Hjalmar Edgren

August Hjalmar Edgren (1840–1903) oli ruotsalainen kielentutkija ja runoilija.

Edgren astui nuorena ylioppilaana sotapalvelukseen ja kunnostautui upseerina Yhdysvaltojen sisällissodassa 1862–1863. Erottuaan 1870 sotapalveluksesta hän matkusti uudestaan Yhdysvaltoihin harjoittamaan kielitieteellisiä opintoja, väitteli filosofian tohtoriksi ja vaikutti sitten 1876–1901 yliopistonopettajana, ensin dosenttina sitten professorina, vuorotellen Yhdysvalloissa ja Ruotsissa. Hänet valittiin 1901 Ruotsin akatemian Nobel-instituutin jäseneksi.

Edgrenin kielitieteelliset tutkimukset ovat kosketelleet pääasiassa sanskritin kieltä (esimerkiksi Sanskritspråkets formlära, 1883) ja vertailevaa kielitiedettä (esimerkiksi Jämförande grammatik; omfattande sanskrit, grekiska, latin och gotiska I, 1893). Lisäksi hän on julkaissut runsaasti pienempiä tutkielmia, sanakirjoja ja kielioppeja. Edgren oli levoton, suorastaan seikkailuhaluinen luonne, minkä osoittaa hänen vaiheikas elämänsäkin. Samalla hän oli terävä tiedemies, innostunut opettaja ja etevä hallintomies. Lisäksi hän on julkaissut syvämietteisiä runoja. Hänen aatelyriikastaan kuvastuu kaunis surunvoittoinen maailmankatsomus. Hänen runoteoksiaan ovat muun muassa Dikter i original och öfversättning, 1884; Blåklint, 1894, Brustna återljud, 1904.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset kielitieteilijät
Ruotsalaiset runoilijat
Ruotsalaiset professorit
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1903 kuolleet