Magnus Minniskiöld

Magnus Minniskiöld (myös kirjoitettu Minnisköld tai Minnesköld, noin 1175-1208) oli keskiaikainen ruotsalainen magnaatti Bjelbon talosta . Jälkipolville hänet tunnetaan parhaiten kuuluisan valtiomiehen Birger Jarlin isänä ja myöhempien Ruotsin kuninkaiden esi-isänä. Hänen uskotaan menehtyneen Lenan taistelussa vuonna 1208, vaikka todisteet eivät ole vakuuttavia.

Perhe 
Hänen varhaisimman tunnetun esi-isänsä uskotaan olevan Folke Paksu, vaikutusvaltainen ruotsalainen 1100-luvun alun johtaja, joka meni naimisiin Ingegerd Knudsdatterin kanssa. Ingegerd oli Tanskan kuninkaan pyhä Knuutin ja Adele de Flanders lapsi. Adele oli Kaarle Suuren jälkeläinen.  Ingegerd ja hänen sisarensa Cecilia muuttivat molemmat Ruotsiin äitinsä Adelan kuoleman jälkeen ja menivät siellä naimisiin. Folke ja hänen sukulaisensa olivat siksi lähellä Tanskan kuningaskuntaa. 

Keskiaikainen ruotsalainen sukututkimus sanoo, että "Folke Paksu oli Benedictus (Bengt) Snivilin isä ja että Benedictus syntyi jarl Birgerin, jarl Charlesin ja Magnuksen isänä, jota kutsuttiin Minniskiöldiksi".  Kun hänen vanhempi veljensä Birger Brosa toimi Riksjarlin virassa vuosina 1174–1202, nuorempi Magnus asui Bjälbon perhetilalla nykyisessä Mjölbyn kunnassa, Östergötlandissa, Ruotsissa.  Hänen on oletettu olleen Itä-Götanmaan lainpuhuja, vaikka tätä ei ole dokumentoitu.  Hän meni mahdollisesti naimisiin kuninkaallista syntyperää olevan aatelisnaisen Ingrid Ylvan kanssa ja synnytti useita poikia, jotka vaikuttivat Ruotsin varhaiseen historiaan, erityisesti Birger Jarlin . Hänet mainitaan kahdessa nykyaikaisessa tutkintotodistuksessa (DS 70, 116) Birger Brosan veljenä  sekä kuningas Magnus Birgerssonin toimesta, joka kutsui häntä kirjeessään vuonna 1280 "isoisäksi".

Lapset 
Ensimmäisestä avioliitosta:

 Eskil Magnusson, Västergötlandin lainpuhuja vuosina 1217–1225. Hän oli naimisissa Kristinan kanssa, Eric Pyhän tyttärentytär ja norjalaisen kreivi Hakon Hullun leski.
 Ehkä tytär, joka meni naimisiin Sigtrygg Bengtssonin (Boberg) kanssa.

Jommankumman vaimonsa kanssa

 Karl Magnusson, Linköpingin piispa, joka kuoli Lihulan taistelussa Virossa vuonna 1220.
 Bengt Magnusson († 4. tammikuuta 1237), seurasi Karl Magnussonia Linköpingin piispana ja kuoli vuonna 1237.

Toisesta avioliitosta:

 Birger Magnusson, Birger Jarl, jolla oli keskeinen rooli Ruotsin konsolidoinnissa ja Jarl Ruotsissa .
 Hänen poikansa Valdemar Birgerssonista tuli Ruotsin kuningas vuonna 1250 äidin puoleisen setänsä Eric XI: n seuraajana, jota kutsuttiin "lipsiksi ja rampaksi" (kuningas 1222-1250); hän oli ensimmäinen Bjälbon talosta - joka tunnetaan paremmin nimellä Folkungs - ja oli Ruotsin kuningas vuosina 1250 - 1275. 
 Elavus (Elof) Magnusson kuoli vuonna 1268, kenties Ingrid Ylvan poika myöhemmästä avioliitosta. 
 Kun otetaan huomioon monet pojat, hänellä saattoi olla myös tyttäriä, joiden nimiä ei tiedetä.

Taistelu kruunusta 
Jälkeläistensä kiinteistöistä päätellen Magnus Minniskiöld omisti useita maita Itä-Götanmaalla ja on luultavasti vastuussa Bjälbon kirkon rakentamisesta.  Vaikka Magnus ei Birger Brosan nuorempana veljenä ollutkaan vaikutusvaltaisen perheen pää, hänen keskeinen asemansa hallitsevassa eliitissä viittaa siihen, että hän oli aktiivisesti mukana taistelussa Sverker - talon ruotsalaisen Sverker II:n ja Erik Knutssonin välillä. Ericin talosta Ruotsin kruunusta, josta käytiin kolme päätaistelua. Ensimmäinen oli Älgaråsin taistelu (nykyinen paikka ruotsalaisessa Töreboda -yhteisössä Västergötlandissa ) marraskuussa 1205, jossa kuningas Sverker II voitti Erik Knutssonin. Toinen oli Lenan taistelu (nykyinen Kungslena Västergötlandissa) 31. tammikuuta 1208, jossa Erik Knutsson ruotsalaisen (ja norjan?) armeijan kanssa voitti tuhoisan voiton kuningas Sverker II:sta ja hänen Tanskan armeijansa ajoissa hänet. valtaistuimelta ja asettui valtaistuimelle Erik X:nä, Ruotsin kuninkaana vuosina 1208–1216. Viimeinen oli Gestilrenin taistelu (ehkä Enköpingissä Upplandissa ) 17. heinäkuuta 1210, jossa syrjäytynyt kuningas Sverker II tanskalaisen armeijan kanssa yritti saada takaisin valtaistuimensa, mutta hävisi ja kuoli taistelussa.

Keskiaikainen Liber Daticus (lahjoituskirja) Lundista kertoo, että Magnus-niminen aristokraatti kaatui Lenan taistelussa ("II Kal. helmikuuta. obiit Magnus, qui occisus est in Gocia apud Lene, Anno Dominice incarnationis MCCVIII").  Tämän Magnuksen yhtälö Magnus Minniskiöldin kanssa ei kuitenkaan ole varma. Hänen poikansa Birger Jarlin jäännökset on tutkittu, ja ne osoittavat, että hän oli kuollessaan 50–55-vuotias ja Magnus oli siis luultavasti elossa vielä muutama vuosi Lena-taistelun jälkeen.

Viitteet 

1200-luvulla kuolleet
Ruotsalaiset poliitikot
Ruotsin aateli