Rosiglitatsoni

Rosiglitatsoni (C18H19SN3O3) on tiatsolidiinidionijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty lääketieteessä kakkostyypin diabeteksen hoitoon, mutta se vedettiin Euroopan unionin alueella merkkinoilta vuonna 2010 haittavaikutuksien vuoksi. Eräissä maissa kuten Yhdysvalloissa lääkeaineen myyntilupa on edelleen voimassa.

Ominaisuudet ja käyttö
Rosiglitatsoni sitoutuu peroksisomiproliferaattoriaktivoituihin reseptoreihin ja aktivoi niitä. Näitä reseptoreja on rasvakudoksessa, lihaksissa ja maksassa. Aktivoitumisen seurauksena näiden kudosten herkkyyn insuliinille lisääntyy ja tämän vuoksi verensokeripitoisuus laskee. Rosiglitatsonia käytetään diabeteksen hoidossa lähinnä silloin kuin muut hoitokeinot eivät auta ja sitä voidaan käyttää yhdistelmävalmisteena metformiinin kanssa. Rosiglitatsoni tuli Yhdysvalloissa markkinoille vuonna 1999 ja Euroopassa vuonna 2000.

Haittavaikutukset
Tyypillisimpiä rosiglitatsonin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat pääkipu, ylähengitysteiden infektiot, nesteen kertyminen elimistöön, painonnousu ja anemia. Meta-analyysien ja useiden tutkimusten perusteella rosiglitatsonin käyttöön sisältyy kohonnut sydänkohtauksen riski. Tämän riskin vuoksi Euroopan lääkevirasto EMEA perui rosiglitatsonin myyntiluvan vuonna 2010.

Valmistus
Rosiglitatsonin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 2-klooripyridiini reagoi 2-(N-metyyliamino)etanolin kanssa. Seuraavassa vaiheessa tämä yhdiste reagoi emäksisissä olosuhteissa p-fluoribentsaldehydin kanssa nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla. Muodostuvan välituotteen aldehydiryhmä kondensoituu emäksisissä olosuhteissa tiatsolidiini-2,4-dionin kanssa. Synteesin viimeinen vaihe on kaksoissidoksen pelkistys.

Lähteet

Diabeteslääkkeet