Jens Evensen

Jens Ingebret Evensen (5. marraskuuta 1917 Oslo – 15. helmikuuta 2004 Asker) oli norjalainen lakimies, poliitikko ja diplomaatti. Norjan ulkoministeriön lakiasioista vastaavana virkamiehenä hänellä oli keskeinen rooli Norjan EEC-vapaakauppasopimuksessa 1972 ja sitä ennen vuoden 1965 aluemerisopimuksissa Britannian ja Tanskan kanssa, joiden avulla Norja varmisti haltuunsa valtaosan muutamaa vuotta myöhemmin löytymään alkaneista Pohjanmeren öljy- ja  maakaasuvaroista. Suurimmat esiintymät löydettiin Norjan puolelta, aivan läheltä Evensenin neuvottelemaa rajaa.

1970-luvulla Evensen toimi ministerinä Trygve Brattelin ja Odvar Nordlin hallituksissa, ensin kauppaministerinä ja 1974–1978 Norjan ensimmäisenä ja toistaiseksi ainoana merioikeusministerinä. Tässä tehtävässä hän sai vuonna 1977 kritiikkiä neuvotteluistaan Neuvostoliiton kanssa maiden välisestä Barentsinmeren kalastussopimuksesta. Vuonna 1981 hän johti ulkoministeriön virkamiehenä rajaneuvotteluja Neuvostoliiton kanssa, mutta hänet erotettiin tehtävästä omapäisyytensä vuoksi. Hänet siirrettiin samalla syrjään myös Tanskan kanssa käydyistä neuvotteluista Jan Mayen -saaren ja Grönlannin välisestä rajasta, mutta hän sai jatkaa Norjan delegaation johtajana YK:n merioikeuskonferenssissa. Samoihin aikoihin häntä kritisoitiin myös presidentti Kekkosen ajaman ydinaseettoman Pohjolan kannattamisesta virkamiesasemassa vastoin hallituksensa kantaa. Vuonna 1985 hänen entinen alaisensa Arne Treholt sai pitkän vankeustuomion vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi osin Evensenin todistajalausunnon perusteella.

Myöhemmällä urallaan Evensen toimi Norjan työväenpuolueen poliitikkona ja vuosina 1985–1994 YK:n kansainvälisen tuomioistuimen tuomarina Haagissa.

Lähteet

Norjalaiset diplomaatit
Norjan ministerit
Norjalaiset juristit
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet