שעב

שעב (בערבית: شعب, בכתבי חז"ל: שאב) היא מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל, השוכנת במערב הגליל התחתון. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1975. ראש המועצה הוא מחמוד בוקעי (אבו מנהל).

נכון ל-2021, כלל תושבי שעב הם ערבים-מוסלמים.

היסטוריה

שאב העתיקה
המועצה הערבית-מוסלמית כיום שוכנת במיקומה של העיירה היהודית שאב מימי הבית השני, תקופת המשנה והתלמוד והתקופה הערבית בארץ ישראל. בספרו של יוספוס פלביוס מלחמות היהודים נזכר אלעזר בן שמי כיליד המקום שהצטיין בהגנת יודפת הסמוכה במהלך המרד הגדול ברומאים. שאב שרדה את החורבן לאחר המרד, ונזכרת בסקר היישובים היהודיים בגליל לאחר המרד בספרו של פרופ' מיכאל אבי יונה 'גאוגרפיה היסטורית'.

בתקופת המשנה והתלמוד שאב התקיימה כעיירה יהודית בתווך שבין המרכזים היהודיים הגדולים בסכנין הסמוכה ממזרח ובכבול הסמוכה ממערב. בין חכמי המקום נזכרים בכתבי חז"ל האמוראים מהדור השלישי והרביעי רבי זכאי דשאב ורבי מנא דשאב.

היישוב היהודי בשאב המשיך להתקיים עד התקופה הצלבנית, ועדות לכך נמצאת בתעודה מן המאה ה-11 המזכירה יהודי שנפטר במקום.

המאה ה-20
ביולי 1935 השתוללה בכפר מגפת טיפוס. באוגוסט 1938 הרס הצבא הבריטי צריפים רבים בכפר לאחר שעקבות של מניחי מוקש הובילו אל הכפר. בשנת 1945 היו בכפר כ-1,750 תושבים והוא נחשב אחד הכפרים העשירים ביותר באזורו. הכפר נכבש על ידי צה"ל סמוך לסופו של מבצע דקל, רוב תושביו עזבו אותו והוא נותר עם כ-250 מתושביו המקוריים. צה"ל לא נשאר בכפר, והערבים חזרו לשלוט בו בתחילת ההפוגה השנייה, תוך התכתשויות רבות עם צה"ל, אשר כבש סופית את הכפר במבצע חירם. חלק מתושבי הכפר שנמצאו במקומות אחרים בתוך ישראל לא הורשו לשוב אליו. במקום התושבים שעזבו, שוכנו בכפר עקורים ערבים מכפרים אחרים.

במרץ 1951 פונו מהשטח המפורז בגבול עם סוריה הערבים שהתגוררו במקום והועברו לשעב. ישראל פינתה את התושבים מאזור החולה מחשש שיסייעו לסורים ויפריעו לייבוש החולה ונתנה להם אפשרות להגר לסוריה או לעבור לשעב. בלחץ של הגנרל ויליאם אדוארד ריילי, ראש מטה משקיפי האו"ם, הסכימה ישראל להשיב את המפונים לכפריהם וקיימה בקיץ 1951 משאל בין המפונים בשעב, בו נשאלו אם רצונם לחזור לאזור המפורז או להישאר בשעב. במשאל הביעו כ-230 תושבים רצון לחזור וכ-420 הודיעו שרצונם להישאר בשעב. בתחילת 1961 נחנכה שכונת קבע עבורם. בשנת 1983 הורחב שטח השיפוט של המועצה.

אוכלוסייה
תושבי היישוב התפרנסו בעבר בעיקר מחקלאות ממטעי הזיתים הנרחבים המקיפים את המקום. היום הכפר מתגאה באחוז אנשים משכילים גבוהה שעוסקים במשלחי יד רבים ומגוונים. תצפית יפה על שעב ומטעי הזיתים שלה נמצאת במצפה צורית.

לקריאה נוספת
בני גשור, "הקרבות באזור מעאר-שעב במלחמת העצמאות", קתדרה 178, עמ' 150-127.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

ישראל: מועצות מקומיות
יישובים ערביים בישראל
יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון