Kuviokotkarausku

Kuviokotkarausku (Aetomylaeus vespertilio) on kotkarauskuihin kuuluva rustokalalaji. Pieter Bleeker kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1852.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Kuviokotkarauskun levinneisyysalue käsittää hajanaisia alueita pitkin Kaakkois-Aasian Tyynenmeren rannikkoa Kiinasta ja Taiwanista Indonesian, Malesian ja Filippiinien tietämiltä aina Australian pohjoispuolen vesiin saakka. Sitä on havaittu myös Intian rannikolla, Malediiveillä ja Persianlahdella. Lisäksi lajia elää Mosambikin rannikolla. Laajasta levinneisyysalueesta huolimatta kalaa tavataan vain harvoin.

Kuviokotkarausku elää mannerjalustojen rannikoiden vesissä. Tyypillisesti sen elinaluetta ovat matalat rannikot, mutta niitä on tavattu jopa 110 metrissä. Sen elinalueilla on usein hiekkapohja, mutta niitä on tavattu myös mutaisista jokisuistoista ja koralliriuttojen läheisyydestä.

Käyttäytyminen ja ekologia 
Kuviokotkarausku on luonnostaan harvinainen laji, jonka käyttäytymisestä ei tiedetä paljonkaan.

Kuviokotkarausku on ovovivipaarinen eli se hautoo munat sisällänsä ja synnyttää poikaset elävinä. Poikanen saa ravintonsa alkuun ruskuaispussista, mutta myöhemmin se saa lisäravintoa suoraan emon kohtunesteistä. Naaraat synnyttävät yhdestä neljään poikasta. Lajin lisääntymisestä ei tiedetä paljonkaan, mutta sukupolven pituudeksi on arveltu 15 vuotta ja maksimaaliseksi eliniäksi 24 vuotta. Täysi-ikäinen kala voi olla 240 cm leveä.

Käyttö 
Kuviokotkarauskua käytetään ruokakalana vähäisissä määrin, silloin kun sitä satunnaisesti saadaan saaliiksi. Myös kuviokotkarauskun, kuten muidenkin suurten kotkarauskujen, epäillään joskus päätyvän haineväkeittoon ”täytteeksi”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aetomylaeus vespertilio kuvaus www.shark-references.com sivustolla 
 Australian Museum: Ornate Eagle Ray, Aetomylaeus vespertilio (Bleeker, 1852)  

Rauskut
Uhanalaiset kalat