Ympäristöoikeudenmukaisuus

Ympäristöoikeudenmukaisuus tarkoittaa ympäristöasioihin liittyvää tasa-arvoisuutta ja yhtäläisiä oikeuksia. Siihen sisältyy ympäristöhyötyjen ja -haittojen tasa-arvoinen jakautuminen (ns. distributiivinen oikeudenmukaisuus), mahdollisuudet osallistua ympäristön käyttöä koskevaan päätöksentekoon (ns. menettelytapojen oikeudenmukaisuus) ja eri ihmisten ja ryhmien sekä heidän tarpeidensa tunnustaminen. Ympäristöoikeudenmukaisuudessa on lainsäädännöllinen, moraalinen ja kokemuksellinen ulottuvuus.

Periaatteet

Jako-oikeudenmukaisuus 
Erilaiset ympäristöriskit, -haitat ja -hyödyt jakautuvat epätasaisesti eri ihmisryhmien, toimialojen, luonnonvarojen tai maantieteellisten alueiden välillä. Myös erilaiset ympäristöpoliittiset toimet voivat tuottaa epätasaisesti jakautuvia vaikutuksia. Ympäristöpolitiikassa jako-oikeudenmukaisuudella tarkoitetaan välittömien ympäristöriskien, -haittojen ja hyötyjen uudelleenjakoa tavalla, joka tasaa ihmisten ympäristönhaitan tai -hyödyn kokemusta.

Menetelmätapojen oikeudenmukaisuus 
Yksi keskeinen ympäristöoikeudenmukaisuuden periaate on menetelmätapojen oikeudenmukaisuus, jonka mukaan yksilöiden ja ryhmien, joihin muutokset, hyödyt ja haitat eri tavoin kohdistuvat, tulee voida osallistua asioista päättämiseen tai päätösten korjaamiseen. Tutkimuksessa on havaittu, että oikeudenmukaisen prosessin ansiosta toimijoiden on helpompi hyväksyä itselleen huonompikin lopputulos. Ympäristöoikeudenmukaisuudessa menetelmien oikeudenmukaisuuden vaatimus kiteytyy keskeisesti osallisuuteen ja sen varmistamiseen.

Tunnustetuksi tulemisen oikeudenmukaisuus 
Ympäristöoikeudenmukaisuuden yhtenä ulottuvuutena pidetään rakenteellista tunnustetuksi tulemisen oikeudenmukaisuutta (recognitive justice). Sen mukaan erilaiset rakenteelliset tekijät, kuten vallan epätasainen jakautuminen ja eriarvoistavat käytännöt, tuottavat epäoikeudenmukaisuuden kokemusta. Tunnustetuksi tulemisen oikeudenmukaisuudessa on kyse marginaalisten ryhmien ja kokemusten sekä eriarvoistavien käytäntöjen näkyväksi ja  tunnustetuksi tekemisestä.

Toimintamahdollisuuksien ja kyvykkyyksien oikeudenmukaisuus 
Toimintamahdollisuuksien ja kyvykkyyksien oikeudenmukaisuudessa kiinnitetään huomio ihmisten tarpeisiin ja mahdollisuuksiin voida hyvin, toimia ja toteuttaa itseään ilmastonmuutoksen maailmassa materiaalisten välineiden sijasta .

Ympäristöoikeudenmukaisuuden tutkimus Suomessa 
Ympäristötietoisuuden lisääntymisen myötä ympäristöoikeudenmukaisuus on tullut osaksi ympäristöpoliittista keskustelua. Viimeisen kymmenen vuoden aikana muun muassa ympäristökonflikteja, luonnonvarojen, etenkin metsien, käyttöä  sekä ilmastonmuutosta on tarkasteltu oikeudenmukaisuusnäkökulmasta. Aivan viime vuosina tieto kaupunkiluonnon terveys- ja hyvinvointivaikutuksista sekä luonnon, sen käyttömahdollisuuksien ja hyötyjen epätasaisesta jakautumisesta on lisääntynyt. Uusi tieto auttaa ymmärtämään paremmin sosiaalisen ja ympäristöllisen oikeudenmukaisuuden kytkeytyneisyyttä kaupunkiympäristöissä. Tieto haastaa myös kasvavat kaupungit pohtimaan oikeudenmukaisuutta osana kestävää viher- ja vesialueiden suunnittelua ja hoitoa.

Lähteet 

Ympäristötaloustiede
Ympäristöoikeus