ישראל מסלנט

רבי ישראל ליפקין מסַלַנְט (או סַלַנְטֶר; ו' בחשוון ה'תקע"א, 3 בנובמבר 1810 – כ"ה בשבט ה'תרמ"ג, 2 בפברואר 1883) היה מייסד "תנועת המוסר", שהוקמה בליטא במאה ה-19.

ביוגרפיה
נולד בו' בחשוון ה'תקע"א, 1810, בעיירה זאגר שבקרבת שאולאי, בצפון ליטא, ללאה ולרבי זאב וולף ליפקין. אביו כיהן כרב בערים זאגר, גולדינגן וטלז והוא מחבר הגהות "בן-אריה" על התלמוד וארבעה טורים שנדפסו בהוצאת וילנא. מגיל צעיר נחשב לעילוי בזכות שכלו החריף ותפיסתו המהירה. כשהיה בן 12 נסע ללמוד בישיבה בסלנט אצל רבי צבי ברוידא. בגיל 14 נישא לבתו של רבי יעקב הלוי אייזנשטיין מסלנט.

לאחר נישואיו, המשיך ללמוד בישיבה בסלנט, ושם פגש את רבי יוסף זונדל מסלנט תלמידו של רבי חיים מוולוז'ין, פגישה שהשאירה עליו רושם עז. מאז ראהו כרבו המובהק והחל נוהג בדרכיו, למרות שר' זונדל לא ראה בו תלמיד, רע או מכר. גם כששאלו את ר' ישראל אם היה תלמידו של ר' זונדל ענה הוא "ראיתיו" ולא יסף. רבי זונדל לימד אותו שמוסר הוא דבר שדורש לימוד מיוחד.

שנות שהותו בווילנה
הוא החל לפעול להחדרת לימוד המוסר, תוך שהוא מנצל את ההכרה בגדולתו בתורה. הוא פעל להקמת "בתי מוסר" אשר יפעלו בקרב הציבור הרחב. בין השנים 1840–1848 שימש כראש ישיבה בווילנה. רבי ישראל היה נואם מוכשר, ודרשותיו הפתוחות לקהל הרחב משכו אלפים. דרשותיו הנלהבות על מוסר ומצוות שבין אדם לחברו עשו רושם גדול על שומעיו, ודמותו הפכה אחת הפופולריות ביותר בעיר. מרבית דרשותיו עסקו בחובותיו המוסריות של היהודי והתבססו על ספרות המוסר של היהדות - ספרים כמו "חובת הלבבות" של רבינו בחיי ו-"מסילת ישרים" של רבי משה חיים לוצטו. גישה זו הייתה חידוש משמעותי מכיוון ששיטת לימוד התורה, בפרט לצעירים, כללה באותה תקופה לימוד סוגיות בתלמוד הבבלי בלבד, תוך דילוג על דברי אגדה ודיון בהשקפת עולם. 

בתקופה זו ההשכלה בליטא החלה להתבסס, ודבריו נאמרו ונכתבו על רקע זה, ובהתייחס לדברי המשכילים בליטא.

אישיותו החזקה ושיטתו המהפכנית והמנומקת, משכו אל ישיבתו תלמידים רבים. במרוצת הזמן, נוסדו ישיבות נוספות בהנהגתו ברחבי רוסיה, ליטא ופולין. עם זאת, במאבק על ראשות ישיבת רמיילס הוא נדחה מפני הרב מרדכי מלצר ונאלץ להקים לעצמו ישיבה קטנה באחד מפרברי העיר.

בקובנה ובמערב אירופה
ב-1849 עבר רבי ישראל לקובנה, כדי להתחמק מלחץ השלטונות לשמש כמורה בבית המדרש לרבנים בווילנה. ב-1857 עבר לקניגסברג שבפרוסיה המזרחית, ומשנת 1860 היה בממל, שבה הקים בית מדרש ללימוד מוסר. בממל, שרוב היהודים בה זלזלו בשמירת מצוות, השפיע על סוחרים לשוב ולסגור את עסקיהם בשבת. מקניגסברג וממל הוא הפיץ את כתב העת "תבונה" בענייני הלכה ומוסר יהודי. ב-1879 ייסד הרב כולל אברכים בעיר קובנה, שבליטא. ב-1880 עבר לפריז והמשיך להפיץ משם את תורתו ושיטתו אף במערב אירופה. רבי ישראל פעל בגרמניה ובצרפת לתרגום התלמוד לאחת משפות אירופה. מטרתו הייתה להביא לידיעת העולם את אוצרות התלמוד, ושאף שילמדוהו במכללות נוצריות. לצורך המשימה הוא נפגש עם אנשי רוח ואקדמיה אך הדבר לא צלח בידו, מאחר שלא מצא את האנשים הראויים והכסף הדרוש למימון המשימה. שנתיים מאוחר יותר, חזר רבי ישראל סלנטר לעיר קניגסברג, שם נפטר בכ"ה בשבט תרמ"ג.

