Luettelo männyn tuholaisista

Tämä on luettelo männyn tuholaisista.

Selkärankaiset

Nisäkkäät 
 Hirvi (Alces alces) syö varsinkin kevättalvisin nuoria taimia.
 Lapinmyyrä (Microtus oeconomus) vioittaa mäntyjä talvisin lumen alla.
 Majavat (Castor) jyrsivät yleensä lehtipuita kuten haapaa, mutta pesäpatoa varten ne voivat kaataa havupuitakin hampaillaan. 
 Metsämyyrä (Clethrionomys glareolus) syö toisinaan männyn silmuja.
 Peltomyyrä (Microtus agrestis) on taimikoissa suuri tuhontekijä etenkin runsaana esiintyessään noin nelivuotiskausittain.
 Vesimyyrä (Arvicola terrestris) tuhoaa taimikoiden juuristoja tappaen taimia.

Linnut 
 Metso (Tetrao urogallus) voi vioittaa pieniä silmuja, mutta on harvinaistunut.
 Teeri (Tetrao tetrix) syö neulasia ja silmuja.
 Tikat (Picidae) tekevät kolonsa yleensä lehtipuihin, mutta toisinaan myös vahingoittuneisiin havupuihin.

Hyönteiset 
 Aitomonikirjaaja (Polygraphus poligraphus) on useimmiten kuusen tuholainen, mutta kangasmetsisä tavataan männylläkin.
 Havukantojäärä (Rhagium inquisitor) iskeytyy yleensä vasta toisten hyönteisten jäljille ja vaikuttaa eniten tukkipinoissa.
 Havununna (Lymantria monacha) on lounaasta päin leviävä yleistuholainen, joka syö neulasia.
 Havutikaskuoriainen (Trypodendron lineatum) tekee sinistäjäsienten vioittamaan sahatavaraan käytäviä
 Hevosmuurahaiset (Camponotus) järsivät puuta tehdäkseen siihen pesänsä, mutta ne eivät syö puuta.
 Jättipuupistiäinen (Urocerus gigas) tuhoaa loppukesästä puutavaraa.
 Kiiltokirjanpainaja (Ips amitinus) on nykyään yleinen, mutta se iskeytyy vain vahingoittuneisiin puihin, enemmän kuuseen kuin mäntyyn
 Kirjanpainaja (Ips typographus) on enemmänkin kuusen tuhoa aiheuttava, mutta se voi tuhota myös mäntyjä. Sen tekemät käytävät haittaavat puun nestekiertoa ja tekevät puun käyttökelvottomaksi sahatavarana.
 Kirjokudospistiäisen (Acantholyda hieroglyphica) toukat tuhoavat taimien latvoja.
 Kirvat (Aphididae), tunnetaan männynoksakirva (Pineus pini) ja männynversokirva (Cinara pinea), munivat neulasille ja suurina määrinä voivat aiheuttaa tuhoa taimikoissa.
 Kuusentähtikirjaaja (Pityogenes chalcographus) on yleinen, mutta harvoin männyllä.
 Käpypikikärsäkäs (Pissodes validirostis) munii käpyihin, ja sen toukat ovat pahimpia männynkäpyjen tuhohyönteisiä.
 Laakakolvan (Pytho depressus) toukka syö havupuiden jälttä muiden kuoriaisten jäljiltä.
 Latvapikikärsäkäs (Pissodes piniphilus) on merkittävä tuholainen niin taimikoissa kuin varttuneiden mäntyjen latvoissa. Sitä tavataan usein samoissa puissa kuin tervasrosoa.
 Männynniluri (Hylastes brunneus) aiheuttaa suhteellisen usein tuhoa nuorille männyille etenkin hiekkamailla.
 Männynversokääriäinen (Rhyacionia buoliana) on Suomessa harvinainen, mutta voi aiheuttaa huomattavaa tuhoa taimikoissa ja nuorissa männiköissä.
 Mäntyankeroinen (Bursaphelenchus xylophilus) on pieni, mäntykasvustolle erittäin vaarallinen sukkulamato, jota tukkijäärät levittävät. Toistaiseksi sitä ei ole Suomessa tavattu
 Mäntymittari (Bupalus piniarius) on perhonen, joka on aiheuttanut suuria neulaskatoepidemioita. 
 Mäntypistiäiset (Diprionidae), erityisesti ruskomäntypistiäinen ja pilkkumäntypistiäinen, joiden toukat syövat suurimman osan neulasista. Näitä vastaan on kehitetty biologista torjuntaa virusten avulla.
 Mänty-yökkönen on perhonen, joka syö keväällä neulasia huomattavan paljon, Suomi on esiintymisalueen äärirajoilla(Panolis flammea).
 Nelihammaskirjaaja (Pityogenes quadridens) aiheuttaa kaarnan alle tähtimäisiä syömäkuvioita.
 Nelitäpläjäärä (Pachyta quadrimaculata) elää vanhan männyn juuristossa.
 Neulassarviainen (Calomicrus pinicola) nakertaa tuoreita neulasia ja voi häiritä taimikoita.
