Manuel Fernández y González

Manuel Fernández y González (1830–1888) oli espanjalainen runoilija, romaanin- ja näytelmänkirjoittaja. 

Fernández y Gonzálezin kirjoittamat näytelmät ovat osaksi farssityylisiä, osaksi murhenäytelmiä, aiheiltaan enimmäkseen kansallisia. Tunnetuimmat niistä ovat Luchar contra el sino (1848), El Cid (1858), Un duelo a tiempo (1859), Padre y rey (1860), Don Luis Osorio (1863), Aventuras imperiales (1864). Historiallisista romaaneista puuttuu usein tarkemmin luonteenerittely, mutta sisällöllisesti ne ovat kohauttavia ja siksi aikanaan suosittuja. Merkittävimpiä niistä ovat Don Juán Tenorio (1851), Los siete infantes de Lara (1862), La virgen de la Palma (1867), El montero de Espinosa (1869), Taros y Cañas (1885). Lyyrikkona hän julkaisi runokokoelmat Poesias ja Poesias varias (1858).

Manuel de la Revillan mukaan hänestä olisi voinut tulla Espanjan Walter Scott, mutta hänestä tuli sen sijaan Pierre Alexis Ponson du Terrail. Toisen lähteen mukaan Revilla olisi sanonut, että Fernández y González olisi voinut olla Alexandre Dumas'n kilpailija mutta hänestä tuli tuskin muuta kuin Espanjan Ponson du Terrail.

Lähteet

Aiheesta muualla

Espanjalaiset kirjailijat
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1888 kuolleet