Uusi alasaksin kirjoitustapa

Uusi alasaksin kirjoitustapa (alasaksiksi Nysassiske Skryvwyse (lyh. NSS)) on kaikkia sekä Saksan että Alankomaiden puolella puhuttuja alasaksin kielen puhetapoja yhdistämään ehdotettu kirjoitustapa. Se yrittää olla yksiselitteinen ja luettava kaikkien murteiden kannalta. Kirjoitustapa kehitettiin vuosina 2017‒2018 ja jo vuonna 2018 Alankomaiden puoleinen alasaksinkielinen Wikipedia alkoi käyttää sitä omalla etusivullaan. Myös Werldspråke-verkkosivustolla alettiin samoihin aikoihin julkaista tällä kirjoitustavalla kirjoitettuja uutisia. Vuonna 2019 sen käyttöala laajeni paikallisissa joukkoviestimissä, kun eräs suderburgilaisen (alasaksiksi Seborg) Die Zeitung -lehden kirjoittaja alkoi käyttää sitä kirjoituksissaan. Kirjoitustapa on saanut kannatusta erityisesti kielen nuorten puhujien keskuudessa sekä Saksassa että Alankomaissa – ja myös Suomessa.

Pääperiaatteet 

Kirjoitustavassa on kolme pääperiaatetta, jotka esitetään alla.

Periaate 1: sanan alkuperä 

Ylialueellisessa kirjoitustavassa otetaan lähtökohdaksi sanan alkuperä. Kirjoitustapaa voidaan kuitenkin soveltaa myös alueellisten puhetapojen kirjoittamiseen. Silloin sanan etymologiaan perustuvaa ylialueellista kirjoitusmuotoa voidaan muokata niin, että tietyssä puhetavassa yhteen langenneita äänteitä merkitään samalla kirjaimella, vaikka ylialueellisessa kirjoitustavassa ne pidetäänkin erillään.

e:n loppuheitto 

Alasaksin pohjoismurteissa ja myös IJsselmeerin ympäristössä puhutuissa alasaksin muodoissa sananloppuinen e häviää äännettäessä. Kirjoituksessa e kuitenkin säilytetään alueellistakin puhetapaa jäljiteltäessä siksi, että tämä käytäntö pienentää pohjois- ja etelämurteiden välistä visuaalista eroa. Lisäksi tätä käytäntöä puoltaa sekin, että eräät konsonantit säilyvät äännettäessä soinnillisina, vaikka ne jäävätkin pohjoismurteissa sanan loppuun: wyse [vi:z], breve = [brɛ:ɪ̯v]. Jos e jätettäisiin kirjoitusasusta pois, pitäisi myös loppuun jäävä konsonantti kirjoittaa toisin, sillä perussäännön mukaan sananloppuinen konsonantti äännetään aina soinnittomana.

Periaate 2: yhdenmukaisuus 

Suuria muutoksia sanan vartalon kirjoitusasuun ei haluta, vaikka päätteet muuttaisivatkin vartalon ääntämistä.

Obstruenttien soinnittomuus sanan lopussa 

Soinnilliset obstruentit äännetään sanan lopussa soinnittomina, mutta kirjoituksessa tätä eroa ei osoiteta. Siksi kirjoitetaan esimerkiksi tyd - tyden (eikä Tiet - Tieden niin kuin toisessa Sass'sche Schrievwies (lyh. SASS) -kirjoitustavassa) ja skryven - skrivt (eikä hollannin mukaan schrijven - schrijft).

Obstruenttien assimilaatio 

Konsonanttiyhtymässä obstruentti mukautuu toiseen konsonanttiin, mutta tätä ei osoiteta kirjoitusasussa. Kirjoitetaan siis esimerkiksi bild - bilder (eikä biller) ja hand - handen/hände (eikä hannen/hänne).

Poikkeus 

Sanat, joiden vartalon lopussa on s, sj tai muu sibilantti, eivät noudata edellä esitettyä periaatetta. Kun näihin sanoihin lisätään esimerkiksi pääte -st, kirjoitetaan näkyviin vain yksi sibilantti: nervöös → up dat nervööst, duusjen → du duusjt.

