Seuramatka

Seuramatka on matka, jossa matkanjärjestäjä paketoi seuramatkapalvelun. Seuramatkaan kuuluu kuljetuksen ja majoituksen lisäksi kolmas palvelumuoto, ja matkasta tehdään esite. Seuramatka on usein matka linja-autolla, laivalla tai lentäen, ja sitä mainostetaan julkisesti. Lentäen tapahtuville seuramatkoille lennetään miltei aina tilauslennoilla. Seuramatkan voi ostaa yksittäinen henkilö tai asiakasryhmä.

Valmismatka on yksilöllinen matkustustapa. Valmismatkat, IT-matkat (Inclusive tours) ja  olivat reittikoneella suoritettuja yksilöllisiä matkoja. Matkan ostaja valitsi matkatoimiston valmismatkaesitteestä lentoyhtiön reittilentotarjonnasta itselleen sopivan lähtö- ja paluupäivän, matkareitin ja hotellin. Matkan keston piti olla vähintään kuusi ja maksimissaan 30 vuorokautta, ja hinnan tuli sisältää lentokuljetuksen, hotellimajoituksen ja jonkin kolmannen palvelumuodon.

Matkustukseen vaikuttaneita asioita 
Raha- ja valuuttapolitiikalla on ollut merkitystä matkustuksen kehittymiseen. Vuonna 1946 Suomessa tehtiin setelinvaihto eli rahan leikkaus. Devalvaatioita on ollut 1957, 1967, kahdesti 1977, 1978, 1979, kahdesti 1982, 1986 ja 1991 ja revalvaatioita 1973 ja 1980. Myös vapaa-ajan lisääntymisellä on ollut vaikutusta matkustukseen. Vuonna 1960 vuosilomaa pidennettiin 18–24 päivään, 1973 vuosiloma muutettiin neljän viikon loma-ajaksi. Talvilomaviikko tuli laajasti käyttöön 1977 ja työajan lyhennysvapaat eli pekkaset tulivat 1984.

Ulkomaanpassien myöntämisrajoitteita poistettiin 1949 ja yhä useammat maat ryhtyivät myöntämään viisumeita, ja Suomen Pankki myi matkavaluuttaa lisenssittä. Useat maat poistivat viisumipakon 1950 ja Suomen Pankki myönsi lisää valuutansaantihelpotuksia mutta jo seuraavana vuonna tuli valuuttavero. Vuonna 1953 poistui passi- ja viisumipakko Pohjoismaiden välisestä liikenteestä ja Suomen Pankki muutti matkavaluuttamääräyksiä. Matkustajan saaman ulkomaan valuutan osto-oikeus supistettiin 50 000 markasta 35 000 markkaan matkan suuntautuessa muualle kuin Pohjoismaihin ja 25 000 markkaan mikäli matka suuntautui yksinomaan Pohjoismaihin.

Vuonna 1957 Suomen Pankin ohjeita helpotettiin, matkustajan valuuttakiintiöstä ei vähennetty mitään, kun matkustaja osti lipun, joka oikeutti käyttämään säännöllisiä aikataulunmukaisia reittejä. Ulkomaiden hotelli- ja ateriakorvauksia, teatteri- ja muita lippuja ei voitu maksaa etukäteen. Poikkeuksena ryhmämatkojen osanottajat saivat kuitenkin maksaa majoitukset ja ruokailun etukäteen, silloin matkustajan valuuttakiintiöstä vähennettiin erikseen ilmoitettu määrä.

1960-luvun alussa suomalaiset tarvitsivat Euroopassa viisumin vielä Jugoslaviaan, Neuvostoliittoon, DDRään, Tšekkoslovakiaan, Unkariin, Bulgariaan ja Romaniaan. Vuonna 1968 voimaan tulleen matkatoimistoasetuksen mukaan matkatoimistojen ja matkanjärjestäjien tuli rekisteröityä ja antaa pankkitakuu. Samana vuonna laivamatkustajien piti maksaa laiturivero.

Vuonna 1984 Kansallisrahoitus ja Suomen Matkatoimistoyhdistys sopivat Matkaluotto-nimisen matkaluottokortin käyttöönotosta. Matkaluottokortteja oli 1984 käytössä jo 10 000 ja niillä tehtiin matkoja noin 18 miljoonan markan arvosta. Eduskunta sääti 200 markan matkaveron 1991 kaikille 12 vuotta täyttäneille seuramatkoihin osallistujille. Vuonna 2006 kerättiin ensimmäisen kerran polttoainelisämaksuja lento- ja laivamatkustajilta.

