Vera Bulitš

Vera Sergejevna Bulitš (; 2. maaliskuuta 1898 Pietari – 2. heinäkuuta 1954 Helsinki) oli venäläinen Suomessa asunut runoilija, proosakirjailija ja kriitikko sekä kirjastonhoitaja. Hän käytti nimimerkkejä Vera Bull ja Verbena.

Vera Bulitšin isä oli Pietarin yliopiston professori, kielitieteilijä ja säveltäjä Sergei Bulitš (1859–1921). Venäjän lokakuun vallankumouksen jälkeen Bulitšin perhe pakeni Suomeen lokakuussa 1917 Karjalan kannaksen Kuolemajärvelle, jossa perheellä oli huvila. Vera Bulitš itse tuli Suomeen myöhemmin syyskuussa 1918. Sergei Bulitšin kuoltua perhe muutti 1924 kannakselta Helsinkiin. Vera Bulitšista tuli vuonna 1932 Helsingin yliopiston kirjaston Slaavilaisen kirjaston kirjastovirkailija ja myöhemmin hän työskenteli myös Suomi-Neuvostoliitto-Seuran kirjastoapulaisena. Vuonna 1948 hän meni työhön 1947 perustetun Neuvostoliittoinstituutin kirjastoon. Bulitš kuoli keuhkosyöpään Helsingissä heinäkuussa 1954. Hänet on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.

Bulitš aloitti kirjallisen uransa kirjoittamalla satuja, joista muutamia julkaistiin Anni Swanin toimittamissa Sirkka-lehdissä, suomennettuja satuja julkaistiin myös kirjana vuonna 1927. Ensimmäisen runokokoelmansa Heiluri Bulitš julkaisi 1934. Hänen runonsa tulivat tunnetuiksi maailmalla venäläisen emigranttilehdistön kautta ja hän myi runokokoelmiaan lukijoilleen omistuskirjoituksilla varustettuina. Vera Bulitš julkaisi myös kirjallisuusarvioita ja esseitä venäläisestä kirjallisuudesta ja kulttuurista Suomessa ja ulkomailla ilmestyneissä emigranttilehdissä. Lisäksi hän käänsi suomalaista ja ruotsinkielistä runoutta venäjän kielelle. Bulitš kirjoitti nimimerkillä Verbena radiopakinoita Yleisradion ruotsinkieliselle puolelle vuosina 1947–1951. Hän osallistui myös ruotsinkielisellä puolella Kirjallinen radioalbumi -ohjelmasarjan toimittamiseen kääntämällä yhdessä Karin Mandelstamin kanssa otteita uudesta neuvostorunoudesta ja proosasta sekä lukemalla ruotsin kielellä kirjallisuuskatsaukset ohjelmassa.

Vera Bulitšin kuoltua hänen veljensä Konstantin Bulitš ja Bulitšin ystävätär Vera Vladimirovna Leino keräsivät vuonna 1967 hänen kirjallisen jäämistönsä ja lahjoittivat sen Helsingin yliopistolle.

Teokset 
 Satu pikkiriikkisestä prinsessasta; nimimerkillä Vera Bull, suom. Toivo T. Kaila. WSOY 1927, laajennettu kokoelma julkaistu venäjäksi nimellä Satuja (Skazki). Belgrad 1931
Suomentamattomia (?)
 Heiluri (Majatnik), runokokoelma. Helsinki 1934
 Vangittu tuuli (Plennyij veter), runokokoelma. Tallinna 1938
 Myrskyn kaatamia puita (Vurelom), runokokoelma. 1947
 Oksat (Vetvi), runokokoelma. Pariisi 1954
 Outo kevät (Tšužaja vesna) ; Vera Bulitšin kootut teokset, toimittanut Sergei Kovner. 2010

Huomautuksia

Lähteet 

Venäläiset runoilijat
Kielenkääntäjät
Suomen venäläiset
Suomalaiset kirjastonhoitajat
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet