Anna Mae Aquash

Anna Mae Pictou Aquash (27. maaliskuuta 1945 – joulukuu 1975 tai tammikuu 1976) oli kanadalainen mikmak ja Amerikan intiaaniliikkeen (AIM) aktivisti. Anna Mae nousi huomattavaan asemaan liikkeessä, joka ajoi intiaanien oikeuksia radikaaleillakin tavoilla. Hän joutui ongelmiin Yhdysvaltain keskusrikospoliisin eli FBI:n kanssa AIM:n sekaannuttua kahden FBI-agentin ampumiseen 26. kesäkuuta 1975 Etelä-Dakotassa. Anna Mae pakoili syytteitä laittomasta räjähteiden ja aseiden hallussapidosta, kunnes hänet helmikuussa 1976 löydettiin kuolleena. Kuolinsyynä todettiin lopulta olevan murha ja tapauksen tiimoilta tuomittiin vuosikymmeniä myöhemmin useita AIM:n jäseniä. Anna Maen oli oletettu olevan FBI:n tiedonantaja, mutta tapaus ei selvinnyt kokonaan koskaan.

Elämäkerta

Nuoruus
Anna Mae Aquash syntyi 27. maaliskuuta 1945 Kanadan Nova Scotiassa sijaitsevassa Shubenacadiessa. Anna Mae ja hänen kaksi vanhempaa siskoaan ja veljensä varttuivat mikmakien Pictou Landingin intiaanireservaatilla. Perhe oli hyvin köyhä. Anna Maen isä teki perinteisiä käsitöitä ja iskosti lapsiinsa perinteistä kulttuuria. Hän kuitenkin kuoli vuonna 1956 ja perheen äiti jätti lapsensa naidakseen uuden miehen. Anna Mae menestyi huonosti koulussa. Hän kävi jonkin aikaa Milford High School-koulua, mutta jätti sen lopulta kesken.

Vuonna 1962 Anna Mae muutti Maineen Yhdysvalloissa työskennelleen maataloustöissä. Mainesta hän muutti edelleen Bostoniin Massachusettsissa. Tuolloin hän seurusteli Jake Maloney-nimisen mikmakmiehen kanssa. Anna Mae sai töitä kangastehtaalla ja Jake perusti oman karatekoulunsa. Kesäkuussa 1964 pari sai lapsen, jolle annettiin nimi Denise. Deniseä seurasi hieman yli vuotta myöhemmin Deborah. Lopulta pari muutti Bostonista takaisin Kanadaan, jossa he asettuivat New Brunswickissa sijainneelle mikmakreservaatille ja menivät virallisesti naimisiin Richibuctossa.

Aktivismi
Anna Mae erosi miehestään vuonna 1969 ja hän palasi vanhalle työpaikalleen tehtaalla Bostonissa. Bostonissa hän oli mukana perustamassa Bostonin intiaanien parissa alkoholin vastaista työtä tehnyttä Boston Indian Councilia. Anna Mae kärsi alkoholismita myös itse eronsa jälkeen. Marraskuussa 1970 hän osallistui Amerikan intiaaniliikkeen (American Indian Movement, AIM) järjestämään tapahtumaan, jossa surtiin siirtolaisten saapumista Plymouthiin. AIM oli perustettu Minneapoliksessa vuonna 1968 Mustat pantterit-järjestön malliin ja siitä muodostui lopulta intiaaniliikkeen radikaalein ja näkyvin haara. Anna Mae alkoi kiinnostua yhä enemmän intiaaniliikkeestä ja aktivismista. Erityisesti häntä innoittivat Russell Meansin puheet. Vuonna 1971 hän alkoi tryöskennellä kokeellisella päivähoitopaikalla pääosin mustalla Roxburyn kaupunginosalla ja sai apurahan Brandeisin yliopistolle. Hän päätti kuitenkin yliopiston sijaan jatkaa yhteisötyötään.

