Ismael Kallio

Ismael Edvard Kallio (oik. Nyberg, 7. lokakuuta 1830 Hartola – 16. lokakuuta 1886 Heinävesi) oli suomalainen näyttelijä ja laulunopettaja.

Kallio oli sepän poika, joka tuli ylioppilaaksi Borgå gymnasiumista vuonna 1855 ja opiskeli sen jälkeen teologiaa Helsingin yliopistossa. Hän kuitenkin keskeytti opintonsa ja toimi vuosina 1857–1872 laulunopettajana ala-alkeiskoulussa. Vuonna 1872 hän liittyi nykyisin Suomen Kansallisteatterina tunnettuun Suomalaiseen Teatteriin ja oli mukana myös sen ensimmäisissä esityksissä, joita järjestettiin saman vuoden lokakuussa Porissa.

Näyttelijänä Kallio oli erikoistunut alempien kansankerrosten hahmoihin. Hänen tunnettuihin rooleihinsa kuuluivat muun muassa Eenokki Aleksis Kiven näytelmässä Kihlaus sekä Sepeteus Kiven Nummisuutareissa. Vuonna 1875 Kallio esitti Nummisuutarien kantaesityksessä Oulussa sen päähenkilöä Eskoa mutta ei saanut suorituksestaan kehuja. Häntä pidettiin liian vanhana rooliin, eikä ohjaaja Kaarlo Bergbomin mukaankaan sopinut siihen.

Kallio esiintyi Suomalaisessa Teatterissa kevääseen 1886 saakka ja vetaytyi sen jälkeen hankkimalleen maatilalle Heinävedelle. Lokakuussa hänet löydettiin vuoteestaan ampumahaavaan menehtyneenä. Todennäköinen kuolinsyy oli itsemurha, mutta tutkimuksissa ei suljettu pois vanhingonlaukauksen mahdollisuuttakaan. Syytä mahdolliselle itsemurhalle ei tiedetä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ismael Kallio Päijät-Häme-wiki.

Suomalaiset teatterinäyttelijät
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1886 kuolleet