Taiwanin itsenäisyysliike

Taiwanin itsenäisyysliike on poliittinen ja sosiaalinen liike, jonka tavoitteena on perustaa virallisesti itsenäinen suvereeni valtio ja uusi maa "Formosan ja Pescadoren" saaristoalueelle, joka perustuu ainutlaatuiseen "Taiwanin kansalliseen identiteettiin". 

Tällä hetkellä Taiwanin poliittinen asema on erittäin epäselvä ja kiistanalainen. Kaikki saarialueet (lukuun ottamatta Japanin hallitsemia Senkaku-/Diaoyutai-saaria), joiden katsotaan yleisesti muodostavan "Taiwanin alueen", ovat Kiinan tasavallan (ROC) hallinnassa, joka harjoittaa virallisia diplomaattisuhteita viidentoista Yhdistyneiden kansakuntien tunnustaman maan kanssa. 

Taiwanin itsenäisyyttä vastustavat Kiinan yhdistämistä edistävät Taiwanin poliittiset puolueet sekä Kiinan kansantasavallan hallitus, joka hallinnoi Manner-Kiinan aluetta. Nämä ryhmät vastustavat Taiwanin itsenäisyyttä, koska he uskovat, että Taiwan ja Manner-Kiina koostuvat kahdesta osasta yhden maan aluetta, joka maa on "Kiina" (joko "ROC" vai "PRC"). 

Kiinan hallitus on muotoillut yhden Kiinan periaatteen, jonka mukaan ulkomaiset maat voivat harjoittaa virallisia diplomaattisuhteita Kiinan kanssa vain sillä ehdolla, että ne lopettavat ROC:n virallisen tunnustamisen. Kiinan kansantasavallan taloudellisen vaikutusvallan vuoksi se on onnistuneesti painostanut monia maita peruuttamaan ROC: n virallisen tunnustuksen. Myös Yhdistyneet kansakunnat, merkittävä hallitustenvälinen järjestö, näennäisesti tunnustaa yhden Kiinan-politiikan. Yhdistyneet kansakunnat nimesivät Taiwanin alueen virallisesti "Taiwaniksi, Kiinan provinssiksi" vuodesta 2019.

Tausta 
Ensimmäisen Kiinan ja Japanin sodan päätyttyä vuonna 1895, Kiinan Qing-imperiumi myönsi Taiwanin Shimonosekin sopimuksen kautta Japanille. Toisen maailmansodan ja toisen Kiinan ja Japanin sodan päättyessä vuonna 1945, Taiwan asetettiin Kiinan tasavallan (ROC) valvontaan toisen maailmansodan liittolaisten puolesta. ROC, silloin Kiinan ja Taiwanin yleisesti tunnustettu hallitus, julisti Taiwanin olevan "palautettu" Kiinalle; Tämän väitetään olleen laiton teko. 

Kiinan kommunistinen puolue (KPK) ajoi vuosina 1949–1950 Kiinan tasavallan hallituksen Kiinasta Taiwaniin (mukaan lukien joitain pieniä Kiinan saaria) Kiinan sisällissodan aikana . Tuolloin ei ollut vielä allekirjoitettu sopimusta Taiwanin virallisesta siirtämisestä Kiinalle. ROC valitsi Taipein väliaikaiseksi pääkaupungikseen ja julisti poikkeustilan vuonna 1949. ROC:n oletetusti demokraattisten instituutioiden toiminta keskeytettiin "väliaikaisesti". Poikkeustilan ajanjakso, joka oli voimassa Taiwanissa vuodesta 1949 vuoteen 1987, johti tuhansien taiwanilaisten ja kiinalaisten demokratia-aktivistien ja muiden toisinajattelijoiden laittomiin tuomioihin ja satunnaisiin teloituksiin.   

Vuonna 1987 Kuomintang vapautti vallanpidon ja päätti poikkeustilan Taiwanissa. Tämä johtui paitsi Taiwanin demokratia- ja itsenäisyysaktivistien painostuksesta, myös Yhdysvaltojen painostuksesta. Tästä eteenpäin itsenäisyysmieliset puolueet pystyivät saamaan hallinnan Taiwanista. 

