Oikeustieteelliset tutkinnot Pohjoismaissa

Pohjoismaissa on pääpiirteittäin yhtenevä oikeudellinen järjestelmä ja tämän vuoksi myös oikeustieteelliset tutkinnot ovat historiassa olleet samankaltaisia. Viime vuosina muutoksia kuitenkin alkanut tapahtumaan erityisesti Bolognan prosessin johdosta.

Nykyisin Tanskaa lukuun ottamatta kaikissa Pohjoismaissa on luovuttu oikeustieteen kandidaatin tutkinnosta (ks. Candidate of Law) ja korvattu se maisterilla. Oikeustieteen korkeakoulututkinto, joka pätevöittää säänneltyihin juristiammatteihin myönnetään tavanomaisesti Tanskassa, Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa 4,5–6 vuoden oikeustieteen opintojen suorittamisen jälkeen.

Pohjoismaissa oikeustieteen korkeakoulututkintoja, jotka pätevöittävät säänneltyihin juristiammatteihin voivat myöntää ainoastaan valtioiden hyväksymät korkeakoulut. Esimerkiksi Itä-Suomen yliopisto sai oikeuden alkaa kouluttaa juristeja vuonna 2013. Kilpailu oikeustieteen opiskelupaikoista on kovaa kaikissa Pohjoismaissa. Hakujärjestelmä vaihtelee maittain. Esimerkiksi Suomessa oikeustieteen valintakokeet ovat olleet niin vaikeita, että edes pääsykoekirjan kirjoittanut ei saanut kokeesta täysiä pisteitä.

Pohjoismainen oikeustieteen ylempi korkeakoulututkinto vastaa lähiten englanniksi käytettävää nimikettä Master of Laws (LL.M.), jota käytetään laajasti Euroopassa. Tutkinto on asteen korkeampi kuin Juris Doctor (JD), jonka lähin vastine on Bachelor of Laws (LL.B.)

Tutkinnot maittain

Suomi 
Suomessa oikeustieteen ylempi korkeakoulututkinto oikeustieteen maisteri (OTM, oikeust. maist.) (ruotsiksi: juris magister, JM) myönnetään viiden vuoden (180 op + 120 op) oikeustieteen opintojen jälkeen. Oikeustieteen alempi korkeakoulututkinto Suomessa on oikeusnotaarin tutkinto (ON, oikeusnot.) (ruotsiksi: rättsnotarie, RN) Viimeisin muutos tutkintonimikkeisiin tehtiin vuonna 2005 Bolognan prosessin myötä. Jo aiemmin tutkinto oli jaettu kahteen osaan. Vuonna 2005 tehdyssä muutoksessa aiempi oikeustieteen kandidaatin (OTK, oikeust. kand.) (ruotsiksi: juris kandidat, jur. kand., JK) tutkinto korvattiin maisterilla ja aiempi alempi tutkinto varanotaari (VN, varanot.) (ruotsiksi: vicenotarie, VN) korvattiin oikeusnotaarilla.

Oikeus harjoittaa juristiammatteja (esim. tuomari, syyttäjä, asianajaja) on ainoastaan oikeustieteen ylemmän ja alemman korkeakoulututkinnon suorittaneella. Oikeusnotaarin tai oikeustieteen tohtorin tutkinnon suorittaneella ei yksistään oikeuta toimimaan juristiammateissa. Englanninkielinen kansainvälisen ja vertailevan oikeustieteen maisterin tutkinto (MICL) ei tuota kelpoisuutta toimia juristiammateissa.

Ruotsi 
Ruotsissa oikeustieteen ylempi korkeakoulututkinto Juristexamen  (suomeksi: oikeustieteen maisteri) myönnetään oikeustieteen 4,5 vuoden (270 op) opintojen jälkeen. Ennen vuotta 2007 valmistuneet oikeustieteen ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneet saivat nimikkeen Juris kandidatexamen (jur.kand.) Ruotsi ei ole kokonaan mukauttanut oikeustieteen tutkintojärjestelmää Bolognan prosessin mukana. Jakoa alemman ja ylemmän tutkinnon välille ei ole, kysymys on yhdestä yhtenäisestä tutkinnosta. Ruotsissa suomalaisen oikeustieteen ylemmän korkeakoulututkinnon ruotsinkielinen nimike juris magister (jur. mag.) ei ole yleisesti tunnettu.

Ruotsissa on varsinaisen Juristexamen tutkinnon ohella englanninkielisiä kansainvälisiä Master of Laws (LL.M.) erikoismaisteriohjelmia. Ne tuottavat kelpoisuuden toimia säännellyissä juristiammateissa, mutta käytännössä harva työllistyy tutkinnoilla näihin tehtäviin. Käytännön esteenä toimii tavanomaisesti kieli sekä tutkinto-ohjelmien kapea-alainen suuntautuminen.

Ulkomailla alemman oikeustieteen korkeakoulututkinnon suorittanut, joka taitaa korkealla tasolla (Ruotsi 3/B) ruotsia voi hakea koulutusohjelmaan (Kompletteringsutbildning), jonka avulla on mahdollista valmistua Juristexamen tutkintoon. Suomessa ylioppilastutkinnon suorittanut voi osoittaa riittävän kielitaidon kyseiseen ohjelmaan mikäli on suorittanut ylioppilastutkinnon ruotsiksi, ennen vuoden 2015 opetussuunnitelman voimaan tuloa kirjoittanut ruotsin pitkän oppimäärän ylioppilaskirjoituksissa tai suorittanut 8 kurssia pitkän oppimäärän mukaisia ruotsin kursseja. Lisäksi on mahdollista suorittaa kielikoe.

Tanska 
Tanskassa oikeustieteen ylempi korkeakoulututkinto Kandidat i jura (KA jur.) (suomeksi: oikeustieteen kandidaatti) myönnetään oikeustieteen viiden vuoden (180 op + 120 op) opintojen jälkeen. Tutkinnon suorittamisen jälkeen tutkinnon suorittaja on oikeutettu käyttämään nimikettä Candidatus/Candidata juris (cand.jur.). Oikeustieteen alempi korkeakoulututkinto on Bachelor i jura (BA jur.) Tanskassa on neljä yliopistoa, jotka tarjoavat oikeustieteen koulutusta.

Norja 
Norjassa oikeustieteen ylempi korkeakoulututkinto Master i rettsvitenskap (suomeksi: oikeustieteen maisteri) myönnetään viiden vuoden (300 op tai 180 op + 120 op) oikeustieteen opintojen jälkeen. Oikeustieteen alempi korkeakoulututkinto Norjassa on Bachelor i rettsvitenskap. Ennen vuotta 2003 oikeustieteen korkeakoulututkinto Norjassa oli Candidatus juris (cand.jur.), mutta Bolognan prosessin myötä siitä luovuttiin. Aiempi tutkinto oli viiden vuoden sijaan kestoltaan keskimäärin kuusi vuotta. Viimeiset opiskelijat aiemmalla nimikkeellä valmistuivat keväällä 2007.

Oikeustieteen valmistuvat opiskelijat ovat perinteisesti vannoneet valan oikeudessa ja totuudessa pysymisestä sekä turhien konfliktien aiheuttamisen välttämisestä:: "En koskaan tietoisesti halua poiketa oikeudesta ja oikeudenmukaisuudesta, en aiheuta tarpeettomia konflikteja tai muuten neuvoillani tai toiminnallani yllytä ketään mihinkään laittomaan toimintaan tai sen edistämiseen" Nykyisin valaa ei enää lausuta valmistumisen yhteydessä, mutta se on sisällytetty tutkintotodistuksen luovuttamisen yhteydessä toteutettavaan kättelyyn.

