Tekijä VII

Hyytymistekijä VII (geeni F7) on ihmisten ja monien muiden eläinten veren inaktiivinen tsymogeeni. Sen tuotto vaatii K-vitamiinia. Veren hyytymisreaktiossa se katkeaa aktiiviseksi tekijäksi VIIa. VIIa on seriiniproteaasi-entsyymi. VIIa:ita yhtyy verenvuotoalueen solukalvojen kudostekijöihin (TF). Muodostuu TF-VIIa-komplekseja, joissa VIIa aktivoi lisää tekijöitä VII ja muita tekijöitä, kuten X ja IX. Nämä ovat osa verihyytymän tuottavaa proteiinijoukkoa. Tekijän VII muita nimiä ovat prokonvertiini ja stabiili tekijä.

Geeni
Ihmisillä tekijän VII geeni on F7. Tämä on kromosomissa 13 kohdassa q34. Geenin pituus on noin 12 kiloemäsparia (kbp). Siinä on 8 intronia ja 9 eksonia. Eksonit 1a, 1b ja osa eksonista 2 koodaavat 5' transloitumatonta aluetta (5' UTR). Osa eksonista 2 ja loput eksonit 3–8 koodaavat tekijää VII.

Osa eksonista 2 ja eksoni 3 koodaavat γ-karboksiglutamaatteja sisältävää Gla-proteiinidomeenia; eksoni 4 koodaa EGF1:ta; eksoni 5 EGF2:ta; eksoni 6 ja 7 aktivaatioaluetta; eksoni 8 aktiivisen kohdan omaavaa domeenia.

Rakenne
Ihmisillä translaation jälkeisten muutosten jälkeen valmiin tekijän VII massa on noin 50 kDa. Sen N-terminaalissa on Gla-proteiinidomeeni, jossa on 10 K-vitamiiniriippuvaisesti tuotettua γ-karboksiglutamaattia (lyhenne: Gla). Muun muassa varfariini estää tätä tärkeää karboksylaatiota heikentäen siten veren hyytymistä. Tätä seuraa 2 epidermaalisen kasvutekijän (EGF:n) kaltaista domeenia: ensin EGF1- ja sitten EGF2-domeeni. Näitä seuraa aktiivisen kohdan omaava domeeni.

Ihmisillä VII on osin N- ja O-glykosyloitu. Siinä on 12 disulfidisidosta. Gla-domeeni sitoo monia kalsiumioneita. VII liittyy näiden ionien avulla aktiivisessa muodossa eli tekijänä VIIa fosfolipidikalvoihin. EGF1-domeeni ja aktiivisen kohdan domeeni sitovat kumpikin yhden kalsiumionin.

VII:n aktivoituessa VIIa:ksi EGF2:n ja aktiivisen kohdan domeenin välistä katkeaa arginiinin ja isoleusiinin välinen peptidisidos. Katkeamisessa muodostuu
kevyt ketju (22 kDa), jossa ovat Gla-, EGF1-, EGF2-domeenit
raskas ketju (26 kDa), jossa on aktiivisen kohdan domeeni

Ketjut pysyvät toisissaan kovalenttisesti kiinni, sillä EGF2:n ja aktiivisen kohdan domeenin välillä on disulfidisidos.

Toiminta
Ihmisillä tekijä VII muodostuu pääosin maksassa, josta se vapautuu vereen. Noin 99 % veriplasman tekijästä on VII:tä ja 1 % VIIa:ta. Tekijän VII pitoisuus plasmassa on noin 0.5 µg/ml (0.01 µmol/l) ja puoliintumisaika noin 5 tuntia.

Ihmisillä veren hyytymisreaktiossa VII:sta katkeaa peptidisidos sen aktivoituessa VIIa:ksi. In vivo katkeamisen pääasiallisesti aiheuttava entsyymi on tuntematon. In vitro tämän voi aiheuttaa ainakin trombiini, tekijä IXa, tekijä Xa ja tekijä XIIa.

Aktivaation jälkeen kukin VIIa liittyy pian kudostekijään (TF), joka on kiinni jossakin verenvuotoalueen solukalvossa. Muodostuu TF-VIIa-kompleksi. VIIa liittyy kalvoon, jossa on anionisia fosfolipidejä, kuten fosfatidyyliseriiniä tai fosfatidyylikoliinia. Liitos kalvoihin tapahtuu VIIa:n γ-karboksiglutamaattien sitomien kalsiumionien avulla. Ionit ovat peräisin verestä. EDTA:n tai muiden kalsiumin kelaattorien lisäys verinäytteeseen alentaa siten kompleksin aktiivisuutta.

TF-VIIa-kompleksi aktivoi veren
tekijä X:iä katkaisemalla niissä peptidisidoksen R152 ja I153 välistä.
tekijä IX:iä katkaisemalla niissä sidoksen R145 ja A146 tai sitten R180 ja V181 välistä.
tekijöitä VII (positiivinen takaisinkytkentä) katkaisemalla niissä sidoksen R194 ja I195 välistä.

Edeltävät tekijät osallistuvat eri tavoin veren hyytymisreaktioon. TF-VIIa myös katkoo sidoksia useista eri kohdista tekijä V:issä ja tekijä VIII:issä, mutta näiden merkitystä hyytymisen kannalta ei tunneta hyvin.

Mutaatiot
Ihmisillä tekijän VII toiminnan heikkous sitä koodaavan mutaation takia aiheuttaa autosomaalisesti ja resessiivisesti periytyvää verenvuototautia. Tätä ilmenee noin 1:llä 500 000:sta ihmisestä. Useita eri mutaatiotyyppejä tunnetaan ja puutoksen vakavuus vaihtelee tyypistä riippuen. Lievää puutosta potevat homotsygootitkin voivat olla lähes oireettomia. Toisessa ääripäässä taas ilmenee vakavia ja spontaaneja keskushermoston, ruuansulatuselimistön ja nivelten verenvuotoja. Puutosta potevista homotsygooteista noin 1/3-osa on oireettomia ja 10–15 %:lla taas ilmenee vakavia verenvuotoja. Eri vakavuusasteisissa puutoksissa yleisimpiä oireita ovat muun muassa nenä- ja ienverenvuodot, mustelmat ja naisilla runsaat kuukautiset. Hoitona voidaan antaa yhdistelmä-DNA-tekniikkaa käyttämällä tuotettua tekijää VII infuusiona vereen.

Lähteet

Viitteet

Veren hyytymisjärjestelmä
Hydrolaasit