Jangtsenbaraali

Jangtsenbaraali (Pseudois schaeferi) on Kiinan Sichuanin, Yunnanin ja Tiibetin alueilla tavattava puolilammas. Se on määritelty vaihtelevasti joko omaksi lajikseen, tai baraalin alalajiksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto pitää sitä erittäin uhanalaisena.

Taksonomia
Jangtsenbaraali on luokiteltu vaihdellen omaksi lajikseen tai baraalin alalajiksi (P. nayaur). Esimerkiksi kansainvälinen luonnonsuojeluliitto määrittelee sen baraalin alalajiksi molekyyligenettisten tutkimusten perusteella. Lajin kuvaili Theodor Haltenorth vuonna 1963.

Koko ja ulkonäkö
Jangtsenbaraali on tavallista baraalia pienempi. Urokset painavat 28-35 kg ja naaraat 25 kg. Ruumiin pituus on 106-140 cm ja säkäkorkeus 50-80 cm. Lajin turkki on talvisin hopeanharmaa ja kesäisin ruskeanharmaa. Vatsan ja ruumiin karvoitusta erottaa ohut musta raita. Ruumiin alapuoli ja jalkojen sisäosat ovat valkoisia. Uroksilla ja naarailla kasvaa sarvet, jotka ovat tavallisen baraalin sarvia paljon pienemmät. Uroksen sarvet ovat suhteessa naarasiin paksummat ja ne kaartuvat sen sivuille. Naarailla on pienet suorat sarvet.

Levinneisyys ja elinympäristö
Jangtsenbaraalia tavataan Kiinassa osissa Sichuanin ja Yunnanin maakuntia, sekä Tiibetin autonomisella alueella. Levinneisyysalue käsittää melko kapean alueen Jinshajiangin laaksossa Jangtsen yläjuoksulla. 

Lajin elinympäristö on vaikeakulkuista maastoa jyrkillä kalloilla 2 700 – 3 200 metrin korkeudella merenpinnasta. Kasvillisuus seudulla on harvaa. Lajia erottaa sen sukulaisen baraalin elinalueesta tammimetsävyöhyke, jota yksilöt eivät ilmeisesti ylitä. Niitä saattaa kuitenkin ajoittain esiintyä lähimetsissä ja metsäaukeilla.

Elintavat
Lajin yksilöt esiintyvät nykyisin tavallisesti alle 15 yksilön laumoissa. Aiemmin yleisiä olivat 10–36 yksilön laumat. Urokset voivat muodostaa pelkästään uroksia käsittäviä ryhmiä tai liikkua naaraiden kanssa samassa ryhmässä. Ne  ovat yleensä aktiivisimmillaan aamuisin ja myöhään iltapäivällä. Keskipäivän ne viettävät lepäillen.

Laji käyttää ravinnokseen pääasiassa ruohoja, mutta myös muita kasveja. Kaikkiaan sen ruokavalioon on todettu kuuluvan yli 20 eri kasvilajia, joihin lukeutuvat heinät, esimerkiksi harjasheinälaji Pennisetum flaccidum ja Setarica glauca, sekä mähkälaji nuoramähkä (Selaginella sanguinolenta).

Lajin petoeläimiä ovat leopardi, vuorisusi, susi ja suuret petolinnut. Luonteeltaan ne ovat hyvin varovaisia ja tästä syystä niitä on vaikea havaita luonnossa.

Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt lajin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Kannan oli arvioitu vähentyneet 50 % 21-vuoden aikana. Kannan koosta on kuitenkin tehty toisistaan poikkeavia arvioita, joiden mukaan kannan koko olisi arviosta riippuen 7 000 tai vain muutama sata yksilöä. Huomattavia uhkia lajille ovat elinympäristön tuhoutuminen ja metsästys.

Lähteet

Vuohieläimet