Braunschweig-Lüneburgin herttuakunta

Braunschweig-Lüneburgin herttuakunta oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan aikaan perustettu herttuakunta pohjoisessa Saksassa. Se oli olemassa aina vuoteen 1806 asti, kunnes Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta lakkautettiin. Herttuakunnassa oli kaksi pääkaupunkia, jotka olivat sen suurimmat kaupungit Braunschweig ja Lüneburg.

Valtiopäivien aikaan vuonna 1235 alueen ensimmäinen herttua Otto I sai Braunschweig-Lüneburgin vastineeksi omista omistuksistaan. Vuonna 1269 herttuakunta jakautui siten, että aiemmin vallan perineet Albert I ja Juhana saivat oman osuutensa. Juhana sai pohjoisen ja Albert I eteläisen osan. Alue pysyi Welfin suvun hallinnassa aina vuoteen 1671 asti. Vuonna 1432 Braunschweigin alue jakautui kahdeksi alueeksi, jolloin syntyivät Braunschweig-Wolfenbüttelin sekä Calenburgin ruhtinaskunnat. Braunschweig-Lünebergin viimeisen hallitsijan, Kaarle Vilhelm Ferdinandin kuollessa Napoleon I yhdisti herttuakunnan Westfalenin kuningaskuntaan vuonna 1806.

Katso myös 
 Braunschweig-Lüneburgin vaaliruhtinaskunta

Lähteet 

Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan osat