Bostonissa oleskellessaan Anna Mea oli tavannut ojibwataiteilija Nogeeshik Aquashin. Yhdessä he matkustivat Washingtoniin osallistuen siellä järjestetylle Rikottujen lupausten tie-marssille. Maaliskuussa 1973 he lähtivät puolestaan Pine Ridgen reservaatille, jossa käynnissä oli Wounded Kneen valloitus. Anna Mae salakuljetti Wounded Kneen poliisin piirittämille mielenosoittajille tarvikkeita tiesulkujen läpi. 12. huhtikuuta Anna Mea ja Nogeeshik avioituivat perinteisessä lakota-seremoniassa. Joitakin päiviä myöhemmin pari pidätettiin heidän yrittäessään lähteä Wounded Kneeltä. He palasivat ensin Bostoniin ja sieltä edelleen Ontarioon, jossa järjestettiin taidenäyttely rahan keräämiseksi AIM:n toimintaan.

FBI
Toukokuussa 1974 Anna Mea oli eronnut jälleen miehestään ja muutti Twin Cities-alueelle Minnesotasa. Hän työskenteli AIM:n eri laitoksissa, kuten selviytymiskouluilla Minneapoliksessa ja St. Paulissa. Hän tutustui Dennis Bankiin ja alkoi myös itse hahmottua AIM:n johdossa. Syksyllä 1974 Anna Mae muutti Los Angelesiin, jossa tarkoituksena oli perustaa AIM:n länsirannikon toimisto. Tammikuussa 1975 Anna Mae oli mukana valtaamassa hylättyä luostaria Wisconsinin Greshamissa ja palasi sieltä St. Pauliin selviytymiskouluille. Edelleen muutaman mutkan kautta hän saapui Jumping Bull -ranchille. AIM:n aktivisteja oli saapunut paikalle, kun Pine Ridgen reservaatillaolivat nousseet jännitteet lakota-traditionalistien ja heimopäällikkö Dick Wilsonin välillä.

26. kesäkuuta 1975 Jumping Bull -ranchillä sattui välikohtaus, jossa ammuttiin kaksi Yhdysvaltain keskusrikospoliisin eli FBI:n agenttia. Myös yksi AIM:n jäsen oli kuollut. Alkoi suurimittainen miesjahti, kun FBI yritti saada tekijöitä kiinni. Anna Mae oli ollut paikalla ja liittovaltion mielestä hän oli tapaukseen osallinen vähintään silminnäkijän mittakaavassa. Hänet pidätettiin Rosebudin reservaatilla AIM johtaja Leonard Crow Dogin kanssa. 5. syyskuuta Anna Mae sai syytteet räjähteiden ja aseiden luvattomasta hallussapidosta. Hänet päästettiin vapaaksi takuita vastaan. Anna Mae päätti olla menemättä oikeudenkäyntiin ja pakeni. Hän liikkui kuukausia eri puolilla Yhdysvaltoja. Los Angelesissa hän sai AIM:n kannattajalta Marlon Brandolta 10 000 dollaria ja suntoauton. Lopulta hänet pidätettiin uudelleen 14. marraskuuta Port Madisonin reservaatilla Washingtonissa. Hänet tuotiin takaisin Etelä-Dakotaan vastaamaan syytteistä Rosebudin tapauksessa. Kuitenkin jälleen kerran hänet vapautettiin vain hieman ennen oikeudenkäyntiä ja hän pakeni piilotellen Coloradossa.

