Arno Hohenthal

Arno Otto Hohenthal (13. helmikuuta 1884 Maalahti – 4. heinäkuuta 1953) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos (1944). Hohenthal perusti yhdessä Karl Stockmannin kanssa urheiluvälineitä valmistaneen Urheilutarpeita oy - Sportartiklar Ab -yrityksen vuonna 1916, jonka valmistaminen tuotteiden nimeksi tuli 1920-luvulla Karhu. Hohenthal toimi perustamansa yrityksen toimitusjohtajana.

Hohenthalin vanhemmat olivat rovasti Klas Emil Hohenthal ja Leonie Reichnitz.Hänen veljiään olivat everstiluutnantti Veli Hohenthal ja vuonna 1905 prokuraattori Eliel Soisalon-Soinisen murhannut Lennart Hohenthal. Hohenthal kävi keskikoulun synnyinseudullaan Vaasassa, mutta suoritti lukiovuodet Oulun lyseossa, josta valmistui ylioppilaaksi 1898. Sen jälkeen hän suoritti Raahen porvari- ja kauppakoulun vuonna 1904 ja Leipzigin kauppakorkeakoulun vuonna 1906.  

Englantiin suuntautuneen opintomatkan jälkeen hän toimi Julius Tallbergin liikkeen kirjeenvaihtajana ja kirjanpitäjänä 1908–1910 ja Suomen Husqvarna oy:n johtajana 1910–1916.  Keväällä 1916 Arno Hohenthal oli perustamssa urheilutarvikkeiden maahantuovaa liikettä Urheilutarpeita oy - Sportartiklar Ab, jonka toimitusjohtajana hän työskenteli aivan viimeisiin vuosiin asti. Yritys vaihtoi hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1966 nimekseen tuotemerkin mukaiseksi eli Karhu Oy. Hänen toimitusjohtaja-aikanaan yrityksen toimipaikat olivat Helsingissä ja Porvoon maalaiskunnan Kerkkoossa. Hän oli perustamassa asuinpaikkakunnalleen Kauniaisiin kylpylää Oy Bad Grankulla AB sekä samaan aikaan ensimmäistä laskettelurinnettä vuonna 1933.

Hän osallistui työurallaan järjestötoimintaa toimien Suomen Teollisuusliiton, Suomen Vientiyhdistyksen ja Kotimaisen Työn Liiton hallitus. Vuonna 1928 hän oli Suomen hallituksen valtuuttamana järjestelmässä Barcelonan maailmannäyttelyn Suomen paviljonkia syksyllä 1928.

Hohenthalin puoliso oli vuodesta 1913 Elin Bergroth. Heidän poikansa oli kauppaneuvos Rolf Hohenthal, joka jatkoi isänsä perustaman yrityksen toimintaa.

Hohenthali osallistui sisällissotaan Porin rykmentin kevyen konekiväärikomppanian komppanianpäällikkönä ja ylennettiin reserviluutnantiksi. Hänelle myönnettiin 2. luokan Vapaudenmitali ja Vapaussodan muistomitali sekä ranskalainen Officier d'Académie -kunniamerkki.

Lähteet

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomen sisällissodan valkoiset
Kauppaneuvokset
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1953 kuolleet