Daidaloksen kuvanveisto

Daidaloksen kuvanveisto (daidalinen kuvanveisto/tyyli) on antiikin Kreikan kuvanveiston tyyli, joka sijoittuu geometrisen ja arkaaisen kauden väliin noin vuosina 660–610 eaa. Tyylin veistoksissa on voimakas itämainen vaikutus.

Historia 

Daidaloksen kuvanveistolle ominainen tyyli kehittyi niin kutsutulla orientalisoivalla kaudella, joka voidaan nähdä myös arkaaisen kauden varhaisvaiheena. Sitä seurasi varsinainen taidehistoriallinen arkaainen kausi noin 610–600 eaa. alkaen. Orientalisoivalla kaudella kreikkalainen kulttuuri sai paljon vaikutteita Lähi-idästä. Daidaloksen kuvanveistoa tuotettiin erityisesti Kreetalla, Peloponnesoksella ja Rhodoksella.

Tyyli sai nimensä siitä, että kreikkalaiset pitivät myyttistä Daidalosta ensimmäisenä, joka oli tehnyt jumalia esittäneitä veistoksia. Tämän katsottiin olleen kotoisin Ateenasta ja suunnitelleen myös Knossoksen labyrintin. Kreikkalaisessa tarustossa tämä sijoittui todellista Daidaloksen tyyliä paljon varhaisempaan aikaan, minolais-mykeneläiselle kaudelle 1000-luvulle eaa. Myöhemmät kreikkalaiset eivät kuitenkaan tehneet tällaisia ajallisia erotteluja. Pausanias katsoi, että ihmiset kutsuivat muinaisina aikoina, jo ennen Daidalosta, puisia patsaita nimellä daidala ().

Veistokset 

Daidaloksen tyylin veistoksissa on voimakas itämainen vaikutus. Veistokset ovat jäykkiä ja frontaalisia. Kasvot ovat kolmiomaiset, silmät ja nenä suuret ja hiukset peruukkimaiset. Veistosten materiaaleina ovat kivi, savi, puu ja norsunluu. Tunnetuin esimerkki tyylistä on niin kutsuttu Auxerren nainen (n. 640 eaa). Monien veistosten oletetaan olleen tarkoitettu votiivilahjoiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Antiikin Kreeta
Kreikan arkaainen kuvanveisto