Motalanvirran vesistö

Motalanvirran vesistö (, vesistöaluetunnus 67) muodostuu Itämeren pääaltaaseen laskevan Motalanvirran () ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 15 481 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

Pääuoma 
Vesistön pääuomana on sen alajuoksulla nimikkojoki Motalanvirta, jonka pituus on noin 100 kilometriä mitattuna Vätternin lähdejärvestä. Pääuoman yläosana pidetään Huskvarnaånia, joka kasvattaa pääuomaa 285 kilometrin pituiseksi. Joki laskee Itämereen noin 2,9 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

Vesistön valuma-alue 
Motalanvirran vesistön länsipuolella kulkee Skandinavian eteläosan pohjois-eteläsuunnassa halkaiseva vedenjakaja, jonka itäpuolella olevat vesistöt laskevat Itämeren pääaltaaseen ja länsipuolella Atlantin suuntaan. Tällä vedenjakajalla on Motalanvirran vesistöllä pitkä osuus. Motalanvirran vesistön eteläpuolella sijaitsee Emånin vesistö (tunnus 74) ja sen pohjoispuolella sekä Norrströmin vesistö (tunnus 61) että Nyköpingsånin vesistö (tunnus 65). Koska Motalanvirta laskee Itämereen pohjoisessa sijaitsevaan 50 kilometriä pitkään Bråvikenin lahteen, jää etelämpänä merenrannikon ja vesistön väliin runsaasti tilaa kuudelle pienelle päävesistölle. Ne ovat pohjoisesta etelään lueteltuna Söderköpingsånin- (tunnus 68), Vindånin- (tunnus 69), Storånin- (tunnus 70), Botorpsströmmenin- (tunnus 71), Marströmmenin- (tunnus 72) ja Virånin vesistö (tunnus 73). Päävesistöjen välissä sijaitsee vielä monia mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita.

Valuma-alueen piirteitä 
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (28,6 %), turve (6,6 %), kalliomaa (18,8 %), hiekka ja sora (2,3 %), multamaa (6,7 %), savimaa (12,3 %) ja jäätikköjokijäänteet (4,0 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (54,2 %), soita ja kosteikkoja (1,2 %), viljelymaita (17,3 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (2,4 %) sekä joutomaita (5,0 %). Näiden lisäksi on 19,9 % vesistöjä.

Virtaamia 

SMHI on julkaissut tilastossaan Motalanvirtain virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 97,3 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 182 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 46,5 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 92,6 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 195 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 17 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 301,3 m³/s on mitattu toukokuussa 1985 ja pienin 27,7 m³/s syyskuussa 1989. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.

Vesistöalueen perusrakenne

Pääuoman vesireitti 
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Motalanvirta, joka alkaa Vätternjärvestä ja sen pituus on noin 100 kilometriä. Vesistön pääjärvi on Vättern, johon laskee useita saman kokoluokan jokia. Niistä suurimmat ovat Edsån, joka valuma-alueen pinta-ala on 907 km², sekä Huskvarnaån (662 km²) ja Mjönaån (417 km²). Näistä Huskvarnaån on valittu vesireitin pääuomaksi. Mitattuna Huskvarnaånin valuma-alueen latvoilta tulee pääuoman pituudeksi 285 kilometriä. Joki laskee Norrköpingissa Itämereen kahta lyhyttä suuhaaraa myöten yhteensä noin 2,9 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

Pääuomaan yhtyvien sivujokien verkostoon voi tutustua alla olevista taulukkoluetteloista. Ne on koottu kolmeksi kokonaisuudeksi: Motalanvirran sivujoet, Vätternin tulojoet ja Huskvarnaånin valuma-alueen sivujoet. Tietojen lähteet on luetteloitu taulukon alle ja viitteet on koottu oikeanpuoleiseen sarakkeeseen. Viitteet on luetteloitu samassa järjestyksessä kuin ne esiintyvät taulukossa.

Alajuoksu: Motalanvirta 
Motalanvirran vesistöalueen vesien keskivirtaamista on 42 % peräisin Vätternin valuma-alueelta ja loput se saa omilta sivu-uomiltaan, joista suurimmat ovat Svartån, Stångån ja Hällestadsån. Sivujoet on luetteloitu alla sijaitsevaan taulukkoon.

Keskijuoksu: Vättern 
Vättern on valumalueensa pääjärvi. Järven tulouomat on luetteloitu Motalasta alkaen järven pohjoispäästä ja järvi vastapäivään kiertäen. Vesistöviranomaiset ovat valinneet järven eteläpäähän tulevan Husqvarnaånin yläjuoksun pääuomaksi, joten sen nimi on järveen tulevien jokien luettelossa kirjoitettu lihavoituna. Taulukkoon viittaavat lähteet on koottu sen alapuolelle ja rivikohtaiset viittaukset on mainittu oikeassa sarakkeessa.

Yläjuoksu: Huskvarnaånin valuma-alue 
Vesistöalueen yläjuoksun pääuomaksi on määritetty Huskvarnaånin valuma-alueen pääuoma, joka  muodostuu useasta erinimisestä uomasta. Lähdejärvi on Lanafallssjön, josta virtaa pohjoiseen Fredriksdalasjöniin laskeva Lannafallsån. Järven pohjoispäästä jatkaa edelleen pohjoiseen virtaava Fredriksdalsån, joka laskee Ryssbysjöniin. Siitä jatkaa Huluån Lilla Nätareniin. Stora Nätarenin ja Ylenin välissä virtaa lyhyt Ån ja Ylenista alkaakin jo Huskvarnaånin joki.

Järviä 
Pääuomassa sijaitsevat Motolanvirran alueen suurimmat järvet. Sellainen ei vielä ole Ensjön, joka on Ljurabäckin lähdejärvi. Puro laskee Motolanvirran suistoon. Motolanvirta virtaa yhteensä viiden järven kautta, jotka ovat alhaalta lueteltuna Glan, Roxen, Ljungssjön, Norrbysjön ja Boren. Glaniin ja Roxeniin laskevien suurten jokien valuma-alueilla on paikoin runsaasti järviä. Glaniin tulee pohjoisesta kaksi jokea, joiden valuma-alueet ovat rikkaat pikkujärvistä. Niistä voi mainita Vistingebäckenin alueelta Näfssjön ja Käxten, ja Lotorpsånin alueelta Åmlången, Gron, Näfssjön, Ormlången, Björkesjön, Västjuten, Mellanjuten ja Avern. Galnin länsirantaan laskee ensin pieni Ålbäcken, jonka alueella on Lövstadsjön, ja suurempi Hällestadsån, jonka valuma-alueelta löytyvät esimerkiksi Dovern, Bönnern, Bleken, Stora Tron, Storsjön, Lien, Annsjön ja Stråken. Roxenista laskevaan Motalanvirtaan yhtyy pohjoisesta Torpån, jonka järviä ovat Mårn ja Ören, sekä Hyttebäcken, jonka alueelta löytyy Dänseln ja Horken. Roxenin suuren järven etelärantaan laskee kaksi pientä jokea. Niistä pienempi on Kumlaån, jonka valuma-alueella ovat esimerkiksi Norra Teden, Södra Teden ja Hallebysjön. Sen länsipuolella virtaa Sviestadsån, jonka valuma-alueella ovat esimerkiksi Ören, Vin, Svinstadsjön ja Värnässjön. Roxeniin laskevista suurista joista on Stångån järvirikkain ja sen pääuoma virtaa usean järven kautta. Valuma-alueelta löytyy muun muassa Ärlången, Stora Rängen, Lilla Rängen, Järnlunden, Drögen, Ämmern, Åländern, Åsunden, Juttern ja Krön. Sitävastoin toisella joella Svartånilla on vain yksi suuri järvi Sommen, joka sijaitsee tämän valuma-alueen eteläosissa.

Vesivoima 
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 620 patoa, joista 40,6 % säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 1 215 miljoonaa kuutiometriä.

Motala Strömissä on kahdeksan vesivoimalaitosta. Holmen, Fiskeby, Skärblacka, Älvås, Nykvarn, Malfors, Borensberg ja Motala. Niiden yhteisteho on 84,2 megawattia ja vuosituotanto on 337,5 gigawattia. Pääuoman lisäksi myös vesistöalueen sivu-uomissa on 53 voimalalaa lisää. Ne ovat seuraavat (sivu-uomittain):
 Aspaånissa on Aspa Nedre ja Aspa Övre 
 Dohnaforsånissa on Dohnafors bruk 
 Domneånissa on Aledal, Klerebo ja Hulebo. 
 Glanissa on Orga kvarn 
 Edeskvarnaånissa on Edeskvarna 
 Edsånissa on Sätra Nedre, Sätra Övre ja Edet. 
 Finspångsånissa on Finspång 
 Forsviksånissa on Forsvik 
 Hjoånissa on Stampens Kvarn 
 Holmånissa on Häldeholm 
 Huskvarnaånissa on Huskvarna, Carlfors, Rammbro Kvarn ja Ramsjöholm. 
 Hälestadsånissa on Rämninge 
 Kumlaånissa on Kumla kvarn 
 Lillånissa (Jönköping) on Hellstorp 
 Ornäsånissa on Orrnäs 
 Röttleånissa on Röttle 
 Skyllbergsånissa on Verkstadsfallet 
 Stångånissa (Motala Ström) on Nykvarn Stångån, Tannefors, Hackefors, Slattefors, Sturefors, Hovetorp, Sjösäter, Björkfors, Tyrisfors, Blomsfors, Storebro ja Ydrehammar 
 Svartånissa (Motala Ström) on Svartåfors, Odensfors, Vågforsen, Öjebro, Knutsbro, Mjölby, Flemminge, Bruksfallet, Stalpet, Aneby ja Nykvarn
 Tabergsånissa on Huluhammar
 Ysundaånissa on Ysunda Kvarn, Stjärnvik, Butbro ja Lotorp
Vesistöalueen kaikkien voimaloiden yhteisteho on 153,4 megawattia ja vuosituotanto 506,2 gigawattia.

Lähteet

Huomautuksia

Viitteet