Sierra Leonen maantiede

Sierra Leone voidaan jakaa maantieteellisesti neljään alueeseen. Rannikolla on  leveä matala rannikkotasanko sekä toisaalta vuoristoinen Sierra Leonen niemimaa. Rannikkotasankoa seuraa sisämaan tasanko, joka on noin puolet maan pinta-alasta. Maan koillisosa on puolestaan Guinean ylätasankoon kuuluvaa tasankoa, jossa kohoaa myös muun muassa Lomavuoret ja maan korkein kohta Loma Mansa.

Sierra Leonen ilmasto on trooppinen. Olosuhteet ovat yleensä kuumat ja kosteat, ja vuodenajat vaihtelevat sade- ja kuivan kauden välillä.

Pinnanmuodot 

Sierra Leone voidaan jakaa neljään alueeseen: rannikkotasankoon, sisämaan tasankoon, sisämaan ylätasankoon ja Sierra Leonen niemimaahan. Rannikolla on  leveä tasanko. Usein tulviva alue on pääosin hiekkaa tai savea. Sen alueella on useita pieniä jokia ja estuaareja, joihin on muodostunut mangrovesoita. Rannikolla on myös Sierra Leonen niemimaa, jossa on kolme rinnakkaista vuorijonoa. Niiden huiput kohoavat  matalasta ja kapeasta rannikkokaistaleesta.

Rannikkotasangon jälkeen maa kohoaa sisämaan tasankoon, joka on pinta-alaltaan noin puolet koko maan pinta-alasta. Sisämaan tasangon pohjoisosissa on useita kausittaisia soita, jotka ovat sadekaudella kosteita, mutta kuivuvat koviksi kuivalla kaudella. Tasangon eteläosissa on puolestaan mäkistä metsämaata, jossa yksittäiset kukkulat kohoavat yli .

Sierra Leonen koillisosa on osa Guinean ylätasankoa, joka on pääosin  korkeudessa merenpinnasta. Siitä nousee kuitenkin joitakin vuoristoja, kuten Loma- ja Tingivuoret. Lomavuoriin kuuluva Loma Mansa on  korkea ja Sierra Leonen korkein vuori. Tingivuorten korkein huippu,  Sankanbiriwa puolestaan on maan toiseksi korkein vuori.

Vesistöt 

Sierra Leonea halkovat useat joet. Niistä monet saavat alkunsa Guinean puolelta Fouta Djallonin alueelta, mistä ne virtaavat lounaaseen Sierra Leonen halki kohti Atlanttia. Jokien keskijuoksulla on useita koskia.

Sierra Leonen suurimmat joet pohjoisesta etelään ovat Kolenté, Kaba, Rokel, Gbangbaia, Jong, Sewa, Waanje, Moa ja Mano. Suurin valuma-alue on Sewajoella, . Kolenté, Moa ja sen sivujoki Meli muodostavat osan Guinean vastaisesta rajasta. Manojoki puolestaan muodostaa suurimman osan Liberian rajasta.

Kulttuurimaantiede 

Sierra Leone sijaitsee Länsi-Afrikassa Atlantin valtameren rannikolla. Maan rajanaapurit ovat Guinea pohjoisessa ja Liberia kaakossa. Sierra Leonessa on maan tilastokeskuksen vuoden 2015 arvion mukaan , ja sen pinta-ala on .

Sierra Leone on jaettu aluehallinnon ylimmällä tasolla neljään osaan. Alueet jakautuvat edelleen yhteensä . Piirikunnat jakautuvat edelleen päällikkökuntiin, joita johtavat päälliköt ja neuvostot. Piirikuntien neuvostoissa tehdään paikallisia päätöksiä, ja ne ovat suoraan keskushallinnon alaisuudessa. Päälliköiden valta on perinnöllistä, ja heillä on edelleen vaikutusvaltaa perinteiseen kulttuuriin ja oikeudellisiin asioihin, vaikka keskushallinto onkin vienyt heiltä suurimman osan hallinnollisesta vallasta.

Sierra Leonen suurimmat kaupungit ovat:

 Freetown – asukasluku (2015) 
 Bo – asukasluku (2010) 
 Kenema – asukasluku (2015) 
 Makeni – asukasluku (2010) 
 Koidu – asukasluku (2015)

Ilmasto 

Sierra Leonen ilmasto on trooppinen. Olosuhteet ovat yleensä kuumat ja kosteat, ja vuodenajat vaihtelevat sade- ja kuivan kauden välillä.

Sadekausi kestää toukokuusta lokakuulle, jolloin maassa vallitsevat kosteat Atlantin ilmamassat. Sen aikana taivas on pilvinen, tuulet puhaltavat lounaasta ja auringonpaistetta on hyvin vähän. Sadetta saadaan erityisesti heinä-elokuussa lähes joka päivä. Sadanta on suurempaa rannikolla kuin sisämaassa. Sierra Leonen niemimaan vuoristoon sataa yli  vuosittain, kun koillisosien vuoristoon sataa noin  vuodessa.

