Uraanidioksidi

Uraanidioksidi tai uraani(IV)oksidi (UO2) on uraanin ja hapen epäorgaaninen yhdiste. Se tunnetaan myös nimellä urania. Se on mustaa, kiteistä jauhetta jota saadaan uraniniitti mineraalista. Se on radioaktiivista. Uraanidioksidia käytetään ydinreaktorien polttoainesauvoissa. Uraanidioksidin ja plutoniumin oksidien seosta kutsutaan MOX-polttoaineeksi. Ennen 1960-lukua, uraanidioksidia käytettiin keltaisena tai mustana väriaineena keramiikan ja lasin värjäämiseen (ns. uraanilasi).

Kemiallisia ominaisuuksia 

Uraanidioksidia tuotetaan uraanitrioksidista vedyn avulla:

UO3 + H2 → UO2 + H2O lämpötilassa 700 °C (973 K)

Tämä kemiallinen reaktio on tärkeä ydinpolttoaineen valmistuksessa. UO2 hapettuu hapen vaikutuksesta triuraanioktaoksidiksi:

3 UO2 + O2 → U3O8 lämpötilassa 700 °C (970 K)

Käyttö 

Uraanidioksidin ylivoimaisesti tärkein käyttö on ydinvoimaloiden polttoaineessa. Käyttö lasin värjäykseen on suurelta osin jäänyt historiaan.

Köyhdytettyä UO2 (DUO2) voidaan käyttää säteilynsuojausmateriaalina. DUCRETE on sementin muoto, jossa soran tilalla on köyhdytettyä uraanidioksidia. Tämän materiaalin käyttöä tutkitaan ydinjätteen varastointisäiliöiden rakennusaineeksi.

Uraanidioksidin kielletty energiavyö (engl. bandgap) on samaa suuruusluokkaa kuin piillä ja galliumarsenidillä, joten siitä voitaisiin valmistaa tehokkaita aurinkopaneeleja, jotka käyttävät Schottky diodin rakennetta. Uraanin oksideihin pohjautuva Schottky diodi ja PNP-transistori on jo rakennettu laboratoriossa.

Katso myös 
 Köyhdytetty uraani

Lähteet 

Oksidit
Uraaniyhdisteet