Nuorisorikollisuus

Nuorisorikollisuus tarkoittaa nuorten ihmisten tekemää rikollista toimintaa eli sellaista toimintaa, josta on laissa säädetty rangaistus. Suomessa nuorina rikoksentekijöinä pidetään henkilöitä, jotka olivat rikoksen tekohetkellä 15 mutta eivät 21 vuotta täyttäneitä. Monissa muissa maissa taas nuorisorikollisuus tarkoittaa pelkästään alaikäisten tekemää rikollista toimintaa. Nuoruuden on todettu olevan rikosten tekemisen kannalta varsin aktiivista aikaa: esimerkiksi Suomessa vuonna 2017 noin joka viides rikokseen syylliseksi epäilty oli alle 21-vuotias.

Erityissäännökset
Monissa yhteiskunnissa on laissa säädetty erityissäännöksiä nuorille rikoksentekijöille. Yhdysvalloissa osavaltiosta riippuen alle 16–18-vuotiaat tuomitaan erillisessä nuorisotuomioistuimessa, mutta alaikäinen voi tyypillisesti saada vakavimmista rikoksista yhtä ankaran tuomion kuin aikuinenkin. Ruotsissa 15–20-vuotiaana rikoksen tehneet tuomitaan niin sakko- kuin vankeusrangaistuksiin lievennetyllä asteikolla porrastetusti siten, että jokaisen iän täytettyään rangaistusasteikko nousee. Esimerkiksi 15-vuotiaiden rangaistustaso on 20 prosenttia, 18-vuotiaiden 50 prosenttia ja 20-vuotiaiden 75 prosenttia siitä, mitä aikuisille rikoksentekijöille annettaisiin. Ruotsissa alle 15-vuotiaat eivät ole rikosoikeudellisessa vastuussa, 15–17-vuotiaiden tuomitseminen vankilaan edellyttää painavia syitä, eikä alle 21-vuotiasta voi tuomita elinkautiseen vankeuteen.

Suomessa alle 15-vuotiaat eivät ole rikosoikeudellisessa vastuussa, mutta heihin kohdistetaan lastensuojelulain mukaisia toimenpiteitä ja heilläkin on vahingonkorvausvelvollisuus. 15–17-vuotiaana rikoksen tehneelle rangaistuksen määrä on enintään 3/4 siitä, mitä täysi-ikäiselle tekijälle tuomittaisiin. Alle 18-vuotiasta ei myöskään voi tuomita ehdottomaan vankeuteen, elleivät painavat syyt sitä vaadi. Sen sijaan 15–17-vuotias voidaan tuomita nuorisorangaistukseen, jos sakko katsotaan riittämättömäksi, mutta ehdoton vankeus liian ankaraksi rangaistukseksi. 18 vuotta täyttäneelle kaikki rangaistukset mitataan täydeltä asteikolta, ja myös elinkautinen vankeusrangaistus on mahdollinen. Alle 21-vuotiaana tehdystä rikoksesta ehdottomaan vankeuteen tuomitulla on kuitenkin aikaistettu mahdollisuus päästä ehdonalaiseen vapauteen, ja rikoksen alle 21-vuotiaana tehnyt voidaan myös tuomita ehdollisen vankeuden tehosteeksi valvontaan.

