Oquendo-luokka

Oquendo-luokka oli Espanjan laivaston kolmen aluksen muodostama hävittäjäluokka.

Suunnittelu 
Alun perin alusten pääaseina piti olla kahdeksan 4,1 tuuman tykkiä kaksiputkisissa torneissa, joita täydentäisivät seitsemän 21 tuuman torpedoputkea ja kaksi syvyyspomminheitintä. Nämä kuitenkin vaihdettiin kuuteen sekä meri- että ilmamaaleihin ampuviin 4,7 tuuman 50 pituuskaliiperin tykkiin, jotka asennettiin kaksoisorneihin. Ilmatorjunta-aseistukseksi asennettiin kuusi Boforsin 40 millimetrin 70 pituuskaliiperin ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Sukellusveneidentorjuntaan aluksille asennettiin kaksi Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitintä ja kummallekin kyljelle kaksi sukellusveneidentorjuntatorpedoputkea.

Propulsiojärjestelmä oli kaksiakselinen Rateau-Bretagne-turbiinimoottori, joihin oli kytketty kolme kolmivaihe kattilaa. Järjestelmä tuotti 60 000 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 39 solmun huippunopeuden. Alusten tankeissa oli 659 tonnia öljyä, mikä mahdollisti viidentoista solmun nopeudella 5 000 merimailin toimintamatkan. Alusten elektroniikkana oli brittiläiset tutkat tyyppejä 262, 275 ja 293 sekä yhdysvaltalainen SNW-10. Kaikuluotain oli QHBa.

Oquendon koeajot osoittivat alusten epävakauden, joten alus siirrettiin telakalle painolastin lisäämiseksi ja kannen ylärakenteiden painon vähentämiseksi. Työ saatiin päätökseen 22. huhtikuuta 1963, minkä jälkeen aluksen standardiuppouma oli 2 582 tonnia ja kuormattuna 3 005 tonnia. Syväys oli kasvanut 3,8 metriin ja huippunopeus laskenut 32,4 solmuun. Aluksen aseistuksesta oli poistettu X-torni sekä 20 millimetrin ilmatorjuntatykki.

Kahden muun aluksen työt keskeytettiin ja ne valmistuivat uudistettujen suunnitelmien mukaan Cartagenassa. Alusten pituus ja leveys kasvoivat ja niiden aseistus ja elektroniikka ostettiin Yhdysvalloista. Alukset muistuttivat varustukseltaan Gearing-luokan FRAM II -aluksia.

Alukset 
Yhdeksän Ranskan Hardi-luokan alusten suunnitelmiin pohjautuvaa alusta tilattiin vuosina 1947-1948. Tilatuista aluksista kuusi peruutettiin vuonna 1953: Blas de Lezo, Gelmírez, Lángara, Bonifaz, Recalde ja Blasco de Garay.

Lähteet

Viitteet