Periaate 3: avo- ja umpitavut

Vokaalin pituus 

Pitkät monoftongit kirjoitetaan avotavussa yhdellä kirjaimella ja umpitavussa kahdella. Esimerkiksi: maken - maakt, good - gode.

Poikkeus 

Kirjaimet e, y ja å eivät noudata edellä esitettyä sääntöä:

 Pitkä e kirjoitetaan joskus kahdella kirjaimella painollisessa avotavussa. Tämä koskee erityisesti sellaisia yksitavuisia sanoja kuten hee (saks. er, holl. hij) sekä dee (saks. die, der, holl. die).
 Kirjaimet y ja å merkitsevät aina pitkää vokaalia, ja siksi ei tarvita kahta kirjainta umpitavussakaan. Näin ollen kirjoitetaan esimerkiksi hyr, myn, stån ja gån, eikä hyyr, myyn, ståån ja gåån.

Konsonantit tavun lopussa 

Uudessa alasaksin kirjoitustavassa tavun loppuun ei koskaan kirjoiteta kahta samaa konsonanttikirjainta. Näin ollen kirjoitetaan esimerkiksi kan, nat ja wil, eikä kann, natt ja will kuten SASS-kirjoitustavassa. Tässä kohtaa alasaksin uusi kirjoitustapa on yhdenmukainen hollannin kielen ortografian kanssa ja erilainen kuin saksan.

Kirjoitustavan muita piirteitä

Laina- ja vierassanojen kirjoittaminen 

Vanhat lainasanat, joita ei enää pidetä kielessä vieraina, kirjoitetaan edellä annettujen sääntöjen mukaan. Uudempien vierassanojen kirjoitusmuodon lähtökohdaksi otetaan sen kielen kirjutusmuoto, josta sana tulee, mutta siihen voidaan laatia vielä joitain pieniä muutoksia:

 Avo- ja umpitavun periaate: Pitkä vokaali kirjoitetaan umpitavussa kahdella kirjaimella vierassanoissakin. Esimerkiksi: kanaal, systeem ja kultuur.
 c-kirjain säilyy, kun se äännetään /ts~s/. Jos äännetään /k/, niin sitten kirjoitetaan myös k. Esimerkiksi: citrone ja centrum, mutta konferens(y) ja kakao.  
 Alkuperäinen cc kirjoitetaan ks, kun se äännetään /ks/ (aksent, aksepteren) ja kk, kun äännetään /k/ (akkumuleren, akkoord).
 qu kirjoitetaan kw, kun se äännetään /kv/ (kwaliteyt, frekwens(y)) ja k, kun äännetäh /k/ (karantene). Erisnimissä qu voi kuitenkin säilyä (Quebec).
 th ja ph kirjoitetaan yksinkertaisemmin t ja f. Esimerkiksi: teory, tema, telefoon ja foto.
 x kirjoitetaan ks (eksempel, kontekst).

Iso alkukirjain 

Isoa kirjainta käytetään vain virkkeen aloittavan sanan alussa ja ihmisten ja paikkojen nimissä. Muut substantiivit kirjoitetaan pienellä alkukirjaimella, toisin kuin esimerkiksi saksan kielessä. Adjektiivit kirjoitetaan myös aina pienellä alkukirjaimella, vaikka ne liittyisivätkin paikannimeen.

Välimerkit 

 Virkkeen rakenne määrää pilkkujen käytön. Pilkku laitetaan yhdysvirkkeessä kahden lauseen väliin, esimerkiksi [päälause, päälause] tai [päälause, sivulause]. Jos virke on hyvin lyhyt (~kaksi sanaa), niin pilkun voi jättää pois. Konjunktiot un/en 'ja' or/oder/of 'tai' muodostavat poikkeuksen, eikä niillä alkavien lauseiden alkuun kirjoiteta pilkkua.
 Sitaattimerkkeinä voidaan käyttää "...", “...” tai ”...”.

Kirjainten käyttö 

Konsonanteissa on vain vähän foneemitason eroja alasaksin eri murteiden välillä, ja siksi on helppo kehittää niille ylialueellinen kirjoitustapa. Vokaaleissa on kuitenkin enemmän vaihtelua murteiden välillä, ja se pitää ottaa huomioon kirjoitustapaa kehitettäessäkin.

Konsonantit

Klusiilit

Frikatiivit

Resonantit 

{| class="wikitable sortable"
|-
!Kirjain || Muinais- saksin äänne || Esimerkit: || Muinaissaksi || Ylialueellinen uusi alasaksin kirjoitustapa || SASS (Saksan pohjoisalasaksi) || Grünnegsk (Alankomaiden pohjoisalasaksi) || Mönsterlandsk (Saksan westföälsk) || Standaard Schriefwieze (twentsk, Alankomaiden westföälsk) || Hollannin vastine || Saksan vastine || Käännös suomeksi
|-
| m || m || || miluk kuman    arm || melk koamen, kummen  westföälskissä myös: kuamen arm || Melk kamen     Arm || melk komen, kommen    aarm || Miälk, Melk kuëmen    Arm || melk komn    aarm || melk komen    arm || Milch kommen    Arm || maito tulla    käsi(varsi)
|-
| n || n + hn || || hnut   naht winnan hlōpan || nut, noat, nöät(e) westföälskissä myös: nuat nacht winnen loupen || Nutt, Nööt   Nacht winnen lopen || neut    nacht winnen lopen || Nuët   Nacht winnen laupen || not, noot  nacht winn loopn || noot   nacht winnen lopen || Nuss   Nacht gewinnen laufen || pähkinä   yö voittaa juosta
|-
| l || l + hl || || hlōpan līthan fallan kald wal || loupen lyden vallen kold wal || lopen lieden fallen koolt Wall || lopen lieden valen kòld waal, wale || laupen liden fallen kolt Wol || loopn liedn valn koald wal || lopen lijden vallen koud wal || laufen leiden fallen kalt Wall || juosta kärsiä langeta kylmä valli
|-
| r || r + hr || || hrōpan rīki lērian ovar || ropen ryk leyren, learen öäver, oaver || ropen riek lehren, lihren över || roupen riek leren over || ropen riek läern üöwer || roopn riek leern, learnoaver' || roepen rijk leren over || rufen reich lehren über || huutaa rikas opettaa yli
|}

 Vokaalit 

 Vanhat pitkät vokaalit 

 Muinaissaksin ē-äänne eri puhetavoissa 

Sanat, joissa oli muinaissaksissa pitkä ē-äänne, jakautuvat neljään alajoukkoon, jotka ovat kehittyneet eri murteissa eri tavalla. Esimerkiksi yhdessä murteessa ē3 ja ē4 voidaan molemmat ääntää samalla tavalla, mutta eri tavalla kuin ē1. Toisessa murteessa kuitenkin ē1 ja ē4 voidaan ääntää keskenään samalla tavalla, mutta eri tavalla kuin ē3. Alajoukko ē2 jakautuu vielä joukoiksi ē2a ja ē2b, ja näihin joukkoihin kuuluvien sanojen ē äännetään eri tavalla vain harvoissa murteissa. Kaikissa niissä murteissa, joissa ne äännetään eri tavalla, ē2a äännetään samoin kuin ē1 – ja ē2b samoin kuin ē4.

Alla olevassa taulukossa esitetään ē-äänteen kehitys eri murteissa:

 Vanhat lyhyet vokaalit avotavussa 

 Pitkän ā:n ja avotavun lyhyen a:n, o:n ja u:n yhteenlankeaminen pohjoisalasaksissa 

Alasaksin pohjoismurteissa muinaissaksin pitkä ā ja avotavun lyhyet a, o ja u äännetään nykyään keskenään samalla tavalla. Jos tätä murrepiirrettä halutaan osoittaa kirjoitusasussa, voidaan å-kirjainta käyttää kaikissa näissä yhteyksissä. Voidaan siis kirjoittaa åvend, dåd, våder ja håmer''.

Vanhat lyhyet vokaalit umpitavussa

Vokaalin ja w:n yhtymät

Lähteet 

Germaaniset kielet
Sosiolingvistiikka