Tutkintojen rinnastaminen

Tunnustaminen 
Jokaisella Pohjoismaalla on oma sääntelynsä koskien akateemisia tutkintoja ja niiden tutkintonimikkeitä. Oikeustieteen tutkinto tunnustetaan toisissa Pohjoismaissa SopS 74/1998 mukaisesti hakemuksen perusteella. Käytännössä toisessa Pohjoismaassa oikeustieteellisen tutkinnon suorittanut, joka on pätevöitynyt asianomaisessa maassa toimimaan juristiammateissa voi hakea tutkinnon rinnastamista Opetushallitukselta. Ennen vuotta 2016 myös alemman oikeustieteen korkeakoulututkinnon rinnastaminen oli mahdollista oikeusnotaarin tutkintoa vastaavaksi (hakijan tuli suorittaa hyväksytysti ETA-kelpoisuuskoe). Nykyisin tätä mahdollisuutta ei enää ole. Rinnastuspäätös annetaan tavanomaisesti ehdollisena ja hakija määrätään suorittamaan kansallisen oikeuden täydentävä opintokokonaisuus, joka on enimmillään 100 opintopistettä. Pohjoismaisten tutkintojen haltijoiden osalta täydentävien opintojen määrä on ollut perinteisesti merkittävästi pienempi kuin muista maista tutkinnon saaneet henkilöt johtuen samankaltaisesta oikeudellisesta järjestelmästä.

Prosessi 
Rinnastuksen yhteydessä tutkinnon nimike ei muutu vaan ulkomainen tutkinto katsotaan vastaavan kansallista oikeustieteen maisterin tutkintoa. Rinnastuspäätöksen saaneella ei tästä syystä ole oikeutta käyttää oikeustieteen maisterin tutkintonimikettä vaan hänen tulee käyttää alun perin myönnettyä nimikettä, jonka ohessa voidaan mainita tieto tutkinnon rinnastamisesta. Esimerkiksi "Jurist kandidatexamen, tutkinto rinnastettu oikeustieteen maisterin tutkintoon" ja lyhennettynä "Jur. kand. (OTM)". Osa rinnastuspäätöksen hakeneista on ilmaissut turhautumisen siihen, että he eivät ole voineet saada yhtenevää asemaa kotimaisen oikeustieteen maisterin tutkinnon suorittaneiden kanssa. Kansallisen nimikkeen käyttöoikeuden uupumisen johdosta he ovat kokeneet  olevansa eriarvoisessa asemassa suhteessa kansallisen tutkinnon suorittaneiden kanssa, vaikka lain näkökulmasta he ovat samassa asemassa. Esimerkiksi Suomen Lakimiesliitto on esittänyt vuonna 2013, että ulkomaisilla tutkinnoilla valmistuvat eivät rinnastuksesta huolimatta olisi kaikissa tilanteissa yhtä päteviä työskentelemään vastaavissa tehtävissä kuin kotimaisen tutkinnon suorittaneet.

Kansallinen tutkinto 
Huomioitavaa on, että oikeustieteen maisterin nimikkeen käyttöoikeuden voi saada ulkomaisen alemman oikeustieteen korkeakoulututkinnon suorittanut, joka on tämän jälkeen jatkanut opintoja kotimaisessa oikeustieteen maisterin koulutusohjelmassa. Esimerkiksi tanskalaisen oikeustieteen alemman korkeakoulututkinnon Bachelor i jura (BA jur.) suorittanut henkilö on kelpoinen hakemaan oikeustieteen maisterin koulutusohjelmaan Suomessa ja tätä kautta saada oikeuden käyttää oikeustieteen maisteri (OTM) tutkintonimikettä. Maisteriopintojen yhteydessä korkeakoulu määrää täydentävät kansallisen oikeuden opinnot ulkomaisen tutkinnon suorittaneelle.

Vastaavasti oikeusnotaarin tutkinnon suorittanut voi lähteä toiseen Pohjoismaahan suorittamaan oikeustieteen ylemmän korkeakoulututkinnon ja hakea valmistumisen jälkeen rinnastusta kansalliseen oikeusnotaarin tutkintoon. Tällöin rinnastuksen saanut ei samaan tapaan kuin koko tutkinnon toisessa Pohjoismaassa suorittanut ole oikeutettu käyttämään suomalaista oikeustieteen maisterin nimikettä, ellei hän suorita kansallista oikeustieteen maisterin tutkintoa.

