Falcon Laken ufotapaus

Falcon Laken ufotapaus on Manitobassa, Kanadassa tapahtuneeksi väitetty ufotapaus, jossa
ufoa koskettanut mies sai palovammoja.

Tausta 
51-vuotias Stefan "Steve" Michalak oli ammatiltaan mekaanikko.  Hän asui Winnipegin River Heightsissä ja kävi töissä sementtitehtaassa. Michalak oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. Michalak oli muuttanut Puolasta vuonna 1949 Kanadaan. Hän oli toisessa maailmansodassa mm toiminut Puolan vastarintaliikkeessä. Sodan jälkeen Michalak toimi jonkin aikaa mm kielenkääntäjänä

Michalak harrasti geologiaa. Michalakilla oli tapana käydä erämaassa Falcon Lakesta pohjoiseen sijaitsevalla alueella, jossa oli paljon kaivoksia. Michalak vieraili alueilla vapaa-aikanaan usein kultaa ja hopeaa etsimässä. Michalak olikin saanut löydettyä yhden valtauksen.

Ufotapaus 
Michalakin kokema ufotapaus sattui Falcon-järven lähellä 20. maaliskuuta 1967 noin kello 12:00 jälkeen. Paikka Whiteshell Provincial Parkissa, erämaassa lähellä Falcon Laken pikkukaupunkia, noin 4 km valtatiestä pohjoiseen.

Michalak lähti aamulla majapaikastaan motellista pohjoiseen, kulkien kivimuodostelmien ja mäntymetsän läpi. Michalak saapui pienelle niemekkeelle, joka oli järven ja soiden ympäröimä 

Michalak otti kivinäytteitä, sitten piti ruokataukoa. Parvi hanhia säikkyi jotakin. Michalak näki kaksi sikarin muotoista esinettä leijumassa 45 metrin korkeudessa. Näissä oli kyttyrät ylhäällä. Ne olivat kirkkaan tulipunaisia ja vaihtoivat väriään metalliseksi.Esineet liikkuivat vierekkäin samaan tahtiin, kunnes pysähtyivät. Toinen esineistä muuttui kiekoksi ja laskeutui. Toinen jäi muutamaksi minuutiksi aikaa ilmaan leijumaan ja lensi pois. 

Michalak piti esinettä jonain Yhdysvaltain lentolaitteena. Michalak jäi noin puoleksi tunniksi istumaan laskeutunutta esinettä tarkkailemaan. Michalak ei pelännyt mutta oli hämmästynyt. 

Se oli lautasmainen, tulipunaisen hehkuva. Sen pinta oli lasimaisen piirteetön ja sileä. Ei näkynyt kirjoitusta, niittejä tai saumoja. Esine suhisi ja päästi moottorin ääntä. Siitä virtasi lämmintä ilmaa ja rikin katkua. Esine oli 10.5 metriä leveä, 4.5 metriä korkea.

Hehku vaihtui asteittain metallin väriin. Esineen kyljessä näkyi avoin oviaukko. Sieltä kuului mumisevia ääniä, jotka muistuttivat ihmisen ääniä, muttei puheesta saanut selvää. Michalak ajatteli, että yhdysvaltalaiset saattaisivat tarvita mekaanikon apua.  Michalak yritti puhua mahdollisten sisällä olijoiden kanssa osaamillaan kielillä. Michalak lähestyi alusta ja pisti päälleen hitsauslasit. 

Michalak näki esineen sisällä valonsäteitä ja värillisiä vilkkuvia valoja. Yhtäkkiä kolme paneelia liukui oviaukon eteen sulkien sen.

Michalak kosketti alusta. Kuuma pinta sulatti käsineen kosketuskohdista ja käsiin tuli palovamma. Alus alkoi pyöriä vastapäivään ja Michalak huomasi aluksen kyljessä paneelin jossa oli reikiä. Pian sen jälkeen voimakas kaasupurkaus työnsi Michalakin aluksesta pois, ja sytytti hänen paitansa ja lippalakkinsa tuleen. Michalak riisui palavat vaatteet samalla kun alus nousi ja lensi pois. Se lensi suoraan ylös muuttuen oranssihtavaksi.

