Koulu-TV

Koulu-TV oli Yleisradion ohjelmakokonaisuus, joka tuki koulujen opetusmateriaalia televisiossa esitettävien ohjelmien avulla. Jo TES-TV:n aikana oli ollut koulutelevisiokokeiluja.
Yleisradio aloitti Koulu-TV:n vuonna 1963, silloisen television ohjelmajohtajan Ville Zilliacuksen ideoimana ja eurooppalaisten esikuvien innoittamana. Perinteisten opetusohjelmien lisäksi mukana oli myös draamaohjelmia.

2000-luvulla Koulu-TV:n, Opinportin ja sen verkkopalvelun Kouluportin korvasi internetissä ja Yle Teeman päiväohjelmistossa toiminut Opettaja.tv. Sen puolestaan korvasi 2010-luvulla pelkästään verkkoon keskittyvä Yle Oppiminen.

Historiaa 

Kansakouluille suunnattu tv-opetusohjelmatoiminta aloitettiin syksyllä 1962. Keväällä 1963 toiminnasta käytettiin nimeä Opetustelevisio, syksystä 1963 alkaen Koulutelevisio. Toiminnan pohjana oli Kouluradion ohjelmia seuranneille kouluille syksyllä 1962 tehty kysely, jossa tiedusteltiin television käyttömahdollisuuksia koulun opetuksessa. Vaikutteita käytiin hakemassa myös opintomatkoilta Ruotsiin ja Tanskaan. Koulutelevision ensimmäisenä päällikkönä toimi Pertti Seiskari.

Keväällä 1963 Opetustelevision väki teki kouluvierailuja ja piti pari luentosarjaa kahdessa opettajakorkeakoulussa, joista toisessa järjestettiin myös käsikirjoituskurssi tv-opetustoiminnasta kiinnostuneiden opettajaopiskelijoiden löytämiseksi. Alkuvaiheessa ohjelmat tilattiin Ylen ulkopuolisilta tuotantoyhtiöiltä. Syksyllä 1963 perustettiin Koulutelevision työvaliokunta neljästä kouluhallituksen ja neljästä Yleisradion edustajasta. Koulutelevision lähetykset vakiintuivat tapahtuviksi iltapäivisin kello 13:n ja 14:n välillä maanantaista perjantaihin, minkä lisäksi ohjelmia uusittiin tiistain alkuilloissa. Lähetykset tapahtuivat ykköskanavalla, joka näkyi lähes koko Suomessa toisin kuin Yle TV2.

Vuonna 1964 Koulutelevision ohjelma Oli kerran voitti japanilaisen tv-palkinnon sekä Suomessa kirkon elokuvapalkinnon. Syksyllä 1964 aloitettiin aikuiskasvatustoiminta ohjelmasarjalla Nykyihminen ja hänen ongelmansa, ja vuonna 1969 tämä toiminta eriytettiin Koulutelevisiosta omaksi aikuisopetusohjelmien toimitukseksi. Kieltenopetus alkoi BBC:n tuottamalla englannin kielen opetussarjalla Walter and Connie, ja myöhemmin kieliohjelmia ostettiin myös Ruotsista. Pian aloitettiin myös oma kieliohjelmatuotanto englannin opetussarjalla How's that?, joka myytiin myös Norjaan ja Tanskaan. Koulutelevision käyttöä ja vastaanottoa tutkittiin Pirkanmaan maakunnassa seudun kotiseutuoppia jakaneen ohjelmasarjan yhteydessä. Yhdessä Kansakoulun Kerhokeskuksen kanssa aloitettiin kampanja televisiovastaanottimien hankkimiseksi maan kouluihin jätepaperia keräämällä.

Vanhalestadiolaiset vastustivat tiukasti Koulutelevisiota televisiopäätöksensä mukaisesti niin, että monessa pohjoisen Suomen kansakoulussa sitä ei saanut käyttää.

1970-luvulla Koulu-tv:n ohjelmien esitysajaksi vakiintui klo 10-13 välinen aika Yle TV1:llä, joka säilyi aina Koulu-tv:n päättymiseen asti eli vuoteen 2007.

