Ippolit Bogdanovitš

Ippolit Fjodorovitš Bogdanovitš (; 1744−1802) oli venäläinen kirjailija.

Suku ja virkaura 
Bogdanovitš kuului ukrainalaistaustaiseen köyhään maalaisaatelistoon. Hän sai kotiopetusta, ja hänet hyväksyttiin vuonna 1754 junkkeriksi Moskovaan Korkeimpaan oikeusistuimeen ja myös senaatin kanslian matemaattisen koulun opiskelijaksi. Vaikka hän  olisi halunnut Moskovan yliopiston teatteriryhmään, hän pääsi vuonna 1757 koulun perustajan Mihail Matvejevitš Heraskovin (1733-1807) vaikutuksella opiskelemaan Moskovan yliopiston kimnaasiin, joka oli aatelispojille tarkoitettu sisäoppilaitos. Heraskov myös otti pojan asumaan kotiinsa. Vuonna 1761 hän kirjoittautui Moskovan yliopistoon, ja jo vuonna 1763 hänelle tarjottiin sieltä luokanvalvojan paikkaa.

Bogdanovitš päätyi vuonna 1763 virkauralle Moskovaan, jossa Jekaterina Daškova valitsi hänet kääntämään uuden keisarinnan Katariina II:n kannattaman yhteiskuntafilosofian suurinta auktoriteettia Voltairea. Myöhemmin Bogdanovitš palveli muun muassa Venäjän Saksin lähetystössä Dresdenissä. Ennen Dušenkan kirjoittamista Bogdanovitš oli keskittynyt lähinnä virkauraan liittyvään kirjalliseen työhön.

Kirjallinen tuotanto 
Bogdanovitš on kirjoittanut näytelmiä ja sommitellut La Fontainen mukaan kertovan runoelman Dušenka (ven. Душенька, 'Sydänkäpy', 1783). Kuusiosainen kootut teokset on ilmestynyt Moskovassa 1809−1810.

Lähteet

Aiheesta muualla

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1744 syntyneet
Vuonna 1802 kuolleet