Aasianhiirihaukka

Aasianhiirihaukka (Buteo japonicus) on hiirihaukkojen sukuun kuuluva pienikokoinen haukkalaji, jota tavataan nimensä mukaisesti Aasiassa. Sitä on pidetty ja pidetään toisinaan edelleenkin yleisemmän hiirihaukan alalajina. Aasianhiirihaukasta itsestäänkin tunnetaan neljä alalajia, jotka eroavat toisistaan sekä ulkonäöltään että levinneisyydeltään.

Tuntomerkit

Koko ja ruumiinrakenne 
Aasianhiirihaukka on pienikokoinen ja tanakka haukka; täysikasvuisena sen pituus vaihtelee 40 senttimetristä 59 senttimetriin. Koiraan paino on 630–810 grammaa ja naaraan 515–970 grammaa. Alalajit B. j. toyoshimai ja B. j. oshiroi ovat B. j. japonicusta pienikokoisempia ja lyhytsiipisempiä. Aasianhiirihaukan nokka on pieni ja hento ja pyrstö leveä ja lyhyt. Myös sen siivet ovat suhteellisen lyhyet ja leveät, ja sen siipiväli on 109–136 senttimetriä.

Väritys 

Täysikasvuisen aasianhiirihaukan väritys vaihtelee, mutta tyypillisesti yläpuoli on tummanruskea ja alapuoli luonnonvalkoinen tummanruskeilla laikuilla, jotka ulottuvat kyljistä tai reisistä alarintaan. Rinnassa on tyypillisesti vaihtelevia juovia ja pää on muita yläosia vaaleampi. Aasianhiirihaukalla on keltainen nokka, jonka kärki on harmaa. Täysikasvuisen haukan silmät ovat ruskeat, ja nuorella haukalla niiden väri vaihtelee vaaleanharmaasta vaaleanruskeaan. Kyljet ja reidet ovat tummat ja nilkat keltaiset.

Siiven alapuolen lentosulat ovat vaaleat ja peitinhöyhenet vaaleanruskeat. Käsisiiven sulat ovat valkeat ja kärjistään mustat. Pyrstön väritys vaihtelee harmaanruskeasta harmahtavan valkoiseen ja sen alaosa on vaalea harmailla juovilla.

Nuori aasianhiirihaukka muistuttaa täysikasvuista, mutta sillä on vaaleampi iiris ja juovikkaampi pyrstö. Naaraat ovat koiraita vaaleampia. Alalaji B. j. toyoshimai on yleensä B. j. japonicusta vaaleampi ja B. j. oshiroi tummempi sekä punertavampi.

Samannäköiset lajit 
Aasianhiirihaukka muistuttaa ulkonäöltään hyvin paljon hiirihaukkaa, jonka alalajinakin sitä on pidetty. Luonnossa voikin olla mahdotonta erottaa lajit varmasti toisistaan. Hiirihaukka on kuitenkin aasianhiirihaukkaa ruskeampi ja pyöreäsiipisempi. Lisäksi aasianhiirihaukalla on pidempi pyrstö.

Aasianhiirihaukka voidaan nopealla silmäyksellä sekoittaa myös hyvin samankokoiseen haarahaukkaan, varsinkin sen istuessa hiljaa sähköpylvään päällä vaanimassa saalista. Lajeilla on kuitenkin merkittäviä eroja, esimerkiksi haarahaukan pyrstö on pidempi ja lovipäinen. Lennossa aasianhiirihaukan siivet ovat leveät ja pyöreät kärjestä, haarahaukan taas pitkät ja leveät. Samannäköinen laji on myös piekana, jolla on aasianhiirihaukan tavoin vaalea alaosa ja tummat kyljet. Se on kuitenkin aasianhiirihaukkaa suurempi ja vaaleampi. Lisäksi aasianhiirihaukalta puuttuu piekanan höyhenten harmaus ja valkoinen pyrstön tyvi. Muita samannäköisiä lajeja ovat arohiirihaukka, mongolianhiirihaukka, idänmehiläishaukka, isotöyhtöhaukka sekä jalokotka.

Lentäminen 

Aasianhiirihaukka lentää hitain ja raskain siiveniskuin. Lennossa sen siivet ovat pyöreät kärjestä. Aasianhiirihaukka liitää siivet suorina poiketen muista hiirihaukoista, joiden siivet ovat liitäessä V-asennossa. Toisinaan se myös leijuu ilmassa lyhyitä aikoja.

Ääntely 
Aasianhiirihaukka ääntelee usein ja kaikkina vuodenaikoina. Sen kutsuääni on kovaääninen ”kiiii-kiiii” tai ”piijuu”, jota kuulee enimmäkseen lennossa. Aasianhiirihaukan ääntely kuulostaa samalla tavalla naukuvalta kuin hiirihaukan ääntely, mutta on sitä kovaäänisempää.

Levinneisyys ja elinympäristö 

Aasianhiirihaukkaa tavataan pesivänä itäisestä Siperiasta (Sahalin mukaan lukien) Japanin Hokkaidoon asti sekä talvehtivana Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Alalaji B. j. toyoshimai on kotoperäinen Ogasawarasaarilla ja alalaji B. j. oshiroi Daitosaarilla. B. j. oshiroi saattaa olla hävinnyt.

Aasianhiirihaukan elinympäristöä ovat metsät sekä metsäiset mäet ja laaksot. Laji on vain osittain muuttolintu ja muuton syynä voi olla puute ravinnosta tai sääolosuhteiden vaihtelu. Muuttomatkat eivät ole kovin pitkiä, toisin kuin joillakin muilla hiirihaukkalajeilla.

Ravinto 
Aasianhiirihaukka käyttää ravinnokseen pikkunisäkkäitä, lähinnä jyrsijöitä, ja sille kelpaavat myös raadot. Se voi syödä myös matelijoita ja jopa hyönteisiä. Aasianhiirihaukka vaanii usein saalistaan puiden tai sähköpylväiden päällä. Toisinaan sillä on myös tapana pysyä paikallaan ilmassa saalista tähyillen.

Pesintä ja lisääntyminen 

Aasianhiirihaukka pesii yleensä havupuissa, mutta myös metsäisillä kallioilla. Pesimäkausi kestää maaliskuusta toukokuun puoliväliin ja sen aikana muutoin yksin elävät linnut muodostavat parin ja rakentavat yhdessä puuhun tai kalliolle pesän, joka koostuu yleensä sammalesta, ruohosta ja oksista. Naaras munii 2–4 munaa ja hautoo niitä yksin. Munat ovat valkoisia punaruskeilla täplillä ja ne kuoriutuvat noin 33–38 päivässä. Sekä naaras että koiras huolehtivat poikasista.

Taksonomia ja alalajit 
Aasianhiirihaukan taksonomia on epäselvä. Laji luokiteltiin pitkään hiirihaukan (Buteo buteo) alalajiksi, kunnes se erotettiin omaksi lajikseen molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella. Osa tutkijoista pitää aasianhiirihaukkaa edelleen hiirihaukan alalajina. Taksonomisia epäselvyyksiä on myös aasianhiirihaukan ja himalajanhiirihaukan (Buteo refectus) välillä. Himalajanhiirihaukan tieteellinen nimi oli alun perin B. burmanicus, mutta nykyisin burmanicus-nimi kuuluu yhdelle aasianhiirihaukan alalajeista.

Aasianhiirihaukasta tunnetaan neljä alalajia:

 B. j. burmanicus Hume, 1875
 B. j. japonicus Temminck & Schlegel, 1844

 B. j. oshiroi Nagahisa Kuroda, 1971
 B. j. toyoshimai Momiyama, 1927

Lähteet 

Hiirihaukat