Ultranopea kaupankäynti

Ultranopea kaupankäynti ( engl. high-frequency trading, tunnetaan myös nimellä korkean taajuuden kaupankäynti) on rahoitusmarkkinoilla eräs kaupankäynnin muoto, jossa markkinoita monitoroivat tietokoneohjelmat käyvät nopeatempoista automatisoitua kauppaa erilaisilla rahoitusinstrumenteilla sekuntien tai sekunnin kymmenysosien aikana. Korkean taajuuden kaupankäynnin termille ei ole ehtinyt vakiintua yhtä ainoaa määritelmää; mutta sen keskeisimpänä ominaisuutena voidaan pitää suurta volyymia, monimutkaisia algoritmeja ja erittäin lyhyen aikajänteen sijoitushorisonttia. Tietokoneiden laskentatehon ylläpitämien teknologisten työkalujen avulla esimerkiksi osakkeiden ostamista ja myymistä voidaan korkean taajuuden kaupankäynnin strategioiden avulla käydä jopa sekunnin murto-osien aikana.
 
Tiedonsiirtoviiveen minimoimiseksi jotkut HFT-kauppiaat ovat jopa maksaneet siitä, että ne saavat sijoittaa fyysiset palvelimensa pörssien sisälle saadakseen markkinoiden datasyötteen millisekunteja muita nopeammin.

Tieteellinen tutkimus osaltaan puoltaa näkemystä siitä, että korkean taajuuden kaupankäynti parantaa rahoitusmarkkinoiden likviditeettiä ja tehokkuutta nopeuttamalla hinnanmuodostusta (ks. informationaalinen tehokkuus), mutta myös suhtautuu kriittisesti algoritmeillä toteutettavien kaupankäyntistrategioiden korkeaan keskinäiseen korrelaatioon lisäten ns. "salamaromahduksen" (engl. Flash crash) riskiä rahoitusmarkkoilla. Kaupankäyntiä korkealla taajuudella on kritisoitu myös siksi, koska sen on koettu antavan ylivoimaista ja etuoikeutettua informationaalista asemaa rahoitusmarkkinoilla toimiville suurille hedgerahastoille ja investointipankeille pitkälle aikavälille sijoittavien yksityisten piensijoittajien kustannuksella.

Katso myös 
 Markkinoiden tehokkuus
 Hedgerahasto
 Markkinatakaaja

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Sijoittaminen