Monacon perustuslaki

Monacon perustuslaki () on Monacon ruhtinaskunnan ylin laki. Se hyväksyttiin ensimmäisen kerran vuonna 1911 ja uudistettiin 17. joulukuuta 1962. Perustuslaki hahmottelee kolme hallinnon haaraa, mukaan lukien useat hallintovirastot ja neuvostot, jotka jakavat neuvoa-antavan ja lainsäädäntövallan ruhtinaan kanssa. Perustuslaissa määritellään myös Monacon valtaistuimen perintölinja; tätä kohtaa muutettiin 2. huhtikuuta 2002. Monacon perustuslaki on maailman lyhyin perustuslaki 3 814:llä sanallaan.

Toimeenpaneva haara 
Ruhtinas säilyttää korkeimman toimeenpanovallan, mutta ruhtinaskunnan hallituksen päämies on valtioministeri, joka johtaa kuusijäsenistä hallitusneuvostoa, neuvoo prinssiä ja vastaa lakien täytäntöönpanosta. Ruhtinaskunnan paikallisia asioita (eli Monaco-Villen, La Condaminen, Monte Carlon ja Fontvieillen neljän kaupunginosan hallintoa) johtaa kunnallinen neuvosto, joka koostuu viidestätoista vaaleilla valitusta jäsenestä ja jota johtaa pormestari.

Lainsäädäntöala 
Vuoden 1962 perustuslain mukaan ruhtinas jakaa valtansa ruhtinaskunnan lainsäädäntöelimen yksikamarisen kansallisneuvoston kanssa. Vaikka se on ruhtinaasta riippumaton ja saattaa toimia vastoin hänen tahtoaan, ruhtinaan allekirjoitus vaaditaan vahvistamaan kaikki sen päättämät lait.

Oikeuslaitos 
Tuomiovalta on annettu ruhtinaalle, joka delegoi oikeudenkäynnit eri tuomioistuimille, jotka jakavat oikeutta hänen nimissään. Tuomareiden riippumattomuus on taattu perustuslaissa. Monacon korkein oikeus koostuu viidestä pääjäsenestä ja kahdesta apulaistuomarista, jotka ruhtinas nimeää kansallisneuvoston ja muiden hallituksen elinten ehdotusten perusteella. Korkein oikeus on korkein muutoksenhakutuomioistuin ja tulkitsee tarvittaessa myös perustuslakia. Monacon oikeusjärjestelmä, joka liittyy läheisesti Ranskan oikeusjärjestelmään, on muotoiltu Napoleonin koodin mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Constitution de la Principauté 
 Constitution of the Principality 

Monaco
Perustuslait