עגוריים

עגוריים (שם מדעי: Gruidae) היא משפחה של עופות גדולים בעלי שתי רגליים וצוואר ארוכים.

מאפיינים 
מקור העגוריים ישר, בנוי באורכו וצורתו כיתד. אצבעותיו חסרות קרום. השלישוניות ארוכות ומגושמות ונראות כזנב (הזנב האמיתי קצר ומוסתר מתחתיהן). העגורים ניזונים מצמחים, דו-חיים ויונקים קטנים.

העגוריים שוכנים בשטחים פתוחים נרחבים, באדמות ביצה, טונדרה ובאדמות עשב. עם הידלדלותם של שטחים אלו עקב בנייה וחקלאות אינטנסיבית, חלה ירידה משמעותית במספר הפריטים בכל מין. כיום כתשעה מינים נמצאים בסכנת הכחדה או בסטטוס מאוים ופגיע (לפי IUCN, ארגון שימור הטבע הבינלאומי).

מרבית מיני העגוריים נודדים. מבנה הלהקה בנדידה הוא דמוי ראש חץ בדומה לאווזאים שונים. אולם מבדילים ביניהם באופן מיידי על פי הרגליים המתוחות לאחור, וגם קצב המעוף האיטי יותר, הגלישות הרבות, תכיפות הדאיות בעזרת תרמיקות וגובה המעוף הרב יותר. העגוריים מומחים בדאייה, ועפים בצוואר פתוח כחסידות.

העגוריים מתחברים עם בני המין השני לכל חייהם, וידועים בקנאותם. למינים רבים גינוני חיזור מגוונים.

הגדול במשפחה הוא עגור אדום-ראש שמשקלו 7.7–10 ק"ג לפעמים. הקטן בסדרה הוא עגור חן שמשקלו 2–3 ק"ג, ועם זאת הוא בין העופות הגדולים ביותר בארץ ישראל.

במשפחה 15 מינים המתחלקים כך:
 סוג עגור כתר (Balearica), ובו שני מינים.
 סוג עגור (Grus) ובו 12 מינים.
סוג ומין יחיד עגור כרבלתי (Bugeranus carunculatus) – לעיתים משויך לסוג עגור.
בעבר היו במשפחה שני סוגים נוספים, אולם הם בוטלו והמינים שבהם הועברו לסוג Grus.

גלריה

עגורים בישראל 
עשרות אלפי עגורים מגיעים לישראל בחורף, בעיקר לאגמון החולה, שם הם מואכלים במאורגן על ידי בני אדם. רוב העגורים המגיעים לארץ הם עגורים אפורים. לעיתים רחוקות נצפים גם פרטים בודדים של עגורי חן. בסוף שנת 2021  מתו בישראל אלפי פרטים עקב התפשטותה של שפעת העופות. הוערך כי מקור ההתפרצות היה באירופה.

העגור במקורות 
העגור נקרא בארמית כרוכיה, והביטוי "צווח ככרוכיה" פירושו קורא כעגור.

ראו גם
 העגורים של איביקוס

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

בעלי חיים שתוארו ב-1825
טקסונים שתוארו בידי ניקולס אילוורד ויגורס
עגוראים