הנצחה
על שמו נקראות ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)  ישיבת אור ישראל בפתח תקווה, ישיבת נר ישראל בארצות הברית, בית הספר ס.ע.ר בניו יורק וישיבת נשמת ישראל בפריז. כמו כן נקראו על שמו רחובות בישראל כמו בשכונת שפירא בתל אביב.

כתביו ודרכו

פולמוס המוסר
בדרכו להכנסת תכנים נוספים לישיבות מעבר ללימוד הגמרא, נתקל בהתנגדות חריפה. המחלוקת סביב תנועת המוסר נמשכה שנים רבות, ופילגה את העולם הרבני הליטאי. היו מראשי הישיבות שחששו שלימוד המוסר יפגע בלימוד שאר חלקי התורה. בישיבות מסוימות אף נאסר על אנשי תנועת המוסר להיכנס לישיבה.

כיום, המחלוקת בנושא זה אינה מצויה, ולימוד המוסר התקבל כמעט בכל הישיבות הליטאיות ואף בחלק מהישיבות החסידיות, מלבד ישיבות בריסק.

כל זמן שהנר דולק
ציטוט מפורסם מרבי ישראל סלנטר נאמר לגבי התרגשותו ערב אחד, בהולכו ברחובות החשוכים של עירו, וראה אור דולק בבית. בהביטו, ראה יהודי בעל מלאכה העובד אל תוך הליל (לסיפור זה גרסה עם נגר או סנדלר). כששאל אותו, מדוע הוא עובד כל כך מאוחר ענה האיש: "כל זמן שהנר דולק, אפשר לתקן". רבי ישראל מיהר לספר לתלמידיו את שחווה. "מבינים אתם!" אמר, "כל עוד הנר דולק - אפשר לתקן". משפט זה הפך למוטו שלו.

אור ישראל
מכתביו לעידוד לימוד המוסר, וכן סיכום דבריו, יצאו כספר בשם "אור ישראל" על ידי תלמידו רבי יצחק בלאזר.

במאמר "שערי אור" בתחילת הספר, הוא מתמודד עם עניין החכמה (כפי הנראה גם תוך התייחסות להשכלה), וכותב שלימוד התורה מחייב יראה, ולמעשה ה"יראה" היא מטרת לימוד התורה.

הירחון "תבונה"- כאשר הרב ישראל ליפקין מסלנט עבר לגור בגרמניה הוא יסד שם ירחון (עיתון חודשי) שנקרא "תבונה". בירחון זה היו חידושי תורה ודברי מוסר.

תלמידיו וצאצאיו
לרבי ישראל מסלנט היו ארבעה בנים ושתי בנות.
בנו, יום טוב ליפמן ליפקין (1875-1846), פנה ללימודים אקדמיים בקניגסברג ובברלין, לאחר שעזב את בית אביו בגיל 15. מאוחר יותר השלים למגינת לב אביו את לימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת יינה, והספיק להתפרסם בזכות המצאותיו בתחום המכניקה בטרם מותו בגיל צעיר עוד בחיי אביו.
בנו, הרב יצחק ליפקין, כיהן כאב בית דין יאנוב, קרוז ופרשניץ ובסוף ימיו עלה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. נפטר בשנת תרס"ג. בקונטרס "חוט המשולש" שנדפס בירושלים בשנת תרס"ד הובא מדברי תורתו וכן מתורת אביו וסבו. בשנת תשמ"ח (1988) הודפס הספר "לוחות אבנים" ובו דרשותיו ומאמריו.
בנו, הרב אריה לייב ליפקין-הורוויץ (נפטר בכ"א באדר תרנ"ו, 1896), כיהן כאב"ד בכמה עיירות ובסוף ימיו בבערזין, מחבר הספר "חיי אריה", חתן רבי רפאל יום טוב ליפמן הלפרין מביאליסטוק, בעל "עונג יום טוב".
 בנו, הרב שמואל אדלר מקובנה.
 בתו, מלכה הינדא, נישאה לרב אליהו אליעזר גרודזינסקי, חותנו של הרב חיים עוזר גרודזינסקי.
 בתו, הודה ליבא, הייתה נשואה בזיווג ראשון לרב אהרן סידערסקי - מחבר ספר "זיכרון אהרן: חדושי תורה על הש"ס", ולאחר מיכן נישאה לר' דוד מריין מקריניק.
 בן אחיו של רבי ישראל מסלנט היה הרב אריה לייב ליפקין (ת"ר-תשרי תרס"ג, 1902) שכיהן כאב"ד בפאפעלאן, קראטינגא ווקשנה. חיבוריו שנדפסו: דברי ידידיה, אור היום, שבילי המאורות וחידושי מהרא"ל.

