Kärntenin herttuakunta

Kärntenin herttuakunta () oli herttuakunta, joka sijaitsi suurin piirtein nykyisen Itävallan osavaltion Kärntenin alueella. Pyhä saksalais-roomalainen keisari Otto II perusti herttuakunnan vuonna 976. Se lakkautettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1918, samaan aikaan kun Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia lakkautettiin.

Kärntenin herttuat 

Luitpoldingin suku
 Henrik I, v. 976–978
Saalilainen suku
 Otto I, v. 978–985
Luitpoldingin suku
 Henrik I, v. 985–989
Saksilainen suku
 Henrik II, 989–995
Saalilainen suku
 Otto I, v. 995–1004
 Konrad I, v. 1004–1011
Eppensteinin suku
 Adalbert, v. 1012–1035
Saalilainen suku
 Konrad II, v. 1036–1039
Welfin suku
 Welf III, v. 1047–1055
Ezzon suku
 Konrad III, v. 1056–1061
Zähringenin suku
 Berthold, v. 1061–1077
Eppensteinin suku
 Liutold, v. 1077–1090
 Henrik III, v. 1090–1122
Spanheimin suku
 Henrik IV, v. 1122–1123
 Engelbert, v. 1123–1134
 Ulrik I, v. 1134–1144
 Henrik V, v. 1144–1161
 Herman, v. 1161–1181
 Ulrik II, v. 1181–1202
 Bernard, v. 1202–1256
 Ulrik III, v. 1256–1269
 Filip, v. 1276–1279
Görz-Tirolin suku
 Meinhard, v. 1286–1295
 Ludvig, v. 1295–1305
 Otto II, v. 1295–1310
 Henrik VI, v. 1295–1335

Vuonna 1335 Habsburgin sukuun kuuluneet Itävallan herttuat Albert II ja Otto II perivät Kärntenin herttuakunnan. Tämän jälkeen Kärnten lakkasi olemasta itsenäinen herttuakunta ja liitettiin osaksi Habsburgien maita.

Lähteet 

Itävallan historia