Louis Hunkanrin

Louis Ouéssou Hunkanrin (25. joulukuuta 1887 Porto-Novon kuningaskunta – 28. toukokuuta 1964 Porto-Novo, Dahomeyn tasavalta) oli kirjailija, toimittaja ja varhainen Dahomeyn nationalisti. Hän toi esiin laajasti tasavaltalaisuuden, nationalismin ja sosialismin ajatuksia arvostellessaan Ranskan miehityshallintoa.

Varhaisvaiheet 
Louis Hunkanrin syntyi Porto-Novon kuningaskunnassa ylhäiseen sukuun. Hänen isänsä oli Porto-Novon kuninkaiden kultaseppä ja äiti kuninkaallista sukua. Hunkanrin opiskeli kotiseudullaan ja opettajankoulutuslaitoksessa Dakarissa Senegalissa. Hän oli Dahomeyn ensimmäisiä alkuperäiskansasta lähtöisin olevia opettajia.

Hunkanrin toimi opettajana Ouidahissa vuonna 1906, mutta hänet erotettiin neljä vuotta myöhemmin, koska hän oli eri mieltä esimiestensä kanssa oppilaiden mielivaltaisesta kohtelusta.

Journalismiin ja politiikkaan 
Ranskan Dahomeyn kansallinen liike syntyi 1900-luvun alussa. Sen keskeiset toiminnat olivat ensimmäiseen maailmansotaan rekrytoitavien afrikkalaisten kutsuntojen vastustaminen, Porto-Novon vuoden 1923 levottomuudet ja Hallitsevan neuvoston valinta vuonna 1934. Hallinto teki myönnytyksiä jokaisessa vaiheessa, mutta myös tukahdutti liikkeen johtoa. Esimerkiksi veroja vähennettiin, mutta hallinto pakotti Hunkanrinin maanpakoon. 

Hunkanrin oli eräs Dahomeyn kansallisen liikkeen johtajista, kuten Jean Adjovi, Pierre Johnson ja Paul Hazoumé. Osa heistä oli maata omistavia ja liiketoimintaa harjoittavia porvareita, mutta Hunkanrin ja Hazoumé voidaan nähdä Dahomeyn sivistyneistön johtajina, koska he liittyivät politiikkaan ja koulutukseen.

Louis Hunkanrin palasi Dakariin ja harjoitti ensin kaupankäyntiä, mutta ryhtyi toimittajaksi ja poliittiseksi aktivistiksi. Hän toimitti ensimmäisen maailmansodan aikana Paul Hazoumén kanssa sanomalehteä Messager du Dahomey. Hunkanrin kirjoitti myös traktaatteja erityisesti Nigeriasta. Hän vastusti Ranskan asevoimiin värvättyjen dahomeylaisten huonoa kohtelua. Hunkanrin perusti kansainvälisen ihmisoikeusliiton Dahomeyn osaston.

Louis Hunkanrin oli useita kuukausia vangittuna Ranskassa, ja hänet vangittiin militanttien kansallismielisten ajatusten takia uudestaan Dahomeyhin palattuaan. Häntä syytettiin Britannian tukemisesta, koska hän oli tukenut nigerialaisen sukuhaaran vaatimusta nousta Porto-Novon valtaistuimelle. Hunkanrinia rankaistiin myös siitä, että hän yllytti Cotonoun ja Porto-Novon asukkaita jättämään verot maksamatta, mikä lopulta johti Porto-Novon levottomuuksina tunnettuun satamalakkoon. Hänet karkotettiin kymmeneksi vuodeksi maasta, vaikka hän oli ollut vankilassa lakkojen ja mielenosoitusten aikana.

Hunkanrin eli vuodet 1923–1933 karkotettuna Mauritaniassa. Palattuaan hän ryhtyi tutkimaan Dahomeyn perinteitä, mutta Ranskan viranomaiset veivät hänet oikeuteen syytettynä kiihotuksesta Voix du Dahomey -sanomalehden artikkelissa.

Toisen maailmansodan alussa dahomeylaiset tukivat Ranskaa solidaarisina natseja vastaan. Vuonna 1940, kun Ranska oli kukistettu, AOF:n hallinto oli marsalkka Pétainin ja Vichyn hallinnon puolella. Tätä vastustettiin jonkin verran Dahomeyssa, josta useat Ranskan hallintovirkamiehet muuttivat Nigeriaan. Suunniteltiin Vapaan Ranskan Dahomeyn komitean perustamista, jonka johtokunnassa Hunkanrin olisi mukana. Se ei kuitenkaan saanut kannatusta, ja Vichyn puolella oleva hallinto rankaisi osallistujia. Hunkanrin, joka oli ohjannut Vapaan Ranskan kannattajia Nigeriaan pidätettiin vuoden 1941 alussa ja tuomittiin kuolemaan. Hunkanrin onnistui välttämään tuomion ja hänet pakotettiin jälleen maanpakoon Maliin. Vuoden 1942 lopussa AOF alkoi kannattamaan Vapaata Ranskaa. Pakkotyö, kutsunnat ja viljasatojen lähettäminen kuitenkin jatkuivat, eikä aikaisemmin Vapaan Ranskan puolesta taistelleita vapautettu. Sota oli loppunut jo vuonna 1945, mutta Hounkanrin vapautettiin vasta vuonna 1947.

Nationalisti itsenäisyyden puolesta 
Vuoden 1947 jälkeen Hunkanrin omistautui jälleen poliittiseen toimintaan. Olot olivat vapaampia Ranskan vuoden 1946 perustuslain ansiosta. Hunkanrin oli Porto-Novon vaalikomitean jäsen ennen Dahomeyn ensimmäisen poliittisen puolueen perustamista. Hänet nimettiin vuonna 1950 voimakkaan portonovolaisen painostusryhmän puheenjohtajaksi, ja samaan aikaan hän toimitti paikallista sanomalehteä.

Dahomeyn itsenäistyttyä Louis Hunkanrin oli liian vanha toimimaan täyspäiväisesti hallinnon tehtävissä, mutta hän oli silti presidentti Hubert Magan ja varapresidentti Sourou Migan Apithyn erikoisneuvonantajana. Hunkanrinin hautajaisissa häntä ylistivät myös ranskaa puhuvat rohkeudesta taistella Ranskan kolonialismin väärinkäytöksiä vastaan, sekä hänen asemaansa Dahomeyn ensimmäisenä merkittävänä nationalistina ja kolonialismin vastustajana.

Lähteet 

Beniniläiset poliitikot
Beniniläiset kirjailijat
Opettajat
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet