רבינדרנת טאגור

רַבִּינְדְרָנָת טָאגוֹר (, קרי, רוֹבִּינְדְרוֹנאטְהְ טְהָאקוּר; 7 במאי 1861 – 7 באוגוסט 1941) היה משורר בנגלי, פילוסוף, ופטריוט הודי. הוא זכה בפרס נובל לספרות ב-1913 ובכך היה לאסיאתי הראשון שזכה בפרס נובל.

ביוגרפיה
טאגור נולד בקולקטה, בן הזקונים במשפחה משכילה ואמידה. טאגור היה ברהמין, וארנת הכהנים ההודית. אביו היה הפילוסוף והמנהיג הדתי דבנדרנת טאגור. טאגור התחנך בבית, ובגיל 17 נשלח ללימודים באנגליה, אותם לא סיים. בשלב מאוחר יותר של חייו עסק טאגור, פרט לעיסוקיו הספרותיים המגוונים, בניהול הנכסים המשפחתיים שהוריש לו אביו.

משתורגמו יצירותיו לאנגלית, הפך טאגור לפופולרי מאוד, והרבה לטייל בעולם במסגרת ביקורים בכנסים בהם נשא הרצאות, ובביקורי ידידות. טאגור הפך לדובר לא רשמי ומייצג של המזרח. מסעותיו העולמיים חידדו את הבנתו של טאגור לגבי סוגיות לאומיות ואזרחיות.
השקפותיו החינוכיות הובילו אותו להקמת בית ספר, שנקרא ברהמהצ'רישרם (משמעות השם היא "מרכז הברהמהצ'ריה") במערב בנגל, בשטח שאביו הוריש לו מאחוזתו. ב-1901, הפך בית הספר לאוניברסיטת וישווה בהרטי. אוניברסיטה זו היא מהחשובות של הודו מאז 1951.

טאגור היה לפרקים גם חבר בתנועה הלאומית ההודית וגנדי, לו טבע טאגור את הכינוי מאהטמה (הנפש הגדולה), היה חבר קרוב שלו. הוא תמך בתנועת העצמאות ההודית ואף כתב על כך. ב-1915, קיבל טאגור תואר אבירות מהממלכה בריטית, שהוענק לו על ידי המלך ג'ורג' החמישי. בצעד יוצא דופן ויתר טאגור על התואר לאחר שנים אחדות, כמחאה על טבח אמריטסר. באירוע זה פתחו חיילים בריטים ללא אזהרה באש על הפגנה של המון הודי בחצר סגורה, והרגו 379 איש ופגעו בעוד כ-1,200 גברים, נשים וילדים חפים מפשע.

טאגור תמך בציונות באופן גלוי ונלהב. הוא טען כי הציונות היא "אחד הבסיסים של השלום והצדק העולמיים" וכן כי תפקידו של העם היהודי הוא לגשר בין מזרח למערב.

ספרים רבים שלו תורגמו לעברית ורחוב נקרא על שמו ברמת אביב.

טאגור נפטר ב-7 באוגוסט 1941.

יצירתו הספרותית

אף על פי שטאגור ידוע בעיקר כמשורר, הוא כתב גם נובלות, מאמרים, סיפורים קצרים, יומני מסע, ודרמה. הוא כתב למעלה מ-2,000 שירים, הנחשבים לנכס צאן ברזל בתת-היבשת ההודית ובעולם כולו.

יצירתו של טאגור עוסקת בנושאים חברתיים, פוליטיים וחינוכיים וכן חזון של אחווה כלל עולמית בין בני האדם. שירתו, לבד מעומקה הרוחני והרגשי, מבטאת לרוב את החגיגה של החיים והטבע. טאגור תופס את רבגוניותם של החיים כמקור בלתי נדלה של עונג כשלעצמו. האהבה היא מוטיב חוזר ביצירתו והוא עסק לעיתים קרובות גם בפטריוטיזם. טאגור היה רגיש מאוד לאירועים העולמיים שהתרחשו בזמנו וכתב על כאבו ויאושו מהמלחמה.

שיריו נבחרו כהמנונים הלאומיים של הודו ובנגלדש. ב-1913, הוא זכה בפרס נובל לספרות, על תרגומיו מאנגלית ועל יצירתו גיטאנג'לי - אוסף שירים (1910). המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס תרגם את גיטאנג'לי לאנגלית, ובכך הסב את תשומת הלב של קוראים בעולם המערבי ליצירותיו של טאגור.

גם היום מהווה טאגור מקור השראה ליותר מ-200 מיליון אנשים במערב בנגל הודו ובנגלדש, ולאנשים בעולם כולו.

תרגומים לעברית
רבות מיצירותיו תורגמו לעברית. כל התרגומים נעשו מאנגלית, כשברוב המקרים התרגום משפת המקור הבנגלית לאנגלית נעשה על ידי רבינדרנת טאגור עצמו.

