Reckya Madougou

Reckya Madougou (s. 30. huhtikuuta 1974) on beniniläinen poliitikko. Hän oli presidentti Boni Yayin hallituksen ministeri kahdesti, ensin mikrorahoitus-, nuoriso- ja naisten ministerinä ja sen jälkeen oikeusministerinä.

Varhainen elämä 
Reckya Madougou oli kiinnostunut  peruskoulussa partiotoiminnasta. Vartuttuaan hän liittyi Nuorkauppakamarin (Jeune Chambre Internationale, JCI) Beninin osastoon, jonka varapuheenjohtaja hän toimi.

Madougou valmistui Institut National d'Economie -yliopistosta (nykyinen Ecole Nationale d'Economie Appliquée et de Management) Beninissä vuonna 1997. Hänelle myönnettiin kauppatekniikan tutkinto ISG Lillestä vuonna 1998, sitten kansainvälisen liiketoiminnan tohtorin tutkinto ylempien kansainvälisten opintojen instituutista vuonna 2000. Hänet valittiin edustamaan Beniniä vuoden 2007 kansainvälisessä vierailevassa johtajuusohjelmassa.

Ura 
Reckya Madougou aloitti ammattiuransa osallistumalla Nasuba telecom LC 2 International -hankkeen kehittämiseen. Sitten hän eteni matkapuhelinoperaattori GSM BB Com:in myynti- ja markkinointiosastolle. Myöhemmin hänestä tuli Tunde Motorsin myynti- ja markkinointijohtaja, jolla on Volkswagenin tuotantolisenssi Beninissä. Vuonna 2006 hän perusti oman tutkimus- ja strategiakonsultointiyrityksen, International Key Consultingin.

Poliittinen osallistuminen 
Reckya Madougou aloitti ja johti kansalaisyhteiskunnan kampanjaa otsikolla "Älä koske perustuslakiini" ( ranskaksi: ) Beninissä vuosina 2004–2006. Se innosti vastaavia kampanjoita Senegalissa, Burkina Fasossa ja Kamerunissa.

Madougou toimi hallituksessa vuosina 2008--2013. Hänet nimitettiin ensin mikrorahoitus-, nuoriso- ja naisministeriksi. Hänen aloittamansa ohjelmat auttoivat yli kahta miljoonaa edunsaajaa, jotka olivat enimmäkseen naisia, nuoria, pienyrittäjiä ja maanviljelijöitä. Sitten hänestä tuli oikeusministeri. Jätettyään Beninin hallituksen hänestä tuli Togon hallituksen erityisneuvonantaja.

Pidätys ja tuomio 
Les Démocrates -puolueen johtajana Reckya Madougou ilmoitti aikovansa osallistua 11. huhtikuuta 2021 järjestettävään Beninin presidentinvaaliin. Hänen ehdokkuutensa hylättiin, koska hän ei saanut 16 pormestarin tai parlamentin jäsenen tukea. Hänet pidätettiin 3. maaliskuuta 2021 järjestetyssä tapaamisessa toisen oppositiopoliitikon kanssa Porto-Novossa. Hallituksen edustaja syytti häntä "suunnitelmasta salamurhata useita poliitikkoja". Oikeudenkäyntipäivää ei ilmoitettu.

Reckya Madougou tuomittiin 11. joulukuuta 2021 vankeuteen 20 vuodeksi "osallisena terroristisiin tekoihin".

Madogoun asianajajat tuomitsivat 10. helmikuuta 2023 vierailukiellon, joka on annettu vangille ja entiselle ministerille. Samalla vaativat asiakkaansa vapauttamista YK:n ihmisoikeustyöryhmän päätöksen mukaisesti.

Tuomion arviointia 
Huhtikuun 2021 alussa Beninistä pakeni tuomari Essowe Batamoussi, joka haki turvapaikkaa Ranskasta. Hän sanoi työskennelleensä CRIET -tuomioistuimessa. Tuomarin mukaan Madogoun tapauksessaan ei ollut mitään, joka olisi oikeuttanut hänen pidättämisensä. Tuomarin mukaan: "Hänen tapauksessaan ei ollut oikeutta". Syytökset olivat hänen mukaansa valheellisia, traagisia ja täysin poliittisesti motivoituneita. Batamoussi kertoi, että tuomarit saivat uhkauksen: "Jos emme laittaisi häntä vankilaan, olisimme vaarassa." 

Presidentti Talon painosti oikeusjärjestelmää tyrmäämään kaikki, jotka uhkasivat hänen valtaansa. Tuomari lähetti The Washington Postille luettelon 43 ihmisestä – aktivisteista, tutkijoista, poliitikoista – jotka kaikki oli vangittu Talonin toimikauden aikana. "En kestänyt sitä enää", tuomari sanoi. "Meidän piti olla itsenäisiä, mutta päinvastainen oli totta. Presidentti ei sietänyt vakavia vastaehdokkaita, ja Reckya oli yksi niistä."

Eräs Madogoun asianajajista sanoi, että kolme hallituksen kätyriä tuomitsi rouva Reckya Madougoun ilman asiakirjoja, ilman todisteita 20 vuodeksi vankeuteen. Hänen puolustusasianajajalleen annettiin aikaa puolustukseen viisi minuuttia.

Julkaisut 

 Soigner les certitudes (Stephens Akploganin kanssa). Julkaisut Jean-Jacques Wuillaume, 2020.
 Mon combat pour la parole : les défis d'une mobilisation citoyenne pour la promotion de la gouvernance démocratique. L'Harmattan, 2008.

Katso myös 

 Joel Aivo

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Twitter-profiili
 Youtube-kanava

Beniniläiset poliitikot
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt