Antonio Ranieri

Antonio Ranieri (1809 Napoli – 1888) oli italialainen kirjailija ja Giacomo Leopardin ystävä. Ranieri toimitti Leopardin kootut teokset, joihin hän liitti elämäkerrallisen kuvauksen. Sen täydennykseksi hän julkaisi Leopardista teoksen Sette anni. Tendenssiromaanissa Ginevra (1839) Ranieri paljasti hirvittäviä tapahtumia eräästä Napolin kasvatuslaitoksesta ja päätyi paljastusten vuoksi vankilaan. Italian historiaa käsittelevä teos saattoi hänet selkkauksiin papiston kanssa. Hän toimi historian professorina Napolin yliopistossa.

Ranieri opiskeli italialaisissa ja saksalaisissa yliopistoissa. Hän toimi vuosia asianajajana. Viktor Emanuel II nimitti hänet historian filosofian professoriksi Napolin yliopistoon. Hänestä tuli 1877 senaattori.

Yhteiskunnallisessa romaanissaan Ginevra, o l'orfana della Nunziata (1839) Ranieri paljasti kauhistuttavat väärinkäytökset armeliaisuuslaitoksen hallinnossa, ja se sai papiston vainoamaan häntä. Hänen I primi cinque secoli della storia d’Italia da Teodosio a Carlomagno (1841) on klassinen kuvaus paavin hierarkian synnystä ja Il frate Rocco (1844) kansanomaiseen sävyyn laadittu italialaisen kansallishengen puolustuspuhe. Ranierin maine perustuu hänen ystävyyteensä Leopardin kanssa, joka oleskeli monta vuotta hänen luonaan ja jonka kirjoituksia hän julkaisi tämän kuoleman jälkeen. Hän kirjoitti Leopardista kiistellyn muistelmateoksen Sette anni di sodalizio con Giacomo Leopardi (1880). Ranierin epäitsekkyys ja neutraalius on myöhemmin asetettu kiistanalaiseksi. Hänen omat kootut teoksensa ilmestyivät 1862–1864, Scritti varii 1879.

Elokuva Leopardi – runoilijan elämä (Il Giovane favoloso, 2014) kertoo Leopardin elämästä, jossa Ranieri on mukana viime vaiheissa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Italialaiset kirjailijat
Vuonna 1809 syntyneet
Vuonna 1888 kuolleet