Talvivinokkaat

Talvivinokkaat (Sarcomyxa) on Agaricales-lahkoon kuuluva vinokassuku. Suvussa on kaksi lajia: talvivinokas (Sarcomyxa serotina) ja Sarcomyxa edulis. Näistä ensin mainittu kasvaa Suomessa. Sarcomyxa edulis on arvostettu ruoka- ja lääkesieni Itä-Aasiassa.

Kuvaus 
Talvivinokkaat kuuluvat itiöemien muodon puolesta vinokkaisiin. Lakin malto on hyytelömäistä. Heltat ovat tiheässä, hieman johteiset. Keilo- ja pleurokystidien muoto vaihtelee sukkulamaisesta nuijamaiseen. Itiöt ovat amyloideja, ja niiden muoto vaihtelee makkaramaisesta sylinterimäiseen. Itiöpöly on valkoista.

Vuonna 2014 julkaistun japanilaisen tutkimuksen mukaan on useita piirteitä, jotka erottavat talvivinokkaiden kaksi lajia toisistaan. Eroja on muun muassa itiöemien värityksessä ja koossa: talvivinokas (Sarcomyxa serotina) on pienempi ja vihertävämpi, Sarcomyxa edulis taas suurempi ja kellertävämpi. Talvivinokkaan (Sarcomyxa serotina) itiöt ovat tutkimuksen mukaan 5,1–6,2 mikrometriä pitkät ja 1,2–1,5 mikrometriä leveät, kun taas Sarcomyxa edulis -lajilla nämä mitat ovat 4,2–5,1 ja 1,5–1,9 mikrometriä.

Maku 
Talvivinokkaiden mausta on ristiriitaista tietoa. Kun Yu-Cheng Dai kumppaneineen kuvasi Sarcomyxa edulis -lajin Itä-Aasiasta, tutkijaryhmä piti makua merkittävänä erona eurooppalaiseen talvivinokkaaseen, joka heidän mukaansa on karvaan makuinen. Dai oli kerännyt Suomesta talvivinokkaita, mutta hänen yllätyksekseen sienet olivat hyvin karvaita, kun taas hänen Kiinassa syömänsä sienet olivat olleet mietoja. Vuoden 2014 japanilaisessa tutkimuksessa todettiin, että myös Sarcomyxa serotina -lajia tavataan Itä-Aasiassa. Makueroa ei japanilaisista sienistä havaittu, vaan molemmat lajit olivat maultaan mietoja.

Suomalaisissa ja ruotsalaisissa sienikirjoissa talvivinokkaan (Sarcomyxa serotina) makua on kuvattu joko miedoksi tai hieman karvaaksi. Erään yhdysvaltalaisen sienikirjan mukaan karvas maku tulee sienen vanhetessa; nuoret sienet ovat miellyttävän makuisia. Pitkä keittoaika ja lakin pintakerroksen kuoriminen voivat kuitenkin vähentää karvautta.

Levinneisyys 

Talvivinokkaita tavataan Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Sarcomyxa edulis tunnetaan ainakin Aasiasta (Kiinasta, Japanista ja Venäjän Kaukoidästä), kun taas talvivinokas (Sarcomyxa serotina) tunnetaan Euroopasta, Aasiasta ja Pohjois-Amerikasta. Japanissa tavataan ilmeisesti molempia lajeja. Joidenkin lähteiden mukaan Sarcomyxa edulis -lajia tavataan myös Yhdysvalloissa.

Kasvupaikka ja -aika 
Talvivinokkaat ovat lahottajasieniä, jotka kasvavat kuolleilla lehtipuilla. Niitä tavataan keskisyksystä alkutalveen. Japanissa Sarcomyxa edulis on aikaisempi laji kuin Sarcomyxa serotina.

Taksonomia 
Talvivinokkaiden luokittelu on ollut kiistanalaista. Tyyppilaji talvivinokas (Sarcomyxa serotina) on eri aikoina luokiteltu useisiin eri sukuihin, muun muassa nahkavinokkaisiin (Panellus). Geenitutkimusten mukaan se ei kuitenkaan ole sukua varsinaisille nahkavinokkaille, ja laji onkin 2000-luvulla siirretty Sarcomyxa-sukuun. Suku sisältää myös lajin Sarcomyxa edulis, joka kuvattiin alun perin vuonna 2003.

Fylogeneettisten tutkimusten mukaan talvivinokkaat muodostavat oman, eristyneen kehityslinjansa. Vuonna 2020 kuvattiin uusi Sarcomyxaceae-heimo, johon talvivinokkaat kuuluvat ainoana sukuna. Lähisukuisia heimoja ovat esimerkiksi Phyllotopsidaceae ja Stephanosporaceae.

Talvivinokkaat ja ihminen 
Pohjoismaissa talvivinokkaiden syömisellä ei ole mitään perinteitä. Sarcomyxa edulis -lajia käytetään kuitenkin Itä-Aasiassa ruoka- ja lääkesienenä. Sitä arvostetaan muun muassa miedon makunsa ja lihaisan koostumuksensa vuoksi. Kiinalaisessa lääketieteessä alkoholiin uutettua talvivinokasta käytetään hoitona muun muassa vatsakipuun. Sarcomyxa edulis -lajia viljellään kaupallisesti varsinkin Pohjois-Kiinassa. Sarcomyxa edulis tunnetaan japaniksi nimellä mukitake, kun taas Sarcomyxa serotina -lajille on ehdotettu nimeä osomukitake.

Lähteet 

Pleurotineae
Vinokkaat