Mustila (Inkeri)

Mustila () oli inkeriläinen kylä, joka kuului Lempaalan luterilaiseen seurakuntaan. Kylä sijaitsi korkealla selänteellä seurakunnan länsiosassa, Kivennavan pitäjän  suunnassa. Rajalle oli noin 10 km.

Kylä on listattu jo vuoden 1500 Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa ("Mustilamäki" Raudun pogostassa). Ruotsin vallan aikana vuonna 1642 mainitaan kaksi Mustilan kylää ja niissä asui Mats Jöranson, Bengt Namuin (Naumainen) ja Timofeof. Vuonna 1696 kuului Mustilan kylä eversti Morathenin Treutendorf -hoviin ja kylässä asuivat Simon Pusty (Puusti), Henrik Jakobson, Sigfred Akaby, Jöran Norkko, Simon Toikka ja Markku Harakka. Vuonna 1744 Mustilassa oli kirjoilla suvut Suutari (Kajaanista kotoisin), Pullinen, Häyry, Kahi, Lavonen, Pekki, Puusti, Paalanen, Kettunen, Laitiainen, ja Toivokainen.
Vuonna 1849 kylässä asui 397 ihmistä (188 miestä ja 209 naista), kaikki - inkeriläisiä (äyrämöisiä), ja sen lisäksi 76 Suomen suomalaista.  

Kylän osia olivat Perämustila, Kokkola ja Pekinmäki. 1900-luvun alussa kylässä toimi nuorison hengellinen yhdistys, maalaisyhdistys ja osuuskauppa. Kylän pääelinkeinot olivat lypsykarjan kasvatus ja heinäteko. Maito ja heinä myytiin Pietariin. Vuosina 1918-1919 Pohjois-Inkerissä käynnistyi sotatoimet ja osa väestöstä pakeni Suomeen, mutta palasi Tarton rauhan jälkeen takaisin.
Vuonna 1926 kylässä oli 103 taloa ja 471 asukasta, niistä inkeriläisiä 463. Isoja sukuja kylässä olivat Kähäri, Karjalainen, Pekki, Kuparinen, Laitinen ja Pullinen. Kirjailija Tyyne Lehtonen o.s. Laitinen ja kansanrunoudentutkija Elina Timonen o.s. Pekki oli syntyneet Mustilassa. 

Kesällä vuonna 1936 kylän talonpojat saivat karkotuspäätöksen rajavyöhykkeen tyhjentämisen takia ja pakotettiin muuttamaan muualle. Talvisodan jälkeen rajan siirryttyä entiset asukkaat toivoivat päästä palaamaan kotikyläänsä, mutta turhaan, he saivat ainoastaan käydä katsomassa kotiseutuaan ja totesivat että siellä ei mitään ole, raunioita vaan.

Lähteet 

Inkerin kylät
Lempaalan kylät