Parkkiakaasia

Parkkiakaasia (Acacia mearnsii) on nopeasti kasvava, hernekasveihin kuuluva puu, joka on kotoisin Australiasta. Nykyisin se on yksi haitallisimmista vieraslajeista.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Parkkiakaasia on kotoisin Kaakkois-Australiasta ja Tasmaniasta, mutta se on levinnyt aluksi ihmisen toimesta Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan, Aasiaan, Eurooppaan, Tyynenmeren ja Intian Valtameren saarille, Afrikkaan ja Uuteen-Seelantiin.

Parkkiakaasiaa on istutettu, koska siitä on saatu parkkia (tanniinia) tai polttopuuta. Se on levinnyt istutuspaikoiltaan, ja sitä pidetään rikkaruohona, joka kilpailee kotoperäisten kasvien kanssa ja vähentää biologista monimuotoisuutta.

Alkuperäisellä levinneisyysalueellaan parkkiakaasia kasvaa metsissä subtrooppisen ja lauhkean ilmaston alueilla. Afrikassa laji kasvaa joutomailla, laitumilla ja rannoilla 600–1700 metrin korkeudessa. Parkkiakaasian on raportoitu sietävän vuotuisen sademäärän vaihtelua 66–228 mm. Vuotuinen keskilämpötila saa olla 15–28 °C ja pH 5.0 – 7.2. Parkkiakaasia ei kasva kovin hyvin, jos maaperä on kuiva ja köyhä.

Ekologia 
Parkkiakaasialla on tärkeä rooli ekosysteemissä sen alkuperäisillä kotiseuduilla Australiassa. Se on pioneerilaji, joka leviää nopeasti pensaspalojen tuhoamille alueille. Muiden palkokasvien tavoin se sitoo ilmasta typpeä maaperään juurikyhmyjensä bakteerien avulla.

Parkkiakaasian kukissa on erittäin typpipitoinen siitepöly, mutta ei mettä. Kukat houkuttelevat siitepölyä syöviä lintuja.

Lisääntyminen 
Parkkakaasia tuottaa runsaasti pieniä siemeniä, mutta ei levitä niitä aktiivisesti. Laji versoo juuriversoista voimakkaasti pensaspalojen jälkeen. Se myös tuottaa lukuisia versoja, jotka muodostavat tiheikköjä. Siemenet voivat pysyä elinkelpoisena jopa 50 vuotta.

Lähteet

Viitteet 

Akaasiat
Puut