Kesäyön hymyilyä

Kesäyön hymyilyä (Sommarnattens leende) on Ingmar Bergmanin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen mustavalkoinen komediaelokuva vuodelta 1955. Neljän avioparin keskinäisiä eroottisia suhteita kuvaavassa, yhteen yöhön sijoittuvassa tarinassa Bergman esitteli näyttelijäensemblensa, jonka kanssa hän teki myöhemmin monia menestyselokuvia.

Juoni
Elokuva on saanut innoitusta Shakespearen Kesäyön unelmasta. Bergmanin runollisessa tarinassa kesäyö hymyilee ensin nuorenparin puhtaalle rakkaudelle. Toisen hymyn se suo “narreille, hulluille, parantumattomille”, aistillisten seksileikkien harjoittajille. Kolmannen hymyn kohteena ovat “surumieliset, raskautetut, yksinäiset”, keski-iän rauhoittuneen hellyyden ja toveruuden saavuttaneet.

Konkreettisemmin tarina sijoittuu 1800-luvun lopun Ruotsiin, jossa keski-ikäinen lakimies Fredrik Egerman on mennyt toisen kerran naimisiin, nyt nuoren Anna Egermanin kanssa, joka on kuitenkin yhä neitsyt. Anna huomaa olevansa ihastunut iäkkäämmän aviomiehensä samanikäiseen poikaan Henrikiin. Tämä on myös yhä neitsyt ja opiskelee papiksi, mutta hänen kanssaan flirttailee palvelija Petra. Äitinsä taloon heidät kaikki on kutsunut Fredrikin entinen naisystävä, näyttelijä Desirée Armfelt, joka elää nyt kreivi Malcolmin kanssa vapaassa suhteessa, jossa molemmat voivat toteuttaa mielihalujaan myös muiden kanssa. Kesäisen yön mittaan suhteiden jännitteet alkavat purkautua.

Rooleissa

Vastaanotto ja myöhempi maine
Ingmar Bergman oli Kesäyön hymyilystä ehdolla Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla. Hänelle myönnettiin siellä ”runollisen huumorin palkinto” (Prix de l’Humour Poétique), vaikkei hän ollut paikalla eikä edes tiennyt elokuvaansa esitettävän festivaaleilla. Hän on kertonut lukeneensa asiasta sanomalehdestä istuessaan kotona vessassa.

The New York Timesin kriitikot valitsivat Kesäyön hymyilyn vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Muita teoksia elokuvan pohjalta
Stephen Sondheimin musikaali A Little Night Music perustuu Kesäyön hymyilyn tarinaan . Sitä on esitetty Juice Leskisen suomennoksena Turun kaupunginteatterissa vuonna 2011 nimellä Kesäyön hymyilyä ja Tampereen Työväen Teatterissa vuonna 2015 nimellä Desirée – Pieni yösoitto. Musikaalista on peräisin sävelmä ”Send In the Clowns”.

Myös Woody Allenin elokuva Kesäyön seksikomedia (1982) perustuu Bergmanin Kesäyön hymyilyyn.

Lähteet

Ingmar Bergmanin ohjaamat elokuvat
Ruotsalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1955 ruotsalaiset elokuvat
Ruotsalaiset romanttiset komediat