Hiljainen hautaus

Hiljainen hautaus tarkoitti Suomessa ilman minkäänlaisia juhlallisia hautausmenoja haudattavaksi määriteltyjä, jotka olivat: kuolleena syntynyt lapsi; kastamatta kuollut lapsi; se jossakin seurakunnassa kuollut, josta ei tiedetä, kuka hän on taikka missä hänen oikea kotinsa on ollut; se joka on kuollut väkeviä juomia ylellisesti nauttiessaan; ne jotka äkkipikaisuudessa ovat tappaneet toisensa taikka muuten rikoksen teossa saaneet surmansa, ja se joka vakain tuumin on itsensä surmannut.  Hiljainen hautaus määriteltiin vuoden 1869 kirkkolain 88. pykälässä vuoteen 1910, jolloin se kumottiin keisarillisella asetuksella.

Hiljaista hautausta edelsi häpeällinen hautaus, joka poistettiin vuoden 1869 kirkkolailla.

Huomautuksia

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Hautaus
Suomen laki