1970-luvun lopulla Koulutelevision ohjelmistossa panostettiin elokuvakasvatusta tuottamalla muun muassa elokuvan historiasta ja ilmaisukeinoista kertovia ohjelmia. Ensimmäinen Koulu-TV:n ohjelmistossa nähty pitkä näytelmäelokuva oli australialainen Myrskyn poika (1976), jota oli esitetty myös Suomen elokuvateattereissa.

Koulu-TV:n ohjelmistossa esitettiin myös ulkomaalaislähtöistä tuotantoa. Näitä olivat muun muassa englannin kielen opetukseen liittyvät BBC:n tuottamat opetusanimaatiosarjat Muzzy in Gondoland ja Muzzy Comes Back. 

Vuosituhannen vaihteen paikkeilla tehdyssä kyselyssä 80 prosenttia luokanopettajista sanoi käyttävänsä Koulu-TV:tä opetuksessaan.

Koulu-tv:n viimeisinä vuosina 2000-luvulla useita opetusohjelmia lähetettiin myös digitaalisilla televisiokanavilla YLE24:llä ja Yle Teemalla, mutta samaan aikaan myös yhä TV1:llä analogisesti, sillä Suomessa siirryttiin kokonaan digitaalisiin televisiolähetyksiin 1. syyskuuta 2007. Koulu-tv poistui TV1:n ohjelmakartasta toukokuussa 2007.

Koulutelevision ohjelmia
Lähteet: Ritva- ja Elonet-tietokannat (Kavi), Elävä arkisto (Yle)
1963: Tervamiilu – unohtunut hauta
1965: Oli kerran, dokumenttielokuva Espoon Suomenojan luonnosta
kirkon elokuvapalkinto
Japan Prize
1969: Rautateollisuus, sarja
1975: Minä, sinä, hän, me, te, he, sarja suomen kieliopista
1975: Ihminen - Eino Leino, lyhyt dokumentti
1976: Jumalanmarjat, tv-näytelmä Teuvo Pakkalan novellista
1976: Aakkosten synty, animaatio
1978: Kaakaon matka, dokumentti
1979: Me vehkeilijät, neliosainen sarja fysiikan alkeista
1979: Tunnetko omenapuun
1979: Maatalo elää
1982: Kaukalossa kasvatettu poika, fiktio pojan jääkiekkoharrastuksesta
1982: Eilinen on huomenna historiaa
1982: Jannen pelto, tv-elokuva maatalon pojan uravalintapulmista
1984: Robotti von Rosenbergin tutkimukset
1989: Kuka minä olen?
1993: Kertomuksia kaatopaikalta, kuusiosainen ympäristöaiheinen sarja
1993: Islamin maailma
1994: Lähtöruutu sarjakuvaan, 5-osainen sarja
1997–1998: Avaruusarkki, Ylen ja BBC:n 22-osainen maantieteen ja biologian opetusohjelmasarja
1998: Kuva ruudussa, mediakasvatussarja
pääpalkinto, EBU:n opetusohjelmien kilpailu, Basel
1998: Oudon partaalla, mediakasvatussarja
pääpalkinto, Japan Prize
1999–: Uutisjuttu, ajankohtaisohjelma 10–12-vuotiaille
tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2003
2000: Avoin tarina, koululaisille järjestetyn kirjoituskilpailun satoa
Baselin kaupungin palkinto, Kansainvälinen opetus- ja multimediafestivaali, Karlsruhe
erikoismaininta, Japan Prize
2000: Siiveniskuja
lastenohjelmien pääpalkinto, International Wildlife Film Festival, Missoula, Montana, USA
2001: Hoksaamo, sarja koulua aloittaville
2003: Lappi elää, kolmiosainen sarja Pohjois-Lapista
2003: Näin syntyy tv-draama, kolmiosainen mediakasvatussarja

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yle Elävä arkisto: Koulu-tv opasti myös oikeakielisyyteen

Lähteet 

Ylen tuottamat televisio-ohjelmat