התפוצצות אוכלוסין

התפוצצות אוכלוסין אנושית היא חריגה של כמות האוכלוסייה האנושית וצרכיה מכושר הנשיאה, המשאבים והתשתיות של אזור מסוים. בפרספקטיבה ארוכת טווח, התפוצצות אוכלוסין עלולה להתרחש גם כאשר אוכלוסייה קיימת איננה יכולה להמשיך ולהתקיים בלי שתגרום לדלדול מהיר של משאבים מתכלים, או בלי שהקיבולת הסביבתית תפחת עד שלא תוכל עוד לתמוך בה.

התפוצצות אוכלוסין יכולה לנבוע מעלייה בילודה, ירידה בשיעורי תמותה, גידול בהגירה, או דלדול בר קיימא של משאבים. היא עשויה להיות מתוחמת באזור גאוגרפי מקומי כמו מדינה או חבל ארץ, ואף אזור גלובלי כמו כדור הארץ, כולו או חלקו. התוצאה של התפוצצות אוכלוסין עלולה להיות משבר כלכלי, תברואתי, חברתי ומדיני. כמו כן, עלולים להיווצר עוני, מחלות ורעב. 

בסוף המאה ה-20 ירד מאוד קצב גידול האוכלוסייה במדינות מתפתחות, ואוכלוסיית העולם צפויה להתייצב ואף לפחות, כבר במהלך המאה ה-21. על פי נתוני האו"ם, הילודה בעולם ירדה דרסטית מממוצע של 4.97 ילדים למשפחה בשנות ה-50 של המאה העשרים ל־2.5 ילדים למשפחה בממוצע בשנים 2010–2020.

היסטוריית גידול האוכלוסייה 
אוכלוסיית העולם עברה מספר תקופות של גידול מאז שחר הציוויליזציה בתקופת ההולוקן, בסביבות 10,000 לפני הספירה. ראשיתה של הציוויליזציה עולה בקנה אחד עם נסיגת הקרח לאחר סיום עידן הקרח האחרון. החקלאות אפשרה גידול אוכלוסיות בחלקים רבים של העולם, בעיקר בסין, תת היבשת ההודית ואגן הים התיכון. מדי פעם האוכלוסייה התכווצה בעקבות אסונות טבע, רעב ומגפות. כך למשל בעקבות המוות השחור אוכלוסיית העולם הצטמצמה ב-20% במהלך המאה ה-14. 

לאחר תחילת המהפכה התעשייתית, במהלך המאה ה-18, קצב גידול האוכלוסייה החל לעלות. בסוף המאה ה-18, אוכלוסיית העולם נאמדה בקצת פחות ממיליארד . בתחילת המאה ה-20, אוכלוסיית העולם הייתה בערך 1.6 מיליארד . צמיחה דרמטית החלה לאחר מלחמת העולם השנייה. אז החל גידול אוכלוסיית העולם בקצב של  מעל 1.8% בשנה במקביל להגדלת ייצור המזון כתוצאה מתיעוש החקלאות שהביאה המהפכה הירוקה . קצב גידול האוכלוסייה האנושית הגיע לשיא ב-1964, בערך 2.1% בשנה. כל תוספת של מיליארד בני אדם לקחה פחות ופחות זמן: 33 שנים להגיע לשלושה מיליארד ב-1960, 14 שנים עבור ארבעה מיליארד ב-1974, 13 שנים עבור חמישה מיליארד ב-1987, 12 שנים עבור שישה מיליארד ב-1999, 12 שנים עבור שבעה מיליארד ב-2011 ו-11 שנים עבור שמונה מיליארד בסוף 2022.

החשש מפיצוץ אוכלוסין לאורך ההיסטוריה 
לחששות לגבי גודל או צפיפות האוכלוסייה יש היסטוריה ארוכה: טרטוליאנוס, תושב העיר קרתגו במאה השנייה לספירה, מתח ביקורת על האוכלוסייה בזמנו וטען שמספרם הרב של בני האדם מקשים על התמודדות עם רעב המוני, מגפות ואסונות טבע. למרות חששות אלה, חוקרים לא מצאו ציווילזציות שקרסו בשל פיצוץ אוכלוסין. 