Tutkimusta
Viime vuosikymmeninä ensimmäisiä rikoksiaan tekevien nuorten keski-ikä on tutkimusten mukaan laskenut selvästi. Nuorisorikollisuuteen on arviolta monta syytä, ja ne voivat liittyä muun muassa kehitysvaiheeseen, ryhmäpaineeseen, päihderiippuvuuteen, syrjäytymiseen, impulsiivisuuteen tai käytöshäiriöihin. Erään tutkimuksen mukaan jopa 60–80 prosenttia nuorista on tehnyt jonkin laittoman teon nuoruutensa aikana. Teot voivat vaihdella esimerkiksi alaikäisen päihteiden käytöstä tai koulupinnaamisesta omaisuus- ja väkivaltarikoksiin. Useimmat nuorten tekemät rikokset ovat kuitenkin suhteellisen lieviä, eivätkä ne yleensä sisällä väkivaltaa. Suurin osa nuorten rikoksista on kasautunut pienelle tekijäjoukolle, ja huomattava joukko nuorista syyllistyy rikoksiin vain ani harvoin jos koskaan. Ne nuoret, jotka tekevät toistuvasti laittomia tekoja tai syyllistyvät väkivaltarikoksiin, jatkavat muita todennäköisemmin rikollista toimintaansa myös nuoruutensa jälkeen. Jos nuoren rikollisuuteen ei puututa, on suurempi riski että nuori uusii rikoksensa ja hänestä kehittyy taparikollinen. Vähemmän rikoksia tehneet nuoret kuitenkin usein luopuvat rikosten tekemisestä varhaisaikuisuudessa, kun rikosten tekeminen ei enää kiehdo kuten nuorempana, tai aikuistumiseen kuuluvien elämänmuutosten sysäämänä. Tällaisia muutoksia ovat esimerkiksi työ- tai opiskelupaikan saaminen taikka parisuhteen vakiintuminen.

Tutkimusten mukaan rikkinäinen perhe, vanhempien alhainen koulutustaso, lapsen kaltoinkohtelu, konfliktit kotona sekä nuoren koulunkäyntiongelmat, käytöshäiriöt ja varhainen päihteiden käytön aloittaminen lisäävät nuoren riskiä ajautua rikolliseen toimintaan. Sen sijaan vanhempien kiintymys, tuki ja huolenpito ovat suojaavia tekijöitä väkivaltaa ja rikollisuutta vastaan.

Yleisesti ottaen miehet tekevät naisia selvästi enemmän rikoksia, mutta nuoruusiässä sukupuolten välinen ero on pienimmillään. Nuoret tytöt ja pojat tekevät lähes yhtä paljon lieviä varkauksia ja vahingontekoja. Samoin yhtä yleisiä ovat huumekokeilut. Sen sijaan väkivaltarikokset ja törkeämmät omaisuusrikokset ovat selvästi yleisempiä pojilla.

Tilastoja Suomesta 
Vuonna 2017 Suomessa alle 21-vuotiaiden osuus kaikista rikoslakirikoksiin syylliseksi epäillyistä oli 19,8 prosenttia. Nuorten osuudet olivat suuria alkoholirikoksissa, ryöstöissä, vahingonteoissa, moottoriajoneuvon varkauksissa sekä törkeissä liikenneturvallisuuden vaarantamisissa. Ryöstöihin syylliseksi epäillyistä 39,2 prosenttia ja vahingontekoihin epäillyistä 40,3 prosenttia on nuoria. Sen sijaan pahoinpitelyihin epäillyistä viidennes ja henkirikoksiin syyllistyneistä vajaa kymmenesosa on nuoria. Nuorten tekemät varkaudet ja vahingonteot ovat vähentyneet Suomessa 25 viime vuoden aikana. Nuoria tuomitaan Suomessa harvemmin vankilaan kuin aikuisia. Vuonna 2014 alle 18-vuotiaille langetetuista tuomioista yksi prosentti oli ehdottomia vankeustuomioita, 18–20-vuotiailla vastaava luku oli viisi prosenttia ja yli 21-vuotiailla kymmenen prosenttia. Samana vuonna Suomen vangeista alle kolme prosenttia oli alle 21-vuotiaita.

Katso myös 
 Antisosiaalinen personallisuushäiriö
 Koulukiusaaminen
 Koulukoti
 Neutralisaatiotekniikka
 Nuorisotyö
 Sovittelu
 Suomen nuorisorikollisuuden syntyhistoria
 Luettelo rikosoikeudellisen vastuun ikärajoista eri maissa

Lähteet

Viitteet 

Nuoruus
Rikollisuus
Sosiaalipsykologia