Seuramatkustuksen alkuvaiheita 1946–1950-luvun loppuun 
Jatkosodan jälkeen yhteys ulkomaille tapahtui laivoilla Tukholmaan, Kööpenhaminaan ja Antwerpeniin. Henkilöliikenne Leningradiin rautateitse alkoi kesäkuussa 1953 neuvostoliittolaisella kalustolla, suomalainen Sibelius aloitti 1992. Aero Oy pystyi aloittamaan kotimaan liikenteen 1945 ja ulkomaan liikenteen 1947. Leningradiin avattiin laivareitti 1946 Beloostrovin  (ent. Aallotar I) aloitettua liikennöidä Leningrad-Lontoo reitillä, välisataminaan Helsinki ja Tukholma.

Seuramatkat syntyivät Suomessa 1950-luvun alussa. Muutamat matkatoimistot, muun muassa Suomen Matkatoimisto, MatkaKaleva, Area, Turistipalvelu ja Koulumatkailutoimisto tekivät paketti- ja campingmatkoja linja-autoilla ja laivoilla. Tärkeimmät matkakohteet olivat Pariisi, Kööpenhamina, Tukholma sekä Italia ja Espanja yleisesti. Matkatoimistot myivät yksittäismatkoina myös Ruotsista tai Tanskasta lähteviä bussi- tai lentomatkoja. Suomen Turistiauto teki oman matkaohjelman ja oli suuri toimija seuramatkustuksen alkuaikoina. Olympia Auto (myöhemmin Olympia Lentomatkatoimisto) oli poikkeus matkanjärjestäjän joukossa. He tekivät usein lentomatkoja pienelle asiakaskunnalle Kar Airin koneilla erikoisiin kohteisiin. Ensimmäiset matkat suuntautuivat Lähi-itään.

Lentoseuramatkojen syntyhistoriaa 1957–1972 

Karair oli suomalaisten lentäen tapahtuvien seuramatkojen uranuurtaja. Saatuaan 1957 Convair Metropolitan -koneet alkoi reitti- ja tilauslentoliikenne Espanjaan kasvaa. Aluksi tuotettiin ja myytiin yksittäisiä pakettimatkoja. Lokakuussa 1959 Lehtimatkat julkaisi Karairin tilauslentoihin pohjautuvan seuramatkaohjelmansa talvikaudelle 1959–1960 Kanarialle, Torremolinokseen sekä hiihtomatkoille St. Antoniin ja bussimatkoja Suomen Turistiauton linja-autoilla. Suomen Matkatoimisto, Area ja MatkaKaleva vastasivat kilpailuun ja tuottivat yhteiset lentoseuramatkansa Kanarialle, Egyptiin. Marokkoon ja St Antoniin Aeron reittikoneella Baseliin, josta oli jatkokuljetus tilauslennolla matkakohteeseen. Kesäkaudella 1960 Suomen Matkatoimisto, Area ja MatkaKaleva jatkoivat yhteistä seuramatkatuotantoansa ja markkinointiansa nimellä 3 MM-matkat, nimi muutettiin myöhemmin Tähtimatkoiksi.

Vuonna 1961 Suomen Matkatoimisto osti Lehtimatkat, perusti Suomen Ulkomaanmatkat Oy:n ja poistui Tähtimatkoista. Suomen Ulkomaanmatkat tuotti seuramatkoja joita markkinoitiin yhteisnimellä A-Matkat. . MatkaKalevakin lopetti Tähtimatkat-yhteistyön ja teki sopimuksen ruotsalaisen Europa Resorin kanssa. Area sen sijaan jatkoi Tähtimatkoissa ja teki myös sopimuksen ruotsalaisen Vingresorin seuramatkojen myynnistä Suomessa. Vuonna 1963 Tähtimatkat muutettiin markkinointinimeltään Aurinkomatkoiksi. Myyjiksi tuli merkittävä määrä suomalaisia matkatoimistoja ja 1963 lopulla A-Matkat lopetettiin ja perustettiin Aurinkomatkat Oy, jonne Suomen Ulkomaanmatkojen henkilökunta siirtyi.

Keskisuuret yksityiset matkatoimistot perustivat 1964 oman markkinointiyhtiönsä Suomen Seuramatkat, mukana Koulumatkailutoimisto, Suomen Turistiauto, AK:n Matkatoimisto, Lentomatkat sekä myöhemmin liittynyt Skandinavian Matkapalvelu. Suomen Seuramatkat loppui jo 1965 Lentomatkojen ja AK:n matkatoimisto aloittivat omat seuramatkaohjelmansa. Lentomatkat lopetti seuramatkojen tuottamisen jo 1969, AK vuonna 1973. Tanskalaiset matkatoimistot tulivat Suomeen, Tjäreborg aloitti 1966 ja Spies 1967.

