Pakkasukko (kansanperinne)

Pakkasukko () on pakkasen, jään, lumen, rännän, talven ja jäätävän kylmyyden henkilöitymä. Hän on joissakin tarinoissa synkkä pahantekijä ja joissakin tarinoissa sankari.

Taustaa 
Pakkasukon on perinteisesti sanottu jättävän kuuraa ja saniaista muistuttavia kuvioita ikkunoihin kylminä talviaamuina. Ajan myötä tästä on tullut paljon harvinaisempaa kaksinkertaisten ikkunoiden vuoksi. Pakkasukko on silti edelleen suosittu hahmo populaarikulttuurissa. Häntä kuvataan joskus siveltimellä ja ämpärillä värittämässä syksyiset lehdet punaisiksi, keltaisiksi, ruskeiksi ja oranssiksi.

Historia 
Tarinat Pakkasukosta voivat olla peräisin anglosaksisista ja norjalaisista talvitavoista. Pakkasukon mukaan on nimetty luku Kalevalassa.

On monia muita mytologisia olentoja, jotka ottavat samanlaisen roolin kuin Pakkasukko, mutta joilla on ainutlaatuinen kansanperinne. Esimerkiksi Venäjällä on hahmo, joka on jopa samanniminen Pakkasukon kanssa, mutta on kuitenkin erilainen kuin hän. Hindukuš vuorijono on nimetty tarinoissa asuvan jättiläisen mukaan, joka tappaisi  ne, jotka uskaltaisivat tulla lähelle. Häntä on verrattu Englannin Pakkasukkoon. 

Varhaisin viittaus Pakkasukkoon kirjallisuudessa on joko kirjassa Round About Our Coal Fire tai kirjassa Christmas Entertainments, joka julkaistiin vuonna 1734. 

Pakkasukko mainitaan monissa elokuvissa ja lauluissa esimerkiksi talvikauden kappaleessa " The Christmas Song " (aka "Chestnuts Roasting on the Open Fire"). Joissakin tarinoissa hänet on esitetty roistona ja toisissa sankarina.

Populaarikulttuurissa

Kirjallisuudessa 

 Hannah Flagg Gouldin (1789-1865) runossa "The Frost" Pakkasukko on ilkikurinen olento, joka on vastuussa talven hiljaisimmista ilmiöistä ja kauniista jäämaalauksista ikkunoissa, mutta joka myös suuttui lahjojen puutteesta ja aiheutti kylmyyden, joka rikkoi ja pilasi asiat.
 Charles Sangsterin "Little Jack Frost" Pakkasukko on leikkisä olento, joka tekee kepposia, aiheuttaa nenien jäätymisen ja peittää paikat lumella ennen kuin Luonto äiti ajaa hänet pois kevääksi.
 L. Frank Baumin teoksessa The Life and Adventures of Santa Claus (1902), Pakkasukko on Jääkuninkaan poika. Hän nauttii nenien, korvien ja varpaiden "nipistelystä", mutta joulupukki, joka pitää Pakkasukosta, vaikka hän ei luotakaan häneen, pyytää häntä säästämään lapsia. Pakkasukko sanoo suostuu, jos vain pystyy vastustamaan kiusausta. Sama Pakkasukko esiintyy Baumin novellissa "The Runaway Shadows". Tässä tarinassa hänellä on valta jäädyttää varjoja, erottaa ne omistajistaan ​​ja tehdä heistä omia eläviä olentoja.
 Amy Wilsonin The Lost Frost Girl teoksessa Pakkasukon tytär huomaa perineensä isältään voimia, ​​ja lähtee keijujen maailmaan.

Elokuvissa 

 Pakkasukko esiintyy sankarina elokuvassa Viisi Legendaa, joka perustuu löyhästi William Joycen kirjasarjaan The Guardians of Childhood. Elokuvassa Pakkasukko on yksi kaikista uskomus olennoista, ja Kuu-ukko valitsee juuri hänet suojelijaksi, joita on ennestään vain neljä. Hän ei suostu liittymään, sillä hän ei edes tiedä itsestään mitään muuta kuin, että mihin pystyy ja, että mitä hänen kuuluu tehdä. Kukaan ei edes näe häntä, kun taas kaikki lapset näkevät muut suojelijat. Elokuvan roisto yrittää suostutella hänet puolelleen heidän samanlaisuuksillaan. Pakkasukko ei kuitenkaan suostu. Elokuvan lopussa lapset alkavat uskomaan Pakkasukkoon ja näkevät hänet.

Videopeleissä 
Pakkasukko esiintyy monissa videopeleissä, joita ovat muun muassa:

 Megami Tensei (Myös useissa Spin-offeissa)
 City of Heroesin laajennuksessa City of Villain
 Granado Espada
 Guild Wars
 Killing Floor
 Ragnarok Online
 Viisi Legendaa: Videopeli
 RuneScape
 Scribblenauts Unlimited
 The Sims FreePlay

Katso myös 

 Heikki Lunta
 Yuki-onna
 Kenraali Talvi

Lähteet 

Henkilöitymät
Brittiläinen kansanperinne
Taruolennot