Austrofasismi

Austrofasismi () eli Ständestaat oli Itävallassa vuosina 1933–1934 käyttöönotettu autoritaarinen järjestelmä, joka kaatui vuonna 1938. Korneuburg-ohjelmassa vuonna 1930 määriteltiin austrofasismin periaatteet, ja liittokansleri Engelbert Dollfuss alkoi maaliskuussa 1933 ajaa autoritaarista linjaa sosiaalidemokraatteja vastaan. Uusi perustuslaki astui voimaan 1. toukokuuta 1934.

Austrofasismi sai vaikutteita Benito Mussolinin Italiasta ja Othmar Spannin teorioista. Sitä ajoivat erityisesti puolisotilaallinen Heimwehr, nuoret kristillissosialistit ja poliittinen katolisuus. Austrofasismi oli autoritaarinen järjestelmä, sillä se hylkäsi edustuksellisen demokratian ja monipuoluejärjestelmän. Parlamentti lakkautettiin vuonna 1933. Sosiaalidemokraattinen puolue ja kansallissosialistinen puolue kiellettiin vuonna 1933.

Austrofasismi oli yksipuoluejärjestelmä, jota hallitsi Vaterländische Front -puolue. Se pyrki toteuttamaan niin sanottua korporativismia, jossa erilaiset ammattijärjestöt korvaisivat puolueet. Järjestelmän vastustajia vainottiin ja vangittiin muun muassa Wöllersdorfin vankileirille. Austrofasismin kausi päättyi, kun Saksa liitti Itävallan itseensä ja perusti alueelle kansallissosialistisen diktatuurin. Austrofasismin ansiosta Itävallan ensimmäisen tasavallan demokratia oli jo tuhottu.

Austrofasismi on historioitsijoiden ja politiikan tutkijoiden kiistelemä termi. Italialaisen Emilio Gentilen tekemät fasismin määritelmät eivät sovi Itävallan ajanjaksoon, joka oli kiistatta autoritaarinen ja myös puolifasistinen, korporativistinen ja katolinen. Gerhard Botz kutsuu kautta austrofasismin sijaan puolifasistitiseksi autoritaariseksi diktatuuriksi, Ernst Hanisch fasismiksi naamioiduksi autoritaariseksi järjestelmäksi ja Oliver Rathkolb Dollfussin–Schuschniggin valtakaudeksi.

Lähteet 

Fasismi
Itävallan historia