Michalak voi pahoin ja oksensi. Ilmaantui särkyjä ja hikoilua. Kun Michalak tapasi poliisin, tämän mielestä Michalak oli juopunut, muttei haistanut alkoholin tuoksua. Michalak kertoi poliisille kohdaneensa vieraan aluksen.

Michalak palasi sairaana motellihuoneeseensa. Hänen poikansa ajoi hänet myöhään illalla sairaalaan. Michalak haisi, haju toi elektroniikkalaitteen mieleen. Michalakia hoidettiin joitain tunteja sairaalassa, kun poskessa ja vatsassa oli palovammoja, ja päästettiin kotiin. Vatsan palovammat ja T-paidan polttamat olivat säännölliset, kuin ritilän tai seulan reikiä. Sairas olo jatkui viikkoja: Michalakilla oli ripulia, päänsärkyä ja painon menetystä.

Tapauksen jälkeen 
Ufotutkijat soittivat Michalakille jo muutaman päivän päästä. Myös poliisi alkoi tutkia tapausta. Ilmavoimat liittyivät pian mukaan. Lääkärin mukaan Michalak oli täysissä sielun voimissa, vaikkakin kärsi pahoista oireista. Tapahtumapaikkaa etsivät ilmasta käsin armeijan helikopterit kesällä 1967, muttei sitä löytynyt näin.  Michalak ei löytänyt tapahtumapaikkaa, kun kävi etsimässä sitä poliisien kanssa. 

Kuusi viikkoa tapauksen jälkeen Michalak ystävineen meni tapahtumapaikalle. Muutaman tunnin etsinnän jälkeen he löysivät maasta palaneen puoliympyrän. Se oli kasviton. Ympyrä on yhä kasviton.

Radioaktiivisia sulaneita metallin paloja löytyi myöhemmin paikalta kiven raoista. Michalakin mukanaan tuomat näytteet olivat radioaktiivisia.

Epäilyä 

Epäilijöiden mukaan tapaus olisi onnettomuus, joka on tapahtunut alkoholin vaikutuksen alaisena. Tästä Michalak olisi ajatellut keksiä ufohuijauksen. Vaikka väitti ettei ollut edellisenä iltana juonut alkoholia, hotellin henkilökunnan mukaan Michalak oli ottanut ainakin viisi pulloa olutta. Ristiriidan voi selittää, että hotellin henkilokunta sekoitti Michalakin toiseen henkilöön.

Radioaktiivinen metalli olisi jostain tuotu paikalle. Moni kävi havaintopaikalla tapauksen tultua julkisuuteen: laskeutumisjälki ja radioaktiivinen metalli voi olla jonkun muun kuin Michalakin tuomaa ja tekemää. Polliis ei pitänyt siitä, että Michalak kävi hakemassa palaneen paidan ja mittanauhan, eli todistusaineiston pois itse. Poliisi ei pystynyt sulkemaan pois mahdollisuutta, että kasvillisuutta olisi tarkoituksella siirretty pois. Lähellä oli syöpäklinikka, josta oli saatettu heittää radioaktiivista romua erämaahan.

Michalakin pitkäaikaiset oireet, muun muassa nahan vammat olisivat jonkinlainen allerginen reaktio.

Michalakia kuulustelleet poliisit kiinnittivät huomiota siihen, että Michalak muisti ufon tulosuunnan täysin väärin. Hän ei myöskään  löytänyt ensimmäisellä etsintäkerralla laskeutumispaikkaa. Tämä voi selittyä sillä, etti Michalak halunnut näyttää malmivaltaustaan muille, tai muiden läsnäolo ja tekemät reittiehdotukset sekoittivat Michalakin suunnistusta

Lähteet 

Ufotapaukset
Manitoban historia
1967