22 pyhäkköä

22 pyhäkköä () oli Japanin keisarihovin Heian-kauden keskivaiheilla käyttöön ottama šintolaisten pyhäkköjen luokittelu. 22 pyhäkön joukkoon kuului hovin kannalta erityisen tärkeitä pyhäkköjä, joissa rukoiltiin esimerkiksi sadetta ja hyvää viljasatoa. Ise-jingūn pyhkäkköä lukuun ottamatta kaikki pyhäköt sijaitsivat Kinain alueella, niistäkin lähes kaikki Heian-kyōn eli nykyisen Kioton ympäristössä. Kinain alueen pyhäköistä seitsemän sijaitsi Yamashiron provinssissa eli nykyisessä Kioton prefektuurissa, seitsemän Yamaton provinssissa eli nykyisessä Naran prefektuurissa.

Historia 
22 pyhäkön luokka kehittyi vähitellen 800-luvun lopulta lähtien tärkeimmistä myōjin-pyhäköistä, joissa keisarillinen hovi rukoili runsasta satoa ja sadetta. Pyhäköiden riitteihin turvauduttiin myös erilaisten kriisien ja onnettomuuksien, kuten tulvien aikana. Keisari Daigon valtakaudella 900-luvun vaihteessa hovi valitsi aluksi 16 pyhäkköä, joita pidettiin erityisen merkittävinä. Lähes kaikki niistä olivat myōjin-pyhäkköjä. Tähän luetteloon kuuluivat Isen, Iwashimizun, Kamon, Matsunoon, Hiranon, Inarin, Kasugan, Ōharanon, Ōmiwan, Isonokamin, Ōyamaton, Hirosen, Tatsutan, Sumiyoshin, Niun ja Kifunen pyhäköt. Järjestelmä virallistettiin vuonna 966.

Sittemmin 900–1000-luvuilla luokkaan lisättiin kuusi muuta pyhäkköä: ensin vuonna 991 Yoshidan, Hirotan ja Kitanon pyhäköt, vuonna 994 Umenomiyan pyhäkkö, vuonna 995 Gionin pyhäkkö ja lopulta vuonna 1039 Hien pyhäkkö. Taira-klaanin voimistuessa Heian-kauden lopulla keskusteltiin klaanille tärkeän Itsukushiman pyhäkön lisäämisestä 22 pyhäkön luokkaan, mutta järjestelmä oli jo vakiintunut. Ei tiedetä varmasti, miksi luokkaan kuului myös joitakin virallisen Engishiki-luettelon ja šintolaisen byrokratian ulkopuolisia pyhäköitä. Kun hovin valta provinsseissa taantui, se saattoi keskittyä palvontamenoihin Kioton lähialueilla ja pyhäköissä, jotka olivat yläluokan uskomuksille merkityksellisiä.

Joidenkin vuosisatojen ajan 22 pyhäkköä muodostivat maan tärkeimpien pyhäköiden luokan, ja keisarihovi lähetti niihin säännöllisesti palvojia. Helmi- ja heinäkuussa suoritettavat sato-onnen turvanneet riitit vakiintuivat 1000-luvun alkupuolella. Keisarivallan heikentyessä kuitenkin myös 22 pyhäkön järjestelmä taantui. Muromachi-kauden keskivaiheilla keisarilliset palvontamenot lakkautettiin.  

Vaikka 22 pyhäkön luokalla ei enää ollut virallista merkitystä, siihen kuuluvat pyhäköt olivat keisarihoville tärkeitä, joten Meiji-restauraation jälkeen 1800-luvulla ne nostettiin kaikki uuden valtiollisen pyhäkköluokittelun huipulle.

Luettelo pyhäköistä 
22 pyhäkköön kuuluivat seuraavat pyhäköt. Kamo Mioya-jinjan ja Kamo Wakeikazuchi-jinjan pyhäköt tunnetaan luokittelussa yhteisnimellä Kamo-jinja. Niukawakami-jinjan pyhäkköön kuuluu nykyisin ylempi, keskimmäinen ja alempi pyhäkkö.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Šintolaiset pyhäköt