Spazio vitale

Spazio vitale (italiaksi: [ˈspattsjo viˈtaːle], ”elintila”) oli italialaisen fasismin alueellinen ekspansiokäsite. Se määriteltiin termein ”se osa maapalloa, jonka yli ulottuu joko elintärkeät vaatimukset tai laajentuva sysäys sellaiselle valtiolle, jolla on vahva yhtenäinen organisaatio ja joka pyrkii tyydyttämään tarpeitaan laajentumalla kansallisten rajojensa ulkopuolelle”. Spazio vitale oli analoginen natsi-Saksan käsitteelle ”Lebensraumista”.

Italian ”spazio vitalen” alueellinen laajuus kattaa Välimeren kokonaisuutena (Mare Nostrum) ja Pohjois-Afrikan Atlantin valtamerestä Intian valtamereen. Se oli tarkoitus jakaa ”piccolo spazioon” (”pieni tila”). ), jossa oli määrä asua vain italialaisia, ja ”grande spazioon” (”suuri tila”), joka oli muiden kansojen asuttamana, mutta Italian vaikutuspiirissä. ”Grande spazion” kansakunnat joutuisivat Italian vallan ja suojelun alaisiksi, mutta säilyttäisivät omat kielensä ja kulttuurinsa. Fasistinen ideologi Giuseppe Bottai vertasi tätä historiallista tehtävää muinaisten roomalaisten tekoihin ja totesi, että uudet italialaiset ”valaisevat maailmaa taiteillaan, kouluttavat sitä tiedoillaan ja antavat uusille alueilleen vankan rakenteen hallinnollisella tekniikallaan ja kyvyllään.”

Lähteet

Viitteet 

Fasistinen Italia
Imperialismi