Haptisuus

Haptisuus on kompleksiyhdisteiden ligandien ominaisuus, joka kuvaa ligandin metalliatomiin sitoutuneiden atomien määrää. Haptisuus on tärkeä käsite erityisesti organometalliyhdisteiden kemiassa. Haptisuus eroaa hampaisuudesta, siten, että haptisuus kuvaa yhteen keskusatomiin sitoutuneiden sidosten määrää, kun taas hampaisuus kuvaa koko ligandin kykyä muodostaa koordinaatiosidoksia.

Tyypillisin ligandin haptisuus on yksi, mutta myös useampihaptiset ligandit ovat yleisiä ja niissä haptisuus on tyypillisimmin 2–8. Kompleksien nimessä haptisuus ilmoitetaan kreikkalaisella aakkosella η (lausutaan hapto) ja numeerisella yläindeksillä. Numero kertoo haptisuuden. Esimerkiksi ferroseeni on bis(η5-syklopentadienyyli)rauta(II) (η5 lausutaan pentahapto). Samalla ligandilla voi olla komplekseja eri haptisuuksilla. Esimerkiksi syklopentadieeni voi olla mono-, tri- tai pentahaptinen (sitoutunut yhdellä, kolmella tai viidellä atomilla) ja bentseeni voi olla di-, tetra- tai heksahaptinen (sitoutunut kahdella, neljällä tai kuudella atomilla). Haptisuuden käsitteen ja terminologian esitti F. Albert Cotton vuonna 1968. Ligandin haptisuus voi muuttua kemiallisissa reaktioissa ja tämä on yksi toisiintumisreaktioiden tyyppi.

Haptisuudella on vaikutusta kompleksien reaktioihin esimerkiksi nukleofiilien reaktioilla ligandien kanssa. Ligandit, joiden haptisuus on parillinen reagoivat helpommin kuin ligandit, joiden haptisuus on pariton. Avoketjuiset ligandit reagoivat syklisiä ligandeja helpommin.

Lähteet

Kemialliset ominaisuudet