Juonionlahti

Juonionlahti on kylä Kuopion Vehmersalmella. Se sijaitsee Soisalon pohjoispäässä sen länsirannalla, maanteitse n. 17 km Vehmersalmen kirkonkylästä lounaaseen ja n. 32 km Kuopiosta etelään .

Historiallisissa kartoissa ja asiakirjoissa Juonionlahtea kutsutaan nimillä Juonionlaxi (v.1561), Jonian lahen tausranda (1620-luvulla) tai Juonia(n)lax (by) esim. v. 1666 ja 1693. Jonianlax ja Juonialax mainitaan ruotujakolaitoksen Kuopion komppanian ruodun numero 116 ruotumiehen asuinpaikaksi vuosien 1735 - 1804 katselmuksissa,. Maarekisterissä esiintyy myös nimi Juonianlahti.

Juonionlahti sijaitsee pitkän ja kapean, Sotkanselän itäisen lahden, Juonionlahden rannalla. Lahti on Juonionjoen kautta yhteydessä Juonionjärveen, johon vettä virtaa Leppävirran puolella olevasta Juonio nimisestä lammesta. Suomalaisen Paikannimikirjan mukaan kylän nimen alkuosa "Juoni" tulee mahdollisesti sanoista "jono, rivi, ura, syvennys", jotka kuvaavat nauhamaista rakennetta . Juonio-alkuisia paikkoja on Itä-Suomessa muitakin.

Suuri Pohjan sota eli Isoviha v. 1700-1721 pakotti osan kyläläisistä muuttamaan väliaikaisesti nykyiseltä paikalta osaksi piilopirtteihin Juoniojärven lounaispuolella olevan niityn länsilaidalle ryöstelevien joukkojen tieltä, mutta paluu tapahtui tilanteen rauhoituttua .

Ennen tiestön paranemista ja autoistumista aina 1940-luvulle saakka vesireitti Kuopioon ja Leppävirralle mahdollisti säännölliset yhteydet enimmillään neljä kertaa viikossa ,. Juonionlahti oli eräs vesiliikenteen vakituisista satamista, kun ihmiset, posti, tuotetut/pyydystetyt (mm. maito, vilja/kalat) ja hankitut tavarat kuljettiin laivoilla tai höyryveneillä sulan veden aikaan. Säännöllisesti Juonionlahteen liikennöiviä aluksia olivat:

 Höyryvene s/s Lilli (pituus 52 jalkaa eli n. 15.4 m), om. Kuopio Ånglups AB 1865 - 1897 
 s/s Matti, Leppäveden Laiva Oy:n ainoa laiva 1905-1916
 "Uuden aikuinen ja nopeakulkuinen" höyryvene s/s Leppävirta III, om. Leppävirran Höyrylaiva Oy. Leppävirta III osoittautui kuitenkin liian pieneksi ja sen korvasi samalla reitillä
s/s Kalla, om. Leppävirran Höyrylaiva Oy
 s/s Sotka (nimi s/s Pulkonkoski ennen v:tta 1920), vuosina 1920-1925, om. Sotkan Höyryvenhe Oy
s/s Kalervo ainakin v. 1936, om. Pohjois-Kallaveden Höyrylaiva Oy. 

Jos vesiteitse laivoilla/höyryveneillä/veneillä ei päässyt, kuljetukset hoidettiin hevosilla ja 1940-luvulta lähtien yhä enenevässä määrin autoilla. Puutossalmeen valmistui v. 1941 Tie- ja vesirakennushallituksen (TVH) toimesta kapulalossin korvaajaksi 12 tonnin A. Ahlström Oy:n valmistama moottorilossi, joka nopeutti matkaa lähimpään kaupunkiin Kuopioon. Rakentaminen pengerryksineen ja laiturirakenteineen kesti kolme vuotta (1938-1941) ja sen kokonaiskustannukset olivat 2,125 milj. mk  (v. 2019 kustannustasossa n. 5,5 milj. Euroa). Nykyään lossia operoi Finferries .

