Centaur (rakettivaihe)

Centaur on yhdysvaltalainen nesterakettivaiheiden perhe, jonka kehitys käynnistyi vuonna 1958 Convairin, ARPA-tutkimusorganisaation ja Yhdysvaltain ilmavoimien yhteishankkeena. Rakettivaihe päätyi yrityskauppojen ja uudelleenjärjestelyjen kautta Lockheed-Martinille, jonka osaomistama United Launch Alliance (ULA) käytti sitä edelleen vuonna 2020 Atlas V -kantorakettinsa toisena vaiheena. Centauria on kaavailtu myös käytettävän ULA:n uuden Vulcan-raketin alkuvaiheen lennoilla, mutta vaihe on myöhemmin tarkoitus korvata uudelleensuunnitellulla modenimmalla ACES-rakettivaiheella.

Vaihetta on käytetty vuosikymmenten varrella muun muassa Atlas- ja Titan-rakettiperheiden kantorakettien kanssa, ja sitä on käytetty lukuisten geostationaaristen satelliittien ja avaruusluotaimien laukaisemiseen. Centaurilla on laukaistu useita Nasan merkittäviä luotainmissioita, kuten Viking, Voyager, Cassini-Huygens, Mars Reconnaissance Orbiter, New Horizons, LCROSS, Solar Dynamics Observatory, Juno, MSL ja MAVEN.

Vaihetta kaavailtiin käytettäväksi jopa avaruussukkulan kanssa, mutta suunnitelma korvautui Challenger-onnettomuuden jälkimainingeissa yksinkertaisemmalla IUS-rakettivaiheella.

Centaurin historia juontaa juurensa General Dynamics Convairilla työskennelleen Krafft Arnold Ehricken vuonna 1956 käynnistämään selvitykseen, jossa tutkittiin Atlas raketin kanssa yhteensopivaa nestyvetyä ajoaineena käyttävää toista vaihetta. Ehricke esitteli ideansa kaksi vuotta myöhemmin ARPA-tutkimusorganisaatiolle, joka päätyi rahoittamaan sen jatkokehitystä 36 miljoonalla dollarilla. Convair-divisioonalle osoitetun rahoituksen lisäksi ARPA osoitti Pratt & Whitneylle 23 miljoonaa dollaria vaiheen uuden RL-10-rakettimoottorin kehitykseen. Yhdysvaltain ilmavoimat liittyi hankkeeseen vielä samana vuonna ja ARPAn vastuut siirtyivät vastaperustetulle Nasalle vuonna 1959, joka siirsi projektin vuotta myöhemmin hallinnoimansa Marshallin avaruuskeskuksen vastuulle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rakettivaiheet