Fleurusin taistelu (1794)

Fleurusin taistelu oli Ranskan vallankumoussotiin kuuluneen ensimmäisen liittokunnan sodan taistelu, joka käytiin Fleurusin lähellä nykyisessä Belgiassa 26. kesäkuuta 1794. Taistelu päättyi Ranskan armeijan voittoon Itävallan ja Alankomaiden armeijoista, mikä käänsi sodan kulun.

Taisteluun osallistui Ranskan puolelta 73 000 miestä käsittänyt Sambren ja Meusen armeija, jota komensi kenraali Jean-Baptiste Jourdan apunaan kenraali Jean-Baptiste Kléber. Vastassa olivat 52 000 miestä käsittäneet itävaltalais-hollantilaiset joukot. Itävaltalaisia komensi Saksi-Coburg-Saalfeldin prinssi Josias ja hollantilaisia käskynhaltija Vilhelm V Oranialainen. Jourdanin armeija oli piirittänyt itävaltalaisten selustassa sijainneen Charleroin kaupungin 12. kesäkuuta ja vallannut sen 25. kesäkuuta. Coburgin prinssi ei tiennyt kaupungin kukistumisesta ja oli saapumassa vapauttamaan sitä piirityksestä, kun hänen armeijansa kohtasi ranskalaiset ja joutui taisteluun. Taistelun alussa itävaltalaisten viisi hyökkäyskiilaa iskivät menestyksekkäästi ranskalaisten linjoja vastaan, mutta ranskalaiset onnistuivat tekemään menestyksekkään vastahyökkäyksen. Kenraali Jourdan hyödynsi taistelussa Lazare Carnot’n suosittamaa uutta taistelutaktiikkaa, jossa massahyökkäykset ja tykistötuli keskitettiin vihollislinjan yksittäisiin kohtiin kerrallaan. Ranskalaisten miestappiot olivat kaksi kertaa suuremmat kuin itävaltalaisten, mutta Itävallan armeija joutui silti perääntymään Maasjoen itäpuolelle.

Taistelun seurauksena Ranskan armeija valloitti koko Itävallan Alankomaat, jotka yhdistettiin Ranskaan. Itävalta ei koskaan saanut aluetta takaisin. Myös Alankomaiden valtio valloitettiin.

Ranskalaiset käyttivät Fleurusin taistelun aikana tähystyspalloa vihollisen asemien selvittämiseen, mitä on pidetty ensimmäisenä esimerkkinä ilmasodankäynnistä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ranskan vallankumoussotien taistelut
Belgian historia
Vallonia