Gunnar D. Hansson

Gunnar D. Hansson (s. 1945 Smögen) on ruotsalainen runoilija, esseisti, kirjallisuustieteilijä ja kielenkääntäjä. Hän on yhdistänyt runoudessaan nykyaikaisia vaikutteita sekä muinaispohjoismaisia ja niitäkin varhaisempia historiallisia teemoja.

Hansson varttui Smögenin saarella Göteborgin pohjoispuolella Bohuslänin alueella. Hän väitteli filosofian tohtoriksi kirjallisuustieteen alalla väitöskirjallaan Lyckans berså (2008) ruotsalaisesta kirjailija Lars Ahlinista. Hansson teki debyyttinsä runoilijana kokoelmallaan Övergångar, uppskov vuonna 1979. Läpimurtonsa hän saavutti runokokoelmien trilogiallaan, jonka muodostavat Olunn (1989), Lunnebok (1991) ja Idegransöarna (1994). Näissä teoksissaan hän syventyy merelliseen luontoon ja eläimistöön. Näiden ja hänen muidenkin kokoelmiensa runot ovat tyyliltään esseistisiä, mutta lyyrisiä. Hanssonin myöhempiä teoksia ovat AB Neandertal (1996), Lomonosovryggen (2009) ja Tapeshavet (2017). Tapeshavet sai nimensä viimeisimmän jääkauden jälkeen Ruotsin länsirannikolle muodostuneen rantaviivan mukaan. Hansson on julkaissut myös esseekokoelmat Ärans hospital (1999) ja Garbo går iland (2020).

Hansson on tehnyt käännöksiä muinaisenglantilaisesta ja muinaisislantilaisesta runoudesta. Hän on myös kääntänyt vaimonsa Ildikó Márkyn kanssa unkarilaisten Endre Adyn ja Péter Esterházyn kirjoituksia. Hansson on ollut kirjallisuustieteen dosenttina ja on Göteborgin yliopiston emeritusprofessori. Hän on saanut runoudestaan ja esseistiikastaan monia merkittäviä kirjallisuuspalkintoja. Näiden joukossa ovat olleet Bellman-palkinto (2004) ja Ekelöf-palkinto (2009). Vuonna 2010 Hansson sai yhdessä Ildikó Márkyn kanssa Ruotsin akatemian kielenkääntäjäpalkinnon (Svenska Akademiens översättarpris).

Lähteet 

Ruotsalaiset runoilijat
Ruotsalaiset esseistit
Ruotsalaiset kirjallisuustieteilijät
Ruotsalaiset kielenkääntäjät
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt