Työttömyyskassa

Työttömyyskassa on keskinäisen vastuun perusteella toimiva yhteisö, jonka jäseninä on joko palkkatyöntekijöitä (palkansaajakassa) tai yrittäjiä (yrittäjäkassa). Työttömyyskassan tarkoituksena on työttömyysturvalaissa tarkoitetun ansioturvan ja siihen liittyvien ylläpitokorvausten järjestäminen jäsenilleen. 

Työttömyyskassa ei saa harjoittaa muuta kuin työttömyyskassalaissa tarkoitettua toimintaa. Se ei saa olla sellaisessa yhteydessä muunlaista toimintaa harjoittavaan yhdistykseen, järjestöön tai muuhun yhteenliittymään, jossa kassan itsenäisyys tulisi rajoitetuksi.

Suomessa on 18 työttömyyskassaa. Näistä 17 on palkansaajien työttömyyskassoja ja yksi yrittäjien työttömyyskassa (tilanne vuoden 2022 alussa). Valtaosa Suomessa toimivista kassoista on jäsenistöltään rajattuja toimiala- tai ammattikohtaisia palkansaajakassoja. Työttömyyskassojen yhteistoimintaelimenä toimii Työttömyyskassojen yhteisjärjestö (TYJ).

Työttömyyskassalain mukaan työttömyyskassojen valvonta kuuluu Finanssivalvonnalle. Sen mukaan työttömyyskassoilla oli vuoden 2018 lopussa kaikkiaan 1 910 859 jäsentä. Suurin työttömyyskassa oli Yleinen työttömyyskassa YTK, johon kuului 416 013 jäsentä. Seuraavaksi suurimpia olivat Korkeasti koulutettujen työttömyyskassa KOKO 196 055, Julkisten ja hyvinvointialojen työttömyyskassa (JYTK) 142 519 ja Palvelualojen työttömyyskassa 141 908 jäsenellään. 

Muutamat työttömyyskassoista yhdistyivät vuosina 2014–2015. Myös uusia yhdistymisiä on esitetty.

Historiaa 
Suomen ensimmäinen työttömyyskassa, Kirjaltajaliiton työttömyyskassa, aloitti toimintansa vuonna 1895. Tämän jälkeen oli tapana, että ammattiliitot perustivat omat työttömyyskassat jäsenilleen.

1917 tuli voimaan työttömyyskassoja koskeva asetus, jossa määriteltiin ensimmäisen kerran ehdot työttömyysavustuksien saamiseen.

Katso myös
 Luettelo työttömyyskassoista Suomessa

Lähteet