Daniel Solander

Daniel Karl (Charles) Solander (19. helmikuuta 1733 Piitime, Ruotsi – 13. toukokuuta 1782 Lontoo) oli ruotsalainen, pääasiassa Englannissa toiminut kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän oli Carl von Linnén oppilas ja tämän oppien levittäjä Englannissa.

Elämä ja ura
Papin poika Solander otettiin opiskelijaksi Uppsalan yliopistoon vuonna 1755 ja hän oli yksi Linnén lahjakkaimmista oppilaista. Hän oli tiiviisti tekemisissä mestarinsa kanssa ja opetti Linné nuorempaa. Vuonna 1756 hän teki tieteellisen matkan Norlantinin rannikolle. 1760 hän matkusti englantilaisten John Ellisin ja Peter Collinsonin pyynnöstä ja Linnén suosituksesta Englantiin edistääkseen siellä luonnonhistorian tutkimusta. Hänen "maineensa suuren mestarin suosikkioppilaana, syvä perehtyneisyys tämän järjestelmään ja hänen tapojensa kaupunkimaisuus" edistivät merkittävästi Linneauksen oppien vakiintumista Englannissa. Solander oppi pian englantia, ja syyskuussa 1762 hänet nimitettiin Linnén ehdotuksesta Pietarin tiedeakatemian kasvitieteen professoriksi, mutta Collinsonin neuvosta hän kieltäytyi nimityksestä. Hänet palkattiin järjestämään Portlandin herttuattaren museota ja myöhemmin Collinsonin suosituksesta luetteloimaan British Museumin luonnontieteellisiä kokoelmia. Hänet nimitettiin museon apulaiskirjastonhoitajaksi vuonna 1763. Hän ei hyväksynyt tarjousta palata Uppsalaan Linnaeuksen avustajaksi ja nimitetyksi seuraajaksi.

Vuonna 1768 Joseph Banks palkkasi hänet tiedemieheksi James Cookin ensimmäiselle Etelämeren matkalle 1768–1771. Matkalla hän keräsi merkittäviä luonnontieteellisiä kokoelmia. Palattuaan vuonna 1771 Banks värväsi hänet taloonsa Soho Squarelle sihteerikseen ja kirjastonhoitajakseen. Vuonna 1772 hän vieraili Banksin kanssa Islannissa, ja vuonna 1773 hänestä tuli British Museumin luonnontieteellisen osaston hoitaja. Hän sai lakitieteen tohtorin arvon Oxfordin yliopistosta ja vuonna 1773 hänestä tuli Ruotsin tiedeakatemian ja Royal Societyn jäsen. Lontoon seurapiirielämä, jossa hänen miellyttävät tapansa tekivät hänestä suositun, ja "veltto luonne" johtivat siihen, ettei Solander lopulta yltänyt Linneauksen kaltaiseksi tiedemieheksi. Hänen kuolemansa jälkeen useita hänen äitinsä hänelle lähettämiään kirjeitä löytyi avaamattomina.

Solander ei julkaissut mitään itsenäisesti. Hän julkaisi Linnén teoksen Elementa botanica (1756) ja Gustavus Branderin teoksen Fossilia Hantoniensia (1766) sekä toimitti The natural history of zoophytes collected by the late John Ellis (1786 ). Banksin ja Solanderin Cookin matkan aikana tekemiä kasvitieteellisiä muistiinpanoja ja kuvitusta julkaistiin myöhemmin. 1914 hänelle pystytettiin muistomerkki Botany Bayhin, Cookin muistomerkin viereen, paikkaan, jossa Cook, Banks ja Solander rantautuivat 28. huhtikuuta 1770. Solander haudattiin Lontoon ruotsalaiseen kirkkoon. Kun kirkko purettiin vuonna 1913, hänen jäännöksensä siirrettiin Ruotsin tiedeakatemian kustantamana Wokingin ruotsalaiselle hautausmaalle, ja hänelle pystytettiin myös muistomerkki.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset kasvitieteilijät
Ruotsalaiset tutkimusmatkailijat
Royal Societyn jäsenet
Vuonna 1733 syntyneet
Vuonna 1782 kuolleet