Nonna Mordjukova

Nonna Viktorovna Mordjukova (; s. 25. marraskuuta 1925 Kostjantynivka, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 6. heinäkuuta 2008 Moskova, Venäjä) oli venäläinen näyttelijä, joka teki pitkän uran elokuva-alalla. Hänen keskeisimmät elokuvansa tehtiin Neuvostoliiton aikana, mutta hän teki vielä muutamia rooleja maan hajoamisen jälkeen.

Nuoruus  
Nojabrina Mordjukova syntyi Kostjantynivkassa, ja hänen vanhempansa olivat Viktor ja Irina Mordjukova. Hän sai nimensä Nojabrina synnyinkuukaudestaan marraskuusta. Hänen kutsumanimensä Nonna oli puolestaan deminutiivi Nojabrinasta.

Mordjukova eli lapsuutensa paikkakunnalla, jossa hänen äitinsä työskenteli kolhoosin puheenjohtajana. Siellä hän vietti myös toisen maailmansodan aikaisen saksalaisvaltauksen.

Ura 
Mordjukova haaveili jo nuorena urasta näyttelijänä, ja hän opiskeli 1945–1950 valtiollisessa elokuvainstituutissa. Opiskeluaikana hän teki elokuvadebyyttinsä Sergei Gerasimovin elokuvassa Nuori kaarti (1948). Mordjukova esitti siinä pääroolia. Hänestä tuli elokuvan myötä tunnettu kansan keskudessa, ja hän sai siitä Stalin-palkinnon.

Mordjukovalla oli pieni roli Vsevolod Pudovkinin elokuvassa Kotiinpaluu, mutta todellisen läpimurtonsa hän teki vuonna 1956 ensi-iltansa saaneessa Mihail Šveitserin elokuvassa Tšužaja rodnja. Hänelle alettiin tämän jälkeen tarjota säännöllisesti päärooleja.

Nikita Hruštšovin sanouduttua vuonna 1956 irti Stalinin henkilökultissa elokuvateollisuuskin vapautui hieman. Mordjukovaa tämä auttoi siinä mielessä, että hän pystyi valitsemaan monipuolisempia rooleja. Budimir Metalnikov kirjoitti suoraan Mordjukovalle elokuvan Prostaja istorija (1960). Siinä hän oli jälleen maaseutunainen, mutta rooliin sijoittui draaman lisäksi komediaa. Predsedatel (1964) oli puolestaan poliittisesti rohkea elokuva, sillä siinä hän näytteli oman maatilan omistaneen maanviljelijän vaimoa, jolla oli lapsi saksalaisen sotilaan kanssa.

Aleksandr Askoldov kirjoitti elokuvan Komissaari (1967) Mordjukovalle. Se kiellettiin kuitenkin 20 vuodeksi, ja Askoldov sai sen tekemisestä erilaisia tuomioita. Se julkaistiin lopulta perestroikan ja glasnostin aikana, jolloin se keräsi kansainvälistä suosiota. Elokuva palkittiin muun muassa hopeisella karhulla Berliinin elokuvajuhlilla.

Mordjukova näytteli 1960-luvulla myös historiallisissa elokuvissa. Hänen elokuviinsa kuuluvat muun muassa Konstantin Voinovin Naimapuuhat (1965). Mordjukovan parhaiten menestyneimpiin elokuviin kuuluu komedia Briljanttikäsi (1968). Leonid Gadai oli erikoistunut komedioihinsa, ja Mordjukov esiintyi myös hänen vuoden 1977 elokuvassaan Inkognito iz Peterburga. Toinen komediaohjaaja, Eldar Rjazanov puolestaan otti hänet päärooliin elokuvaansa Asema kahdelle (1983).

Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen Mordjukovan ura alkoi jo hiipua. Viimeisten 15 elinvuotensa aikana hän näytteli vain kolmessa elokuvassa. Vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Mama oli hänen viimeinen elokuvansa. Hän jäi eläkkeelle tämän jälkeen, mutta hän kirjoitti vielä muistelmansa.

Mordjukova eli viimeiset vuotensa valtion hankkimassa moskovalaisessa asunnossa.

Lähteet 

Venäläiset näyttelijät
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet