Ovi jolta ei ole paluuta

Ovi jolta ei ole paluuta (ransk Porte de Non-Retour) myös Portti jolta ei ole paluuta tai Point of no Return on muistomerkki Ouidahissa, Beninissä. Se sijaitsee noin neljän kilometrin päässä kaupungin keskustasta etelään niin sanotun Orjareitin päätepisteessä. 

Monumenttikokonaisuus on avoimella hiekkarannalla paikalla, josta orjia kuljetettiin laivoihin. Betonista ja pronssista koostuva teos on muistomerkki orjuutetuille afrikkalaisille, jotka vietiin Ouidahin orjasatamasta Amerikkoihin.
 
Vuosina 1992-1996 valmistuneen kokonaisuuden rahoittivat Unesco ja Beninin valtio. Monumentin paljasti vuonna 1995 Beninin presidentti Nicéphore Soglo.

Tekijät ja osat 
Muistomerkin toteuttivat arkkitehti Yves Ahouen-Gnimon yhdessä kuvanveistäjien kanssa. Fortuné Bandeira teki portaalirakenteen pylväät ja friisin, joiden terakottareliefeissä on kuvattu orjia. 

Yves Kpede teki kaksi muuta betonista tehtyä, maalattua hahmoa, jotka kuvaavat Egunguneja. 

Portaalin molemmilla sivuilla on Dominque Kouasin tummat, hapetettua pronssia olevat teokset.

Tulkintaa 
Monumentin kaksipuolinen pääosa on kuvaus orjuutettujen mielentilasta lähdön hetkellä. Ensimmäinen osa suuntautuu valtamereen, kohti laivaa, joka odottaa orjia viemään heitä tuntemattomaan maahan. Toinen puoli suuntautuu kylään. Se keskellä on puu, jonka orjat muistavat osana synnyinkyläänsä tai kaupunkiaan. Molemmat puolet kuvittavat muistoja ja näyttävät, miten muisti pitää elossa joitakin muistikuvia huolimatta ajasta tai etäisyydestä. 

Monumentin toinen osa on kaksi betonivalosta, jotka ovat Egungun hahmoja. Ne muistuttavat esi-isien läsnäolosta paikalla.
 
Metalliset ihmishahmot toisiinsa kahlehdittuina kuvaavat orjuuden todellisia olosuhteita.

Merkitys 
Monumentti symbolisoi sitä tilaa ja maisemaa, jossa miljoonat afrikkalaiset astuivat eurooppalaisiin laivoihin, eivätkä koskaan palanneet Afrikkaan. Monumentista on tullut Beninin turistiteollisuuden vaikuttava ikoni ja hallitseva symboli, joka vetoaa ihmisiin koko maassa ja on kansallisylpeyden merkki. 

Vuosittain 10. tammikuuta monumentin aluetta käytetään Kansallisen vodoun-päivän Festival vodounin alueena, jossa tuhannet beniniläiset ja ulkomaiset matkailijat kokoontuvat kunnioittaakseen sekä paikallisia henkiä, että niitä miljoonia ihmisiä, jotka kuolivat Atlantin orjakaupan aikana.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Ana Lucia Arauio, Public Memory of Slavery, Cambria Press, 2010 ISBN 978-1-60497-717-1

Muistomerkit
Beninin rakennukset ja rakennelmat
Beninin taide