רבי ישראל מסלנט העמיד תלמידים רבים, ומתורת המוסר שלו יצאו שיטות מוסר שונות, ובהן שיטות המוסר של התלמוד תורה בקלם, ישיבת נובהרדוק (אשר הדגישה את שפלות האדם) וישיבת סלבודקה (שדרכה הייתה "גדלות האדם", שיש להדגיש את כוחו של רוח האדם, ולרוממה).

שלושת תלמידיו העיקריים הם:
 הרב יצחק בלאזר - רבה של פטרבורג ומחבר הספר "אור ישראל" אודות רבו ושיטתו המוסרית
 רבי נפתלי אמסטרדם
 רבי שמחה זיסל זיו, "הסבא מקלם".

לקריאה נוספת
 דב כ"ץ, תנועת המוסר - תולדותיה אישיה ושיטותיה, כרך א', ירושלים תש"ו.
 עמנואל אטקס, ר' ישראל סלנטר וראשיתה של תנועת המוסר, ירושלים תשמ"ד.
 יעקב מרק, במחיצתם של גדולי הדור, ירושלים תשי"ח
 קדוש ישראל ב' כרכים, ספר זיכרון במלאת 120 שנה להסתלקותו, על ידי הרב אליהו אליעזר דסלר
 מנחם מנדל פלאטו, ספר אור ישראל מסלנט :‏ ספר תולדותיו של מחולל תנועת המוסר רבי ישראל מסלנט : ובראשו תולדות רבו רבי יוסף זונדל מסלנט

קישורים חיצוניים

כתביו

אודותיו
ערכים אנציקלופדיים
 
 
 'סלנטר (ליפקין), ר' ישראל ב"ר זאב־וולף', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 74 (, תמונה 1272).
 
 
מאמרים
 
 הגאון הצדיק, רבי ישראל מסלנט זצ"ל, "מגד ירחים" (עלון חודשי להנחלת משנת הראי"ה ומורשתו בהוצאת בית הרב), גיליון 14, שבט תשס"א, עמ' 4
 
 
 בנימין בראון, '"איננו שייך לי כי אינני עוסק בזה": יחסו של ר' ישראל סלנטר לקבלה'
 תולדות משפחת ר' ישראל - יחוסו וצאצאיו, בבלוג "תולדות ושורשים בעם ישראל - עצי משפחה"
 הרב חיים יצחק ליפקין (נינו), רבי ישראל מסלנט
 הרב חיים יצחק ליפקין, תורת רבי ישראל מסלנט
 
 רבי ישראל סלנטר באתר "אהלי צדיקים"
 
 יום פטירת הצדיקים- קורות חיים וידאו רבי ישראל מסלנט
 'האדם דומה לכינור: אם הוא שלם בלי פגם, הריהו מנגן': על רבי ישראל סלנטר ותנועת המוסר, פרק בפודקאסט 'הסיפור שלנו'
 
 בנימין בראון, 'תנועת המוסר והיצר המיני: מבט חדש על פי שני מכתבים של ר' ישראל סלנטר', דעת 90 (תשפ"ב), עמ' 598-573.

הערות שוליים 

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה

רבנים אורתודוקסים
רבנים ליטאים
תנועת המוסר: אישים
אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קובנה: רבנים
קלייפדה: רבנים
רבני ישיבת רמיילס
אישים שעל שמם ישיבות בארצות הברית
ליטאים שנולדו במאה ה-19
נפטרים ב-1883