Willys Go Devil -moottori

Willys L134, lempinimeltään Go Devil on Willys-Overland Motorsin vuosina 1937 – 1952 valmistama nestejäähdytteinen, nelisylinterinen rivimoottori. Moottorin kenties tunnetuin käyttösovellus oli II maailmansodan aikana liittoutuneiden joukkojen käyttöön toimitetun Willys MB -auton voimanlähteenä. Moottori oli käytössä Willysin valmistamissa ajoneuvoissa jo vuodesta 1937 lähtien ja yhtiö valmisti viimeiset tällä moottorilla varustetut autonsa vuonna 1952. Lisenssivalmisteena moottori oli käytössä vuoteen 1966 saakka.

Historia 
Vuonna 1940 Willys-Overland -yhtiö valmisti kaksi nelivetoista Willys Quad -nimistä, kevyen tiedustelu- ja komentoauton prototyyppiä, osallistuakseen niillä Yhdysvaltain armeijan järjestämään suunnittelukilpailuun. Prototyyppien voimanlähteenä toimi yhtiön melko tuore L134-sivuventtiilimoottori ja tämä osoittautui oivaksi ratkaisuksi. Vaikka Willysin tyhjäpaino ylitti asetetut rajat, sen moottorin suorituskyky peittosi muiden kilpailuun osallistuneiden valmistajien vastaavat, ja tämä käänsi tilanteen Willysin eduksi.

Moottorin suunnittelusta vastasi Willysin silloinen pääinsinööri Delmar "Barney" Roos. Hänen lähtökohtanaan oli Willysin 48-hevosvoimainen henkilöauton moottori, jota hän muokkasi sekä rakenteeltaan kestävämmäksi että tehokkaammaksi. Hänen suunnitelmillaan moottorin tehoksi nostettiin 60 SAE-hevosvoimaa @ 4000 rpm ja vääntömomentiksi 105 lb·ft (142 Nm) @ 2000 rpm. Nämä molemmat arvot ylittivät armeijan asettamat arvot reilusti.  

Vuodesta 1950 alkaen L134-moottoria alettiin korvata Willys Hurricane sekaventtiilimoottorilla.

Käyttösovellukset 
1937–1942 Willys Americar
1941–1945 Willys MB
1944–1945 Jeep CJ-2
1945–1949 Jeep CJ-2A
1946–1950 Willys Jeep Station Wagon, jossa moottorin teho oli 63 hv (SAE)
1949–1953 Jeep CJ-3A
1948–1950 Jeep Jeepster
1950–1952 Willys M38
1952–1954 IAME Rastrojero
1956–1965 Hotchkiss M201, valmistettiin Willysin lisenssillä

Aiheesta muualla 

 Willys Go Devil -videoita

Lähteet 

G