Brasilian ylänkö

Brasilian ylänkö () on suuri ylänkö Brasilian keski- ja kaakkoisosissa. Se käsittää yli puolet Brasilian maa-alueesta ja sijaitsee pääosiltaan Minas Geraisin, São Paulon, Goiásin ja Mato Grosson osavaltioissa.

Ylänkö on keskimäärin 1 000 metriä merenpinnan yläpuolella, ja sille ovat ominaisia matalat vuoret, mäkiset ylämaat ja ylätasangot, kuten Mato Grosson ja Paranán ylänkö. Sen korkein huippu on 2 891 metriä korkea Pico da Bandeira, joka sijaitsee Espírito Santon ja Minas Geraisin osavaltioiden rajalla. Geologisesti alue muistuttaa pohjoisempana sijaitsevaa Guyanan ylänköä.

Osa-alueet 
Laajuutensa vuoksi Brasilian ylänkö jaetaan yleensä osa-alueisiin. Maantieteilijä Aroldo de Azevedo esitti vuonna 1949 seuraavaa jakoa:
 Atlantin ylänkö ()  Brasilian ylängön itäisin osa, joka ulottuu Koillis-Brasilian sertãosta Rio Grande do Sulin pampalle ja São Franciscon jokilaaksosta Atlantin rannikkotasangolle. Atlantin ylänköön kuuluvat muun muassa Serra do Mar, Serra da Mantiqueira ja Borboreman ylänkö. Se on muodostunut arkeeisista ja proterotsooisista kivilajeista, joita eroosio on kuluttanut voimakkaasti.
 Eteläinen ylänkö ()  Brasilian ylängön eteläisin osa, joka ulottuu Paranaíbajoen laaksosta Goiásin eteläkärjessä Jacuí- ja Vacacaíjokien laaksoihin Rio Grande do Sulissa ja Mato Grosso do Sulin osavaltioon. Eteläiseen ylänköön kuuluvat muun muassa jokien halkoma Paranán ylänkö ja Depressão Periférican painanne, joka erottaa sen Atlantin ylängöstä. Se on muodostunut proterotsooisista ja mesotsooisista sedimentti- ja pintakivilajeista.
 Keskiylänkö ()  Brasilian ylängön läntisin osa, joka ulottuu São Franciscon jokilaaksosta Amazonin ja Alto Paraguayn alangoille. Keskiylänköön kuuluvat muun muassa savannin peittämä Mato Grosson ylänkö ja Chapada dos Parecis lähellä Bolivian rajaa. Se on suhteellisen tasainen ja muodostunut arkeeisista, proterotsooisista ja mesotsooisista kivilajeista.

Lähteet 

Brasilian maantiede
Etelä-Amerikan ylängöt