איתן הבר

איתן הַבֶּר (12 במרץ 1940 — 7 באוקטובר 2020) היה עיתונאי, סופר ופובליציסט ישראלי, מנהל לשכתו של ראש הממשלה יצחק רבין בתקופת ממשלתו השנייה (1992-1995). שימש כתב צבאי של העיתון "ידיעות אחרונות" במשך 26 שנים.

ביוגרפיה 
איתן הבר נולד בתל אביב בשנת 1940 ליהודה וטובה הבר. למד בבית הספר הדתי ביל"ו בתל אביב. את דרכו בעיתונות החל בגיל 9 בכתיבת שירים בעיתון "הצופה לילדים" וככתב נוער ב"חרות לנוער". בגיל 14 נמנה עם צוות עובדי עיתון "חרות". ביולי 1957 יצא לסיור באירופה והביא את רשמיו בעיתון חרות.

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1958 הוצב ככתב צבאי בעיתון "במחנה", שבועון חיילי צה"ל. בעקבות ריבוי האירועים הביטחוניים בגבול עם סוריה נשלח לפיקוד הצפון. בפיקוד הצפון הכיר את מפקד הפיקוד, יצחק רבין, והתיידד עמו, ומאז ליווה אותו ברבות מתחנות חייו. סיים שירותו הצבאי במילואים בדרגת סרן.

ביום שחרורו מצה"ל, בשנת 1960, הצטרף ל"ידיעות אחרונות" ומאז ועד 1985, היה הכתב הצבאי, וסיקר עבור העיתון את כל האירועים החשובים בתולדות המדינה באותה תקופה, כולל אירועים מדיניים, פוליטיים וחברתיים.

לאחר מלחמת יום הכיפורים חבר לישעיהו בן-פורת, יהונתן גפן, אורי דן, אלי לנדאו, חזי כרמל ואלי תבור לכתיבת הספר "המחדל", במטרה שההנהגה המדינית והצבאית במלחמת יום הכיפורים תפנה את מקומה.
נמנה עם ראשוני העיתונאים הישראלים במצרים בשנת 1978.

שימש כתחקירן ראשי בתוכניות הטלוויזיה הפופולריות ביותר בשנות ה-70: "חיים שכאלה" ו"זה הסוד שלי". ערך והגיש עשרות תוכניות בגלי צה"ל.

בסוף 1985 מונה כיועצו המיוחד וכיועץ לענייני תקשורת של יצחק רבין כשר הביטחון בממשלת ישראל העשרים ואחת. ליווה אותו מקרוב בפעילותו במשך כחמש שנים, לרבות בימי האינתיפאדה הראשונה, אחת התקופות הסוערות במדינת ישראל. שירת לצד שר הביטחון בהחלטותיו ועשייתו הביטחונית והמדינית. פרש מתפקידו עם רבין בעקבות כישלון "התרגיל המסריח" והקמת ממשלת שמיר בשנת 1990, וחזר ל"ידיעות אחרונות".

כאשר נבחר רבין כראש הממשלה ושר ביטחון ב-1992, מונה כיועץ ראש הממשלה ומנהל לשכת ראש הממשלה. בתפקיד זה ניהל משך כשלוש שנים את לשכתו של רבין, עד להירצחו ב-1995. הופקד על החלק הציבורי, התקשורתי, ובחלקו גם המדיני בלשכת ראש הממשלה וכתב את רוב נאומיו של ראש הממשלה. נמנה עם הצוות המדיני המצומצם שהכין בחשאי את הסכם השלום בין ישראל לירדן. היה אחראי על כל המסעות המדיניים והביטחוניים של רבין מחוץ לישראל, לרבות מדינות שלראשונה פתחו שעריהן בפני ראש ממשלה ישראלי (אינדונזיה, מרוקו, עומאן, סין, יפן, קוריאה הדרומית ורבות אחרות). עם זאת, הבר לא היה שותף לשיחות על הסכמי אוסלו.

איתן הבר כתב חלק מנאומיו בתקופת כהונתו של יצחק רבין, לרבות בימי המהלכים שהביאו לחתימת הסכם השלום עם ירדן, ובהם הנאום שנשא רבין בוושינגטון שנאמר בו, בין השאר: "אני יצחק רבין, מספר אישי 30743, רמטכ"ל בדימוס, חייל בצבא השלום".

איתן הבר נמנה עם האחראים לארגון כל האירועים החגיגיים לחתימת ההסכמים עם ירדן ועם הפלסטינים, בארצות הברית ובערבה, הסכם אוסלו, הענקת פרס נובל לשלום ופרס אונסק"ו. בליל הרצח ב-4 בנובמבר 1995 שהה ליד מיטת רבין, ועם מותו של רבין, הקריא בשם ממשלת ישראל את ההודעה על מותו: "ממשלת ישראל מודיעה בתדהמה, בצער רב וביגון עמוק, על מותו של ראש הממשלה ושר הביטחון, יצחק רבין, אשר נרצח בידי מתנקש הערב בתל אביב. יהי זכרו ברוך".

