Eteläisen Leyten mutavyöry 2006

Eteläisen Leyten mutavyöry oli 17. päivänä helmikuuta 2006 kello 10.45 (10.46) Filippiinien Leyten saaren eteläosassa, Southern Leyten provinssissa tapahtunut maanvyöry (tarkemmin rockslide-debris avalanche -luokiteltu maanvyöry) ja suuronnettomuus. Kivisen mutavyöryn alle jäi suurin osa sortuneen vuorenrinteen alla sijainneesta Guinsahugonin kylästä (Barangay Guinsaugon). Onnettomuudessa menehtyi 1 126 ihmistä (toisen lähteen mukaan 1 221) ja tapahtuman johdosta 19 000 ihmistä joutui siirtymään kodeistaan. Suurin osa uhreista hautautui elävältä.

Tapahtuman kuvaus ja syitä
Maanvyöry käynnistyi, kun 450 metriä korkea, Filippiinien siirroksen murrosvyöhykkeellä () sijaitseva vuorenrinne petti. Sen kiviaines koostui vulkaanisista, kerrostuneista ja vulkanolastisista kivilajeista. Kiviaineksen tektoninen heikkeneminen oli seurausta noin 2,5 senttimetrin vuosivauhdilla etenevästä siirtymistä Filippiinien siirrosvyöhykkeessä.

Maanvyöryä edeltäneinä viikkoina seudulla oli satanut erittäin runsaasti, vajaan kahden viikon aikana yhteensä lähes 1 200 millimetriä. TRMM-satelliittimittausohjelman () mukaan Leyten saaren eteläosissa oli saatu 4.–7. helmikuuta 2006 välisenä aikana 500 millimetriä vesisadetta. Lisäksi Filippiinien säähavainnoista vastaavan PAGASA:n () seitsemän kilometrin päässä onnettomuuspaikasta lounaaseen Otikonissa sijaitseva sadeasema mittasi 8.–14. helmikuuta yhteensä 683,6 millimetrin sademäärän.

Onnettomuuspaikasta 25 kilometrin päässä länteen oli sattunut maanvyöryn aikoihin 2,6 momenttimagnitudin ("hyvin pieni") maanjäristys. Pian onnettomuuden jälkeen julkaistussa ensiraportissaan paikalliset tutkijat eivät kuitenkaan osanneet sanoa, olisiko tämä heikko järistys voinut olla osasyy maanvyöryn käynnistymisessä. Guinsaugon kylän asukkaat raportoivat kotikylänsä ja vuorenjyrkänteen siirroskohdan välillä virranneen puron kuivuneen kaksi päivää ennen maanvyöryä. Paikallisen vuoristoheimon miehet kertoivat tunteneensa maanjäristyksen kaksi kuukautta tuhoisaa maanvyöryä aiemmin ja olivat havainneet halkeamia maaperässä sen jälkeen. Tutkijat pitivät mahdollisena, että joki- ja sadevesi on saattanut tunkeutua näihin halkeamiin ja voinut "voidella" maakerroksen välisiä "liukutasoja" (slip planes).

Maanvyöryn laajuus erottuu selvästi oheisesta, maaliskuun 1. päivänä 2006 Terra-satelliitin ottamassa väärävärikuvasta. Vyöryalue löytyy tuoreemmastakin valokuva-aineistosta, esimerkiksi tapahtumakoordinaattien perusteella 10.7.2018 haettavasta Bing Mapsin ilmakuvasta.

Vuorenseinämästä irronneen kiviaineksen tilavuus oli noin 3,3 miljoonaa kuutiometriä. Maanvyöryn leveys oli enimmillään 1,52 kilometriä ja pituus (huipulta jokilaaksoon) 4,1 kilometriä. Korkeuseroa vyöryllä oli 810 metriä ja sen vaakasuora ulottuvuus 3 800 metriä. Kaikkiaan vyöryssä siirtyi mukaan lähtenyt aines mukaanlaskien arviosta riippuen 15–21 miljoonaa kuutiota ainesta. Puhelutietojen (keston) ja maanvyöryn laajuuden perusteella vyöryn etenemisnopeudeksi on päätelty noin 100 kilometriä tunnissa Dynaamisella DAN-mallilaskelmalla tehdyn simuloinnin mukaan vyöryn etenemisnopeus olisi ollut 35 metriä sekunnissa.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

2000-luvun maanvyöryt
Vuoden 2006 luonnonmullistukset
Luonnonmullistukset Filippiineillä