Maidon terveysvaikutukset

Tämä artikkeli käsittelee lehmänmaidon juonnin terveysvaikutuksia ihmisellä.

Yleistä

Tavallinen laktoosipitoinen maito sisältää hitaita hiilihydraatteja, joilla on vain vähän verensokeria nostavaa vaikutusta, mutta se aiheuttaa jopa valkoista leipää suuremman insuliinipiikin. Suuren kalsiumpitoisuutensa vuoksi maito häiritsee raudan imeytymistä etenkin runsaasti nautittuna. 

Vuonna 2014 julkaistussa laajassa ruotsalaistutkimuksessa havaittiin, että naisilla, jotka nauttivat päivittäin vähintään kolme lasillista maitoa, oli kaksinkertainen kuolleisuus verrattuna naisiin, jotka nauttivat alle lasillisen. Tuloksista oli suljettu pois iän, kokonaisenergiansaannin, painoindeksin, koulutustason, yksin asumisen, lisäravinteiden käytön, muun ruokavalion terveellisyyden, liikunnallisuuden, tupakoinnin, alkoholinkäytön ja tutkittavien sairastamien sairauksien vaikutus kuolleisuuteen. Kuolleisuuden lisääntyminen saattoi liittyä siihen, että eniten maitoa juovilla esiintyi muita enemmän elimistön hapetusstressiä ja tulehdusta.

Runsaasti maitoa juovien kohonnut kuolleisuus saattaa selittyä osaksi sillä, että runsaasti laktoosia nauttivilla naisilla esiintyy tavallista enemmän munasarjasyöpää. Eläinkokeissa on lisäksi havaittu, että maitosokerin pilkkoutumisen runsaasti synnyttämä D-galaktoosi aiheuttaa oksidatiivista eli hapetusstressiä sekä kroonista matala-asteista tulehdusta, jotka saattavat johtaa esimerkiksi ennenaikaiseen vanhenemiseen ja luukatoon. 

Yli kaksi lasia maitoa päivittäin juovilla miehillä esiintyy kaksi kertaa enemmän eturauhassyöpää kuin niillä miehillä, jotka eivät juo maitoa. Toisen tutkimuksen mukaan päivittäin yli 2 000 milligrammaa kalsiumia saavilla miehillä esiintyy lähes kaksi kertaa enemmän eturauhassyöpää kuin miehillä, joiden kalsiumin saanti jää alle 500 milligramman.

Paljon rasvaa sisältävien maitotuotteiden runsaalla nauttimisella ei ole kuitenkaan havaittu olevan kuolleisuutta nostavaa vaikutusta. Lisäksi se puolittaa miehillä riskin sairastua kakkostyypin diabetekseen, mikä johtuu Harvardin yliopiston terveystieteiden laitoksen mukaan maitorasvan sisältämästä transpalmitoleenihaposta. Maitorasvan on havaittu myös auttavan painonhallinnassa ja ehkäisevän rasvan kertymistä vatsaan ja vyötärölle, vähentävän elimistön tulehdustasoja ja alentavan veren triglyseridi- ja paastoinsuliinipitoisuuksia sekä vähentävän insuliiniresistenssiä.

Vuonna 2013 tehdyn yhdysvaltalaisen tutkimuksen mukaan täysrasvainen maito ehkäisee pikkulapsilla myös lihavuutta, sillä rasvatonta maitoa juovat lapset olivat 57 prosenttia todennäköisemmin ylipainoisia neljänteen ikävuoteen mennessä kuin täysrasvaista maitoa juovat. Tutkijoiden mukaan syynä on se, että täysrasvainen maito pitää paremmin nälkää. Vuonna 2013 julkaistun 12-vuotisen ruotsalaisen seurantatutkimuksen mukaan maitorasvan runsas käyttö ehkäisee keskivartalolihavuutta keski-ikäisillä miehillä.

Maitorasvan sisältämillä luonnollisilla konjugoiduilla linolihapoilla (CLA) on eläinkokeissa todettu myönteisiä terveysvaikutuksia, kuten pienentynyt syöpäriski. Suurilla annostasoilla on hiirikokeissa saatu kuitenkin myös päinvastaisia tuloksia ja havaittu lisäksi kohonnutta riskiä sairastua 2-tyypin diabetekseen. Meijerituotteista saatava CLA-määrä on kuitenkin melko pieni, eikä sen haitallisesta vaikutuksista ihmiseen ole näyttöä. 

