Tudor-tyyli

Tudor-tyyli oli Ison-Britannian rakennus- ja sisustustaiteessa esiintynyt suuntaus, jota käytettiin pääasiassa asuinrakennuksissa vuosina 1485–1558. Se yhdisti renessanssin koriste-elementtejä goottilaiseen perpendikulaarityyliin. Tudor-tyyli oli suosittu Tudor-monarkkien aikakaudella, joka alkoi Henrik VII:n noustua valtaan 1485. Elisabetin, viimeisen Tudor-hallitsijan, aikakauden arkkitehtuuri (1558–1603) luokitellaan kuitenkin yleensä omaksi suuntauksekseen.

Tudor-tyylille oli ominaista ns. Tudor-kaari eli litistetty huippukaari. Muita ei-kirkollisten rakennusten eksteriöörille tyypillisiä piirteitä olivat ristikkorakenteiden ylenpalttinen käyttö; ruutuikkunoiden suuri määrä; loisteliaat ulokeikkunat; monimutkaiset kattorakenteet ja useat päätykolmiot; omaperäiset, joskus hyvinkin mielikuvitukselliset savupiiput; sekä tiilimuurauksen runsas käyttö usein monimutkaisina ladontakuvioina. Interiöörissä käytettiin runsaasti puisia seinäpaneeleita sekä kipsisiä katto-, karniisi- ja seinäkoristeita, joissa yritettiin jäljitellä renessanssin muotokieltä.

Esimerkkejä 

 Hampton Courtin palatsi, erityisesti sen suuri sali, kuninkaallinen kappeli ja entisöidyt keittiötilat;
 Stratford-upon-Avonissa on paljon tudortyylisiä taloja, esimerkiksi Shakespearen synnyinkoti;
 uudelleenrakennettu Globe-teatteri Thamesin etelärannalla Lontoossa;
 Kentwell Hall Suffolkin Long Melfordissa;
 Little Moreton Hall Cheshiren Congeltonissa.

Katso myös 
 Tudor (suku)

Lähteet

Aiheesta muualla 



Brittiläinen arkkitehtuuri
Arkkitehtuurin suuntaukset