Clara LaMore Walker

Catherine Clara LaMore Walker (2. heinäkuuta 1926 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat – 2. huhtikuuta 2021 North Smithfield, Rhode Island, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen uimari, joka voitti kolme AAU:n Yhdysvaltain-mestaruutta ja osallistui Lontoon olympialaisiin 1948. Hän päätti kilpauransa Lontoon jälkeen, mutta hän palasi veteraaniurheiluun 1980-luvulla. Walker teki veteraanisarjoissa 184 maailmanennätystä ja 468 Yhdysvaltain-ennätystä, ja hänet valittiin Masters-uimarina International Swimming Hall of Fameen.

Nuoruus ja kilpaura 
Clara LaMore syntyi Providence vuonna 1926, ja hän aloitti uintiharrastuksensa 12-vuotiaana 1930-luvun laman aikana, kun hänen molemmat vanhemmat olivat töissä. LaMore nousi lajissa nopeasti huipulle ja teki muun muassa kaksi Yhdysvaltain-ennätystä.

LaMore voitti rintauinnissa Amateur Athletic Unionin Yhdysvaltain-mestaruuden kolmesti. 200 metrin kilpailussa vuonna 1945, 100 jaardin kilpailussa vuonna 1947 ja 220 jaardin kilpailussa vuonna 1948. LaMore pääsi myös Yhdysvaltain joukkueeseen Lontoon olympialaisiin 1948. Hän sijoittui 200 metrin rintauinnissa oman eränsä 6:nneksi ja yhteistilastojen 19:nneksi. LaMore päätti lopettaa kymmenen vuotta kestäneen kilpauransa Lontoon olympialaisiin.

Työura ja yksityislämä 
Uintiuransa jälkeen LaMore työskenteli puhelinyhtiössä, vietti seitsemän vuotta luostarissa ja oli yksi ensimmäisiä Providence Collegen täydennyskoulutus keskuksesta valmistuneista naisista. Hän meni naimisiin laivaston upseerin Doneal Walkerin kanssa. He matkustelivat 1960-luvulla Euroopassa Walkerin äkilliseen kuolemaan 1970 asti.

Walker suoritti vuonna 1973 alemman korkeakoulututkinnon erityisopetuksesta ja maisterin tutkinnon 1978. Hän suoritti lopulta kolme maisterin tutkintoa ja työskenteli opinto-ohjaajana.

Paluu veteraaniurheilijana 
Walker jatkoi uintiuraansa 54-vuotiaana, kun hänen lääkärinsä suositteli uintia selkäkipujen lievittämiseksi. Hän ui alkuun kolme kertaa viikossa muutaman kuukauden ajan, mutta sitten hän osallistui ensimmäiseen masters-uintikilpailuunsa, missä hän teki 50–54-vuotiaiden 50 jaardin Yhdysvaltain-ennätyksen. Se inspiroi Walkerin harjoittelemaan uudestaan ankarammin.

Walker oli vuosikymmenen ajan maailman ylivoimaisimpia veteraaniurheilijoita, eikä hän hävinnyt yli kymmeneen vuoteen yhtään Masters-uintikilpailua. Hänellä oli yhdessä vaiheessa perhosmatkoja lukuun ottamatta kaikki 65–69-vuotiaiden Yhdysvaltain- ja maailmanennätykset. Kaikkiaan hän teki 184 maailmanennätystä ja 468 Yhdysvaltain-ennätystä, enemmän kuin kukaan toinen Masters-uimari. Walker valittiin vuonna 1985 ensimmäisenä naisena Masters-uintisaavutuksistaan International Swimming Hall of Fameen.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset uimarit
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet