Anna Haava

Anna Rosalie Haava, oik. Haavakivi, (15. lokakuuta (J: 3. lokakuuta) 1864 Kodavere, Liivinmaa – 13. maaliskuuta 1957 Tartto, Viro) oli virolainen runoilija.

Haavakivi kävi koulua Tartossa, jossa hän myös valmistui opettajaksi. Hän oli vuoden ajan diakonissana Pietarissa ja asui sitten kotiseudullaan ja Tartossa. Hän toimi kääntäjänä ja Postimees-lehden kirjallisuusavustajana. Hän oli  vuodesta 1954 Viron sosialistisen neuvostotasavallan kansankirjailija.

Haavakiven kolme ensimmäistä runokokoelmaa ilmestyivät nimellä Luuletused ('Lauluja', 1888, 1890 ja 1897), kokoelma myöhempiä runoja nimellä Lained (1906), jossa on lisäksi valikoima parhaita nuoruudenrunoja. Runojen ohella hän julkaisi kokoelman tunnelmakuvauksia Ristlaened (1910 Ristiaallokko) sekä kokoelman muiden ajatuksia Peotäis tõtt (1900, 'Kourallinen totuutta'). Hänen maineensa perustuu lähinnä nuoruustuotantoon, jossa hän kuvaa nuoren ihmisen tuntoja. Toisin kuin Lydia Koidulan, Haavan tuotanto ei painotu isänmaallisuuteen eikä toimintaa kuvaaviin runoihin, joita pidetäänkin enimmäkseen epäonnistuneina. Parhaiten hän onnistuu leikillisissä idyllisissä kansanelämänkuvauksissa. Hänen nuoruudentuotantonsa perusteella Aino Kallas luonnehtii vuonna 1901 häntä sanoin: "sisäänpäin kääntynyt, hiljaisen mietiskelevä, naisellinen" ja Suomeen verratessaan: "Meillä Suomessa – – ei ole yhtään Anna Haavan veroista naislyyrikkoa". Runoja on myös sävelletty.

Teokset
 Anna Haava. Luuletused I, 1888 runokokoelma
 Luuletused II, 1890 runokokoelma
 Luuletused III, 1897 runokokoelma
 Peotäis tõtt, 1900 mietekokoelma
 Lained, 1906 runokokoelma
 Ristlained, 1910 runokokoelma
 Väikesed pildid Eestist, 1911 proosateos
 Põhjamaa lapsed, 1913 runokokoelma
 Meie päevist, 1920 runokokoelma
 Anna Haava luuletuskogu, (runokokoelma seitsemän edellisen runokokoelman pohjalta) 1924
 Siiski on elu ilus, 1930 runokokoelma
 Laulan oma eesti laulu, 1935 runokokoelma
 Luuletused (lisäksi Järelpõiming), 1954 valikoima
 Nõmmelill, 1964 valikoima
 Väike luuleraamat, 1968
 Laulan oma eesti laulu, 1996, toim. Silvia Nagelmaa sivut 371–379, Aktsente Anna Haava luulest) valikoima
 Mälestusi Laanekivi Manni lapsepõlvest (postuumisti), 2006
 Luule, 2009 kootut runot

Suomennetut runot
Lähde:
 kokoelmassa: Kansanvalistusseuran kalenteri, Kansanvalistusseura 1890. S. 171, 181.
 Hätääntynyt ihminen: I–III, suom. Kaarle Krohn
 Sinä olet veitikka!, suom. Kaarle Krohn
 Neula, suom. Matti Helenius-Seppälä, teoksessa: Kansanvalistusseuran kalenteri, Kansanvalistusseura 1896. S. 185.
 teoksessa: Kansan kalenteri, Raittiuden ystävät 1908. S. 173–190.
 Koi kultaa, suom. Helenius-Seppälä
 Uinu, suom. Matti Helenius-Seppälä
 kokoelmissa: Eino Leino, Runot IV: 1908–1915, Otava 1968. S. 516–518 ja Maailman kannel, Otava 1913 (2. p.). S. 130–133.
 Kun oisin kuollut
 Kunne kuljen
 Kyllä tuikkivat tähdet,
 Älä sa kysy!, joka myös teoksessa: Lausuntaohjelmistoa, (1929) WSOY 1929. S. 217–218
 kokoelmassa: Eestin runotar: virolaisen lyriikan antologia'', (toim. Elsa Haavio) WSOY 1940. S. 67–70
 Kyll' oli nuoruus ihanaa, suom. Yrjö Jylhä
 Me olimme niinkuin lapset, suom. Yrjö Jylhä
 Mun kuollut ylkäni ukselle lyö, suom. P. Mustapää
 Sydämeni uskoo, suom. Yrjö Jylhä

Lisäksi
Valvoja 12/1901, suom. Aino Kallas. S. 726–730
 Sellainen se on!
 Voi teitä, päiväkullat!
 Nyt
 Sua odotan
 Kaikkein kaunein laulu
 Ah, kunne kulkea!
 Oli ihana, iloinen kukkakuu!
 Riemulaulu
 Lennä, leppätiira!
 Uupunut

Lähteet

Aiheesta muualla

Virolaiset runoilijat
Vuonna 1864 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet