Irlannin kielipolitiikka

Irlannin kielipolitiikka tarkoittaa niitä lakeja, asetuksia ja käytäntöjä, jotka määrittävät Irlannin julkishallinnossa käytetyt kielet. Irlannin perustuslain mukaan maan kansalliskieli ja ensimmäinen virallinen kieli on iiri; puhutuin kieli ja de facto pääkieli on kuitenkin englanti, joka on toinen virallinen kieli.
Alueita, joilla iiriä vielä puhutaan valtakielenä, kutsutaan iirinkielisellä nimellä Gaeltacht. Ne määriteltiin aluksi Irlannin vapaavaltion alkuvuosina 1920-luvulla, ja koostuvat lähinnä Irlannin länsirannikolla sijaitsevista hajanaisista alueista. Iirin kielen puhujien määrä näillä alueilla on kuitenkin laskussa; vuonna 2015 julkaistun tutkimuksen perusteella Gaeltacht-alueiden 155 alueesta vain 21:llä iiriä puhui päivittäin yli kaksi kolmasosaa väestöstä. 

Irlannin vapaavaltion syntyessä vuonna 1922 säädettiin, että julkishallinnon työntekijöiden on osattava iiriä tietyllä tasolla; tämä kielitaitovaatimus poistettiin vuonna 1974.

Iiri on pakollinen oppiaine kaikissa julkisesti rahoitetuissa ensimmäisen ja toisen asteen oppilaitoksissa. Tämän lisäksi ympäri maata on iirinkielisiä kouluja (gaelscoil ja gaelcholáiste), joissa suurin osa oppilaista tulee englantia puhuvista perheistä. Iirinkielisten alueiden ulkopuolella iirinkielisissä kouluissa lukuvuonna 2012–2013 oli 45 373 oppilasta. Iirin pakollisuutta on kritisoitu tehottomaksi keinoksi kielen elvyttämiseksi ja elinvoimaistamiseksi. 

Vuonna 2003 virallisista kielistä annetun lain (Acht na dTeangacha Oifigiúla 2003; Official Languages Act 2003) mukaan julkisia palveluita on tarjottava yhtä lailla englanniksi ja iiriksi, ja iiriä puhuvan on halutessaan pystyttävä asioimaan julkishallinnossa pelkästään käyttäen iiriä. Lailla luotiin myös kielikomissaarin (an Coimisinéir Teanga) virka, joka valvoo kielellisten oikeuksien toteutumista.

Lähteet 

Irlannin kielet