Carin kieli

Carin kieli (Pū) on austroaasialaisiin kieliin kuuluva kieli, jota noin 20 000 ihmistä puhuu äidinkielenään pääasiassa Pohjois-Nikobaareilla Carin saarella. Se on ylivoimaisesti tärkein seitsemästä nikobaarilaiskielestä, ja 37 000 Nikobaarien asukasta - maahanmuuttajat mukaan lukien - käyttää kieltä lingua francana. 

Carin kieltä kirjoitetaan latinalaisella aakkostolla. Raamatun käännös on vuodelta 1969.

Kielioppi 
Vaikka kieli on austroaasialainen kieli ja kaukaista sukua vietnamille ja khmerille, se muistuttaa typologisesti pikemminkin lähellä puhuttuja austronesialaisia kieliä, kuten niasia ja atšehia, joiden kanssa se muodostaa kieliliiton.

Car on VOS-kieli ja lievästi agglutinoiva. Siinä on melko monimutkainen sanojen loppu- ja sisäliitejärjestelmä ja erilliset genetiivit ja "kysyvät" muodot substantiiveille ja pronomineille. Kielessä käytetään prepositioita postpositioiden sijaan, ja substantiivilauseen tyypillinen rakenne on nomini - genetiivi ("talo isän"), adjektiivi - nomini ("suuri talo"), numeraali - nomini tai demonstratiivi - nomini. Suffikseja käytetään paljon. Lukuja, sijamuotoja tai omistuksia ei ole, sukuja on kolme. Verbeillä ei ole aikamuotoja, vaan erillinen aspektitaivutus.

Äänteet

Konsonantit 

 Alveolaarinen yksitäryinen tremulantti voidaan tyypillisesti pysäyttää. Ennen soinnitonta konsonanttia se on soinniton kuten [ᵗɾ], ja muualla se ilmaistaan soinnillisena äänteenä [ᵈɾ].

Vokaalit 

 /æ/ esiintyy vain englantilaisissa lainasanoissa.
 Vokaalit lyhenevät silloin, kun niiden jälkeen tulee /h/-äänne.

Sanasto

Morfologia 
Carin vanhalla AA-kausatiivilla on kaksi allomorfia, etuliite ha- yksitavuisissa vartaloissa, loppuliite -um- kaksitavuisissa.

 ɲa - 'syödä' / haɲaː 'ruokkia'
 pɯɲ - 'itkeä' / hapɯɲ-ɲɔː 'itkettää'
 kucik - 'olla maukas' / kumcik 'maultaan'
 kale - 'rohkea' / kumle 'rohkeus'

Intian kielet
Austroaasialaiset kielet