Georgina Mace

Georgina Mace (12. heinäkuuta 1953 Lontoo, Englanti – 19. syyskuuta 2020) oli brittiläinen suojelubiologi, joka oli luomassa Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton uhanalaisuusluokitusta.

Nuoruus ja opiskelu 
Georgina Mace syntyi Lewishamissa Lontoon kaakkoisosassa vuonna 1953. Hänen vanhempansa olivat Lewishamin sairaalan konsultoiva reumatologi Benjamin Mace ja lääketieteen kuvittaja Josephine Bruce. Georgina oli ensimmäinen pariskunnan kolmesta lapsesta.

Mace opiskeli eläintiedettä Liverpoolin yliopistossa ja valmistui sieltä vuonna 1976. Väitöstyönsä, missä hän tutki pienten nisäkkäiden evoluutiota, hän teki sen jälkeen Sussexin yliopistossa. Postdoc-tutkijana Smithsonian-instituutissa hän tutki vankeudessa elävien eläimien sisäsiittoisuuden vaikutusta.

Ura

IUCN:n uhanalaisuusluokituksen määrittely 
Mace sai vuonna 1983 paikan Lontoon eläintieteellisen seuran Eläintieteen instituutista, missä hän työskenteli 23 vuoden ajan. Mace jatkoi instituutissa eläintieteellisten kokoelmien ja pienten populaatioiden geneettisten hoitotoimien tutkimusta. Hänen tutkimustyönsä paljasti myös monien eläinten, kuten läntisen tasankomaagorillan, uhanalaisuuden.

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN oli jo vuonna 1964 luonut niin sanotun luonnon punaisen kirjan, johon listattiin eläinten uhanalaisuutta. Se oli kuitenkin pitkään epämääräinen lista eikä sille oltu määritelty varsinaisesti kriteereitä. Monet karismaattisina pidetyt eläimet saivatkin siksi selvästi enemmän huomiota kuin monet muut lajit. Yhdysvaltalainen luonnonsuojelija Ulysses Seal ehdotti Macea ottamaan vastuulleen IUCN:n uuden uhanalaisuusluokituksen luomisen. Macea pidettiin hieman erikoisena valintana, sillä hän oli melko tuntematon populaatiobiologi, mutta Sealin aseman ansiosta hänet valittiin tehtävään. Mace ja Seal olivat aiemmin työskennelleet eräässä IUCN:n komissiossa.

Mace ja yhdysvaltalainen biologi Russell Lande esittelivät vuonna 1991 tutkimuksen ”Assessing Extinction Threats”, missä hahmoteltiin uudestaan IUCN:n uhanalaisuusluokitusta. Mace ja Lande ehdotti luokituksen jakoa äärimmäisen uhanalaisiin, erittäin uhanalaisiin ja vaarantuneisiin lajeihin, joihin eliöt luokiteltaisiin sen mukaan, kuinka todennäköisesti laji kuolisi sukupuuttoon esimerkiksi viiden vuoden tai kahden sukupolven aikana. Macen ja Landen kriteerit perustuivat populaatiobiologisiin teorioihin, ja lajeja arvioitaisiin muun muassa efektiivisen populaatiokoon, populaation koon muutoksen ja elinympäristöjen häviämisen perusteella.

Mace järjesti tutkimuksen jälkeen Lontoon eläintieteellisessä seurassa useita työpajoja, joissa asiantuntijat varmistivat uuden järjestelmän sopimisen kaikile lajeille. IUCN julkaisi vuonna 1996 ensimmäisen uusiin kriteerien pohjautuneen punaisen kirjan. Siinä esimerkiksi havaittiin nyt ensimmäisen kerran, kuinka esimerkiksi monet kalalajit olivatkin yhtä uhanalaisia kuin vaikka afrikannorsu.

Tutkimuskeskusten johtoon 
Mace vastasi YK:n vuoden 2005 Vuosituhannen ekosysteemiarvioinnin biodiversiteettiin liittyvistä asioista. Arvionnissa tutkittiin ihmisen vaikutusta luonnonympäristöihin ja ihmisen ekosysteemeista saamasta hyödystä.

Mace aloitti vuonna 2006 Imperial College Londonin populaatiobiologian NERC-keskuksen johtajana. Hänen tutkimuksensa keskittyi NERC:ssä muun muassa määrittämään lajien haavoittuvuuden ilmaston lämpenemiselle. Hän tutki myös biodiversiteetin yhteyttä ekosysteemipalveluihin.

Mace oli vuonna 2012 perustamassa University College Londoniin Biodiversiteetin ja luonnonympäristöjen tutkimuskeskusta, jota hän myös johti. Mace kiinnostui luontopääomamallista, jossa pyritään laskemaan luonnonvarojen ja -palvelujen varanto-virtaus ekosysteemissä. Hän yhdisteli tutkimuksessaan taloustiedettä ja ekologiaa, mikä auttoi edistämään tehokkaampaa monitorintoia ja datan keräämistä.

Yksityiselämä 
Georgina Mace ja suunnittelutarkastaja Rod Evans menivät naimisiin vuonna 1985. He saivat kolme lasta ja asuivat Pohjois-Lontoon Kentish Townissa. Myöhemmin he muuttivat Charlburyyn. Mace oli innokas kroketin pelaaja ja katseli mielellään yleisurheilua, rugbyä ja krikettiä.

Mace kuoli syöpään syyskuussa 2020. Vain harva tiesi hänen sairastavan syöpää, ja hän oli vielä vain yhdeksän päivää ennen kuolemaansa julkaissut yhteistutkimuksen Nature-lehdessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset biologit
Vuonna 1953 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet