Kulkurin kannel

Kulkurin kannel on näyttelijä Tauno Palon debyyttialbumi, joka julkaistiin joulukuussa 1972. Albumi sisältää kappaleita, jotka perustuvat tunnettujen suomalaisten runoilijoiden kuten Larin-Kyöstin, Saima Harmajan ja Aale Tynnin runoihin, joihin sävelmiä ovat tehneet Erkki Melakoski, Eero Ojanen ja Otto Donner. Albumin syntymiseen keskeinen vaikuttaja Donnerin rinnalla oli albumin tuottanut Outi Nyytäjä, joka sai idean albumiin tehdessään radiohaastattelua Tauno Palosta.

Albumi kohosi Suomen levylistojen 23. sijalle tammikuussa 1973 ja pysyi listalla yhteensä neljän viikon ajan.

Albumi julkaistiin Love Recordsin toimesta vinyylilevynä ja C-kasettina. Albumista on julkaistu vinyylilevynä myös uusintapainos, jonka julkaisuvuosi ei ole tiedossa. Vuonna 1989 albumi julkaistiin ensimmäistä kertaa CD-levynä ja toisen kerran vuonna 2002, tällöin remasteroituna CD-painoksena.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 Tauno Palo - laulu

Muusikot 
 Erkki Melakoski - kapellimestari (1-3, 5-6)
 Eero Ojanen - kapellimestari (4, 9)
 Henrik Otto Donner - kapellimestari (7-8, 10-12)
 Juhani Aaltonen - huilu (1, 3, 5-8, 11) ja sopraanosaksofoni (3, 12)
 Pertti Rasilainen - huilu (3)
 Pekka Pöyry - sopraanosaksofoni (9)
 Hannu Saxelin - saksofoni (5-6)
 Unto Haapa-aho - baritonisaksofoni (3) ja klarinetti (2, 8)
 Paavo Honkanen - klarinetti (2, 9)
 Tauno Tiikkainen - klarinetti (4)
 Risto Pensola - klarinetti (9)
 Tauno Virtanen - trumpetti (7)
 Seppo Peltola - pasuuna (7)
 Matti Konttinen - piano (1, 7, 11-12)
 Merja Ikkelä - piano (1)
 Heikki Hietanen - piano (3), ja urut (3, 8)
 Kalevi Nyqvist - harmonikka (1, 5-6)
 Nono Söderberg - kitara (1, 7, 11-12)
 Heikki Laurila - kitara (2-3, 6, 8, 10) ja mandoliini (1)
 Heikki Annala - basso (1, 7, 11)
 Matti Bergström - basso (2-3)
 Tapani Tamminen - basso (4, 9)
 Pentti Vuosmaa - basso (5-6)
 Reino Laine - rummut (9)

 Matti Oiling - rummut (7, 12) ja lyömäsoittimet (1)
 Esko Rosnell - rummut (3), lyömäsoittimet (2), ja ksylofoni (8)

Jouset 
 Pauli Granfelt - viulu (1, 4-7, 9, 11-12)
 Olavi Haapalainen - viulu (1, 7, 12)
 Erkki Inkinen - viulu (1, 4, 7, 9, 11-12)
 Jorma Juntunen - viulu (1, 4, 7, 9, 11-12)
 Risto Paalanen - viulu (1, 7, 12)
 Heikki Hämäläinen - viulu (2-3)
 Rauno Salminen - viulu (2-3)
 Juhani Tiainen - viulu (2-3)
 Jorma Ylönen - viulu (3)
 Olavi Rignell - viulu (4, 9, 11)
 Pirkko Saukkonen - viulu (4)
 Timo Vartiainen - viulu (4, 9, 11)
 Untamo Korhonen - viulu (5-6)
 Arto Kallio - viulu (7, 12)
 Erkki Lasonpalo - viulu (7, 12)
 Matti Hirvikangas - alttoviulu (2-3)
 Olavi Lehmuksela - alttoviulu (4, 9, 11)
 Ahti Pilvi - alttoviulu (7, 12)
 Esko Haapaniemi - sello (1, 4, 7, 9, 12)
 Jalmari Hölttä - sello (2-3)
 Risto Fredriksson - sello (4)
 Tero Airas - sello (5-6)

Tuotanto 
 Outi Nyytäjä - tuotanto
 Erkki Hyvönen - äänitys (Finnvox, 1972)
 Måns Hedström - lay-out
 Jukka Vatanen - valokuva
 Pauli Saastamoinen - vuoden 2002 CD-painoksen 24-bittinen uudelleen masterointi (Finnvox, maaliskuu 2002)

Tuotanto 
Albumi oli 64-vuotiaan Palon ensimmäinen levytys kolmeen vuoteen ja hänen ensimmäinen debyyttialbuminsa. Sitä edelsivät vuoden 1967 single Ruusu on punainen / Rakkauden tuli ja vuoden 1968 EP-levy Kolme musketööriä, jonka muut laulut ovat ”Rosvo-Roope”, ”Sonny Boy” ja ”Porlammin iltalaulu”. Nämä levyt tehtiin Aarno Ranisen johdolla RCA Victor -levymerkille, kun taas tämän albumin syntyyn vaikutti Otto Donner ja hänen levy-yhtiönsä Love Records.

Levyn tuottajaksi otettiin kirjallisuus- ja teatteripiireissä paremmin tunnettu Outi Nyytäjä, joka kirjoittaa albumin kansitekstissä: ”Nämä laulut ovat niitä varten, jotka uskaltavat avoimesti heltyä kuuntelemaan. Jotka eivät pelkää antaa ja ottaa vastaan lämpöä, tunteita ja kauneutta. -- Täynnä sitä kauneutta, jolla ei silata eriarvoisuutta ja epäkohtia, mutta joka auttaa ikävän ja autiuden hetkinä”.

Suomalaisrunoilijoiden ohella albumin tekstien tekijöitä ovat Neuvostoliitossa asunut, suomeksi kirjoittanut vienankarjalainen Jaakko Rugojev, ruotsalainen Erik Axel Karlfeldt ja chileläinen Gabriela Mistral.

Vuonna 1973 albumilla julkaistu laulusarja tallennettiin myös puolen tunnin televisio-ohjelmaksi Kulkurin kannel, jossa Tauno Palo esittää lauluja ja Outi Nyytäjän kirjoittamia välispiikkejä tv-studiossa.

Vastaanotto 
Helsingin Sanomien levyarvostelussa Raimo Möysä kirjoitti  Kulkurin kanteleen suuruuden olevan siinä, miten on osattu tehdä Tauno Palolle erittäin hyvin sopivia alkuperäissävellyksiä ja tuotu näin melkein unhoon painunut laulajakyky uudelleen yleisön tietoisuuteen. ”Tauno Palon levyn sävelmissä ja tulkinnoissa on yksinkertaista kauneutta ja herkkyyttä, jota on mukava kuunnella. Iskusävelistä kiinnostuneille ei levy tarjoa erityisen helpolla korvaan tarttuvia kappaleita, tunnelmasta pitäville sen sijaan levy on täynnä oikeaa tavaraa.”

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kulkurin kannel Discogs.com-sivustolla

Vuoden 1972 esikoisalbumit
Suomalaiset iskelmäalbumit