Ranskan Indokiinan piasteri

Ranskan Indokiinan piasteri ( tai piastre indochinoise) oli Ranskan Indokiinan rahayksikkö vuodesta 1885. Se jakautui sataan centiin.

Ennen Ranskan siirtomaa-aikaa Indokiinassa käytettiin paikallisen rahan lisäksi Meksikon piastereja. Ranskalaiset alkoivat vuonna 1863 lyödä frangin kolikoita. Setelien annosta tuli vuonna 1875 ranskalaisen Indokiinan pankin (Banque de l’Indochine) yksinoikeus.

Meksikon piasteria ja Yhdysvaltalaista kauppadollaria vastannut ranskalainen kauppapiasteri laskettiin liikkeelle vuonna 1885. Sen arvo oli 24,4935 grammaa hienoa hopeaa. Vuonna 1895 siitä tuli Indokiinan piasteri, jonka hopeapitoisuus oli 24,3 grammaa. Meksikon piasterit vedettiin pois liikenteestä vuonna 1903.

Indokiinan piasteri oli vapaasti vaihdettava valutta ja sen arvo suhteessa Ranskan frangiin vaihteli. Vuonna 1914 sen arvo oli 2,50, vuonna 1914 16,50, vuonna 1921 6,75 ja vuonna 1926 27,50 frangia. Hopeakannasta siirryttiin kultakantaan vuonna 1930, jolloin piasterin arvoksi määriteltiin 589,5 milligrammaa hienoa kultaa eli 10 frangia.

Japanilaisten toisen maailmansodan aikana julkaisemat 500 piasterin setelit mitätöitiin sodan jälkeen. Muut setelit määrättiin talletettaviksi tileille, jotka vapautettiin vuonna 1946. Piasterin arvoksi määrättiin Ranskan inflaation takia 17,00 frangia vuonna 1945.

Việt Minhin valvomilla alueilla otettiin vuonna 1946 käyttöön oma ”kansanpiasteri” đồng. Indokiinan piasterien liikkeellelaskuoikeus siirrettiin vuonna 1951 Ranskan, Vietnamin, Kambodžan ja Laosin yhteiselle emissiolaitokselle. Piasteri devalvoitiin vuonna 1954 41 prosentilla, jolloin sen arvoksi tuli 10,00 frangia tai 25,391 milligrammaa kultaa.

Indokiinan jakamisesta päätettiin Geneven konferenssissa vuonna 1954. Ranskan Indokiinan piasterit vaihdettiin suhteessa yksi yhteen Etelä-Vietnamin piastereihin, Kambodžan rieleihin ja Laosin kipeihin vuonna 1955.

Lähteet

Aasian rahayksiköt
Historialliset rahayksiköt
Ranskan Indokiina