Vuonna 1977 kehittivät matkanjärjestäjät Aurinkomatkat, Finnmatkat, Etumatkat ja Lomamatkat yhteistyössä Finnairin kanssa omaa matkanjärjestäjäautomaatiota ja yhteinen MARS-järjestelmä otettiin käyttöön. Suomalaiset seuramatkoja välittäneet matkatoimistot pystyivät omilta päätteiltään varaamaan matkapaketit. Ensimmäisen matkanjärjestäjäkonkurssin teki tammikuussa 1969 Y-Matkat ja toisen toukokuussa 1974 Keihäsmatkat. 1970-luvulla markkinoille tulivat Matka-Expertit, Matkantekijät, Ihannematkat, Toiviomatkat, Ikaalisten matkatoimisto, Matkapojat, Matka-Vekka, Travela sekä Neuvostoliiton markkinoille Finnsov Tours ja Ystävyysmatkat.

Matkanjärjestäjien yhdistymiset Suomessa alkoivat 1990-luvulla. Ensimmäiseksi yhdistyivät 1993 Tjäreborg ja Spies Matkat, 1997 Hassen Matkat yhdistettiin Fritidsresoriin ja vuonna 2002 Fritidsresor sulautettiin Finnmatkoihin. Vuonna 1997 Fritidsresor/Hassen Matkojen markkinaosuus Suomessa oli noin 30 %. Finnair-ryhmän eli Aurinkomatkojen, Finnmatkojen ja Top-clubin markkinaosuus oli 40 % ja Spies/Tjäreborg-ryhmän lähes 20 %.

Internet ja verkkokauppa ovat muuttaneet perinteisen seuramatkamyynnin verkkokaupaksi ja kansainvälistyminen on tuonut tarjolle useiden ulkomaisten matkanjärjestäjien seura- ja ryhmämatkoja.

Bussi- ja laivamatkanjärjestäjiä Skandinaviaan ja Eurooppaan

Sarjalento- ja kaukomatkojen matkanjärjestäjiä 

.

Tilastoja vapaa-ajan valmismatkoista lentäen 
Tilastossa on matkustajamäärät tilauslentosarjoin tehdyillä seuramatkoilla läntiseen Eurooppaan ja Kaukoitään.

{| 
|-
| Vuosi || Matkustajamäärä
|-
| 1965 || 16 600
|-
| 1967|| 33 400
|-
| 1969 || 72 600
|-
| 1971 || 126 900
|-
| 1973 || 217 200
|-
| 1975 || 317 500
|-
| 1977 || 313 100
|-
| 1979 || 303 000
|-
| 1981 || 238 400
|-
| 1983 || 322 800
|}

Yksityis- ja seuramatkatoimistoja Neuvostoliittoon sekä Itä-Eurooppaan vuosina 1956 – 1991 

Neuvostoliitossa oli kolme matkatoimistoa, jotka saivat käydä ulkomaanvaluuttakauppaa. Inturist oli suurin ja tärkein, sen kautta varattiin kaikki seura-, liike-, ja yksityismatkat. Sputnik järjesti nuoriso- ja urheilumatkoja ja Neuvostoliiton valtiollinen ammattiliittojen keskusjärjestö VZSPS otti vastaan ulkomaisten ammattiliittojen ryhmiä.

Seuramatkustus Neuvostoliittoon alkoi vasta 1955 Suomen Matkatoimiston ja MatkaKalevan solmittua myyntisopimuksen Inturistin kanssa. Vaalimaan raja-asema avattiin busseille ja henkilöautoille 1958 kahdeksi kuukaudeksi. Ensimmäisenä rajan ylitti Onni Vilkas Oy:n linja-auto. Huhtikuussa 1959 Vaalimaan raja avattiin maaliikenteelle ympärivuotiseksi. Suoran laivaliikenteen Helsingin ja Tallinnan välillä aloitti m/s Vanemuine 1965. Tätä ennen Tallinnaan matkustettiin Leningradin kautta. Leningradin bussi- ja junamatkat sekä laivalla tehdyt Tallinnan matkat 1960–1970-luvuilla olivat todellista massaturismia ja silloin syntyi käsite vodkaturismi.

Neuvostoliittoon Suomesta suoraan maitse ja meritse matkustaneet suomalaiset 1966–1974 
Tilastosta puuttuu kokonaan Mustanmeren lentomatkustus sekä muu lentoryhmämatkustus Leningradiin ja Moskovaan, jota ei ole luotettavasti tilastoitu. Tilastoija on arvioinut, että lentäen Neuvostoliittoon matkustaneita suomalaisia arvioidaan vuosina 1973 ja 1973 olleen noin 13 000 kumpanakin vuonna.

Huomiolista

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta
 
 
 
 
 
 Londén, Markus: Etelään! : seuramatkailun syvin olemus. Tammi, 2000. ISBN 9513117634.

Aiheesta muualla
 

Matkailu