פופאי (טיל)

פופאי הוא טיל אוויר-קרקע שפותח בישראל על ידי חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות בע"מ. הטיל נמצא בשירות חיל האוויר הישראלי ובמספר חילות אוויר זרים, כולל חיל האוויר האמריקני (תחת השם AGM-142). לטיל גם נגזרת טורבו ארוכת טווח שנטען שנעשה בו שימוש בצוללות הישראליות.

פיתוח 
הקונספט של "פופאי" ("חמודון"), טיל אוויר-קרקע מדויק מונחה טלוויזיה לטווחים ארוכים, הוגדר ברפא"ל עוד ב-1964 על ידי ד"ר צבי מאירי שעמד בראש הפרויקט עד 1975. בשנת 1969, בעיצומה של מלחמת ההתשה, הופלו ביום אחד ארבעה מטוסי חיל האוויר, ומפקד החיל ביקש מרפאל לזרז פיתוח טיל מונחה טלוויזיה, שיפגע בסוללות הנ"מ בירי מרחוק. בינואר 1972 הסתיים שלב הקדם-תכנון. כשהתברר שהמשך הפיתוח ייקח זמן ממושך ומשאבים רבים, החל פיתוחו של פתרון ביניים זול יותר, "תדמית", פצצה גולשת מנגד, עם ראש ביות טלוויזיוני פשוט יותר, נגזרת של "חמודון". בנובמבר 1974 סופקו ראשוני טילי ה"תדמית" המבצעיים לחיל האוויר. ל"תדמית" היה חלק מכריע בהשמדת מערך הנ"מ הסורי במלחמת לבנון הראשונה. כשחודשה העבודה ב"חמודון" עמד בראש הפרויקט ד"ר אהרון גיל, ואחריו, החל ב-1979 ועד סיום הפרויקט ב-1985, עמד בראשו ד"ר יוסף לוין. מפתחי "תדמית" זכו בפרס ביטחון ישראל לשנת 1975, ומפתחי "חמודון" זכו בפרס ב-1986.

הטיל נכנס לשירות חיל האוויר הישראלי ב־1985 ומכונה בו חנית נאה. ב־1989 נרכשו על ידי חיל האוויר האמריקני 154 טילים ובשנת 1996 נרכשו עוד 54 טילים. הטיל הותאם לנשיאה במפציצי בי-52 הכבדים. הטיל המשמש את חיל האוויר האמריקני ונודע בתור AGM-142 הוא פרויקט משותף של רפאל וחברת לוקהיד מרטין. במלחמת עיראק (2003) השתמשו הכוחות האמריקנים בטיל זה מספר פעמים.

חיל האוויר האוסטרלי רכש גם כן את הטיל עבור מפציציו מדגם F-111.

כמאה טילי פופאי נמצאים בשירות חיל האוויר של קוריאה הדרומית שם הם נישאים על מטוסי הפנטום F4E. הטילים נרכשו בשנת 1997 וסופקו ב-2002.

במאי 1997 חתמו ישראל וטורקיה על הסכם המוערך בכ-500 מיליון דולר לייצור משותף של טילי פופאי ופופאי II על ידי מפעלי התעשייה האווירית הטורקית. חיל האוויר הטורקי משתמש בטיל זה במטוסי F-4 ו-F-16 שלו.

מאפיינים 
טיל הפופאי מותאם לשימוש על ידי מגוון מטוסים, החל ממפציצים כבדים ועד מטוסי קרב טקטיים. מאז כניסתו לשימוש עבר הטיל שיפורים רבים שנועדו להגדיל את אמינותו ולהקטין את עלותו. מאמצים אלו כללו שינוי של החומרים ותהליכי הייצור של כנפי הטיל והמנוע הרקטי שלו, רכיבים חדשים במערכת ההנחיה, מעבד משוכלל יותר וגלאי הדמיה תת אדום משופר. הטיל מתוכנן לתקיפה מדויקת של מטרות גדולות ומרוחקות. הטיל משתמש במערכת ניווט אינרציאלית לצורך הניווט. בשלב הסופי לפני הפגיעה, מפעיל החימוש יכול להנחות את הטיל למטרה בדיוק רב בעזרת מצלמת טלוויזיה או ביות תת-אדום. ניתן לשלוט בטיל באמצעות מפעיל אחר, ולאו דווקא באמצעות מפעיל פלטפורמת השיגור שלו.

דגמים 
 פופאי II (או פופאי לייט) - טיל מוקטן (באורך 4.24 מ' ומשקל של 1,125 ק"ג) שפותח בשיתוף בין ישראל וטורקיה על מנת לאפשר למטוסים קלים יותר, כמו F-16, לשאת אותו. טיל זה הוא מתקדם מה"פופאי" המקורי ובעל טווח של עד 150 ק"מ.
 פופאי טורבו ALCM - דגם זה מצויד במנוע סילוני המשתמש בדלק נוזלי. הטיל הוא באורך 6.25 מטר וטווחו יכול להגיע עד 320 ק"מ. פירוש השם ALCM הוא Air-Launched Cruise Missile.
 פופאי טורבו SLCM - ההערכה שזהו דגם מוארך של הפופאי טורבו לשימוש מצוללות. בשנת 2002 דווח שהצי האמריקאי צפה בניסוי בטיל שעל פי ההערכות יכול להגיע לטווח של 1,500 ק"מ ולשאת רש"ק גרעיני במשקל 200 ק"ג. ההערכה היא שזהו כלי הנשק העיקרי של ישראל ליכולת "המכה השנייה" לשיגור מצוללות הדולפין. פירוש השם SLCM הוא Submarine-Launched Cruise Missile.

מפעילות

ראו גם 
  טיל דלילה
 AGM-84 SLAM
 SkySniper

קישורים חיצוניים 

 
 רונן ברגמן ואחרים, מבצע שמשון - חימוש הצוללות הישראליות מתוצרת גרמניה בנשק גרעיני, דר שפיגל, 4 ביוני 2012 
 ד"ר זאב בונן ודן ארקין: "רפאל – ממעבדה למערכה" הוצאת נ.ד.ד. מדיה בע"מ 2003

הערות שוליים 

טילי אוויר-קרקע
טילים ישראליים
רפאל: טילים