בתפקידו האחרון בלשכת ראש הממשלה, היה ממארגני מסע הלוויה של רבין אל הר הרצל בירושלים.

עם פרישתו מלשכת ראש הממשלה (1995), המשיך בכתיבת מאמרים בעיתון "ידיעות אחרונות", הכנת תוכניות טלוויזיה ותוכניות-רדיו בגלי צה"ל.

בספטמבר 2019 חשף כי הוא חולה בסרטן המעי הגס ובפרקינסון ושבעקבות מצבו הבריאותי הוא פרש מעבודתו בידיעות אחרונות. ב-7 באוקטובר 2020 הלך לעולמו. נטמן בבית הקברות נחלת יצחק

היה נשוי לגילה (ג'ויס) לבית נול שנפטרה בשנת 1985. השניים הותירו אחריהם שני ילדים.

עסקים בהם היה מעורב 
 יו"ר ומנהל החברות הפרטיות "גיאופול", ט.ה קווים בע"מ.
חב' "גיאופול" ייצגה משך ארבע שנים בישראל את חברת "סמסונג איירוספייס" ו"סמסונג תעשיות כבדות" מקוריאה שימש כנציג הבכיר של סמסונג בישראל.
"ט.ה. קווים", בשותפות עם חיים טופול. הפיקה 250 סרטונים במסגרת הסדרה "קו לדמות" (על דמויות ביהדות ובציונות) שהוקרנו בטלוויזיה הישראלית, ו-100 סרטוני "רק רגע", שתיעדו אירועים בתולדות מדינת ישראל (ערוץ 2).
 שותף בישראל של "ג'יי. סי. דקו", חברה צרפתית לפרסום חוצות וריהוט רחוב.

דירקטוריונים בהם היה חבר ותפקידים בולטים לאורך השנים 
 קונסול כבוד בישראל של הרפובליקה של קוריאה
 חבר בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית (עד 2012)
 דירקטור בחברת אפריקה ישראל להשקעות (עד 2014)
 דירקטור בחברת אמפל בע"מ (עד ראשית נובמבר 2009)
 דירקטור בחברת החוויה הישראלית בע"מ (הסוכנות היהודית) (עד יוני 2012)
 חבר בעמותה הציבורית לבניית בית מרכז יצחק רבין לחקר ישראל
 חבר הוועד המנהל של כפר נהר הירדן (עד מאי 2013)
 חבר ההנהלה הציבורית של הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה (עד ספטמבר 2008)
 חבר המועצה הציבורית של מרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל
 חבר המועצה ציבורית, המרכז ללימודי ביטחון, המרכז האוניברסיטאי אריאל
 חבר ועדת השמות וההנצחה, מועצת עיריית תל אביב-יפו
 יועץ למרכז שמעון ויזנטל ירושלים (עד אוקטובר 2008)
 חבר הוועד הציבורי לציון 75 שנה לפטירתו של הרב קוק
 חבר עמותת ידידי סמינר הקיבוצים, תל אביב
 ממייסדי עמותת ידידי מכבי האש
 יועץ לוועדת היגוי עיטור האור - הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל
 חבר בוועדת ההיגוי ליד השר לביטחון-פנים לענייני כיבוי-אש
 חבר (מטעם "ידיעות אחרונות") בוועדה לבחירת "המורה של המדינה" והוועדה לבחירת "גיבורי הסביבה"
 חבר בוועדת ההיגוי של משרד הביטחון להקמת "היכל הזיכרון", הר הרצל, ירושלים

יוזמות בהן היה מעורב 
 הפקת חלק מחגיגות 25 שנים למדינת ישראל
 הפקת עצרות צבאיות (במילואים)
 אחריות לצד הצבאי במיפגן צה"ל ותערוכת הנשק, שנת 40 למדינה (במסגרת משרד הביטחון)
 יזמות התערוכה "כחול על גבי לבן", מאוצרות גינזך המדינה במוזיאון ישראל, 50 שנה למדינה

ספריו

הוקרה לפועלו לה זכה 
 איש השנה בתקשורת מטעם האיגוד ליחסי ציבור, 1995
 יקיר העיר רמת גן, 2012

קישורים חיצוניים

 
 
 
 
 אפרים לפיד איתן הבר – אמן תקשורת, תבונה וביטחון, IsraelDefense, 8 באוקטובר 2020

הערות שוליים

פובליציסטים ישראלים
דירקטורים ישראלים
סגל במחנה
סגל חרות
סגל ידיעות אחרונות
מנהלי לשכת ראש הממשלה
כתבים צבאיים ישראלים
כותבי נאומים ישראלים
קונסולים של כבוד במדינת ישראל
בוגרי בית הספר ביל"ו (תל אביב)
יקירי רמת גן
אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
הסכמי אוסלו: אישים
ישראלים שנפטרו מסרטן
ישראלים שנולדו ב-1940
ישראלים שנפטרו ב-2020