Radiotaajuusalueet

Radiotaajuusalueet on määrittely, joka jakaa — sähkömagneettisen spektrin infrapunasäteilyä matalataajuisemman (n. < 300 GHz) sähkömagneettisen säteilyn (radiotaajuusspektrin) — taajuudet pienempiin alueellisiin ja käyttötarkoituksen mukaisiin ryhmiin, eli radiotaajuusalueisiin.

Radiotaajuusalueiden ominaisuudet muuttuvat  taajuuden mukaan; eri taajuusalueet sopivat paremmin tiettyyn käyttöön kuin toiset eivät.

Radiotaajuusalueen käytön kansainväliselle sopimiselle on tarpeensa, sillä radioaallot eivät kunnioita valtioiden rajoja. Lisäksi kaupalliset tuotteet, kuten radiovastaanottimet ja matkapuhelimet ovat maailmanlaajuisesti paremmin yhteensopivia, milloin taajuuksien käytöstä on mahdollisimman laaja konsensus. Tarkoituksena on myös turvata häiriötön radiotaajuuksien käyttö, käyttää rajalliset taajuudet mahdollisimman tehokkaasti ja tarkoituksenmukaisesti sekä taata tasapuolinen saatavuus.

Kansainvälinen televiestintäliitto (ITU) on YK:n alainen televiestintäverkkoja ja -palveluja kansainvälisesti koordinoiva järjestö. ITU:n tehtäviin kuuluu  radiotaajuuksien jakaminen ().

ITU:n lisäksi muutkin tahot, kuten EU, IEEE, Nato ja valtiot ovat halunneet antaa omia määrityksiään radiotaajuuksien ryhmittelystä ja ryhmien käyttötarkoituksesta. Jako ja käyttöaiheet määritellään lopullisesti valtioiden välisissä sopimuksissa ja niiden  omassa lainsäädännössä.

Eri määrittelyjen vertailua

ITU:n määritys

Muita alueita / määrityksiä 

 TLF (< ) 0-3 Hz.

Yleisradiotoiminnan taajuusalueet 

 LW (< , ); amplitudimodulaatio (AM); 148,5–283,5 kHz; 1 057–2 019 m
 MW (< , ); amplitudimodulaatio (AM); 526,5–
 SW (< , ); amplitudimodulaatio (AM); –
 ultralyhyet aallot (ULA) (VHF II); taajuusmodulaatio (FM); 65,9–108 MHz (Länsi-Euroopassa 87,5–108 MHz)

I, II, III, IV ja V 

 VHF I ja VHF III; katso VHF
 VHF II; katso ULA
 UHF I ja UHF II; katso UHF

27 MHz:n lyhytaaltoalue 

 27 MHz radio-ohjattavat lelut, langaton näppäimistö ja hiiri

 Lupavapaiden LA-radiopuhelimien taajuusalue.

Mikroaaltoalueet 

Mikroaaltoalueet ovat radioaaltoalueen ylimpiä taajuusalueita; yli 1 GHz:ä (aallonpituus (ap) alle 30 cm) — 3 000 GHz (ap. yli 0,1 mm). Mikroaaltotaajuuksia käytetään muun muassa televisiolähetyksiin ja mobiilidatasiirrossa. Mikroaallot kattaa ITU-alueet Desimillimetri (B.dmm, alias 'THF'),
EHF ja
SHF sekä UHF-taajuusalueesta osa-alueen 1 GHz–3 GHz.

ISM-radiotaajuudet 

ISM-radiotaajuudet (ISM < ) on joukko radiotaajuusalueita, 
jotka on varattu muiden sähkölaitteiden (ISM-laitteet) kuin varsinaisten radiolaitteiden käyttöön.

Suomessa 

ITU:n radio-ohjessäännön ja radiotaajuusaluemääritysten lisäksi kansalliseen radiotaajuusaluejakoon vaikuttavat Euroopan komission taajuuksien käyttöä koskevat päätökset, eurooppalainen taajuuksienkäyttösuunnitelma (ERC:n raportti 25) ja kansalliset päätökset sekä keskinäiset sopimukset naapurimaiden kanssa.

 VHF I -alueella (47–68 MHz) sijaitsi analogiset televisiokanavat 2–4
 VHF II -alue (87,5–108 MHz) on edelleen varattu FM-radion ULA käyttöön
 VHF III 174–230 MHz; oli analogiset televisiokanavat 5–12, varattu jatkossa sekä 
digitaalisen television että radion käyttöön
 UHF 470–862 MHz; oli analogiset televisiokanavat 21–69; seitsemän koko maan kattavaa verkkoa sekä joitakin alueellisia taajuuksia
 230–240 MHz, taajuusvarauksia digitaaliselle ääniradiolle

Euroopassa on osoitettu taajuuksia digitaaliselle ääniradiolle L-taajuusalueelta (1452–1492 MHz). Taajuusalueen soveltuvuutta laajemminkin multimedialle selvitetään Euroopan unionissa. Suomessa käyttöä rajoittaa toistaiseksi taajuusalueen käyttö Venäjällä muihin tarkoituksiin.

Yleisradion ulkotuotannolle on varattu valtakunnallisesti kaksi UHF-kanavaa (kanavat 21 ja 23). Kanavalla 23 on myös televisiolähettimiä.

Sotilaskäyttöön on televisiokanava-alueilta varattu UHF-taajuusalueen alialueet; 790–822 MHz (tv-kanavat 61–64) ja 838–862 MHz (tv-kanavat 67–69).

Televisiokanavien tilanne Geneven 2006-sopimuksen pohjalta:
UHF (470–862 MHz); kanavaniput A, B, C, D, E, F, G
VHF III (174–230 MHz); H, I
VHF I (47–68 MHz); poistui televisiokäytöstä

Terminologiaa

Viittaukset artikkelissa

Termit 

 Siirtotie "tarkoittaa tele- ja tietotekniikassa lähetettävän tai vastaanotettavan tiedon kulkuväylää, kuten [:wikt:puhelinkaapeli|puhelinkaapelia], koaksiaalikaapelia, radioaaltoa ja niin edelleen." (lähde Wiktionary : Siirtotie

 televerkko; tietoliikenneverkko; katso myös Wiktionary : Viestintäverkko

 televiestintä; "apuvälineiden välittämien signaalien avulla tapahtuva viestintä; kaukoviestintä, telekommunikaatio" (lähde Wiktionary : Televiestintä)

 viestintäpalvelu; "viestintäpalvelulla tarkoitetaan palvelua, joka muodostuu kokonaan tai pääosin viestien siirtämisestä viestintäverkossa sekä siirto- ja lähetyspalvelua joukkoviestintäverkossa ja henkilöiden välisen viestinnän palvelua"  (lähde Wiktionary : Viestintäpalvelu)

 viestintäverkko; "viestintäverkolla tarkoitetaan toisiinsa liitetyistä johtimista sekä laitteista muodostuvaa järjestelmää, joka on tarkoitettu viestien siirtoon tai jakeluun johtimella, radioaalloilla, optisesti tai muulla sähkömagneettisella tavalla" (lähde Wiktionary : Viestintäverkko); katso myös Tietoliikenneverkko

Katso myös 

 Alimillimetrisäteily 300–3 000 GHz(sähkömagneettisen spektrin näkökulmasta)

 Sähköinen televiestintä

 Tietoliikenneverkko (Televiestintäverkko)

Lähteet

Aiheesta muualla 

ITU
Liikenne- ja viestintävirasto, Radiotaajuusmääräys 4
Taajuusjakotaulukko (pdf, 2.23 MB)
Avoindata.fi : Taajuusjakotaulukko
NASA: Our planet is a natural source of radio waves at audio frequencies. An online receiver at the Marshall Space Flight Center is playing these songs of Earth so anyone can listen. 

Radiotaajuusalueet