Projekti 675

Projekti 675 () oli Neuvostoliiton laivaston ohjuksin aseistettujen ydinsukellusveneiden muodostama alusluokka.

Suunnittelu 

Runko oli viisi metriä pidempi kuin projektissa 659, jolloin veneisiin saatiin mahtumaan kahdeksan ohjusta. Niissä oli myös samanlainen tutka kuin projektissa 651 (), joten veneeseen voitiin sijoittaa P-5:n pohjalta kehitetty meritorjuntaohjus P-6. Veneiden ensisijainen tarkoitus oli toimia Yhdysvaltain laivaston lentotukialuksia vastaan, joiden A-3 Skywarriorit uhkasivat Neuvostoliittoa ydiniskulla. Läntisten arvioiden mukaan kaikkien ohjusten laukaisu kesti 20 minuuttia, ja sen voi tehdä vain pinnalta. Sen jälkeen veneen oli ohjattava ohjukset datalinkin välityksellä maaliin sukellusveneen tutkan lukemien mukaan.
P-6-ohjuksen kantomatka oli 150—200 km, mutta 1970-luvun lopussa Yhdysvaltain lentotukialusryhmien ilmasuoja laajeni 250–300 km:iin F-4 Phantomin AIM-7-ohjuksen ja E-2A-koneiden myötä.

Alukset 

Projektin aluksista modernisoitiin 15. Niihin asennettiin 1970-luvulla P500 Bazalt -ohjukset ja edelleen 1980-luvun alussa P1000 Vulkan -ohjukset. Ensimmäisenä modernisoitiin projektissa 675MU K-28, mitä seurasi yhdeksän muuta projektissa 675MK. K-48 modernisoitiin ilman Bazalt ohjuksia projektina 675K. Vladivostokissa modernisoitavana olevan K-10 Vulkan-ohjusten asentaminen peruutettiin rahoituksen puuttuessa. Vuodesta 1978 joulukuuhun 1984 modernisoitiin K-86 (ex-K-170) Severodvinskissä sukeltajien emälaivaksi, jolloin ohjusten laukaisuun tarvittavat järjestelmät poistettiin.

Lähteet

Viitteet 

Ydinkäyttöiset sukellusveneet
Neuvostoliiton laivaston sukellusveneet