בין התרגומים שיצאו לאור בעברית:
 אספי פרי, תרגום: דוד פרישמן, הוצאת שטיבל, תרפ"ב, 1922 
 בינת האינסוף, תרגום: יחיאל כרמון, הוצאת גל, תשנ"ה, 1995 
 הבית והעולם, תרגום: פסח גינצבורג, הוצאת מצפה, תר"צ, 1930 
 בסוד נשים, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשכ"ח, 1968 
 בשורת אביב, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשל"ג, 1973 
 גחליליות, תרגום ראשון: ראובן גרוסמן, הוצאת מסדה, תשי"ג, 1953 ; תרגום שני: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשכ"ט, 1969
 הגנן, תרגום: דוד פרישמן, הוצאת מודן, תשמ"ה, 1985
 היא: סודות מאחורי הסארי, תרגום: דפנה לוי, הוצאת סער, תשס"ו, 2005 
 הרדופים אדומים, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשל"ז, 1977
 חיטרא: משחק במחלקה אחת, תרגום: דוד פרישמן, הוצאת שטיבל, תרפ"ב, 1922 
 החיים והמתים וסיפורים אחרים, תרגום: ליאורה כרמלי, הוצאת אסטרולוג, תשס"ב, 2002 
 הירח העולה, תרגום: דוד פרישמן, הוצאת שטיבל, תרפ"ב, 1922
 כניסה אסורה וסיפורים אחרים, תרגום: ליאורה כרמלי, הוצאת אסטרולוג, תשס"ב, 2002 
 הלאומיות, תרגום: י. עדלמי, הוצאת טרקלין, תרפ"ג, 1923
 לאור השקיעה, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשכ"ט, 1969
 מתת אוהב, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשכ"ז, 1967
 נשמת האהבה, תרגום: ליאורה כרמלי, הוצאת אסטרולוג, תשע"ז, 2017
 [ספר פילוסופיה:] סדהנא (חיי בינה), תרגום: יחיאל כרמון, הוצאת יוסף שמעוני "מפית הספר" תל אביב, תשכ"ב, 1962
 סיפור בארבעה פרקים, תרגום: נפתלי גולן, הוצאת מסדה, תשכ"ח, 1968
 הספינה הטרופה, תרגום : אוריאל הלפרין, הוצאת מצפה, תרצ"א, 1930
 עלי ארח, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשי"ז, 1957
 צפרי נוד, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תשי"ז, 1957
 שימיני כחותם, תרגום: פועה שלו-תורן, הוצאת יבנה, תש"ם, 1980

אחדים מהתרגומים העבריים לשיריו הולחנו והוקלטו. כאלה הם למשל שירו של שלמה גרוניך "אל נא תלך" ושירו של יובל בנאי "אני זוכר".

קישורים חיצוניים

 כתביו של רבינדרנת טאגור בפרויקט גוטנברג
 
 הגנן, סריקה של הספר באתר הספרייה הלאומית
 אספי פרי, סריקה של הספר באתר הספרייה הלאומית
 גיטני'אלי (קרבן זמרה), סריקה של הספר באתר הספרייה הלאומית
 הירח העולה, סריקה של הספר באתר הספרייה הלאומית
 אוניברסיטת וישווה בהרטי נוסדה בידי רבינדרנת טאגור
 
 ביוגרפיה קצרה של רבינדרנאת טאגור באתר אישי רחוב 
 (Rabindranath Tagore (1861 -1941, ביוגרפיה באנגלית על רבינדרנאת טאגור, באתר האינטרנט העוסק בדת אשר משפחת טאגור הייתה ממייסדיה, הברהמו סאמאז'.
 Rabindranath Tagore in London - By William Rothenstein
 
 משיריו שפורסמו לראשונה במגזין Poetry שבעריכת הרייט מונרו
 חומר בארכיון האינטרנט על יצירותיו של רבינדרנת טאגור
 רשימת כתביו של רבינדרנת טאגור, באתר הספרייה הלאומית
 שלומית פלאום. רבינדרא-נת טגור. המשורר, הפילוסוף, הסופר, המחנך, הקומפוזיטור, הצייר, המרצה והנוסע, בצירוף תרגומים מבנגלית, סנסקריט, ואנגלית וציורים מאת המחברת, מהדורה ראשונה תש"ו - 1946, הוצאת "שנטי" ירושלים, 213 עמ'.
 נורית גוברין. 'נוסעת אלמונית. שלומית פלאום: חיים ויצירה', הוצאת כרמל, ירושלים, תשס"ה/2005, 375 עמ'. על הודו ועל טאגור: עמ' 142 - 199.
 השיר Light my light מאת טאגור, על תווים למקהלה מאת אנריקו מיארומה

הערות שוליים

אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
זוכי פרס נובל לספרות
משוררים הודים
סופרים הודים
פילוסופים הודים
הינדואים
זוכי פרס נובל הודים
משוררים ששיריהם הולחנו
חברי הבונים החופשיים
אבירים בריטים
בנגלים
צמחונים הודים
ילידי 1861
הודים שנפטרו ב-1941
מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית