Norjan geologia

Norjan geologia käsittää Norjan geologiaan liittyviä seikkoja. Norjan vanhin kallioperä on Lofoottien alueella, missä on 2 miljardia vuotta sitten syntyneitä syväkivilajeja, kuten graniittia ja syeniittiä. Noin 1650 miljoonaa vuotta sitten Norjan läntiseen osaan muodostui gneissialue. Noin 1050-920 miljoonaa vuotta sitten tapahtui Svekonorjalainen orogenia, joka vaikutti laajaan eteläisen Norjan kallioperän alueeseen. Tällöin tapahtui subduktio, jonka jäljiltä kallioperässä on rautamagmaattisia kivilajeja. Sen myöhäisemmässä vaiheessa, 1200-850 miljoonaa vuotta sitten orogeninen vaikutus sijoittui enimmäkseen pohjoisesta etelään suuntautuneeseen vyöhykkeeseen, joka ulottui Oslon alueelta Göteborgin alueelle.

Noin 420 miljoonaa vuotta sitten syntyivät Kaledonidit, kun muinaiset mantereet Baltica, Avalonia ja Laurentia törmäsivät ja yhtyivät toisiinsa. Kaledonien vuoristo ulottui aikoinaan nykyisen Skandinavian niemimaan ja Itä-Grönlannin alueelta nykyisten Skotlannin, Irlannin ja Pohjois-Amerikan alueelle. Nykyiset Skandit ovat osa siitä, mitä Kaledonidit olivat. Jurakaudella eteläisen Norjan alueella oli sedimenttikerrostumia, joita on säilynyt Stavangerin ja Bergenin murtovyöhykkeessä. Hardangeviddan ylätasanko syntyi Mioseenikaudella joen kulutuksen seurauksena. Nykyisin Hardangeviddan seudulla on useita vuonoja ja laaksoja. Ylätasangon seudulla sijaitsee muun muassa Norjan toiseksi suurin vuono Hardangerfjorden.

Lähteet 

Norjan maantiede
Alueellinen geologia