Suomen piispainkronikka

Suomen piispainkronikka (käytetään myös nimeä Suomen piispain kronikka, alun perin Catalogus et ordinaria successio Episcoporum Finlandesium) on piispa Paavali Juustenin 1550–1570-luvulla laatima latinankielinen teos, joka sisältää Suomen siihenastisten piispojen lyhyet elämäkerrat. Teos jäi aikanaan julkaisematta, mutta historiantutkija Henrik Gabriel Porthan julkaisi sen 1700-luvulla nimellä Chronicon episcoporum finlandensium.

Paavali Juusten opiskeli Saksan Wittenbergissä uskonpuhdistuksen syntyaikoina. Erityisesti hän opiskeli Philipp Melanchthonin johtamana. Melanchthon painotti, että uskonpuhdistus merkitsi alkuperäiseen kristillisyyteen palaamista. Tämän vuoksi Juusten korosti teoksessaan yhteyttä keskiaikaan ja sen piispoihin. Teos on muodoltaankin samanlainen kuin vanhat hiippakuntahistoriat. Päälähteenä oli 1400-luvulla laadittu niin sanottu Palmsköldin katkelma, joka sisältää kahdeksantoista piispan elämäkerrat. Lisäksi Juusten käytti Turun tuomiokirkon arkistoa, johon hänellä oli mahdollisuus perehtyä ollessaan vuosina 1548–1554 tuomiokapitulin kirjurina.

Piispainkronikka ei ole luotettava keskiajan historian lähde, vaikkakin sen tiedot levisivät seuraavien vuosisatojen historiankirjoitukseen. Lähdekriittistä tutkimusmenetelmää käyttänyt Porthan havaitsi kronikan virheitä ja laati niistä väitöskirjansa 1780-luvulla. Kronikan epäluotettavuus johtuu kirjoittajan halusta korostaa piispojen saavutuksia.

Lähteet

Kristillinen kirjallisuus
Latinankieliset kirjat
Suomen keskiaika
Kristinuskon historia Suomessa
1500-luvun kirjat