בתחילת המאה ה-19, אינטלקטואלים כמו תומאס מלתוס טענו שהמין האנושי יגדל יותר מכמות משאבי המזון הנדרשים לקיומו. מכיוון שכמות סופית של קרקע לא תהיה מסוגלת לתמוך באוכלוסייה בעלת פוטנציאל גידול בלתי מוגבל. במהלך המאה ה-19, עבודתו של מלתוס, במיוחד מאמר על עקרון האוכלוסין, פורשה לעיתים קרובות באופן שהאשים רק את העניים במצבם, ונאמר שעזרה להם מחמירה את התנאים בטווח הארוך. זה הביא, למשל, לחוקי העוני באנגליה (אנ') ב-1834 ולתגובה מהוססת לרעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד.

ספרו של פול ארליך "פצצת האוכלוסין" הפך לרב מכר עם יציאתו לאור ב-1968, ויצר עניין מחודש באוכלוסיות יתר. הספר טען שגידול האוכלוסין יוביל לרעב, להתמוטטות חברתית ולסכסוכים חברתיים, סביבתיים וכלכליים אחרים בעשורים הקרובים, ודגל במדיניות לבלימתו. המועדון של רומא פרסם את הספר המשפיע The Limits to Growth בשנת 1972, אשר השתמש באופן דומה במודלים ממוחשבים כדי לטעון כי מגמות מתמשכות של גידול אוכלוסייה יובילו לקריסת מערכתית גלובלית. הרעיון של פיצוץ אוכלוסין היה גם נושא לכמה יצירות של מדע בדיוני וסיפורת דיסטופית במהלך שנות ה-60 של המאה-20. מדיניות אוכלוסייה אנושית ותכנון משפחה אומצו על ידי כמה מדינות בסוף המאה ה-20 במאמץ לבלום את גידול האוכלוסייה, כולל בסין ובהודו. 

עם זאת, תחזיות רבות של אוכלוסיות יתר במהלך המאה ה-20 לא התממשו. ב"פצצת האוכלוסין" הצהיר ארליך שבסוף המאה ה-20 מאות מיליונים יגוועו מרעב,  למרות שהודה שחלק מהתחזיות המוקדמות שלו לא התממשו, ארליך ממשיך לתמוך בכך שאוכלוסיית יתר היא נושא מרכזי.

ככל שפרופיל הבעיות הסביבתיות העומדות בפני האנושות גדל במהלך סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21, חלקם הסתכלו על גידול האוכלוסייה כגורם שורש. סקר מ-2015 ממרכז המחקר פיו מדווח כי 82% מהמדענים הקשורים לאגודה האמריקאית לקידום המדע היו מודאגים מגידול האוכלוסייה. בשנת 2017, יותר משליש מ-50 מדענים זוכי פרס נובל שנסקרו על ידי ה-Times Higher Education במפגשי חתני פרס נובל בגרמניה אמרו שאוכלוסיית יתר אנושית והידרדרות סביבתית הם שני האיומים הגדולים ביותר העומדים בפני האנושות. בנובמבר באותה שנה, נחתמה "אזהרת המדענים העולמית לאנושות": הודעה שנייה, שנחתמה על ידי 15,364 מדענים מ-184 מדינות, ציינה שגידול אוכלוסייה אנושי מהיר הוא "הגורם העיקרי מאחורי איומים אקולוגיים רבים ואף חברתיים". ארליך ומדענים אחרים בכנס בוותיקן על הכחדת מינים עכשוויים קשרו את הנושא לגידול האוכלוסייה ב-2017, ודגלו בשליטה באוכלוסיית האדם, מה שמשך מחלוקת מצד הכנסייה הקתולית. בשנת 2019, אזהרה על שינויי אקלים שנחתמה על ידי 11,000 מדענים מ-153 מדינות אמרה כי גידול האוכלוסייה האנושית מוסיף 80 מיליון בני אדם מדי שנה, ו"יש לייצב את אוכלוסיית העולם - ובאופן אידיאלי, לצמצם בהדרגה - במסגרת שמבטיחה שלמות חברתית" כדי להפחית את ההשפעה של "גידול האוכלוסייה על פליטת גזי חממה ואובדן המגוון הביולוגי."

