חורפיש

חורפיש (בערבית: حرفيش) היא מועצה מקומית דרוזית במחוז הצפון בישראל, השוכנת בהרי הגליל העליון באזור הררי באזור שמורת הטבע הר מירון. זהו הכפר הדרוזי הצפוני ביותר בגליל. הכפר נמצא מזרחית למעלות-תרשיחא, צפונית לבית ג'אן בצפון מערב שמורת הר מירון למרגלות הר אדיר שגובהו 1,008 מטרים מעל פני הים בקרבת הר זבול.

מקור השם "חורפיש" הוא בשבט אל-חרפוש שהיו מתגוררים באזור במאה ה-5 לספירה. השם גם מקושר לצמח גדילן מצוי או ברקן סורי ששמו בערבית ח'ורפיש. היישוב הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1967. היישוב שוכן בגובה שבין 650–814 מטר, הגובה הממוצע הוא 750 מטר מעל לפני הים.
הכפר נהנה מאוויר הרים קריר ונקי האופייני לאקלים הררי גבוה, ונחשב לאחד היישובים הגבוהים מבין יישובי הדרוזים יחד עם בית ג'אן. מהיישוב ניתן לצפות אל הכרמל, החרמון, לבנון והים התיכון.

אקלים
חורפיש הוא אחד היישובים הקרים בגליל בשל הגובה והיותו במרום הגליל מסביב להר מירון.

מזג האוויר בחורף קר מאוד וגשום, ולעיתים יורד שלג. בקיץ שורר מזג אוויר נוח עם אחוזי לחות נמוכים יחסית. ממוצע הטמפרטורה בקיץ נע בסביבות ה26 מעלות בממוצע בשעות היום עד ל-15 מעלות בשעות הלילה ובחורף נע בממוצע 8 מעלות ביום עד 3 מעלות בלילה, ובימים עם גלי קור צונחות הטמפרטורות אל מתחת לאפס.

אתרים
בקרבת היישוב נמצא קבר נבי סבלאן המקודש לבני העדה הדרוזית.
ביישוב הוקם חדר הנצחה לאלוף־משנה נביה מרעי, תושב היישוב שנפל ברצועת עזה בעימותים שהיו חלק ממהומות מנהרת הכותל.
מוזיאון על שם אמיר גאנם: המוזיאון בנוי משני חדרים אשר עוסקים בהיסטורית העדה הדרוזית. במוזיאון מוצגות תמונות כלי עבודה ועוד המתקשרים לנושאים שונים כמו חיי היומיום של הדרוזים, עיסוקיהם, התרבות, החקלאות ועוד.
בית רוקמות התחרה – מבנה מראשית המאה ה-20, המשמש כיום למיזם ייחודי של נשים מהכפר למלאכת יד דרוזית מסורתית ועתיקה.

היסטוריה 
חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן ביקר בחרפיש בשנת 1870, וכתב כי מתגוררים במקום 300 דרוזים וכ-50 נוצרים מהזרם היווני אוניאטי. הוא ציין כי מצא מקום בית תפילה נוצרי קטן המוקדש לגאורגיוס הקדוש, בורות מים חצובים בסלע, ברכה משושה, וגידולי זית, גפנים, תאנים וטבק. על-פי אלו, כתב כי הכפר הוא שריד של יישוב גדול יותר, שהיה ידוע בתקופה הצלבנית בשם חורפייס (Horfeis).

לפי סקר הכפרים שערכו רשויות המנדט בשנת 1945, מנתה האוכלוסייה בכפר 830 תושבים.

אוכלוסייה 
תושביו של הכפר הם דרוזים ברובם, אך יש בו גם מספר קטן של תושבים נוצרים קתולים ומספר מועט של מוסלמים.
דרוזים 96.1%
נוצרים 3.3%
מוסלמים 0.3%
אחרים 0.3%

קישורים חיצוניים

 אתר המועצה המקומית
 
 
 תמונות מאתרי הכפר ובכללם נבי סבלאן באתר 'רשימות', נובמבר 2009

הערות שוליים 

ישראל: מועצות מקומיות
יישובים דרוזיים בישראל
הגליל העליון: יישובים
ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון