Bakteerivaginoosi

Bakteerivaginoosi (BV) eli emättimen bakteeritasapainon häiriö (Gardnerella vaginitis), on emättimen sairaus, jonka aiheuttaa liiallinen bakteerimäärä. Tavallisin oire on lisääntynyt  valkovuoto, jonka haju on usein tympeän kalamainen. Vuoto on yleensä valkoista tai harmahtavaa. Kivulias virtsaaminen on mahdollinen oire. Kutinaa ei tavallisesti esiinny. Toisinaan oireita ei ole lainkaan. Bakteerivaginoosi lisää useiden sukupuolitautien riskiä, esimerkiksi HIV/AIDS-tartunnan riskiä. Raskauden aikainen tulehdus lisää myös ennenaikaisen synnytyksen riskiä.

Syy ja diagnoosi 
Bakteerivaginoosin aiheuttaa emättimessä luontaisesti esiintyvän bakteeritasapainon häiriintyminen. Tavanomainen bakteerikanta muuttuu ja bakteerien kokonaismäärä lisääntyy sata- tai tuhatkertaiseksi. Riskitekijöitä ovat esimerkiksi emättimen suihkuttaminen, uudet tai useat seksikumppanit, antibiootit ja kierukan käyttö. Bakteerivaginoosia ei kuitenkaan pidetä sukupuolitautina. Tautiepäilyn perustana ovat oireet, ja diagnoosi voidaan vahvistaa, jos tutkitun valkovuodon mukaan emättimen pH-arvo on tavallista suurempi ja siinä on runsaasti bakteereja. Bakteerivaginoosi sekoitetaan usein hiivatulehdukseen tai trikomoniaasiin.

Ehkäisy ja hoito 
Tavallisin hoitokeino on antibiootti, joko klindamysiini tai metronidatsoli. Näitä lääkkeitä voi käyttää myös raskauden keski- ja loppuvaiheessa. Tulehdus kuitenkin uusiutuu monesti hoidon jälkeen. Probiootit saattavat auttaa uusiutumisen ehkäisemisessä. On epäselvää, vaikuttaako probioottien tai antibioottien käyttö raskauden kulkuun.

Epidemiologia ja historia 
Bakteerivaginoosi on hedelmällisessä iässä olevien naisten yleisin emätintulehdus. Siitä kärsii 5–70 prosenttia naisista. Bakteerivaginoosi on yleisintä joissakin osissa Afrikkaa ja harvinaisinta Aasiassa ja Euroopassa. Yhdysvalloissa vaivaa esiintyy noin 30 prosentilla 14–49-vuotiaista naisista. Määrä vaihtelee huomattavasti myös kunkin maan etnisestä ryhmästä toiseen. Bakteerivaginoosin kaltaisia oireita on kuvailtu lähes yhtä kauan kuin historiaa on tallennettu, mutta ensimmäinen selvästi dokumentoitu tapaus on vuodelta 1894.

Lähteet

Sairaudet