Archaeornithomimus

Archaeornithomimus on sukupuuttoon kuollut teropodeihin kuuluva dinosaurusten suku. Sen edustajat elivät myöhäisliitukaudella noin 96–70,6 miljoonaa vuotta sitten.

Fossiilit 

Vuonna 1923 Roy Chapman Andrewsin tutkimusmatkalla Sisä-Mongoliassa Peter Kaisen löysi monia teropodien jäännöksiä kolmesta eri louhoksesta. Jäännökset olivat suurimmaksi osaksi parin yksilön hajonneita osia. Kallon ja leuan alueen osia puuttui. Nämä sittemmin nimesi Charles Whitney Gilmore vuonna 1933 uutena Ornithomimus-lajina nimeltään Ornithomimus asiaticus. Laji sijoitettiin uuteen Archaeornithomimus-sukuun Dale Russellin toimesta vuonna 1972, jolloin Archaeornithomimus asiaticus oli suvun tyyppilaji. Sana Ornithomimus yhdistetään kreikankielen sanaan "ἀρχαῖος" (arkhaios), koska Russell uskoi, että paikat, joista Archaeornithomimuksen jäännöksiä löydettiin, olivat peräisin Cenomanum- ja Turonia-vaiheelta noin 95 miljoonaa vuotta sitten, mikä tekee siitä yhden vanhimmista tuolloin tunnetuista Ornithomimidae-heimon jäsenistä. 

Koska Gilmore ei ollut määrittänyt holotyyppinäytettä, valitsivat vuonna 1990 David Smith ja Peter Galton lektotyypiksi jalkafossiilin AMNH 6565. Fossiilit löydettiin Iren Dabasun muodostumasta, joka on peräisin Cenomanum-vaiheelta, noin 95,8 miljoonan vuoden takaa.

Vuonna 1995 Lev A.Nesov nimesi kolmannen oletetun Archaeornithomimus-lajin. Laji sai nimekseen Archaeornithomimus bissektensis, joka perustuu holotyyppiin N 479/12457. Se perustuu nuoren yksilön reisiluuhun ja jalkaterään. Ne löydettiin Uzbekistanin Bissekty-muodostelmasta, joka on peräisin Cenomanum- ja Turonia-vaiheelta. Siitä huolimatta A. bissektensiksen olemassaoloa epäillään sillä ei ole varmuutta sen oikeellisuudesta.

Kuvaus 
Archaeornithomimus oli keskikoinen Ornithomimidae-heimon jäsen. Pituudeltaan se oli noin 3,4 metriä ja painoi noin 45–96 kilogrammaa. Muilta strutsisaurien sukulaisilta saatu näyttö viittaa siihen, että Archaeornithomimuksella oli höyhenpeite. Sen höyhenpeite on saattanut muistuttaa nykyajan strutsilintujen höyhenpeitteitä. Niillä on myös saattanut olla nokka. Archaeornithomimuksella oli luultavasti vankat takaraajat, pieni pää ja pitkä kaula.

Luokittelu 
Russell määritteli Archaeornithomimuksen Ornithomimidae-heimoon.

Paleoekologia

Elinympäristö 
Archaeornithomimuksen jäännökset löydettiin Iren Dabasun muodostumasta, joka juontaa juurensa Cenomanum-vaiheeseen noin 96 miljoonan vuoden takaiselle myöhäiselle liitukaudelle. Tuolloin muodostelman ympäristö oli pääasiassa tulvatasankoa ja metsikköä. 

Archaeornithomimukset yleensä jakoivat elinympäristönsä monien muiden teropodien, kuten Alectrosaurusten, Erliansaurusten, Gigantoraptorien ja Neimongosaurusten kanssa. Archaeornithomimus eli myös erilaisten kasvinsyöjädinosaurusten (esimerkiksi Bactosaurus, Gilmoresaurus ja Sonidosaurus) rinnalla.

Ravinto 
Archaeornithomimus oli luultavasti muiden heimonsa lajien tapaan kaikkiruokainen. Se söi luultavammin hedelmiä, pieniä nisäkkäitä, munia ja jopa vastakuoriutuneita dinosauruksia.

Lähteet 

Strutsisaurit