Montenegron kuningaskunta

Montenegron kuningaskunta () oli historiallinen valtio Kaakkois-Euroopassa nykyisen Montenegron alueella ensimmäistä maailmansotaa edeltävinä vuosina ja sen aikana. Montenegro oli virallisesti perustuslaillinen, mutta käytännössä hallitsijalla oli absoluuttinen valta. Vuonna 1918 Montenegron hallituksen ollessa sodan jäljiltä vielä maanpaossa, kilpaileva Podgorican hallitus julisti Montenegron osaksi Serbiaa, joka liittyi kolme päivää myöhemmin Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntaan.

Historia 
Montenegron ruhtinaskunta oli saavuttanut itsenäisyyden 1878. Ruhtinas Nikola I julisti maan kuningaskunnaksi 28. elokuuta 1910. Montenegro liittyi Balkanin liittoon, joka julisti sodan Osmanien valtakunnalle 1912. Montenegro saavutti Balkanin sodissa menestystä, mutta sai vain pienehkön aluelaajennuksen Bukarestin rauhassa 1913.

Ensimmäisessä maailmansodassa Montenegro tuki Serbiaa. Itävalta-Unkari miehitti Montenegron vuonna 1916 ja kuningas pakeni Ranskaan. Sodan päätyttyä keskusvaltojen tappioon Serbia miehitti alueen. Maahan muodostettiin niin sanottu Podgorican hallitus, joka julisti 28. marraskuuta 1918 Montenegron liittyvän osaksi Serbiaa. Kolme päivää myöhemmin Serbia muodosti uuden Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan.

Nikola I:n tukijat ja Montenegron itsenäisyyden kannattajat aloittivat vuonna 1919 joulukapinana tunnetun vastarinnan, joka jatkui vuoteen 1926 saakka. Nikola I asui loppuelämänsä maanpaossa Ranskassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Euroopan entiset monarkiat
Montenegron historia