Claude Naville

Claude Naville (10. heinäkuuta 1936 Pariisi – 3. joulukuuta 2003 Helsinki) oli ranskalainen valosuunnittelija. Hän työskenteli myös ohjaajana ja teatterinjohtajana, mutta tuli tunnetuksi varsinkin valosuunnittelijana. Naville työskenteli 1980-luvulta asti Suomessa ja vaikutti voimakkaasti maan näyttämötaiteen visuaalisuuteen.

Naville työskenteli urallaan teatterin, oopperan ja nykytanssin aloilla. Hän teki 1960-luvulla Pariisissa yhteistyötä Jean-Marie Serreaun ja Víctor Garcían kanssa. Hänellä oli 1970-luvulla oma teatteriryhmänsä. Hänen yhteistyökumppaneihinsa kuului tanssija Carolyn Carlson, jonka kanssa hän työskenteli Pariisin oopperan kokeellisessa yksikössä. Naville toi Carolyn Carlsonin kanssa työskennellessään saamansa vaikutteet myös Suomeen saapuessaan maahan 1980-luvun alkupuolella Jorma Uotisen mukana.

Suomessa Naville työskenteli muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa, Suomen kansallisoopperassa ja Savonlinnan oopperajuhlilla. Kansallisoopperaan hän teki lukuisia valaistus- ja lavastustöitä 1980-luvulta 2000-luvulle. Lisäksi hän ohjasi sinne tuotannot Richard Wagnerin Parsifalista (1991), Richard Straussin Salomesta (1995) ja Hector Berlioz'n Faustin tuomiosta (1999). Navillen Jorma Uotisen kanssa tekemiin töihin kuuluvat Unohdettu horisontti, Kalevala, Huuto ja Ballet Pathétique. Naville ohjasi myös teatterissa.

Naville opetti myöhempinä vuosinaan Teatterikorkeakoulussa. Hän kertoi valoestetiikkansa muovautumiseen vaikuttaneen erityisesti valosuunnittelija André Diot'n työn sekä Carolyn Carlsonin ja John Davisin modernin tanssin valon. Naville kuoli 67-vuotiaana sairauteen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Valosuunnittelijat
Oopperaohjaajat
Ranskalaiset henkilöt
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet