Nikolai Podvoiski

Nikolai Iljitš Podvoiski (; 16. helmikuuta (J: 4. helmikuuta) 1880 Kunašovka, Tšernigovin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 28. heinäkuuta 1948 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen bolševikki, joka toimi Neuvosto-Venäjän ensimmäisenä sota-asiain kansankomissaarina marraskuusta 1917 maaliskuuhun 1918.

Podvoiski erotettiin nuoruudessaan Tšernigovin pappisseminaarista vallankumouksellisen toiminnan takia, minkä jälkeen hän opiskeli oikeustiedettä Demidovin oikeustieteellisessä lyseossa Jaroslavlissa. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1901 ja osallistui vuoden 1905 vallankumoukseen. Seuraavina vuosina Podvoiski oli useasti pidätettynä ja karkotettuna Siperiaan sekä vuosina 1906–1907 maanpaossa. Hänet pidätettiin marraskuussa 1916 mutta vapautettiin seuraavana vuonna helmikuun vallankumouksen jälkeen.

Podvoiskista tuli vuonna 1917 bolševikkipuolueen keskuskomitean alaisen sotilasorganisaation johtaja ja lokakuussa 1917 Pietarin sotilaallisen vallankumouskomitean johdon jäsen. Lokakuun vallankumouksen aikana hän oli yksi Talvipalatsin valtauksen johtajista. Välittömästi vallankumouksen jälkeen hänet nimitettiin Pietarin sotilaspiirin komentajaksi ja hän sai vastuulleen myös Kerenskin–Krasnovin kapinan torjumisen. Podvoiski toimi ensimmäisessä kansankomissaarien neuvostossa sota- ja laivastoasiain kansankomissaarina maaliskuuhun 1918 asti, jolloin Lev Trotski tuli hänen tilalleen. Podvoiski johti myös puna-armeijan perustamista valmistellutta kollegiota.

Podvoiski oli korkeimman sotaneuvoston jäsen maaliskuusta syyskuuhun 1918, vallankumouksellisen sotaneuvoston jäsen syyskuusta 1918 heinäkuuhun 1919 sekä Neuvosto-Ukrainan sota-asiain kansankomissaari tammikuusta syyskuuhun 1919. Vuosina 1919–1923 hän johti vsevobutš-sotilaskoulutusta, ja oli vuosina 1920–1923 ruumiinkulttuurin korkeimman neuvoston sekä vuosina 1921–1927 punaisen urheiluinternationaalin eli Sportinternin puheenjohtaja. Vuosina 1924–1930 Podvoiski oli NKP:n keskuskontrollikomission jäsen. Myöhemmin hän työskenteli vallankumouksen historiakomiteassa eli Istpartissa. Hän kirjoitti useita teoksia Venäjän sisällissodan historiasta. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1935.

Lähteet

Aiheesta muualla

Bolševikit
Venäjän puolustusministerit
Urheilujärjestöjen puheenjohtajat
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1948 kuolleet