Emanuel de Witte

Emanuel de Witte (1617 Alkmaar – tammikuu 1692 Amsterdam) oli Alankomaiden kultakauden aikana Delftissä vaikuttanut arkkitehtuuriin ja perspektiiviin erikoistunut taidemaalari, joka tunnetaan erityisesti kirkkojen sisätiloja kuvaavista maalauksistaan.

Elämä ja ura

De Witten vanhemmat olivat opettaja Pieter de Wit ja Jacomijntge van der Beck. Hän opiskeli Delftiläisen asetelmamaalari Evert van Aelstin (1602–1657) opastuksella. Vuonna 1639 de Witte liittyi Alkmaarin Pyhän Luukkaan taidemaalarikiltaan, mutta työskenteli myös Rotterdamissa vuosien 1639 ja 1640 aikana. 

De Witte muutti takaisin Delftiin vuonna 1641 ja työskenteli kaupungissa noin kymmenen vuoden ajan samaan aikaan sisätilojen kuvaamiseen keskittyneiden Nicolaes Maesin, Carel Fabritiuksen, Pieter de Hoochin ja Johannes Vermeerin kanssa. 

Vuonna 1652 de Witte muutti Amsterdamiin, jossa hän meni naimisiin kolme vuotta myöhemmin. Uusi avioliitto oli katastrofi. De Witten vaimo tuomittiin varkaudesta ja häneltä kiellettiin kuudeksi vuodeksi pääsy Amsterdamin kaupunkiin. De Witte kärsi taloudellisista vaikeuksista ja syvistä masennusjaksoista koko elämänsä ajan ja  joutui useaan otteeseen maksamaan velkansa työllä. Lopulta de Witte teki itsemurhan kun hänen vuokraisäntänsä vaati vuokrarästien maksua. De Witte aikoi hirttää itsensä Amsterdamin Korsjespoortin sillasta, mutta köysi katkesi ja hän hukkui. Koska kanavat jäätyivät samana yönä hänen ruumiinsa löydettiin vasta 11 viikkoa myöhemmin. De Witten ainoa tunnettu oppilas oli Hendrick van Streek (1659–1720).

Tyyli ja teokset 
De Witteä ja Delftissä samaan aikaan vaikuttaneita Gerard Houckgeestia (1600–1661) ja Hendrik Cornelisz van Vlietia (1611–1675) pidetään Alankomaiden taiteen sisätilojen kuvaamisen mestareina. De Witte aloitti uransa uskonnollisten ja mytologisten aiheiden käsittelijänä. Noin vuonna 1650 hän erikoistui vähitellen sisätilamaalauksiin ja lopulta kirkkojen sisätiloihin. De Witte maalasi myös joitakin muotokuvia, laatukuvia ja varsinkin 1660-luvulta lähtien näkymiä ulkomarkkinoilta.    

De Witten varhaisissa arkkitehtuuria kuvaavissa töissä näkyy vaikutteita Houckgeestiltä. Hän kehitti kuitenkin pian oman tyylinsä ja maalaustekniikkans. De Witte keskittyi erityisesti luonnollisen valon kuvaamiseen. Hänen kuvaamissaan tiloissa on ihmisiä ja usein myös eläimiä. Maalaukset ovat suuria ja niitä hallitsee voimakas perspektiivi. Väripaletti on usein lähes monokromaattisen rajattu.   

De Witte muutettua Amsterdamiin vuonna 1652 kaupungin Nieuwe Kerk ja portugalilainen synagoga olivat tärkeitä inspiraation lähteitä. De Witte oli taitava tilan ja perspektiivin kuvaaja, mutta työskenteli varsinkin uransa loppupuolella kuten aikakauden maisemamaalarit. Monet hänen maalauksistaan eivät kuvaa todellisia kirkkotiloja, vaan ovat yhdistelmä eri tiloista poimittuja arkkitehtonisia piirteitä ja viitteitä.

Teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla

Vuonna 1617 syntyneet
Vuonna 1692 kuolleet
Alankomaalaiset taidemaalarit