Kiichirō Hiranuma

Kiichirō Hiranuma (25. lokakuuta 1867 Okayama – 22. elokuuta 1952) oli japanilainen juristi ja poliitikko, joka toimi Japanin pääministerinä vuonna 1939. Toisen maailmansodan jälkeen hänet tuomittiin Tokion sotarikostuomioistuimessa elinkautiseen vankeuteen.

Hiranuman isä oli Tsuyaman klaaniin kuulunut samurai. Hiranuma valmistui lakimieheksi Tokion yliopistosta vuonna 1888 ja työskenteli sen jälkeen oikeuslaitoksessa. Hän oli Tokion ylioikeuden johtajana, Japanin korkeimman oikeuden (Dai-shin'in) yleisenä syyttäjänä ja oikeusministeriön osastonjohtajana. Vuosina 1911–1912 hän oli apulaisoikeusministerinä ja sai sen jälkeen nimityksen valtion pääsyyttäjäksi. Vuonna 1921 hänet nimitettiin korkeimman oikeuden puheenjohtajaksi. Hiranuma oli oikeusministerinä Gonnohyōe Yamamoton hallituksessa vuosina 1923–1924, minkä jälkeen hänet nimitettiin parlamentin ylähuoneen sekä valtakunnanneuvoston jäseneksi. Samana vuonna 1924 Hiranuma perusti taantumuksellisen ja kiihkokansallismielisen Kokuhonsha-seuran, jonka jäseniksi liittyi monia vaikutusvaltaisia poliitikkoja, upseereita ja liikemiehiä.

Hiranuma oli vuodesta 1926 valtakunnanneuvoston varapuheenjohtaja. Hän myötävaikutti 1930-luvulla moniin Japanin ulkopolitiikan tärkeisiin päätöksiin, kuten Japanin eroamiseen Kansainliitosta, Washingtonin laivastosopimuksen irtisanomiseen ja Antikomintern-sopimuksen allekirjoittamiseen. Vuoden 1936 epäonnistuneen vallankaappausyrityksen jälkeen Hiranuma nimitettiin valtakunnanneuvoston puheenjohtajaksi. Hän jatkoi tehtävässä vuoteen 1945. Hiranuma oli pääministerinä tammikuusta elokuuhun 1939, mutta erosi Molotov-Ribbentrop-sopimuksen julkistamisen jälkeen. Hän oli vielä sisäministerinä joulukuusta 1940 heinäkuuhun 1941. Hiranuma oli myös yksi keisari Hirohiton ylimmistä neuvonantajista, jushineista, ja siten päätöksenteon ytimessä koko toisen maailmansodan ajan. Sodan lopussa vuonna 1945 Hiranuma kannatti yhä taistelun jatkamista.

Hiranuma oli yhtenä syytetyistä voittajavaltioiden sodan jälkeen vuosina 1946–1948 järjestämässä Tokion oikeudenkäynnissä. Hänet todettiin syylliseksi useisiin rikoksiin rauhaa vastaan ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Hänet armahdettiin vuoden 1952 alussa ja hän kuoli myöhemmin samana vuonna vapaudessa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Japanin pääministerit
Tuomarit
Sotarikoksista vankeuteen tuomitut
Japanilaiset elinkautisvangit
Vuonna 1867 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet