Kiveskipu

Kiveskipu on kudosvaurion vaaraan liitetty epämiellyttävä tuntemus kivespussin alueella.

Ominaisuudet 

Kiveskivun kulku vaihtelee syystä riippuen aina äkillisen kovasta kivusta lievään viikkojen aikana ilmenevään kipuun – lievin kipu voi ilmetä lähinnä tunnustelu- tai asentoarkuutena. Kivun sijainti on tois- tai molemminpuolinen ja voi paikantua kiveksiin, lisäkiveksiin tai siemenjohtimiin ja säteillä alavatsalle. Kivun laatua voidaan kuvata erilaisilla termeillä.

Syyt 

Kiveskivun syihin kuuluvat:
 mekaaninen vaurio vaatteiden, liikunnan tai iskujen johdosta 
 kiveksen tai kiveslisäkkeen kiertymä (tyypillisesti nuori seksuaalisesti inaktiivinen potilas, alavatsalta kivekseen siirtynyt äkillinen kipu ja kivespussin yläosassa horisontaalisesti sijaitseva aristava kives)
 lisäkivestulehdus (epididymiitti; tyypillisesti lisäkivekseen paikantuvat oireet; turpea, punoittava ja kuumottava kivespussi; ja virtsaamisoireet)
 orkiitti (kivestulehdus), jonka tavallinen syy oli aiemmin sikotauti
 kives- tai lisäkivesturvotus
 bakteeri-infektio (virtsatieinfektiobakteerit, klamydia, gonokokki), jolle voi altistaa mm. virtsarakon tyhjenemishäiriö, virtsaputken toimenpiteet ja ektooppinen ureter
 vesikives
 kiveskohju (varikoseele)
 kivessyöpä
 säteilykipu virtsanjohtimista tai nivustyrästä
 vasektomialeikkaus 
 nivustyräleikkaus (noin 10 %)

Krooniselle kivespussin kivulle ei yleensä löydetä selvää yksittäistä syytä.

Tutkiminen 

Kiveskipu on usein aihetta tutkia vähintään kliinisesti; poikkeuksiin kuuluvat esimerkiksi ilmiselvän lievän vamman aiheuttama kipu ilman turvotusta. Kiveksen kiertymä vaatii nopeaa tunnistusta, joten tämä on aina ensimmäinen epäily äkillisessä kiveskivussa ja erikoissairaanhoitoa käytetään herkästi. Kasvainepäily on niin ikään aihe erikoissairaanhoidon tutkimuksiin. 

Anamneesiin kuuluu muun muassa kivun voimakkuus ja sijainti ajan suhteen ja muuntavat tekijät sekä muut erotusdiagnostisesti merkittävät oireet, sairaudet ja hoidot. Statuksessa tehdään vähintään kivespussin inspektio ja palpaatio. 

Lähinnä infektioepäilyissä tehdään kemiallisia veri- ja virtsakokeita, kuten veren CRP ja virtsan kemiallinen seulonta, bakteeriviljely ja tarvittaessa klamydian ja gonokokin nukleiinihapon osoitus tai rokottamattomilta sikotautibakteerin vasta-ainetutkimus. Kaikututkimus voi olla aiheellista muun muassa epäselvässä kivesturvotuksessa ja poissulkumielessä kroonisessa kivespussin kivussa (nivustyrä, kivessyöpä).

Hoito 

Lievän vamman aiheuttama kipu ilman turvotus ei yleensä vaadi erityistä hoitoa. Muuten hoitoon voi kuulua syystä riippuen muun muassa:
 kiristyksen, hankauksen ja roikkumisen vähentäminen esim. vaatetusta ja liikuntamuotoja muuttamalla
 viilentäminen ja tulehduskipulääkkeet kivun lievittämiseksi 
 bakteerilääkkeet lisäkivestulehduksessa (aikuisilla yleensä 2 viikon fluorokinoloni)
 leikkaushoito kiertymän, vaikean vamman tai kasvaimen korjaamiseksi 
 moniammatillinen kivunhoito kroonisessa kivespussin kivussa
 funikkelin denervaatio, jos puudutukselle on vastetta 
 siemenjohtimen uudelleenliitos vasektomian jälkeisessä kivussa
 sytostaatti- ja sädehoito kivessyövän hoidossa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mayo Clinic: Testicle pain 

Uroksen sukupuolielimistön sairaudet