As-molliasteikko

As-molliasteikko on Asista alkava sävelasteikko, johon kuuluvat lähtökohtaisesti sävelet As, B, Ces, Des, Es, Fes, G ja As. Se on Ces-duurin rinnakaismolli ja sen muunnosduuri on As-duuri. As-mollin subdominanttisointu on des-mollisointu ja dominanttisointu on Es-duurisointu, jossa on as-mollin johtosävel G.

Tunnettuja klassisia sävellyksiä as-mollissa 

Kuten Ces-duuri, myös as-molli on yksi harvinaisimpia astiekoita taidemusiikissa. As-mollissa lähtökohtaisesti kaikki seitsemän säveltä on alennettu, mutta johtosävelen saamiseksi Ges pitää palauttaa G:ksi, jotta johtosävel saadaan puolisävelaskeleen päähän toonikasta, jolloin dominanttisoinnuksi saadaan Es-duuri.

 Ludwig van Beethoven - Pianosonaatti nro 12, 3. osa, surumarssi
 Johannes Brahms - Fuuga uruille as-mollissa
 Giuseppe Concone - Preludi nro. 16 (kirjoitettu myös gis-molliin)
 Charles Valentin Alkan - Preludi nro. 8, opuksesta 31

As-mollin sijasta käytetään monesti sen enharmonista vastinetta, gis-mollia, jossa on viisi ylennystä.

Tunnettua populaarimusiikkia as-mollissa 
Pop-, rock- ja iskelmämusiikissa kitarat viritetään silloin tällöin jenkkivireesen. (E♭-A♭-d♭-g♭-b♭-e♭1) Tällöin a-mollissa soitetut kappaleet voidaan ajatella soivan as-mollissa. Esimerkkejä "as-mollissa" (a-molli + jenkkivire) soitetuista kappaleista ovat muun muassa

 Metallica – Until It Sleeps
 Sonata Arctica – Full Moon
 The 69 Eyes – Dance d'Amour

Lähteet 

Sävelasteikot