Masih Alinejad

Masoumeh "Masih" Alinejad-Ghomi ( , syntynyt 11. syyskuuta 1976 Ghomikola, Babol) on Iranissa syntynyt amerikkalainen journalisti ja kirjailija.  Alinejad toimii tällä hetkellä johtajana / tuottajana VOA Persian Service -yhtiössä, joka on Radio Fardan kirjeenvaihtaja.   

Alinejad tunnetaan kritiikistään Iranin viranomaisia kohtaan.  Hän asuu nyt maanpaossa New Yorkissa ja on voittanut useita palkintoja, mukaan lukien ihmisoikeuspalkinnon UN Watchin vuoden 2015 Geneven huippukokouksessa ihmisoikeuksista, Mehdi Semsarin säätiön Omid Journalism- palkinnon sekä AIB Media Excellent- palkinnon.

Ura 
Alinejad syntyi Masoumeh Alinejadina, mutta käyttää etunimeä "Masih", joka on islamin ja kristinuskon Nasaretilaisen Jeesuksen nimi.  Alinejad oli poliittisesti aktiivinen nuoresta iästä lähtien ja pidätettiin vuonna 1994 hallitusta vastaan olevien lehtisten tuottamisesta.  Alinejad aloitti journalismin uransa vuonna 2001. Lehdet kuten Shargh, Bahar, Vaghaye, Ettefaghiye, Ham-Mihan ja Etemad Melli  ovat julkaisseet hänen artikkeleitaan. 

Vuonna 2008 hän kirjoitti erittäin kiistanalaisen artikkelin Etemad-e Mell- lehteen nimeltä "Delfiinien laulu", jossa hän vertasi Mahmoud Ahmadinejadin seuraajia nälkäisiin delfiineihin, jotka tuottavat ääniä ja tekevät viihdyttäviä tekoja saadakseen ruokaa kouluttajaltaan. Jotkut pitivät artikkelia erittäin loukkaavana presidenttiä ja ihmisiä kohtaan, ja lopulta Mehdi Karroubi, lehden johtaja, joutui pyytämään anteeksi artikkelista. 

Kesällä 2009 Alinejad yritti päästä haastattelemaan Barack Obamaa Yhdysvalloissa. Häneltä evättiin kuitenkin haastattelu, vaikka hänelle oli myönnetty viisumi Obaman haastattelun vuoksi.  Hänen viisuminsa päättyi, ja hänen täytyi palata Englantiin.  Yhdysvalloissa hän osallistui eräisiin iranilaisiin protesteihin ja antoi puheen San Franciscossa, jossa hän puhui Iranin hallituksen viranomaisille, "Me olemme vapisseet kolmekymmentä vuotta, nyt on sinun vuorosi on vapista". Vuonna 2009 Iranin presidentinvaalien jälkeen hän julkaisi romaanin nimeltä "A Green Date".  

Alinejad valmistui vuonna 2011 tieteen, median ja kulttuurin tutkinnosta Oxford Brookesin yliopistosta .  

Vuonna 2014 Alinejad lanseerasi My Stealthy Freedom- facebook-sivun, joka kehottaa Iranin naisia lähettämään kuvia itsestään ilman hijabia. Sivu herätti nopeasti kansainvälistä huomiota, ja se on kerännyt satoja tuhansia tykkäyksiä.  

Vuonna 2015 järjestetty ihmisoikeuksia ja demokratiaa käsittelevä Geneven huippukokous antoi hänelle naisten oikeuksia koskevan palkinnon "antaessaan äänen äänettömälle ja tuettuaan Iranin naisten taistelua perusihmisoikeuksista, vapaudesta ja tasa-arvosta."  

Alinejad on sanonut, ettei vastutsta hijabia, mutta uskoo, että sen pitäisi olla henkilökohtainen valinta. Iranissa naiset, jotka näyttäytyvät julkisuudessa ilman hijabia, pidätetään.

Teokset 
Little Brown julkaisi vuonna 2018  Alinejadin muistelmateoksen, The Wind in my Hair: My Fight for Freedom in Modern Iran, joka käsitteli hänen matkaansa Pohjois-Iranin pienestä kylästä Pohjois-Irlantiin. 

Hän on julkaissut neljä kirjaa persiaksi: 

 Tahasson - kuvaa poliittista myllerrystä, kun "kuudes Iranin parlamentti" lakkasi.
 Taj-e-Khar (Thornin kruunu) - novelli joka on myös käännetty englanniksi.
 I am Free - käsittelee naisten kysymyksiä Iranissa. Julkaistu Saksassa, sillä islamilaisen kulttuurin ja ohjauksen ministeriö kielsi sen Iranissa.
 Gharar Sabz (Vihreä Rendezvous ) - julkaistiin myöskin Saksassa

Lähteet 

Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Feministit
Iranilaiset henkilöt