Sternin konservatorio

Sternin konservatorio (Stern'sches Konservatorium) oli yksityinen berliiniläinen musiikkikoulu, jossa oli tunnettuja opettajia ja merkittäviä alumneja. Koulu on yhdistetty Berliinin taideyliopistoon Universität der Künste Berlin.

Historia
Julius Stern, Theodor Kullak ja Adolf Bernhard Marx perustivat 1850 koulun nimellä Berliner Musikschule. Kullak vetäytyi sen toiminnasta  1855 perustaakseen uuden kuvaveistoon ja kolmiulotteiseen taiteeseen keskittyvän akatemian. Marx vetäytyi toiminnasta 1856, ja konservatorio jäi Sternin perheen haltuun ja otti sen nimen. Konservatorio siirtyi 1894 Gustav Hollaenderin (säveltäjä Friedrich Hollaenderin setä) haltuun, joka siirsi koulun toiminnan Berliinin filharmonikkojen konserttisaliin Bernburger Strasselle Berlin-Kreuzbergiin.

Gleichschaltungin aikana Sternin akatemia nimettiin vuonna 1936 nimelle Konservatorium der Reichshauptstadt Berlin, jota natsihallinto valvoi. Gustav Hollaenderin perillisiltä anastettiin omaisuus, mutta muutaman vuoden he pystyivät jatkamaan toimintaa nimellä Jüdische private Musikschule Hollaender ("Yksityinen juutalainen musiikkikoulu Hollaender"), kunnes he viimein 1941 joutuivat holokaustin uhreiksi.

Toisen maailmansodan päätyttyä koulu sai 1945 nimekseen Städtisches Konservatorium (kaupunginkonservatorio), ja se toimi sillä alueella, joka myöhemmin tunnettiin Länsi-Berliininä. Vuonna 1966 se yhdistettiin julkisen Akademische Hochschule für Musikin kanssa kouluksi nimeltä Staatliche Hochschule für Musik und Darstellende Kunst (Berliinin valtiollinen musiikki- ja teatterikorkeakoulu), vuodesta 2001 Universität der Künste Berlin.

Johtajat
 1883–1894: Jenny Meyer
 1894–1915: Gustav Hollaender
 1915–1930: Alexander von Fielitz
 1930–1933: Paul Graener
 1933–1935: Siegfried Eberhardt
Konservatorium der Reichshauptstadt Berlin:
 1936–1945: Bruno Kittel
Städtisches Konservatorium:
 1946–1949: Heinz Tiessen
 1950–1960: Hans Joachim Moser

Professorit
 1854–1864 Hans von Bülow
 1855- ?: Ferdinand Laub
 1864–1871: Rudolf Radecke
 1866–1869: Friedrich Kiel
 1867–1878: Eduard Franck
 1874–1877: Arnold Krug
 1890–1897: Friedrich Gernsheim
 1897–1903: Hans Pfitzner
 1884–1906(?): Georg von Petersenn
 mind. 1896–1911: Martin Krause
 1897–1904: Ernst Jedliczka
 1898–1905: Ernst Eduard Taubert
 1898–1900: David Maurice Levett
 1904–1906: Sandra Drouker
 1906–1915: Leo Portnoff
 1900–1920: Engelbert Humperdinck
 1902–1903 ja 1911: Arnold Schoenberg
 1904–1924: Arthur Willner
 mind. 1919–1929: Rudolf Maria Breithaupt
 1934–1940, 1962–1966: Konrad Wölki
 1935–1960: Conrad Hansen
 Herbert Ahlendorf
 Wilhelm Klatte
 James Kwast
 Max Löwengard
 Paul Lutzenko
 Selma Nicklass-Kempner
 Gustav Pohl
 Nikolaus Rothmühl
 Victor Hollaender
 Leopold Schmidt
 Robert Lösch
 1992–2012: David Friedman

Merkittäviä oppilaita
 1860–1862: Hermann Goetz
 1884– ? : Bruno Walter
 1884–1885: Georg Wilhelm Rauchenecker
 1892–1894: Alberto Nepomuceno
 1896: Edwin Fischer
 1899–1902 Selmar Jacobson (Janson)
 1901–1979: Mischa Portnoff, säveltäjä ja pianisti
 1902–1903: Melitta Lewin
 1903–1907: Emil Honigberger
 1903–1906: Charles Griffes
 1905: Otto Klemperer
 1906–? : Marek Weber
 1906–1908: Manuel Ponce
 1906–1909: Clara Abramowitz, sopraano
 1910–1913: Efim Schachmeister, viulisti
 1912–1917: Meta Seinemeyer
 1913–1915: Margarete Krämer-Bergau
 1913–1918: Claudio Arrau
 1914–1924: Friedrich Löwe
 1915–1920: Lisy Fischer, pianisti
 1924–1926: Marc Lavry
 1924–1929: Kees van Baaren
 1924–1929: Karl Ristenpart
 1930–1935: Ruth Schönthal
 1946–1952: Hans-Wilfrid Schulze-Margraf
 1956–1965: Christian Schmidt
 ? –1936: Haim Alexander
 ? –1933: Manfred Bukofzer
 Robert Christian Bachmann
 Siegfried Eberhardt, viulisti
 Issy Geiger
 Asparukh Leschnikoff, tenori
 Moritz Moszkowski
 Josef Plaut
 Heinrich Reimers, pianisti
 Willi Sommerfeld

Aiheesta muualla
 The Marc Lavry Heritage Foundation.

Saksan yliopistot