ביקורת על המושג פיצוץ אוכלוסין 
המושג של פיצוץ אוכלוסין, וייחודו כגורם לבעיות סביבתיות, שנוי במחלוקת.

חלק מהמבקרים מתייחסים לאוכלוסיות יתר כאל מיתוס. גידול אוכלוסייה מעריכי חזוי או כל "פיצוץ אוכלוסין" לא התממש; במקום זאת, גידול האוכלוסייה הואט. מבקרים טוענים שדי משאבים זמינים כדי לתמוך בגידול האוכלוסייה החזוי, ושההשפעות האנושיות על הסביבה אינן מיוחסות לאוכלוסיית יתר. לפי צוות החשיבה הליברטריאני של מכון פרייזר, גם הרעיון של אוכלוסייה יתר וגם דלדול המשאבים לכאורה הם מיתוסים; רוב המשאבים נמצאים כיום בשפע יותר מאשר לפני כמה עשורים, הודות לקידמה הטכנולוגית. המכון גם מטיל ספק בכנותם של חסידי פיקוח אוכלוסין במדינות עניות.

הדמוגרף ניקולס אברשטדט מתח ביקורת על הרעיון של אוכלוסיית יתר, ואמר כי "אוכלוסיית יתר היא לא באמת עודף אוכלוסין. זו שאלה של עוני".

מחקר משנת 2020  הגיע למסקנה ש"מגמות מתמשכות בהישגי השכלה של נשים ובגישה לאמצעי מניעה יזרזו את הירידה בפוריות והאטה בגידול האוכלוסייה", כאשר תחזיות מצביעות על כך שאוכלוסיית העולם תגיע לשיא של 9.73 מיליארד ב-2064 ותרד עד 2100. פרשנות בתקשורת פירשה זאת כמצביעה על כך שצריכת יתר מייצגת איום סביבתי גדול יותר שכן תרחיש של אוכלוסין עודף עלול לא להתרחש לעולם.

כמה אסטרטגיות תכנון אוכלוסיות אנושיות בהן דוגלים תומכי אוכלוסיית יתר שנויות במחלוקת מסיבות אתיות. אלה המודאגים מאוכלוסיית יתר, כולל פול ארליך, הואשמו בהשפעה על הפרות זכויות אדם לרבות מדיניות עיקור בכפייה בהודו ותחת מדיניות הילד האחד של סין, כמו גם אמצעי מניעה מחייבים או כפייתיים שננקטו במדינות אחרות.

הטיעון של אוכלוסיית יתר זכתה לביקורת על ידי כמה חוקרים ואנשי איכות הסביבה כגזעניים ובעלי שורשים בקולוניאליזם ובעליונות הלבנה, שכן השליטה והצמצום של אוכלוסיית האדם מתמקדים לעיתים קרובות בגידול אוכלוסייה בעולם השלישי. במקום בצריכה במדינות המערב.

ראו גם
שיא תפוקת נפט
תומאס מלתוס
אנטי-נטליזם
ג'ון הולדרן
סדר עולמי חדש
צפוף – הפורום לאוכלוסייה סביבה וחברה
טביעת רגל פחמנית

לקריאה נוספת 
אלון טל. 2016. והארץ מלאה. הקיבוץ המאוחד

דן בראון. 2013. התופת. מודן הוצאה לאור

קישורים חיצוניים

 
 
 הייתכן שהחששות מוגזמים?
 
 
אליזבת רוזנטל, פיצוץ אוכלוסין, מקרה מבחן, ניו יורק טיימס מאמר מתורגם מהארץ. 28 בדצמבר 2012.

הערות שוליים

ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
דמוגרפיה