Eurooppalainen lohikäärme

Eurooppalainen lohikäärme on taruolento eurooppalaisessa kansanperinteessä ja mytologiassa.

Varhaiskeskiajalla ja sen jälkeen eurooppalainen lohikäärme on tyypillisesti kuvattu suurena, tulta hengittävänä, hilseilevänä, sarvimaisena ja liskomaisena olentona; Olennolla on myös nahkaiset, lepakkomaiset siivet, neljä jalkaa ja pitkä, lihaksikas, tarttuva häntä. Joissakin kuvauksissa on lohikäärmeitä, joilla on yksi tai useampi seuraavista: höyhenpeitteiset siivet, harjat, korvien röyhelöt, tuliset harjat, sen selkärankaa pitkin kulkevat norsunluupiikit ja erilaisia eksoottisia koristeita. 

Kansantarinoissa lohikäärmeen veri sisältää usein ainutlaatuisia voimia, jotka pitävät ne hengissä pidempään tai antavat niille myrkyllisiä tai syövyttäviä ominaisuuksia. Kristillisen kulttuurin tyypillinen lohikäärme suojelee kullalla ja aarteilla täytettyä luolaa tai linnaa. Paha lohikäärme yhdistetään usein suureen sankariin, joka yrittää tappaa sankarin. Hyvän lohikäärmeen sanotaan antavan tukea tai viisaita neuvoja. Roomalainen runoilija Vergilius kuvailee runossaan Culex paimenta, joka taistelee suuren kuristavan lohikäärmeen kanssa. Paimen kutsuu lohikäärmettä "serpentiksi" sekä "dracoksi". Tämä osoittaa, että hänen aikanaan nämä kaksi käsitettä saattoivat tarkoittaa samaa asiaa.

Vaikka lohikäärme on siivekäs olento, se löytyy yleensä maanalaisesta luolasta. Siitä voi tietää sen olevan Maan muinainen olento.

Nykyaikaiset lohikäärmeet 

Myöhäiskeskiajalta 1600-luvulle suositut tunnuskirjat edustavat usein lohikäärmettä ahneuden tunnuksena. Lohikäärmeiden yleisyys eurooppalaisessa heraldiikassa osoittaa, että lohikäärmeessä on muutakin kuin ahneutta.

Nykyaikana lohikäärmeitä on pitkään kuvattu ahneina aarteenkeräilijöinä, jotka kaipaavat kultaa ja arvokkaita jalokiviä. Tällaisissa tarinoissa, kuten Beowulf, aarteiden varastaminen herättää lohikäärmeen raivoa. Fantasiassa on kuitenkin ollut suuntaus kuvata lohikäärmeitä alun perin positiivisessa valossa: liittolaisina vihollisten sijaan, kuten Walesin punainen lohikäärme ja Puolan velilohikäärme. Lohikäärmeitä pidetään yhä enemmän ihmisten ystävinä, sekä erittäin älykkäinä ja jaloina olentoina, mutta ne ovat silti legendojen pelottavia petoja. Heidät esitetään usein yksittäisten ihmisten suojelijoina ja läheisinä ystävinä.

Pterosaurusten fossiilien löytämisen jälkeen eurooppalaiset lohikäärmeet kuvataan usein ilman etujalkoja, ja maassa ollessaan seisomassa sekä kävelemässä pterosauruksen tavalla takajaloillaan ja siipien ranteilla.

Lähteet 

Lohikäärmeet
Eurooppalainen mytologia