Kuolema
24. helmikuuta 1976 Anna Maen ruumis löydettiin läheltä törmännettä Wanbleessa lähellä Pine Ridgen reservaattia Etelä-Dakotassa. Ruumis oli jo pahasti maatunut ja sen tunnistaminen välittömästi ei ollut mahdollista. Päällään ruumilla oli punaruskea laskettelutakki ja farkut. Ruumis makasi polvet rinnassa. Anna Mae lienee kuollut jo joulukuussa 1975 tai tammikuussa seuraavana vuonna. Ruumista tutkinut patologi totesi kuolinsyyksi kylmettymisen, mutta ei vieläkään tunnistanut ruumista. Ruumiin kädet irrotettiin mahdollista myöhempää tunnistamista varten ja muu ruumis haudattiin 3. maaliskuuta 1976 Holy Rosary Mission-hautausmaalle Pine Ridgen reservaatissa. FBI tutki tapausta ja jo hautauspäivänä ruumiin käsien todettiin kuuluvan Anna Mae Aquashille. Anna Mean perhe pyysi tämän johdosta uutta ruumiin avausta. Ruumis nostettiin haudasta ja sitä tutkittiin uudelleen 10. maaliskuuta. Tälläkertaa patologi totesi Anna Maen tulleen tapetuksi. Hänen takaansa oli ammuttu lähietäisyydeltä .32-kaliiperisella aseella. Kallosta löytyi yksi luoti. Neljä päivää myöhemmin ruumis haudattiin uudelleen Oglalassa. 21. kesäkuuta 2004 Anna Mae haudattiin jälleen kerran uudelleen mikmakreservaatille Nova Scotiassa.

Anna Maen kuolemaan johtaneita tapahtumia ei tunneta varmuudella. Kuoleman aikaan AIM oli hajoamassa eri ryhmittymiin. Etenkin Pine Ridge tunnettiin murha-aallosta ja uutista Anna Maen kuolemasta ei heti pidetty yllättävänä. Monet pitivät häntä taas yhtenä "oikeutetun taistelun" uhrina. Monet syyttivät kuolemasta aluksi FBI:ta. Tapaus muuttui kuitenkin monimutkaisemmaksi. Jotkin todisteet viittaavat siihen, että hän oli Coloradoon saapuessaan tullut Denveriin, josta ryhmä AIM:n jäseniä oli siepannut hänet. He saattoivat epäillä Anna Maen olevan FBI:n tiedonantaja ja he ovat voineet murhata hänet tästä syystä. Teoriaa ovat tukeneet esimerkiksi monet osavaltion ja liittovaltion syyttäjät. FBI oli tosiaan lähestynyt Anna Maeta useampaankin otteeseen. FBI kuitenkin ilmoitti, että hän ei ollut koskaan työskennellyt keskusrikospoliisille. Tiertyt piirit AIM:ssä ovat esittäneet vaihtoehtoisen teorian, jonka mukaan Anna Mae tiesi 26. kesäkuuta 1975 kaksi FBI-agenttia ampuneiden henkilöllisyyden ja hänet on tästä syystä tapettu.

Tutkintaa haittasi pitkään AIM-aktiivien haluttomuus puhua poliisille. Lopulta yksi heistä suostuteltiin yhteistyöhön. Lopputuloksena poliisi nauhoitti salaa keskustelun, jolla Arlo Looking Cloud tunnusti hakeneensa Anne Marien Denveristä mainiten John Grahamin ampuneen hänet. Miehiä vastaan nostettiin syytteet. Arlo Looking Cloud tuomittiin vuonna 2004 ja John Graham vuonna 2010. Poliisi ei usko kuitenkaan heidän olleen ainoita tekijöitä. Monet silminnäkiät mainitsivat myös Theda Nelson Clarkin, joka kuoli ennen mahdollisia syytteitä vuonna 2011. Mahdollisesti myös Clark toimi jonkun muun käskystä. Häntä ehkä ohjannut Thelma Rios sai sopimuksella syyttäjän kanssa tuomion vain sieppauksesta. Lopullisesti asiaa ei selvitetty ja mahdollisesti käskyjä tuli myös kokreampaa AIM:n verkostossa.

Lähteet

Kanadalaiset aktivistit
Kanadalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1945 syntyneet
Kuolinvuosi tuntematon