Aleksandr Saltykov

Aleksandr Nikolajevitš Saltykov (; 7. tammikuuta 1776 (J: 27. joulukuuta 1775) Pietari – 8. helmikuuta (J: 27. tammikuuta) 1837 Moskova) oli venäläinen ruhtinas, salaneuvos ja kamariherra, joka toimi Venäjän keisarikunnan varaulkoministerinä.

Elämä 
Saltykov kävi armeijan Henkikaartin Preobraženskin rykmentissä ja yleni aliupseeriksi. Vuonna 1787 hänet siirrettiin  yliluutnanttina Semjonovin rykmenttiin. Maaliskuussa 1790 hänet nimitettiin keisarillisen hovin kamarijunkkariksi. Saltykov sai 12. marraskuuta 1796 kamariherran, 27. marraskuuta 1798 salaneuvoksen ja 23. joulukuuta 1798 Pyhän Johanneksen Jerusalemin ritarikunnan komentajan arvon. Hänet nimitettiin 16. maaliskuuta 1799 kamariherraksi hoviin.

Saltykov nimitettiin 2. heinäkuuta 1806 Venäjän varaulkoministeriksi. Ulkoministeri, paroni Andreas Eberhard von Budbergin lähtiessä ulkomaille Saltykoville annettiin ulkoministeriön johtaminen. Saltykoville myönnettiin Venäjän tiedeakatemian kunniajäsenyys 11. tammikuuta 1809. Hänet nimitettiin 4. helmikuuta 1810 Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi varaulkoministeriyden päättymisen myötä. Saman vuoden heinäkuun 12. päivänä hänet nimitettiin valtion velkojen takaisinmaksukomission johtajaksi.

9. huhtikuuta 1812 Saltykoville uskottiin kollegion ja ulkoministeriön johtaminen valtionkanslerin, kreivi Nikolai Rumjantsevin poissa ollessa, ja hänet määrättiin olemaan läsnä ministerikomiteassa. Hänet erotettiin pyynnöstä 18. joulukuuta 1812 ulkoministeriön väliaikaisesta hallinnosta. 5. maaliskuuta 1817 hänet erotettiin heikentyneen terveydentilan vuoksi. Palveluksistaan hänelle myönnettiin Pyhän Vladimirin, Pyhän Aleksanteri Nevskin ja Pyhän Annan 1. luokan ritarimerkit sekä kunniahuoltajan arvonimi. Hän oli Krasnoje-tilan omistaja Podolskin alueella Moskovan maakunnassa. Hän kuoli eläkkeellä ollessaan Moskovan kodissaan vuonna 1837 ollessaan 61-vuotias. Hänet on haudattu Donskoissa sijaitsevalle luostarin hautausmaalle.         .

Aikalaisten mukaan Saltykov kuului älymystöön koulutuksen sekä jalon luonteensa suhteen, mutta hän ei nauttinut keisari Aleksanteri I:n suosiosta. Saltykovia pidettiin kuitenkin älykkäänä sekä erittäin miellyttävänä henkilönä.

Perhe 

Aleksanteri Nikolajevitš oli toinen sotamarsalkka, ruhtinas Nikolai Ivanovitš Saltykovin (1736–1816) ja Natalja Vladimirovna Dolgorukovan (1737–1812) kahdesta lapsesta.

Huhtikuusta 1801 Saltykov avioitui kreivitär Natalja Jurjevna Golovkinan (1787–1860) kanssa. Natalja oli kreivi Juri Golovkinin tytär. Heidän lapsistaan polveutuu Saltykov-Golovkinin sukuhaara. Lapset olivat:

 Jelena Aleksandrovna (1802–1828), vuodesta 1821 naimisissa ruhtinas N. B. Golitsynin (1794–1866) kanssa, heidän poikansa oli kuuluisa kapellimestari Juri Golitsyn (1823–1872).
 Jekaterina Aleksandrovna (1803–1852), naimisissa ruhtinas I. A. Dolgorukovin (1797–1848) kanssa.
 Sofja Aleksandrovna (1806–1841), vuodesta 1825 naimisissa kreivi G. P. Šuvalovin (1804–1859) kanssa.
 Marija Aleksandrovna (1807–1845), naimisissa kreivi Bolesław Potockin (1805–1893) kanssa.
 Juri Aleksandrovitš (k. 1841).
 Aleksei Aleksandrovitš (1825–1874), naimisissa Vera Ivanovna Lužinan (1832–1885) kanssa.

Tunnustukset

Ritarikunnat 

   Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunta ( I.) luokka (1817)
   Pyhän Vladimirin ( I.) luokka (1817)
   Pyhän Annan ( I.) luokka (1817)
   Pyhän Johanneksen Jerusalemin suurristin ritarikunta (1798)

Arvonimet 

 Todellinen kamariherra (1796)
 Salaneuvos (1798)
 Venäjän Suuriruhtinaskunnan tiedeakatemian kunniajäsen (1809)

Aiheesta muualla
 Салтыков, Александр Николаевич (artikkeli vuoden 1904 tietosanakirjasta) Venäjänkielinen wikiaineisto 
 Салтыков Александр Николаевич, князь Venäjän tiedeakatemia 

Venäjän ministerit
Venäläiset aateliset‎
Vuonna 1776 syntyneet
Vuonna 1837 kuolleet