Reijo Sillanpää

Reijo Sillanpää (s. 1946) on suomalainen kemisti ja emeritusprofessori. Hän toimi Jyväskylän yliopistossa epäorgaanisen kemian professorina vuosina 2001–2013. Kemistinä Sillanpää erikoistui epäorgaaniseen rakennetutkimukseen ja tutki mm. metallikomplekseja ja erilaisia katalyyttejä.

Akateeminen ura 

Reijo Sillanpää opiskeli 1970-luvulla kemiaa Turun yliopistossa ja valmistui sieltä filosofian kandidaatiksi. Opiskeluaikanaan hän toimi 1978–1979 Turun kemistikerhon sihteerinä. Hän jatkoi opintojaan ja väitteli Turun yliopistossa tohtoriksi vuonna 1985. Hänen väitöskirjansa ohjaajana toimi professori Teuvo Nortia. Epäorgaanisen kemian alaan lukeutuvassa väitöstutkimuksessaan Sillanpää tutki kuparikloridien ja eräiden diolien synteesireaktioita ja reaktioissa syntyvää kiderakennetta. Jo tässä ensimmäisessä hankkeessa alkoi hahmottua hänen tuleva uransa katalyysitutkimuksen alalla.

Valmistumisen jälkeen Sillanpää toimi post doc-tutkijana walesilaisessa Cardiffin yliopistossa (University College of Gardiff) 1985–1986. Sen jälkeen hän työskenteli mm. 1989–2001 yliassistenttina Turun yliopistossa. Vuosiksi 1994–1995 hän sai tutkimustyötään varten Suomen Akatemian myöntämän, niin kutsutun varttuneen tutkijan apurahan.

Jyväskylän yliopiston epäorgaanisen kemian professori Jouni Tummavuori jäi eläkkeelle 1990-luvun lopulla. Tummavuoren tilalle professoriksi nimitettiin vuonna 2001 Reijo Sillanpää. Hän aloitti virassaan syyskuussa 2001. Hän oli kemistinä hyvin profiloitunut. Hän kirjoitti lukuisia tieteellisiä julkaisuja ja hänellä oli laaja kansainvälinen yhteistyöverkosto. Sillanpää jäi eläkkeelle virastaan syyskuun alussa 2013. Hän on jatkanut tutkimustyötään vielä emerituksena.

Tutkimusura

Kemistinä Sillanpää erikoistui epäorgaaniseen kemiaan. Epäorgaanisen kemian alalla hän tutki erilaisia katalyyttejä ja metallikomplekseja. Sen lisäksi hänen tutkimusintressejään ovat olleet analyyttinen kemia, koordinaatiokemia, kemiallinen rakennetutkimus sekä termoanalyysi. Rakennetutkimusta hän on tehnyt pääasiassa yksikidedifraktiomenetelmien avulla. Hän tutki professorikaudellaan Jyväskylässä mm. metallo-orgaanisia yhdisteitä ja pyrki määrittämään niiden kemiallista rakennetta.  Tutkimuskohteena olivat varsinkin niin kutsutut siirtymämetallit ja aktinoidit. Sillanpää tutki metallo-orgaanisia aineita lisäksi mm. kemiallisen synteesin avulla.

Pääasiallisen tutkimusalansa eli epäorgaanisen kemian lisäksi Sillanpää tutki yhteistyössä Szegedin yliopiston professori F. Fülöpin kanssa orgaanisia, rakenteeltaan kiraalisia molekyylejä. Tutkimus liittyi lääkekemian alaan. Koordinaatiokemian alalla Sillanpään tutkimuskohde olivat ligandit ja hän etsi niille uusia sovelluksia homogeenisissa katalyysireaktioissa. Rakennekemian alalla hän tutki mm. boroniklustereita ja niiden johdannaisia.

Professori Sillanpää on ollut erittäin aktiivinen kirjoittaja: hän on julkaissut yli 350 tieteellistä artikkelia. ResearchGate-julkaisutietokannan mukaan hänen tieteellisten artikkeliensa kokonaismäärä kesäkuussa 2016 oli 385 kappaletta.

Tunnustukset

Reijo Sillanpää on tieteellisistä ansioistaan saanut useita tunnustuksia. Unkarin Szegedin yliopisto on promovoinut hänet kunniatohtoriksi. Suomalaisten Kemistien Seura (SKS) myönsi hänelle tieteellisistä ansioista seuran  ansiomitalin vuonna 2013.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Professori Sillanpään tutkimusartikkeleita vuodesta 2011 alkaen Kemian laitos, Jyväskylän yliopisto. 
 Sillapää Reijo, Professor Emeritus Henkilökohtainen kotisivu, Jyväskylän yliopisto. 

Suomalaiset kemistit
Suomalaiset professorit
Jyväskylän yliopiston professorit
Elävät henkilöt
Vuonna 1946 syntyneet