Kylän edessä lainehtiva Sotkanselkä on vaikuttanut monin tavoin kylän elämään. Tuuliset olosuhteet mahdollistivat oman viljan käsittelyn, ja 1900-luvun alussa kylässä oli toiminnassa kolme hirsistä tuulimyllyä . Viljaa ja perunaa kylästä myytiin mm. Kuopion lääninvankilaan useita tonneja vuosittain. Tuuli on vaikeuttanut kuitenkin puutavaran uittoa selällä, kun myrskyssä hajonneiden puulauttojen/-nippujen osat ovat täyttäneet kylän rannat,. Niitä ja vedessä kelluvia uppotukkeja kerättiin vuosittain vielä 1980-luvulla. Saimaan syväväylän valmistuttua kulkemaan Sotkanselän halki ns. Leppävirran reittiä siirtyminen puskuproomukuljetuksiin on korjannut tilannetta. Aavalla Sotkanselällä ennakoinnin ja paikallistuntemuksen puuttuessa tuulen painamat muutamat puulautat/-niput ovat kuitenkin keränneet kyläläisten pyydykset mukaansa laajalta alueelta vielä 2000-luvullakin.

Kansainvälisten  laivakuljetusten lisääntyminen Saimaan kanavassa 1920-luvulla toi myös pirtun salakuljetuksen  kieltolain (v. 1919 - 1932) aikana  niin Juonionlahteen kuin lähiseudullekin. Salakuljettajat purkivat pirtukanisterit Sotkanselällä saatuaan rannalta valomerkein vahvistuksen vastaanottajien paikallaolosta. Tästä tuli tieto myös virkavallalle, joka otti osallisia kiinni ja jakoi rangaistuksia.

Kouluna kylässä toimivat 1800-luvulla järjestetyt kiertokoulut ja osaamisen edistymistä seurattiin kinkereillä. Tietoa maanviljelystä ja karjanhoidosta levittivät myös mm. maamiesseurojen kiertävät luennoitsijat. Yhteistyössä viereisen Puutosmäen kylän asukkaiden kanssa perustettiin 5.12. 1900 Puutosmäen koulu. Se rakennettiin pääosin hirsistä lahjoitetuista materiaaleista talkoovoimin ja se aloitti toimintansa v. 1902. Koulun toiminta loppui v. 2004. Jatko-opetusta on haettu mm. Vehmersalmelta, Kuopiosta ja kauempaakin.

Yhteistyötä tehtiin Puutosmäen kylän kanssa myös hautausmaan perustamiseksi v. 1921,. 

Sähkö Juonionlahden kylään tuli 1950-luvun puolessavälissä, lankapuhelinverkko 1950-luvun lopussa ja vesijohtoverkosto 2000-luvun alussa vesiosuuskunnan ansiosta.

Elinkeinorakenne on muuttunut vuosien kuluessa historiallisesta kalastuksesta, metsästyksestä, keräilystä  ja kalkinpoltosta , , maa- ja metsätalouteen, kalastukseen sekä erilaiseen yritystoimintaan ,.

Kaunis luonto houkuttelee myös lomalaisia ja vapaa-ajan asujia jo useassa polvessa .

Sää ja seismologia

Saavutettavuus 

Juonionlahteen pääsee autolla tai moottoripyörällä: etelästä Leppävirralta Länsi-Saamaisten ja Konnuslahden tietä ja pohjoisesta Kuopiosta etelään tietä nro E63 kääntymällä tielle 553 pohjoiseen, edelleen Puutossalmentielle (tie nro 5370) ja Konnuslahden tielle etelään.

Pyörällä Juonionlahteen pääsee valitsemalla pyöräreitin Kuopiosta Vehmersalmelle Puutossalmen lossin kautta ja kääntymällä lossin jälkeen Puutossalmentieltä n. 4 km:n kohdalla Konnuslahden tielle oikealle.

Moottoriveneellä matka Kuopion keskustasta pitkin Kallavettä etelään kestää n. 45-90 min.

Virtuaalisesti Juonionlahteen voi päästä mm. lentosimulaattorilla

Lähteet 

Juhani Aho, Lastuja I-III, WSOY, 1920. Kertomuksessa/lastussa "Nyt ne tulee" väitellään siitä, milloin voidaan sanoa, että jäät ovat lähteneet Sotkanselältä. Eräs vaihtoehto on, että silloin, kun laivat pääsevät ensimmäistä kertaa keväällä Sotkanselälle.
Aili Simojoki, Miettisiä, 1989, Kustannuskiila, s. 91, ISBN 9516572855
Soinisten viisi vuosisataa Pohjois-Savossa, 2010, Soinisten sukuseura ry, 560 s., ISBN 9789529269693

 

Kuopion kylät
Vehmersalmi