 Oksajääriäinen (Pogonocherus fasciculatus) on vanhojen oksien tuholainen.
 Okakaarnakuoriainen (Ips acuminatus). Emo istuttaa sinistäjäsientä ohuen kuoren alle, ja tätä seuraten toukat tekevät syömäkuvioita puun pintaan.
 Papintappajan (Callidium violaceum) toukka tuhoaa hitaasti mutta näkyvästi puutavaraa ja puurakenteitakin.
 Parihammaskirjaaja (Pityogenes bidentatus) tekee tähtikuvioita ohuen kuoren alle myös oksiin.
 Peltolude (Lygus rugulipennis) aiheuttaa taimitarhoilla taimien tuhoa.
 Pihkakääriäinen (Retinia resinella) tuhoaa kasvusolukoita kuen uusien havujen kärkien tuhoa erityisesti nuorissa männyissä.
 Pikakirjoittaja (Ips sexdentatus) aihauttaa sinistäjäsienten pääsyä puutavaraan ja vahingoittuneeseen puuhun.
 Pikkujaakko  (Acanthocinus griseus) voi löytyä vanhan tai kuolleen männyn latvaosista.
 Pikkukirjanpainaja (Ips duplicatus) on harvinainen, mutta aiheuttaa tähtimäistä käytävämuodostusta ohutkuoriseen puuhun.  
 Pilkkumäntypistiäinen (Diprion pini) aiheuttaa syksyisin neulaskatoa. Joukkoesiintymisiä tavataan harvoin.
 Punalatikka (Aradus cinnamomeus) aiheuttaa harmia erityisesti imiessään puun nesteitä.
 Pystynävertäjä (Tomicus piniperda) parveilee keväällä ja on vaarallisimpia mäntyjen tuholaisia. Se voi tuhota kasvusilmuja aiheuttaen harsuuntumista, ja se toisaalta tappaa eläviä, jo muusta syystä heikentyneitä mäntyjä. Laji on yleinen.
 Ranskanräätäli (Monochamus galloprovincialis) on tukkijäärä, joka munii heikentyneeseen puuhun ja sahatavaraan ja saa aikaan suuria käytäviä, jotka pilaavat puun. Varsinaisesti vaaralliseksi se tulee siellä, missä se pääsee levittämään mäntyankeroista.
 Ruskojäärä (Arhopalus rusticus) elää kaarnan alla vanhoisssa ja kuolleissa puissa.
 Ruskomäntypistiäinen (Neodiprion sertifer) on vastaavanlainen ongelma kuin pilkkumäntypistiäinenkin aiheuttaessaan neulaskatoa. Biologinen torjunta perustuu sopivaan monisärmiöviruksen ruiskuttaminen puihin ennen perveilua.
 Sarvijaakko (Acanthocinus aedilis) on isokokoinen sarvijäärä, joka kyllä pesii puussa, mutta saattaa jopa tuhota pahempien kilpailijoidensa kuten ytimennävertäjien pesimää.
 Sinipuupistiäinen (Sirex juvencus) on suuri, jopa nelisenttinen puupistiäinen, joka tekee puuhun käytäviä pesäkseen.
 Suutari (Monochamus sutor) on tukkijäärä, joka pilaa heikentyneitä puita ja puutavaraa. Sen toukat tekevät suuria reikiä pitkin puita.
 Taimipikikärsäkäs (Pissodes castaneus) iskee heikentyneisiin männyntaimiin ja tekee munakotelon aivan taimen tyveen. Se itse syö taimen latvaa, nuoret aikuiset tyveä.
 Tukkimiehentäi (Hylobius abietis) on suurehko kärsäkäs, joka tuhoaa havupuiden taimia aina viiteen vuoteen asti. Taimitarhoilla käytetään myrkkyjä tämän estämiseksi.
 Tyvipikikärsäkäs (Pissodes pini) käyttää hyväkseen heikentyneitä puita, jossa se munii kuoren alle. Toukat kaivaessaan häiritsevät puidennestekiertoa.
 Täplätoukkakäpymittari (Eupithecia abietaria) on pikemmin kuusenkäpyä syövä toukkana, mutta saattaa syödä joskus nuorta männynkäpyä.
 Töpöneulassääski (Thecodiplosis brachyntera) munii männynneulasten väliin, jotka siten lyhenevät ja paksuuntuvut. Tavataan Saksan ja Puolan seudulla.
 Ukkoniluri (Dendroctonus micans) on suurikokoinen kaarnakuoriainen, joka pesii pääasiassa kuusessa, mutta mäntykin kelpaa. Ei tee käytäviä vaan pesäkammion puuhun.
 Vaakanävertäjä (Tomicus minor) muistuttaa pystynävertäjää. Toukka syö sinistäjäsientä syvältäkin männystä. Suomen oloissa lähes Lappiin asti tavattu.
 Vaippaniluri (Hylurgops palliatus) on havupuilla asustava kaarnakuoriainen, joka pesiään tekee puutavaraan, kantoihin ja hakkuutähteisiin.
 Ytimennävertäjät (Tomicus spp.) ovat tunnetusti tällä haavaa pahimpien männyn tuhohyönteisten joukossa: Näitä ovat pystynävertäjä ja vaakanävertäjä.