Taiwanin demokraattinen aktivismi synnytti joukon itsenäisyyteen suuntautuneita poliittisia puolueita. Näistä merkittävin on demokraattinen edistyspuolue (DPP), joka on demokraattisesti valittu valtaan kolme kertaa. Taiwanin hallintoelin tunnistaa edelleen "Kiinan tasavallan", mutta DPP on johtanut ja toisinaan muuttanut monia instituutioita, mikä on johtanut väitökseen että "ROC on Taiwan". 

On kiistanalaista, onko Taiwan jo saavuttanut tosiasiallisen itsenäisyyden Kiinan tasavallan vuonna 2005 muutetun perustuslain nojalla. Kiina ja Kuomintang väittävät edelleen, että "Kiinan sisällissota ei ole vielä päättynyt ". Nämä kaksi poliittista leiriä ovat kehittäneet "vuoden 1992 konsensuksen" Taiwanin aseman vahvistamiseksi "Kiinan" provinssina. Kostona DPP on yrittänyt kehittää "Taiwanin konsensusta".

Taiwanin nykyinen poliittinen tilanne 
Poliittinen järjestelmä joka todella hallitsee Taiwania, on kokoelma poliittisia puolueita jotka viittaavat joko "Taiwaniin (Kiinan tasavalta)" tai "Kiinaan (Kiinan tasavalta)". Maassa ei ole todellista yksimielisyyttä maan itsensä perustavanlaatuisesta asemasta, sillä maa on jaettu kahden pääryhmän, ns. "sinisen liitouman " ja " vihreän liittouman", välillä. Kuomintangin (Kiinan kansallismieliset puolueet tai KMT) johtama sininen liittouma uskoo heidän maansa (Taiwan mukaan lukien) olevan Kiina eikä tunnusta Kiinan kansantasavallan (Kiinan) legitiimiyttä, jonka he katsovat miehittävän muuta Kiinaa; he viittaavat Taiwaniin. Toisaalta vihreä liittouma, jota johtaa tällä hetkellä Demokraattinen edistyspuolue (DPP), uskoo heidän maansa rajoittuvan Taiwanin maantieteelliseen määritelmään (mukaan lukien Taiwanin satelliittisaaret ja Penghu-saaret ), eikä se välitä aktiivisesti Kiinan suvereniteetista. 

Lisäksi Taiwanin aluekiista liittyy moniin muihin Itä-Aasian alueellisiin kiistoihin, erityisesti Senkaku/Diaoyutai -saarten riitoihin ja erilaisiin Etelä-Kiinan merisaarten riitoihin. Entisen osalta tämä johtuu siitä että sekä Kiinan että sinisen liittouman mielestä Senkaku/Diaoyutai -saaret ovat osa Taiwanin maantieteellistä määritelmää, vaikka ne ovat tällä hetkellä Japanin valvonnassa ja ovat olleet japanilaisten hallinnan alla 1800-luvulta. Viimeksi mainittujen suhteen Taiwan/ROC ylläpitää muutamia Etelä-Kiinanmeren saaria, ja sininen liittouma vaatii edelleen suvereniteettiaan kaikille muille Etelä-Kiinanmeren saarilla. Lopuksi, toinen tärkeä yksityiskohta Taiwanista käytävästä alueellisesta riita-asiasta on se että Taiwan/ROC ylläpitää muutamaa muuta Kiinalle osoitettua ei+Taiwanilaista saarta. Kinmenin (Quemoy) ja Matsun saaret, jotka ovat Taiwanin/ROC: n valvonnassa, määritellään maantieteellisesti Fujianin maakunnan osiksi (Taiwanin/ROC: n sisällä, niitä hallitaan osana sinisen liittouman omaa määritelmää Fujianin maakunnasta).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kiinan historia
Taiwanin politiikka