Runsas lehmänmaidon juonti lisää tutkimusten mukaan lapsen pituutta. Pituuskasvun tarkempi aiheuttaja ei ole selvillä, mutta on viitteitä siitä, että vaikutus johtuu etupäässä muista seikoista kuin maidon runsaasta kalsiumpitoisuudesta.

Kasvuiässä tapahtuvan runsaan maidonjuonnin on ajateltu edistävän luuston terveyttä, koska kalsiumin riittävä saanti auttaa saavuttamaan runsaan luumassan nuorena. Yhdysvaltalaiset tutkijat esittivät vuonna 2009, että luuston terveyttä ylläpitävää ruokavaliota olisi vaikea koostaa, jos siihen ei sisältyisi yli kolmea päivittäistä maitolasillista vastaavaa määrää maitotuotteita. Harvardin yliopistossa vuonna 2014 tehty tutkimus osoitti kuitenkin, että runsas maidon kulutus teini-iässä päin vastoin lisäsi lievästi lonkkamurtuman riskiä yli 50-vuotiailla miehillä. Naisilla ei kuitenkaan havaittu maitotuotteiden kulutuksen yhteyttä lonkkamurtumariskiin. Vuonna 2014 julkaistussa laajassa ruotsalaistutkimuksessa havaittiin, ettei myöhemmälläkään iällä tapahtuva runsas maidonjuonti vähennä luunmurtumariskiä.

Äidinmaidonkorvikkeet 
Lehmänmaidosta valmistetut äidinmaitovastikkeet saattavat altistaa diabetekselle. Suomalaisissa tutkimuksissa on todettu 11 prosentilla vauvoista, jotka ovat saaneet tavallista lehmänmaidosta valmistettua korviketta, haimavaurioita, jotka saattavat johtaa diabeteksen kehittymiseen. Mukana tutkimuksessa oli 173 vauvaa. Teollinen äidinmaidonkorvike poikkeaa rintamaidosta ja muiden nisäkkäiden maidosta esimerkiksi siten, että tyydyttyneen rasvan osuus on siinä pienempi

Kaseiinityypin vaikutus 
Maidossa voi esiintyä karjarodusta riippuen neljäntyyppistä beta-kaseiini (β-kaseiini) -nimistä peptidiproteiinia: A1-, A2- sekä B- ja C-kaseiinia. Maidossa voi esiintyä joko vain yhtä tai sitten kahta eri beta-kaseiinia rinnan. Beta-kaseiini A1 on Suomessakin yleisten friisiläis-, Ayrshire- ja Holsteinlehmistä lypsetyn maidon proteiinissa yleisesti esiintyvä variantti. A1-geenimuodon yleistyminen liittyy siihen, että eurooppalaisista lehmistä on jalostettu yhä tuottavampia. A1-geenimuodon runsaus riippuu tutkimusten mukaan enemmän siitä, missä päin kantaa on jalostettu kuin itse rodusta, joten pelkkää A1-kaseiinia sisältävää maitoa lypsävien lehmien osuus samasta rodusta voi vaihdella jopa Euroopan eri alueilla 97 prosentista 3 prosenttiin. Beta-kaseiini A1:tä esiintyy kaikkien suomalaisten meijereiden tuottamassa maidossa. Vuohenmaito ja ricotta-juusto eivät kuitenkaan sisällä sitä.

A1-maidon hajotessa syntyvällä bioaktiivisella beeta-kasomorfiini 7 aminopeptidillä (BCM-7) on vuonna 2005 julkaistun koontitutkimuksen mukaan haitallisia vaikutuksia ruoansulatuskanavaan, sisäelimiin ja aivorunkoon. Solukokeissa on havaittu lisäksi, että kyseisella yhdisteellä on immuunipuolustuksesta vastaavien lymfosyyttien reagointia heikentävää vaikutusta.

