Pjatrus Brouka

Pjatrus Brouka (, viralliselta nimeltään Pjotr Ustsinavitš Brouka, Пётр Усцінавіч Броўка, ; 25. kesäkuuta 1905 nykyisen Vitsebskin alueen Ušatšyn piirin Putsilkavitšyn kylä – 24. maaliskuuta 1980 Minsk) oli valkovenäläinen neuvostokirjailija.

Brouka syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän työskenteli koulun jälkeen virkailijana ja vuodesta 1922 lähtien toimittajana. Vuosina 1928–1931 Brouka opiskeli Valko-Venäjän valtionyliopistossa. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli rintama- ja partisaanilehdissä.

Broukan ensimmäinen runokirja ilmestyi vuonna 1930. Ajankohtaisen kansalaislyriikan lisäksi hän kirjoitti oopperalibrettoja, kertomuksia ja kuvauksia sekä tuotantoromaanin Kali zlivajutstsa reki (”Kun joet yhtyvät”, 1957). Brouka sai runoistaan Stalin-palkinnon vuosina 1947 ja 1951, Lenin-palkinnon vuonna 1962 ja Valko-Venäjän SNT:n valtionpalkinnon vuonna 1970. Hänet nimitettiin Valko-Venäjän kansanrunoilijaksi vuonna 1962 ja Valko-Venäjän tiedeakatemian akateemikoksi vuonna 1966.

Brouka hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1934. Hän toimi kirjallisuuslehti Polymjan päätoimittajana sekä Valko-Venäjän kirjailijaliiton hallituksen puheenjohtajana vuosina 1948–1967. Vuosina 1967–1980 Brouka työskenteli Valko-Venäjän neuvostotietosanakirjan päätoimittajana. Hänen johtamansa työyhteisö sai tietosanakirjasta Valko-Venäjän SNT:n valtionpalkinnon vuonna 1976.

Brouka toimi Valko-Venäjän korkeimman neuvoston kansanedustajana vuosina 1947–1955 ja Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana vuosina 1956–1980. Hänelle myönnettiin sosialistisen työn sankarin arvonimi vuonna 1972.

Lähteet

Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Valkovenäläiset kirjailijat
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet