Tšudovan luostari

Tšudovin luostari (ven. Чу́дов монасты́рь, Tšudov monastir'); tunnetaan muodollisesti Aleksein arkkienkeli Mikaelin luostarina tai kutsutaan suomenkielisellä nimellä Ihmeiden luostari. Luostarin perusti Moskovan Kremliin vuonna 1358 Moskovan metropoliitta Aleksei. 

Luostari oli omistettu arkkienkeli Mikaelin tekemälle ihmeelle (ven. tšudo) Khonaissa (Khonai eli Kolossai Fryygiassa), jonka juhlapäivä on 19. syyskuuta [J: 6. syyskuuta]. Arkkienkeli Mikael esti pakanoiden tekemän tulvan, joka uhkasi kaupungin pyhäkköä. Luostari suljettiin vuonna 1918 ja Neuvostohallitus purki sen vuonna 1929.

Rakennusvaiheet 
Luostarin ja sen katedraalin rakennustyöt valmistuivat vuonna 1365. Katedraali korvattiin uudella, kun sen kupoli vuonna 1431 romahti kesken jumalanpalveluksen ja se rakennettiin uudelleen italialaisten arkkitehtien suunnitelmien mukaisesti vuosina 1501-1503. Sitä käytettiin perinteisesti kuninkaallisten lasten kastamiseen, kuten Iivana IV:n, Mikael Romanovin ja Aleksei Mihailovitšin lapset ja Nikolai I:n vanhin poika. Luostarin igumeeni oli arvoltaan arkkimandriitta ja ensimmäinen kaikkien Venäjän luostarien igumeenien joukossa vuoteen 1561 asti.

Simonovin luostarin ja Troitse-Sergijevin luostarin ohella Tšudovin luostari oli moskovalaisen kirjallisen kulttuurin ja oppimisen suurin keskus. Luostarin kuuluisat oppineet munkit kuten Maksim Grek, arkkimandriitta Pavel, hieromunkki Jefimi, Arseni Grek, Epifani Slavinetski ja Karion Istomin omistivat elämänsä uskonnollisten kirjojen kääntämiselle ja kreikankielistä käännettyjen liturgisten käsikirjojen tekstien korjailuun.   Novgorodin arkkipiispa Gennadi, jonka suojeluksessa ensimmäinen täydellinen Raamattu slaaviksi julkaistiin vuonna 1499, oli luostarin igumeeni ennen tuloaan arkkipiispaksi.

Puola-Liettuan valloitusjoukot näännyttivät patriarkka Hermogenesin eli marttyyripiispa Jermogenin nälkään luostarin sellissä vuonna 1612. Sekasorron ajan jälkeen he avasivat kreikkalais-latinalaisen koulun patriarkka Filaretin tuella.

Vuosina 1744–1833 luostarissa toimi Moskovan kirkollinen konsistoria. Ajan myötä luostarikompleksiin lisättiin uusia kirkkoja kuten Pyhän metropoliitta Aleksein kirkko ja Neitsyt Marian ilmestyksen kirkko vuonna 1680 ja Pyhän Andreaksen kirkko vuonna 1887.

Kun Ranskan joukot miehittivät Moskovaa Napoleonin sodan aikana vuonna 1812, marsalkka Louis-Nicolas Davout otti luostarin omaan käyttöönsä. Vasili Vereštšaginin maalauksessa Davout häpäisee katedraalin käyttämällä kaikkein pyhintä eli alttaria toimistonaan. Bolševikkivallankumouksen jälkeen Tšudovin luostari suljettiin vuonna 1918. Rakennukset räjäytettiin dynamiitilla vuonna 1929 ja vuoteen 1932 mennessä kaikki rakennukset oli purettu. Tuhotun Tšudovin luostarin ja läheisen Kristuksen taivaaseenastumisen luostarin paikalle rakennettiin Neuvostoliiton keskuskomitean Punakomentajien koulu, joka valmistui vuonna 1934 ja jossa myöhemmin toimi Korkeimman neuvoston presidium eli puhemiehistö.

Luostarin dokumentointi valokuvaamalla, piirtämällä ja mittaamalla sekä esineistön ja hautausten pelastaminen ja siirto oli Kremlin asehuoneen ja monumenttien kuraattorina vuosina 1919-1934 toimineen, arkkitehti Nikolai Nikolajevitš Pomerantsevin johtama operaatio, joka toteutettiin minimiaikataulussa. 

Luostarin kirjat ja käsikirjoitukset 1000–1700 -luvuilta siirrettiin Valtion historialliseen museoon. Metropoliitta Aleksein jäännökset siirrettiin hänen rakennuttamastaan Pyhän metropoliitta Aleksein kirkosta Uspenskin katedraaliin ja sen jälkeen toiseen kirkkoon Moskovassa. Noin sadasta luostarissa sijainneista hautauksista osa katosi ja niiden sijaintipaikka on edelleen tuntematon, kuten arkkipiispa Gennadin hautaus.

Joitakin ikoneita, maalausfragmentteja sekä sakaristossa ollutta jumalanpalvelusesineistöä saatiin pelastettua ja niitä säilytetään Moskovan Kremlin museoissa, Tretjakovin galleriassa ja Vanhan venäläisen kulttuurin ja taiteen keskusmuseossa.

Arkeologisten kaivausten aikana vuosina 2013–2016 paljastui 1100–1300- luvun kulttuurikerros, rakennusten perustusten katkelmia ja osa hautausmaata.

Vuonna 2015 alkaneiden arkeologisten kaivausten ja Unescon hyväksynnän puuttumisen vuoksi, luostarin mahdollinen entisöinti on vailla suunnitelmia. Arkeologisissa kaivauksissa on paikallistettu Tšudovin luostarin ja Kristuksen taivaaseenastumisen luostarin perustukset.

Vuonna 2019 arkeologinen tutkimus Kremlin aukiolla oli käynnissä.

Hautakirkko 

 Novgorodin arkkipiispa Pyhä Gennadi, (k. 1504-1506), hautauksen nykyinen sijaintipaikka tuntematon
 Moskovan ja Kiovan metropoliitta Pyhä Aleksei Moskovalainen, (ennen vuotta 1296 –1378), siirrettiin Arkkienkelin katedraaliin ja sieltä vuonna 1947 Jelohovon Epifianian (Loppiaisen) katedraaliin Moskovan esikaupunkiin Basmannin alueelle.
 Moskovan patriarkka Hermogenes, marttyyripiispa Jermogen (ennen vuotta 1530 –1612), hautaus ollut vuodesta 1913 lähtien Uspenskin katedraalissa.
 Suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitš Romanov (1857–1905), jäännökset siirrettiin vuonna 1930 ja haudattiin uudelleen vuonna 1995 Novospasskin luostariin Moskovassa. 
 Ruhtinas Boris-Leonti Aleksandrovitš Kurakin (1733–1764), hautakivi siirrettiin Donskoin luostariin Moskovaan

Lähteet

Luostarit
Ortodoksinen kirkko
Moskovan Kreml
Mikael (arkkienkeli)
Venäläinen kulttuuri
Katedraalit maittain
Katedraalit
Venäjän entiset rakennukset ja rakennelmat