Kuiva kausi kestää marraskuulta huhtikuulle, jolloin puhaltaa kuiva ja kuuma harmattan suoraan Saharasta.

Luonto

Kasvillisuus 

Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelman biodiversiteettitutkimus tunnisti Sierra Leonesta kuusi pääasiallista ekosysteemiluokkaa: metsät, vuoristot, savannit, viljelysmaat, makeanveden kosteikot ja merialueet rannikoineen. Luonnontilainen metsä peitti 2000-luvun alussa viisi prosenttia maa-alasta, kun sen osuus 1900-luvun alussa oli noin .

Sierra Leonessa kasvaa kahta metsätyyppiä, trooppista kosteaa lehtimetsää ja kosteaa osavihantaa metsää. Trooppinen kostea lehtimetsä voidaan jakaa edelleen alangon sademetsiin ja vuoristometsiin.

Metsien hävityksen syinä ovat olleet kaskiviljelyn leviäminen ja puiden kerääminen rakennusmateriaaliksi, polttopuiksi ja puuhiilen polttoa varten. Myös kaivostoiminta on lisännyt metsien hävitystä ja eroosiota. Sisällissodan aikana suuri määrä väestöä joutui muuttamaan uusille alueille, mikä lisäsi metsien tuhoutumista.

Savanni peittää noin kolmanneksen maan pinta-alasta. Savannia on erityisesti maan pohjois- ja koillisosissa. Savanniympäristöt voidaan jakaa metsä-, puu- ja ruohikkosavanniin. Sierra Leonessa on noin  kosteikkoja, joissa kasvillisuus on joko suo-, joenvarsi- tai mangrovemetsää. Suometsiä on kaikkialla Sierra Leonessa, ja mangrovea rannikolla. Joenvarsien heinikkoja on Sierra Leonen eteläosissa.

Eläimistö 

Sierra Leonessa elää . Apinalajeja on 15, ja niistä uhanalaisia ovat muun muassa valkohäntägueretsa, guineanruostegueretsa ja dianamarakatti sekä guineansimpanssi. Antilooppilajeja puolestaan on 18, ja niistä uhanalaisia ovat muun muassa jentinkinsukeltaja-antilooppi ja juovasulkeltaja-antilooppi. Muita uhanalaisia lajeja ovat savanninorsu, jonka uskotaan jo lähes hävinneen Sierra Leonesta, afrikanmanaatti, kääpiövirtahepo ja leopardi.

Sierra Leonen lintulajistoon kuuluu , joita tavaan siellä pysyvästi tai säännöllisesti. Maan kokoon nähden lajisto on melko monipuolinen. Paikallisista lajeista suurin osa kuuluu Guinean–Kongon metsävyöhykkeen lajeihin. Lisäksi maassa elää 28 Sudanin–Guinean savannivyöhykkeen lajia. Muuttolinnuista  muuttaa Euroopan ja Välimeren sekä Afrikan välillä, kun taas 48 lajia on Afrikan sisällä muuttavia lajeja.

Luonnonsuojelu 

Vuoden 2016 alussa Sierra Leonessa oli neljä kansallispuistoa, joista vanhin on  laajuinen Outamba-Kilimin kansallispuisto maan pohjoisosassa. Puisto on perustettu suojelemaan savannin eläimistöä, etenkin apinoita. Siellä elää yhdeksän apinalajia, joista neljä on uhanalaisia. Lisäksi siellä tavataan elefantteja, leopardeja, kääpiövirtahepoja, puhveleita ja harvinaisia sorkkaeläinlajeja kääpiövesikauris ja kääpiöfilantomba.

Vuonna 2007 perustettiin maan toinen kansallispuisto, Golan sademetsäkansallispuisto, sademetsäalueelle lähelle Liberian rajaa. Siellä elää , kuten leopardi, simpanssi ja metsänorsu. Tämän  laajuisen kansallispuiston alueella kasvaa , joista yli 230 on puulajeja. Kasvilajeista ainakin 21 on uhanalaista. Sademetsästä on tavattu yli , joista 14 on maailmanlaajuisesti uhanalaisia. Puisto jatkuu Liberian puolella laajemmin Golan sademetsäalueena ja yhdessä niiden on suunniteltu muodostavan yli  kattavan, rajan ylittävän rauhanpuiston. Vuonna 2013 perustettiin Lomavuorten kansallispuisto () maan koillisosaan ja Läntisen alueen niemimaan kansallispuisto aivan pääkaupunki Freetownin eteläpuolelle ().

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla