Ernest Hutcheson

Ernest Hutcheson (20. heinäkuuta 1871 Melbourne – 9. helmikuuta 1951 New York) oli australialaissyntyinen pianisti, säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Hutcheson sai Australiassa opetusta Max Vogrichilta. Hän kiersi jo 5-vuotiaana lapsilahjakkuutena. 14-vuotiaana hän pääsi Leipzigin konservatorioon opiskelemaan Carl Reinecken, Bernhard Stavenhagenin ja Bruno Zwintscherin johdolla. Hutcheson valmistui konservatoriosta 19-vuotiaana ja siirtyi Weimariin saadakseen Franz Lisztin perinteen mukaista lisäohjausta. Hän opetti ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista Sternin konservatoriossa Berliinissä, mutta asettui vuonna 1914 New Yorkiin, jossa teki Yhdysvaltain-debyyttinsä. Hutchesonin uskotaan ensimmäisenä pianistina esittäneen yksittäisessä konsertissa kolme Ludwig van Beethovenin konserttoa hänen tulkitessaan tämän pianokonsertot nro 3, nro 4 ja nro 5 New Yorkin sinfoniaorkesterin kanssa Aeolian Hallissa vuonna 1919.

Hutcheson pääsi Juilliard Schoolin henkilökunnan jäseneksi ja toimi siellä dekaanina (1926–1937) sekä puheenjohtajana (1937–1945). Hän opetti myös Peabody Institutessa ja Chautauqua School of Musicissa. Hutchesonin sävellystuotannon joukossa on konserttoja soolopianoteoksia. Ian Munro on levyttänyt hänen pianokappaleitaan. Lisäksi Hutcheson julkaisi kirjat The Literature of the Piano (1950), The Elements of Piano Technique ja Elektra, by Richard Strauss: a Guide to the Opera with Musical Examples from the Score.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 IMSLP: nuotteja

Australialaiset pianistit
Australialaiset säveltäjät
Yhdysvaltalaiset pianistit
Yhdysvaltalaiset säveltäjät
Musiikkipedagogit
Musiikkikirjailijat
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet