Uraanihydridipommi

uraanihydridipommi oli kokeellinen atomipommi-tyyppi, joka käytti uraanihydridia tai vedyn isotooppi deuteriumia uraanideuteridin (UD3) muodossa neutronien hidastimena. Käytetyn uraanihydridin tai -deuteridin uraani isotooppirikastettiin fissiiliksi U-235:ksi. Tätä pommityyppiä ehdotti ensimmäisenä Robert Oppenheimer vuonna 1939 ja ajatusta kannatti ja edelleen kehitti Edward Teller vielä Toisen Maailmansodan jälkeenkin.

Uraanihydridipommia tutkittiin Manhattan-projektin varhaisessa vaiheessa, mutta ajatuksesta luovuttiin keväällä 1944 kun opittiin että tällaisesta ydinpommista tulisi sangen tehoton. Ydinkokeet, joissa näitä aineita testattiin Operaatio Upshot-Knotholessa, osoittautuivat pettymyksiksi.
Näissä kokeissa räjäytettiin kaksi uraanihydridipommia: Ruth ja Ray. Ydinräjähdykset olivat molemmat voimakkuudeltaan vain n. 0,2 kilotonnia TNT:tä, joten ne luokiteltiin suutareiksi. Ruth käytti tavallista 1H vetyä (protiumia) uraanihydridissä, kun taas Ray deuteriumia UD3:ssa.

Pommin ydinreaktiot käyttävät hitaita neutroneita, toisin kuin kaikki muut ydinaseet joissa fissio toimii nopeilla neutroneilla.

Lähteet 

Uraani
Ydinaseet