Keskitulotason maat

Keskitulotason maat (yksikössä , MIC; myös ) on Maailmanpankin käyttämä maaluokka, joka määräytyy keskimääräisen, Atlas-menetelmällä lasketun bruttokansantulon (BKTL, engl. GNI per capita) perusteella. Luokituksen dollarimääräiset rajat ja luokkaan kuuluvien maiden lista tarkistetaan vuosittain heinäkuussa. Maailmanpankin maaluokittelua käytetään pohjana esimerkiksi kehitysapua ja lainoja myönnettäessä sekä eräänä perusteena kansainvälisen kaupan tariffikohtelussa. Osa keskitulotason maista kuuluu vähiten kehittyneisiin maihin (LDC), mutta maaluokkaan kuuluu myös pitkälle kehittyneitä maita. 

Vuoden 2016 tilastojen perusteella määritetty MIC-maiden bruttokansantulon alaraja henkeä kohden oli 1 006 Yhdysvaltain dollaria ja yläraja 12 235 dollaria vuodessa (vuonna 2014 rajat korkeammalla: 1 046–12 735). Merkitykseltään suuri, vuonna 2016 yhteensä 108 maata (2014 yht. 104 maata) sisältänyt keskituloisten maiden ryhmä jaetaan usein kahtia: alemman keskitulotason maihin (LMIC: 1 006–3 955 USD per capita) ja ylemmän keskitulotason maihin (UMIC 3 956–12 235 USD per capita). 

Keskitulotason maissa asuu ihmiskunnan enemmistö - vuonna 2014 yhteensä 5,1 miljardia ihmistä. Yhteenlaskettu bruttokansantuote (BKT, vallitsevin hinnoin) oli 2014 kaikkiaan 24 600 miljardia USD ja keskimääräinen bruttokansantuotteen kasvuvauhti oli 4,8 prosenttia (2014). Valtaosa maailman äärimmäisessä köyhyydessä, eli alle 1,25 dollarilla päivässä elävistä ihmisistä asuu keskitulotason maissa, ja yli puolet maailman ääriköyhistä asuu yksistään Intiassa, Kiinassa, Bangladeshissä tai Nigeriassa.

Keskitulotasoa köyhempiä maita kutsutaan matalan tulotason maiksi (BKTL enintään 1 005 USD per capita, vuoden 2016 tilastoluvuin). Bruttokansantulon ollessa keskimäärin vähintään 12 236 USD henkeä kohden kyseessä on puolestaan korkean tulotason maat.

Luettelo keskitulotason maista

Alemman keskitulotason maat, 53 kpl 

Näiden maiden (51 kpl vuonna 2014) BKTL oli keskimäärin 1 046–4 126 USD henkeä kohden vuonna 2014. Osa luokkaan kuuluvista maista luokitellaan yhä kehitysmaiksi. Listalle kuuluvat maantieteellisen Euroopan maista Kosovo, Moldova ja Ukraina sekä Euroopan ja Aasian rajalla sijaitsevat Armenia ja Georgia. Väestöltään suurin alemman keskitulotason maa on Intia.  Monet alemman keskitulon maat kuuluvat OECD-maiden kehitysavun vastaanottajamaiden listalle.

Alemman keskitulon maaluokkaan luettiin Maailmanpankin vuotta 2014 kuvaavien tilastojen perusteella yhteensä 51 maata. Maissa asui yhteenä 2,844 miljardia ihmistä, joista 39 prosenttia kaupungeissa. Niiden yhteenlaskettu bruttokansantuote oli 5 780 miljardia USD. Keskimääräinen bruttokansantulo oli 2 037 dollaria henkeä kohden (2014; BKTL oli 747 USD vuonna 2004). Odotettavissa elinikä keskimäärin 67 vuotta (2013), eliniän odotusarvo pidentyi neljä vuotta kymmenen edeltävän vuoden aikana. Lukutaitoisia oli vuonna 2003 yhteensä 82 prosenttia, vuonna 2013 jo 91 prosenttia väestöstä.  Hiilidioksidipäästöt  olivat keskimäärin 1,5 (ekvivalentti)tonnia henkeä kohden (2011), maiden päästö oli kasvanut 0,4 tonnia henkeä kohden edellisen kymmenen vuoden aikana. Huomaa, että oheisessa taulukossa esitetyt vuoden 2014 arvot on poimittu pääsääntöisesti aiemmasta tilastoversiosta (syyskuussa 2015), ja ovat saattaneet muuttua hieman vuoden 2016 tilastossa. 

Lapsikuolleisuus on nykyisin keskimäärin 45 kappaletta 1000 kohden ja imeväiskuolleisuus 34 kappaletta tuhatta kohden. Yhdeksällä kymmenestä on käytössään sähkö. 
 
Vuosina 2015–2016 alemman keskitulotason maiksi on noussut Kambodža (oli LIC-luokassa) ja Senegal on pudonnut LIC-luokkaan. Ylemmästä keskitulotason UMIC-maaluokasta alemman keskitulotason maaksi (LMIC) ovat siirtyneet Angola, Mongolia ja Tunisia. Samana ajanjaksona Guyana on noussut ylemmän keskitulotason UMIC-maaluokkaan.

Ylemmän keskitulotason maat, 56 kpl 

Näiden maiden (53 kpl vuonna 2014) BKTL oli keskimäärin 4 127–12 735 USD henkeä kohden vuonna 2014. Tähän Maailmanpankin määrittelemään maaluokkaan kuuluu yhteensä 53 maata. Listalle kuuluvat maantieteellisen Euroopan maista Bosnia ja Herzegovina, Bulgaria, Romania, Serbia ja Valko-Venäjä, sekä Euroopan ja Aasian rajalla sijaitsevat Kazakstan ja Turkki. Väestöltään suurin ylemmän keskitulotason maa on Kiina. 
Monet ylemmän keskitulon maat kuuluvat OECD-maiden kehitysavun vastaanottajamaiden listalle.

Ylemmän keskitulon maissa asui yhteenä 2,355 miljardia ihmistä, joista 62 prosenttia oli kaupunkilaisia. Maiden yhteenlaskettu bruttokansantuote oli 18 810 miljardia USD. Keskimääräinen bruttokansantulo oli 7 893 dollaria henkeä kohden (2014; BKTL oli 2 320 USD vuonna 2004). Odotettavissa elinikä keskimäärin 74 vuotta (2013), eliniän odotusarvo pidentyi kaksi vuotta kymmenen edeltävän vuoden aikana. Hiilidioksidipäästöt olivat keskimäärin 5,7 (ekvivalentti)tonnia henkeä kohden (2011), kun vuonna 2001 se oli 3,0 tonnia henkeä kohden.

Vuoden 2014 jälkeen Angola, Mongolia ja Tunisia ovat pudonneet ylemmän keskitulotason maista (UMIC) alemman keskitulotason LMIC-maaluokkaan ja ylemmän keskitulotason maaksi on LMIC-luokasta noussut Guyana ja Samoa. Korkean tulotason maista Nauru ja Venäjä ovat pudonneet UMIC-maiksi vuosien 2015–2016 aikana. Korkean tulotason maaksi on ylemmän keskitulotason maaluokasta noussut vastaavasti Palau.

Katso myös
Vähiten kehittyneet maat
Matalan tulotason maat
Luettelo valtioista inhimillisen kehityksen indeksin mukaan

Lähteet

Aiheesta muualla

Jonathan Glennie: Problems with measuring poverty (15.8.2011)  (theguardian.com)

Kansainvälinen talous
Luettelot valtioista