Fisteli

Fisteli on epänormaali yhteys kahden onton tilan (teknisesti kahden epiteelipinnan), kuten verisuonen, suolen tai muiden onttojen elinten, välillä. Fisteleitä voi kehittyä kehon eri osissa. Fistelit johtuvat usein vammasta tai leikkauksesta, mutta ne voivat myös johtua infektiosta tai tulehduksesta. Fistelit ovat yleensä sairaus, mutta niitä voidaan myös luoda kirurgisesti hoidollisista syistä.

Kasvitieteessä termiä käytetään viittaamaan lajeihin, jotka erottuvat ontto- tai putkimaisista rakenteista. Esimerkiksi Monarda fistulosalla on putkimaiset kukat;  Eutrochium fistulosumilla on putkimainen varsi; Allium fistulosumissa on ontot tai putkimaiset lehdet ja acacia seyal ssp. fistula on alalaji, jolla on ontot piikit. 

Crohnin taudin perianaalifisteleistä voidaan joskus puhua lyhyemmin vain fisteleinä.

Sijainti 
Fisteleitä voi esiintyä kehon eri osissa. Niitä voi muodostua esimerkiksi seuraavien elinten välille: 

  Valtimo ja laskimo 
 Sappitiet ja ihon pinta (sappirakon leikkauksen komplikaationa)
 Kohdunkaula ja emätin
 Niska ja kurkku
 Kallon ja poskiontelon sisäinen tila
 Suolisto ja emätin
 Paksu- tai peräsuoli ja perianaalialueen iho (perianaalifisteli)
 Vatsa ja ihon pinta
 Kohtu ja vatsaontelo
 Keuhkovaltimo ja laskimot
 Napa ja suoli

Syyt 
Erilaisia fistelien syitä ovat:

Hoito 

Fistelin hoito vaihtelee fistelin syystä ja laajuudesta riippuen, mutta siihen sisältyy usein kirurginen toimenpide yhdistettynä antibioottihoitoon. 

Tyypillisesti ensimmäinen vaihe fistelin hoidossa on lääkärin suorittama tutkimus, jonka avulla määritetään fistelin kulkureitti. 

Fistelin kuivumisen ja paranemisen varmistamiseksi vaaditaan usein leikkausta (jotta mätä pääsee valumaan ulos muodostamatta paisetta). Eri kirurgisia toimenpiteitä käytetään yleisesti. Yleisiä toimenpiteitä ovat mm. fistulotomia, seton-lankojen asettaminen (lanka, joka kulkee fistelin läpi ja pitää sen avoimena eritteiden valumisen tehostamiseksi), tai liukuläppäleikkaus (jossa suolen sisäpinnan tervettä kudosta siirretään peittämään fistelin sisäaukko, jotta fistelikanavaan ei pääsisi ulostetta). Hoitoon voi sisältyä myös fistelin täyttö fibriiniliimalla. Myös kollageenista valmistetun fistelitulpan käyttöä fistelin sisäaukon sulkemiseksi on kokeiltu viime vuosina, vaihtelevalla menestyksellä. Perianaalifistelien leikkaukset ovat usein vaativia ja riskinä niissä on ulosteenpidätyskyvyttömyyden kehittyminen. Lisäksi fistelin uusiutumisriski leikkaushoidon jälkeen on suuri. 

Fistelin kirurgista hoitoa ei ole järkevää aloittaa ilman diagnoosia tai mahdollisen perussairauden hallintaa. Esimerkiksi Crohnin taudin fistelien kirurginen hoito voi aluksi olla tehokasta, mutta jos itse Crohnin tautia ei hoideta, fistelin uusiutumisaste on erittäin korkea (selvästi yli 50 %).

Terapeuttinen käyttö 
Dialyysihoitoa tarvitseville munuaisten vajaatoiminnasta kärsiville potilaille voidaan luoda tarkoituksella leikkauksen avulla ns. ciminofisteli, jotta veri voidaan helpommin poistaa hemodialyysissä.

Maksan porttilaskimon hypertension hoitamiseksi voidaan radikaalina hoitona tehdä fisteli, joka yhdistää maksan porttilaskimon ja alaonttolaskimon. Tämä suojaa portaalin laskimojärjestelmää korkealta paineelta.

Etymologia 
Latinankielinen sana fistula (monikossa fistulae) tarkoittaa putkea.

Katso myös 
 Anaalifisteli

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lääketiede
Oireet