Alfred Meissner

Alfred Meissner (1822–1885) oli saksalainen runoilija. Hän kuului Nuoren Saksan kumoukselliseen runoilijapiiriin. Parasta on hänen lyriikkansa, esimerkiksi Byronin ja George Sandin muistolaulut.

Meissnerin suuremmista sepitelmistä sai kertomaruno Ziska (1846) paikoittaisella värikkyydellään unohtamaan taiteellisen yhteyden ja syvyyden puutteen. Muita merkittäviä ovat Heine-sävyinen koominen eepos Der Sohn des Atta Troll, murhenäytelmät Das Weile des Wrias (1850), Reginald Armstrong (1853) ja Der Prätendent von York (1857) sekä joukko yleisön huvitteluhalulle liiaksi uhraavia romaaneja (Die Sansara, 1858; Zwischen Fürst und Volk, 1861; Schwarzgelb, 1862–1864; Die Kinder Roms, 1870; Oriola, 1874; Auf und nieder, 1879 ja muita), joiden osatekijyyttä ja rahallista korvausta vaati Franz Hedrich -niminen kirjallinen harrastelija. Vuonna 1884 ilmestyi hänen toinen pääteoksensa Geschichte meines Lebens, joka on edelleen lukemisen arvoinen vuoden 1848 poliittisen ja henkisen ilmapiirin kuvauksena.

Meissner on mielikuvitukseltaan rikas, aikansa byronilaisen pessimismin ja kansanvaltaisten aatteiden valtaama, mutta melko pinnallinen runoilija.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saksalaiset kirjailijat
Vuonna 1822 syntyneet
Vuonna 1885 kuolleet