A1-kaseiinin runsaamman saannin on havaittu korreloivan esimerkiksi vatsavaivojen, ykköstyypin diabeteksen, sydänsairauksien, suolistotulehdusten, skitsofrenian ja autismin esiintyvyyden kanssa. Beta-kaseiinivasta-aineiden A1/A2-suhde on myös merkittävästi korkeampi ykköstyypin diabeetikoilla kuin terveillä koehenkilöillä. Ykköstyypin beetakaseiini saattaa aiheuttaa myös nivelkipuja, väsymystä, ihottumaa ja lihasperäisiä vaivoja. Maidon β1-kaseiiniin liittyvät terveysriskit koskevat geneettisesti alttiita yksilöitä, jotka voidaan seuloa väestöstä Uudessa Seelannissa kehitetyn testin avulla.

Osa alkuvaiheen tutkimuksista perustui paikallisiin väestötutkimuksiin, kuten esimerkiksi vuonna 1992 julkaistu polynesialaistutkimus, jonka mukaan A1-tyypin kaseiinia sisältävää maitoa käyttävillä lapsilla esiintyy enemmän ykköstyypin diabetesta kuin A2-tyypin maitoa käyttävillä. Vuonna 1999 julkaistiin kuitenkin uusi tutkimus, jonka mukaan A1-kaseiinin saanti korreloi myös länsimaissa ykköstyypin diabeteksen esiintyvyyden kanssa.

Vuonna 2001 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että myös muualta kuin juustosta peräisin olevan A1-kaseiinin saanti korreloi positiivisesti sydäntautikuolleisuuden kanssa, ja vuonna 2003 julkaistussa 20 länsimaan tutkimuksessa havaittiin, että yhden prosentin lisäys A1-kaseiininsannissa korreloi sydäntautikuolleisuuden lisäyksen kanssa korrelaatiokertoimella 0,57..

A1-tyypin kaseiinia sisältävän maidon vaikutusta vatsaoireisiin on tutkittu vuonna 2014 julkaistussa kliinisessä pilottitutkimuksessa, johon osallistui kahdeksan maidosta oireilevaa ja 33 tervettä koehenkilöä. Tutkittavat jaettiin kahteen ryhmään, joista toinen nautti ensin A1-tyypin maitoa ja kahden viikon pituisen maidottoman jakson jälkeen A2-tyypin maitoa. Toisen ryhmän osalta järjestys oli päinvastainen. Ryhmissä esiintyi A1-tyypin maidon käytön aikana keskimäärin enemmän turvotusta, vatsakipua ja ilmavaivoja, mutta oireita ei ollut niin paljoa enemmän, että tuloksesta olisi muodostunut tilastollisesti merkitsevä. Tutkimukseen osallistuneilla kahdeksalla maitointoleraatikolla esiintyi kuitenkin A1-maidon käytön aikana keskimäärin noin 80 prosenttia enemmän ulosteen löysyyttä, 60 prosenttia enemmän turvotusta ja noin 40 prosenttia enemmän vatsakipuja kuin A2-maidon käytön aikana. Ne maitointoleraatikot, jotka oli arvottu nauttimaan A1-maitoa ennen A2-maitoa, saivat vatsoireita myös A2-maidon käytön aikana, toisin kuin ne intoleraatikot, jotka joivat A2-maitonsa tutkimuksen alkuvaiheessa. Tutkimuksessa havaittiin lisäksi, että myös terveiden koehenkilöiden uloste oli löysempää A1-maidon käytön aikana. A1-maidon käytön aikana vatsaoireita saaneiden ulosteen kalprotektiiniarvot olivat suuremmat, mikä viittaisi siihen, että he ovat tavallista alttiimpia saamaan A1-maidosta vatsaoireita.

Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen EFSA päätti vuonna 2009, ettei se laadi riskinarviointia A1-tyypin kaseiinia sisältävästä maidosta. Perusteluna oli, että Suomen maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen tutkimusprofessorin johtama asiantuntijaryhmä ei ollut löytänyt EFSA:lle laatimassaan selvityksessä tutkimuksia, joista olisi ilmennyt, millä fysiologisella tavalla A1-tyypin kaseiini aiheuttaisi väestötutkimuksissa havaittua sairauksien lisääntymistä. 

Kansainvälisissä sonniluetteloissa kerrotaan nykisin, kumpaa beetakaseiinia sonnit periyttävät. Suomen alkuperäisrotuihin kuuluvasta länsisuomenkarjasta on löydetty paljon puhtaita A2-yksilöitä. Suomessa oli vuonna 2020 noin 20 maitotilaa, jotka tuottivat A2-maitoa myytäväksi esimerkiksi Reko-ringin tai yksittäisten pienmeijereiden kautta. Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Kiinassa myydään Suomea laajamittaisemmin A2-lehmänmaitoa.

Homogenointihypoteesi
Maidon aiheuttamien oireiden syyksi on esitetty myös maidon homogenointia, mutta tälle hypoteesille ei ole löytynyt tukea tutkimuksista. Laura Paajanen tutki vuonna 2005 hyväksytyssä väitöstutkimuksessaan maidon homogenoinnin vaikutusta vatsaoireisiin ilman, että olisi löytänyt yhteyttä näiden välillä. Stanfordin yliopiston 16 henkilöä käsittävässä tutkimuksessa vuodelta 2014 havaittiin, että Yhdysvalloissa pastöroidun maidon juominen ei aiheuta laktoosi-intolerantikoiksi diagnosoiduille ihmisille sen enempää vatsaoireita kuin raakamaitokaan.

Lypsykarjan väärä hoito 
Jos lehmiä ruokitaan ja hoidetaan väärin, maitoon saattaa kertyä epäterveellisen suuria määriä stressihormoneja, insuliinia tai kasvutekijöitä.

Raakamaidon terveysvaikutukset

Suolistoinfektiot 
Niin sanottu raakamaito eli lehmästä lypsetty pastöroimaton maito sisältää infektioriskin, koska se saattaa saastua esimerkiksi lehmän lannasta, lehmän ihon bakteereista, utaretulehduksesta tai likaisista lypsyvälineistä. 

Uloste- ja ihoperäiset bakteerit ovat raakamaidossa huomattavasti yleisempiä kuin pastöroidussa maidossa. Esimerkiksi listeriaa on  EU-alueen raakamaidossa kolme kertaa enemmän kuin pastöroimattomassa maidossa. Listeriaa saattaa päätyä maitoon esimerkiksi silloin, jos lanta saastuttaa lehmien rehun. Myös lehmien tahriintuminen lannalla saattaa aiheuttaa maidon saastumista. Muita maitoon mahdollisesti joutuvia lehmän elinympäristössä esiintyviä taudinaiheuttajia ovat esimerkiksi kampylobakteerit, kolibakteerit, salmonella, yersinia ja brucella. Esimerkiksi ehec-bakteeri kykenee elämään lehmän suolistossa lehmää vahingoittamatta. Bakteerit ja muut patogeenit lisääntyvät nopeasti etenkin jäähdyttämättömässä maidossa.

HTST-pastörointi tuhoaa jopa 99,999 % maidon mikro-organismeista.Kampanjointi maidon pastöroinnin puolesta alkoi jo 1800-luvulla, kun huomattiin sen vähentävän huomattavasti lapsikuolleisuutta. Pastöroinnin katsotaan tuhoavan lähes kaikki hiivat, homeet ja yleiset pilaantumisbakteerit (itiöt pois lukien) samoin kuin patogeeniset lämmönkestävät eliöt kuten esimerkiksi tuberkuloosia aiheuttavan Mycobacterium tuberculosiksen.

Siirtyminen maidon pastörointiin Englannissa 1800-luvulla vähensi 99 %:lla suolistoinfektiokuolleisuutta. Raakamaidosta saa dosentti Jussi Tammisolan mukaan ruokamyrkytyksen 150 kertaa todennäköisemmin kuin pastöroidusta ja sairaalaan joutuu lähes 2 000 kertaa todennäköisemmin. Riski koskee etenkin lapsia ja nuoria.

Pastöroimattoman maidon juomisesta sairastuu Yhdysvalloissa satoja ihmisiä vuosittain. Lapset, vanhukset ja raskaana olevat ovat suurimmassa vaarassa. Raakamaidon myynti on tämän vuoksi laitonta monessa osavaltiossa ja kieltoa myös valvotaan.

Raakamaito aiheuttaa Uudessa-Seelannissa lähes kolme kertaa enemmän sairaalatapauksia kuin mikään muu elintarvike. Pastöroimaton maito aiheuttaa siellä vuosittain keskimäärin 152 ruokamyrkytystä, joista 17 vaatii sairaalahoitoa. Kaksi promillea raakamaidon aiheuttamista infektioista johtaa potilaan kuolemaan.

Maidon kampylobakteerit ovat vammauttaneet terveitä ihmisiä pysyvästi.

Suomen tilanne
Raakamaidon nauttimisen aiheuttama riski ei ole Suomessa kovin suuri terveiden aikuisten kohdalla. Raakamaito suositellaan silti kuumennettavaksi 60–70 asteeseen ennen nauttimista. Riskiryhmille kuten lapsille ja vanhuksille ei suositella lainkaan raakamaidon nauttimista, sillä raakamaitoon mahdollisesti päässeet bakteerit saattavat jopa surmata heitä. Helsingin yliopiston tutkimuksessa selvisi, että viisi prosenttia tiloilla myydyn raakamaidon näytteistä sisälsi vanhuksille vaarallisia listeriabakteereja ja kolme prosenttia lapsille vaarallisia enterohemorraagisen Escherichia coli- eli EHEC-bakteereja.

Kuusi lasta sai eli EHEC-infektion raakamaidosta Varsinais-Suomessa kesäkuussa 2012. Heistä kaksi joutui tehohoitoon. 

Tammi-elokuussa 2013 yli 40 ihmistä sai EHEC- tai listeriabakteerin., joista kahdessa oli varmuudella syynä raakamaidon nauttiminen.  Pohjanmaalla oli Samoihin aikoihin kaksi raakamaidon aiheuttamaa kampylobakteeriepidemiaa. 

Suomen laajin raakamaitoepidemia paljastui keväällä 2014, kun raakamaidon Yersinia pseudotuberculosis -bakteerit varmistuivat suolistotulehdusepidemian aiheuttajaksi Itä-Uudellamaalla ja pääkaupunkiseudulla. Epidemiassa sairastui yhteensä 39 ihmistä.

Raakamaidon muut vaikutukset 
Vuonna 2013 julkaistun tutkimusyhteenvedon mukaan raakamaidon hyödyt ovat vähäisiä tai olemattomia verrattuna pastöroituun maitoon. Pastöroinnin on väitetty lisäävän maitoallergiaa, laktoosi-intoleranssia, diabetesta, osteoporoosia tai niveltulehdusta, mutta tieteellinen näyttö ei tue tätä väitettä. Esimerkiksi mikään tutkimus ei osoita, että alkalinen fosfataasi olisi tärkeä mineraalien ja kalsiumin imeytymiselle. Maidon entsyymit tuskin vaikuttavat sen ruoansulatukseen. Sekä raakamaito että pastöroitu maito sisältävät saman verran laktoosia, minkä lisäksi kumpikaan niistä ei sisällä laktaasia. Myös raakamaitoa säilytetään kylmässä, mikä rajoittaa laktaasin muodostumista.

Raakamaito ei sisällä juuri lainkaan probioottisia bakteereita eikä sen sisältämien entsyymien terveysvaikutuksista ollut tehty ainuttakaan kliinistä satunnaistettua ihmiskoetta vuoteen 2013 mennessä.

Vuonna 2005 julkaistiin tutkimus, jossa maidosta oireileville koehenkilöille juotettiin satunnaistetusti raaka- tai täysmaitoa. Raakamaito aiheutti jopa enemmän oireita kahdessa kolmesta koeryhmästä, mutta erot eivät olleet kuitenkaan tilastollisesti merkitseviä.

Parempi maidon sietäminen ulkomaanmatkoilla saattaa johtua siitä, että suomalaiset syövät ulkomailla vähemmän ruisleivän kaltaisia suomalaisia ruokia, jotka sisältävät runsaasti vatsaoireita aiheuttavia FODMAP-yhdisteitä.

Katso myös
 Maitotuotteiden terveysvaikutukset

Lähteet

Maito
Ravinnon terveysvaikutukset