Sienet 
 Kuplamörsky (Rhizina undulata) tappaa metsäpalojen jälkeisiä taimikoita
 Mesisienet (Armillaria spp.) tuhoavat laajasti havupuustojen juuristoa.
 Mäntykoro eli männynsyöpä (Lachnellula pini) on pohjoinen laji, joka iskeytyy puiden matalalla sijaitseviin haavaumiin.
 Männynharmaakariste (Lophodermella sulcigena) esiintyy neulastkatona nuorissa metsissä ja taimiikoissa aiheuttamatta pysyväää haittaa.
 Männynjuurikääpä (Heterobasidion annosum) on vakava männiköiden tuholainen.
 Männynlumihome (Phacidium infestans) iskee neulasiin talvella lumen alla; suurimmat tuhot runsaslumisessa maastossa sekä taimitarhoilla. Kemiallinen torjunta on ollut käytössä.
 Männynneulaskariste (Lophodermium seditiosum) on sieni, joka tarttuu maahan varisseideiden neulasten kautta taimitarhoilla.
 Männynneulasruoste (Coleosporium tussilaginis)on ryhmä ruostesieniä, jotka iskevät erityisesti peltoviljelyssä taimikoiden neulasiin, koska pelloilla on riittävästi väli-isäntiä, joita sienet tarvitsevat.
 Männynversosyöpä (Ascocalyx abietina) voi iskeä kaikenikäisiin männikköihin. Se muodostaa sekä suvuttomasti kuromaitiöitä ja suvullisesti koteloitiöitä. Kemiallista torjuntaa on harjoitettu taimitarhoilla.

Katso myös 
 Luettelo kuusen tuholaisista

Lähteet 

 tuholaiset
Männyn tuholaiset