לקולנוע
הספר עבר שלושה עיבודים לקולנוע מסחרי:
Island of Lost Souls (משנת 1933) עם בלה לוגוסי כ"אומר החוק" (אחד מאנשי החיה) וצ'ארלס לוטון כד"ר מורו. הסרט היה מבוסס באופן רופף על הספר והוסיף את דמותה של ארוסתו של חוקר הטבע הבריטי (ששמו שונה מפרנדיק לפארקר) כאורחת פתע באי. מונטגומרי נעדר מהתסריט לחלוטין, ואחת מנשות החיה קיבלה תפקיד שלא היה קיים בספר.
The Island of Dr. Moreau (משנת 1977) עם מייקל יורק כחוקר הטבע (כעת תחת השם אנדרו בראדוק ולא פרנדיק) וברט לנקסטר כד"ר מורו. בתסריט זה מופיעים מונטגומרי ואף משרתו האישי מלינג, ומתווספת גם דמות נשית בשם מריה. בגרסה הזו מורו מזריק לבראדוק חומר ההופך אותו לאיש חיה, וזאת בניגוד מוחלט לרוח הספר בו מורו מנסה נואשות לפטור חיות מהאינסטינקטים החייתיים שלהם. סרט זה הפך לגרסה ספרותית באותו שם, שכאמור שונה משמעותית מזו של ה. ג'. וולס.
The Island of Dr. Moreau (משנת 1996) עם מרלון ברנדו כד"ר מורו, ואל קילמר כמונטגומרי, רון פרלמן כאומר החוק ודייוויד ת'יוליס כנושא ונותן מצד האומות המאוחדות (הפעם תחת השם דאגלס במקום פרנדיק). עלילת סרט זה התרחשה ב-2010, וכללה טכנולוגיה עתידנית ושינויים רבים, כולל ניסויים ב-DNA אותם מבצע ד"ר מורו.

משחק מחשב "Vivisector: beast inside" מבוסס ברובו על אירועי הספר.

קישורים חיצוניים

 
 

ספרי ה. ג'. ולס
ספרים שעובדו לבמה
ספרים שעובדו לסרטים
ספרי 1896