Rakotulivuori

Rakotulivuori tai purkaushalkeama on tulivuorityyppi, jossa purkaus tapahtuu keskuskraatterin sijaan pitkänomaisesta maankuoren halkeamasta. Halkeamat ovat yleensä muutamia metrejä leveitä, mutta ne voivat olla useita kilometrejä pitkiä.

Islannissa rakotulivuoret ovat usein pitkiä halkeamia, jotka kulkevat litofäärilaattojen repeämävyöhykkeiden suuntaisesti. Rakotulivuorten purkaukset eivät ole yleensä räjähdysmäisiä, vaan niissä laava valuu varsin rauhallisesti maanpinnalle. Laavaa voi kuitenkin purkautua valtavasti, ja niistä voi kasautua paksuja laavatasankoja. Historiallisen ajan suurin tunnettu purkaus oli vuonna 939 tapahtunut Eldgján purkaus, joka vapautti 19,6 kuutiokilometriä laavaa.

Rakopurkauksia tapahtuu myös suurten tulivuorten rinteiltä. Joidenkin tulivuorten, kuten Etnan, Mauna Loan ja Kīlauean huipulta lähtee säteittäin magmaa täynnä olevia halkeamia. Tällaisista halkeamista syntyy usein niin sanottuja ”tuliverhoja”, kun joltain osuudelta purkautuu laavasuihkuja. Halkeaman reunoille muodostuu basalttisesta roiskeesta valleja, mutta yksittäisistä purkausaukoista kehittyy halkeaman suuntaisesti kulkevia kraatteririvejä sekä tuhka- ja heittelekartioita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tulivuoret