Carl Ludwig Willdenow

Carl Ludwig Willdenow (22. elokuuta 1765 Berliini, Preussin kuningaskunta – 10. heinäkuuta 1812 Berliini, Saksa) oli saksalainen kasvitieteilijä, apteekkari ja taksonomi. Willdenow oli yksi aikansa oppineimmista ja johtavista tiedemiehistä kasvitieteen alalla. Häntä pidetään kasvimaantieteen edelläkävijänä.

Elämä 
Willdenow suoritti apteekkarin tutkinnon 1785 ja opiskeli lääketieteen tohtoriksi Hallessa 1789. Hän toimi sitten Berliinissä lääkärinä. Hänestä tuli vuonna 1798 luonnonhistorian professori lääketieteen ja kirurgian korkeakoulussa ja vuonna 1801 Preussin tiedeakatemian kasvitieteilijä. Willdenowista tuli vuonna 1801 Berlin-Dahlemin kasvitieteellisen (Berlin-Dahlem Botanical Garden) puutarhan johtaja. Hän kunnosti siitä ennen kuolemaansa yhden Euroopan merkittävimmistä kasvitieteellisistäpuutarhoista. Puutarha ja siellä oleva kasvitieteellinenmuseo saivat pahoja vaurioita toisessa maailmasodassa. Sodan jälkeen ne rakennettiin uudestaan. Kun Berliinin yliopisto perustettiin vuonna 1809, hänestä tuli siellä kasvitieteen professori ja puutarhojen johtaja. 

Willdenow kirjoitti teokset Prodromus florœ berolinensis (1787), Grundriss der kräuterkunde (1792) ja Hortus berolinensis (1816) ja aloitti Linnaeuksen Species plantarum -teoksen laajentamisen, jonka hän yli kaksinkertaisti kooltaan. Willdenow oli myös hyvin aktiivinen kasvitieteen soveltavilla aloilla. Hän tajusi, että kasvien levinneisyyttä maapallolla ei pitäisi selittää pelkästään ilmastollisin perustein vaan myös niiden levinneisyyden historian perusteella. Hän oli Alexander von Humboldtin myöhemmin esittämien kasvimaantieteellisten ajatusten edelläkävijä. Hieman ennen kuolemaansa hän aloitti työnsä Etelä-Amerikan suurten kasvikokoelmien parissa.

Hän nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Willd..

Julkaisuja 
 Florae Berolinensis prodromus (Berlin, 1787)
 Tractatus botanico-medicus de Achilleis (Halle, 1789)
 Historia amaranthorum (Zurich, 1790)
 Grundriss der Kräuterkunde (Berlin, 1792, 2nd. ed., 1798)
 English as Principles of Botany (Edinburgh, 1805)
 Berlinische Baumzucht (Berlin, 1796)
 Species plantarum, 5 vols. (Berlin, 1797–1810)
 Anleitung zum Selbststudium der Botanik (Berlin, 1804)
 Hortus Berolinensis, 2 vols. (Berlin, 1806–1809)
 Enumeratio horti regii botanici Berolinensis (Berlin, 1809; supp., 1813)
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Saksalaiset lääkärit
Saksalaiset kasvitieteilijät
Saksalaiset professorit
Vuonna 1765 syntyneet
Vuonna 1812 kuolleet