Taso kansainvälisesti 
Pohjoismaiset yliopistot ovat menestyneet kansainvälisissä vertailuissa hyvin. Esimerkiksi vuonna 2019 ARWU rankingin perusteella seitsemän eri yliopistoa oli sadan parhaan joukossa koko maailmassa. Vuonna 2019 Kööpenhaminan yliopisto sijoittui sijalle 26 ollen korkeatasoisin yliopisto Pohjoismaissa. Oslon yliopisto sijoittui sijalle 59 ja Helsingin yliopisto ainoana suomalaisena yliopistona sadan parhaan joukossa sijoittui sijalle 63.

Tilastot päivittyvät vuosittain ja vielä vuonna 2003 Uppsalan yliopisto oli korkeatasoisin oikeustieteen opetusta tarjoava yliopisto Pohjoismaissa sijoittuen sijalle 59. Helsingin yliopiston mediaani sijoitus vuosina 2003–2019 oli 72. Kööpenhamina on vakiinnuttanut asemansa korkeatasoisimpana yliopistona Pohjoismaissa ollen rankingin perusteella ensimmäisenä vuosina 2009–2019. Myös Tukholman ja Oslon yliopistot ovat vuosittain saaneet korkeita sijoituksia ollen vuosina 2009–2019 sadan parhaan joukossa maailmassa.

Tutkintojen vertaileminen 
Pohjoismaisista korkeakouluista saadut oikeustieteen tutkinnot eivät käytännössä ole suoraan vertailukelpoisia arvosanojen ja niiden laajuuden osalta maakohtaisten erojen johdosta. Huomioon tulee ottaa yliopiston arvosanajakauma, arvosteluasteikko sekä muut akateemiseen arviointiin vaikuttavat kriteerit. Tavanomaisesti arvosteluasteikko on Pohjoismaisissa yliopistoissa Bolognan prosessin mukaisesti 1–5, mutta esimerkiksi Tanskassa on käytössä poikkeava järjestelmä.

Suomen Lakimiesliiton aiemmat kannanotot ovat tuoneet esiin suomalaisen juristikunnan protektionististä katsontakantaa oikeustieteen tutkintoihin ja niiden tason arvioimiseen. Oikeustieteen korkeakoulututkinnon suorittaneiden osalta arviointi tulisi puhtaasi perustua koulutuksen sekä yliopiston akateemiseen laatuun ja tasoon. Esimerkiksi Turun yliopiston sekä Göteborgin yliopiston oikeustieteellisen koulutuksen vertaaminen on mahdollista, koska kyseiset yliopistot ovat akateemiselta tasoltaan lähellä toisiaan. Samaan aikaan Lundin yliopistosta saatua Juristexamen tutkintoa ei voida vertailla suoraan Turun yliopiston oikeustieteen maisterin tutkintoon akateemisen tason osalta.

Aivovuoto ulkomaille 
Viime vuosina on ollut laajasti keskustelua opiskelijoiden ja tutkijoiden "aivovuodosta" ulkomaille. Moni tutkija sekä tutkija suuntaa parempien mahdollisuuksien perässä ulkomaille ja samalla kotimaisen tieteen tekemisen kannalta tärkeitä osaajia katoaa. Tilanteeseen ovat vaikuttaneet merkittävästi mm. leikkaukset koulutuksesta.

Oikeustieteellisiä tiedekuntia 
 Oikeustieteellinen tiedekunta, Kööpenhaminan yliopisto, Tanska
 Oikeustieteellinen tiedekunta, Oslon yliopisto, Norja
Oikeustieteellinen tiedekunta, Helsingin yliopisto
Yhteiskuntatieteiden ja kauppatieteiden tiedekunta, Åbo Akademi 
Oikeustieteellinen tiedekunta, Tukholman yliopisto
Oikeustieteellinen tiedekunta, Lundin yliopisto, Ruotsi

Lähteet 

Oikeustiede
Yliopistotutkinnot‎