Rover (jääkiekko)

Rover () oli 1800-luvun lopulla ja varhain 1900-luvun alkupuolella jääkiekossa käytetty pelaaja, joka liikkui koko kentän alueella. Roveria käytettiin aikana, jolloin jääkiekossa kummallakin joukkueella oli seitsemän kenttäpelaajaa. Rover saattoi tarpeen mukaan toimia joko ylimääräisenä hyökkääjänä tai ylimääräisenä puolustajana.

Roverina pelasi useimmiten joukkueen nopein luistelija, tehokkain pisteidentekijä ja paras mailankäsittelijä. Oman joukkueen jäsenen joutuessa jäähylle rover otti jäähylle joutuneen joukkuetoverin pelipaikan. 1900-luvun alkupuolella muiden pelaajien tekniikan ja syöttökuvioiden kehittyessä joukkueiden yhteispeli parani, eivätkä joukkueet enää olleet samalla tavoin riippuvaisia yksittäisen pelaajan huipputaidoista pystyäkseen voittoihin, minkä seurauksena rover-pelipaikan suosio hiipui. Kun alun perin Nova Scotiassa kehitetty roverin pelipaikka jätettiin pois, kunkin joukkueen kenttäpelaajien määrä väheni kuuteen: oikeaan ja vasempaan puolustajaan, keskushyökkääjään, oikeaan ja vasempaan laitahyökkääjään sekä maalivahtiin. Näin päädyttiin siihen kokoonpanoon, jolla jääkiekkojoukkueet pelaavat nykyään.

National Hockey Association jätti roverin pois käytöstä kauden 1910–1911 jälkeen, ja National Hockey Leaguen perustamisen yhteydessä vuonna 1917 roverin roolia ei otettu mukaan. Roverin pelipaikka oli kuitenkin käytössä, kun jääkiekkoa pelattiin kesäolympialaisissa 1920 Belgian Antwerpenissä.

PCHA-liiga käytti NHL:stä poiketen roveria vielä 1920-luvulla. Sääntöerot PCHA:n ja NHL:n välillä sekä roverin käytön että muiden merkittävien yksityiskohtien suhteen aiheuttivat ongelmia, koska PCHA:n mestarijoukkueet haastoivat NHL-joukkueet Stanley Cupin voitosta. Niinpä esimerkiksi PCHA:n mestarin Vancouver Millionairesin pelatessa vuonna 1918 Stanley Cupista NHL-joukkue Toronto Arenasia vastaan finaalisarjan otteluissa käytettiin vuorotellen NHL:n ja PCHA:n sääntöjä. Toronto Arenasin voitettua Stanley Cupin PCHA:n presidentti Frank Patrick suostui NHL:ää edustaneen Frank Calderin kanssa käydyissä keskusteluissa siihen, että seuraavana vuonna Stanley Cup -finaalit pelattaisiin kuudella kenttäpelaajalla. Muutoksesta ei silti tullut virallista, ja vuonna 1919 käytettiin jälleen otteluittain vaihtuvia sääntöjä. Vuoden 1919 finaalisarja jouduttiin kuitenkin keskeyttämään espanjantaudin takia, eikä Stanley Cup -pokaalia jaettu.

Roverin roolissa pelannut Tom Hooper teki kolme maalia Montreal Wanderersia vastaan, kun Kenora Thistles voitti Stanley Cupin 1907. Muita tunnettuja roverina pelanneita jääkiekkoilijoita olivat muun muassa Ernie Russell, Cyclone Taylor, Frank McGee, Hobey Baker, Newsy Lalonde ja Si Griffis.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hockey Hall of Fameen valitut roverit 

Jääkiekko