Makedonian nimikiista

Makedonian nimikiista viittaa yli 20 vuotta jatkuneeseen kiistaan Kreikan ja Makedonian tasavallan (nyk. Pohjois-Makedonian) välillä. Kreikka vastusti Makedonia-nimen käyttöä haluten varata nimen koskemaan ainoastaan Kreikan antiikin aikaista Makedonian valtakuntaa sekä maan nykyistä Makedonian maakuntaa. Kreikka ja Makedonian tasavalta pääsivät sopuun nimestä 12. kesäkuuta 2018. Sopimuksen mukaan Makedonian tasavallan uudeksi nimeksi tuli ”Pohjois-Makedonia” tai virallisesti ”Pohjois-Makedonian tasavalta”. Sopimus allekirjoitettiin 17. kesäkuuta 2018. Se hyväksyttiin Makedonian parlamentissa 11. tammikuuta 2019 ja Kreikan parlamentissa 25. tammikuuta 2019.

Aiemmin maat saavuttivat pitkäksi ajaksi jonkinlaisen kompromissin Makedonian suostuessa käyttämään nimilyhennettä FYROM (the Former Yugoslav Republic of Macedonia, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia) virallisissa yhteyksissä. Aiemmin kreikkalaiset ehdottivat myös, että Makedonia käyttäisi esimerkiksi nimeä ”Illyria”, ”Keski-Balkanin tasavalta” tai ”Eteläslavia” Makedonian nimen sijaan. Makedonian hallitus suhtautui ehdotuksiin kielteisesti. Nimikiistaan pyrittiin löytämään ratkaisua pitkään, ja eräinä usein esiintyneinä kompromissiehdotuksina olivat ”Pohjois-Makedonian” ohella muun muassa nimet ”Ylä-Makedonia” ja ”Uusi Makedonia”.

Historiallinen tausta 

Antiikin aikana Makedonian valtakunta vastasi alueeltaan alun perin suurin piirtein nykyistä Kreikan Makedoniaa. Sen pohjoispuolella sijaitsi Paionian kuningaskunta, jonka alue suunnilleen vastasi Pohjois-Makedoniaa.

Sen jälkeen kun roomalaiset vuonna 168 eaa. valloittivat Kreikan, he muodostivat valtakuntaansa Macedonia-nimisen provinssin, joka käsitti sekä entisen Makedonian valtakunnan että Paionian alueet. Tämä provinssi jaettiin ajanlaskumme 300-luvulla kahteen osaan, jotka olivat eteläisempi Macedonia prima (”Ensimmäinen Makedonia”), joka käsitti suurimman osan Makedonian valtakunnan alueesta, sekä pohjoisempi Macedonia secunda (”Toinen Makedonia”) eli Macedonia salutaris (”Terveellinen Makedonia”), joka käsitti osan Dardaniaa sekä koko Paionian. Täten Macedonia salutaris käsitti suurimman osan nykyisen Makedonian tasavallan alueesta.

Näin syntynyt aluejako säilyi pienin muutoksin myös bysanttilaisena aikana aina siihen saakka, kunnes Osmanien valtakunta 1400-luvulla valloitti loputkin Itä-Rooman alueista. Makedoniasta tuli tällöin osa Rumeliaa, joka pysyi osmanien vallassa vuoteen 1913 saakka. 

Vuonna 1893 osmanihallintoa vastaan nousi vallankumousliike, joka johti 2. elokuuta 1903 puhjenneeseen Ilindenin kapinaan. Kun kapina epäonnistui, Makedonian vallankumousjärjestö VMRO jakautui kahtia. Jane Sandanskin johtama ryhmittymä vaati autonomista Makedoniaa, joka kuuluisi joko Osmanien valtakuntaan tai Balkanin liittovaltioon, kun taas toinen ryhmittymä vaati Makedonian liittämistä Bulgariaan. Ilindenin kapinan jälkeen vallankumouksellinen liikehdintä lakkasi; sen sijaan Bulgaria, Kreikka ja Serbia alkoivat entistä pontevammin esittää Osmanien valtakunnalle aluevaatimuksia, jotka kohdistuivat muun muassa tarkemmin määrittelemättömään, Makedoniaksi nimitettyyn alueeseen. Vuonna 1912 nämä aluevaatimukset johtivat ensimmäiseen Balkanin sotaan, jonka tuloksena osmanit menettivät suurimman osan Euroopan puoleisista alueistaan.

Sodan voittajavaltiot eivät kuitenkaan päässeet sopuun Turkilta vallattujen alueiden jakamisesta, minkä vuoksi jo vuonna 1913 syttyi toinen Balkanin sota. Se päättyi Bukarestin rauhaan, jossa alueet jaettiin Kreikan, Bulgarian ja Serbian sekä vuonna 1912 itsenäistyneen Albanian kesken. Kreikka sai tällöin sille nykyisin kuuluvan Makedonian, kun taas nykyisen Pohjois-Makedonian alue liitettiin Serbiaan.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Serbiasta tuli osa Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntaa, joka myöhemmin sai nimen Jugoslavia.  Nykyisen Makedonian tasavallan alue kuului tällöin Etelä-Serbiaan Vardar Banovinan maakuntana. Toisessa maailmansodassa akselivallat valloittivat vuonna 1941 suurimman osan Jugoslaviaa. Akselivaltoihin liittyi myös Bulgaria, joka samana vuonna miehitti sekä osan nykyisen Pohjois-Makedonian aluetta että Kreikan Makedonian. Kesäkuussa 1941 Bulgaria ja Italian Albania jakoivat nykyisen Pohjois-Makedonian alueen keskenään. 

Sodan päätyttyä syntyi Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta, johon kuuluivat pääasiassa samat alueet kuin aikaisempaan Jugoslavian kuningaskuntaan. Josip Broz Titon hallitus päätti kuitenkin vuonna 1946 erottaa Serbiasta sen eteläisimmän osan erilliseksi osavaltioksi, joka sai nimen Makedonia. Päätös tämän osavaltion nimestä johti jo tuolloin kiivaaseen kiistaan Kreikan kanssa, sillä Kreikka epäili nimen osoittavan, että Jugoslavia vaatisi myös sille kuuluvia alueita. Kreikan lehdistö ja Andréas Papandréoun hallitus esittivät saman väitteen monessa yhteydessä vielä 1980-luvulla.

Eteläslaavilaiset kielet levisivät varhaiskeskiajalla suurimpaan osaan Balkania, myös nykyisen Pohjois-Makedonian alueelle. Makedonian kieli on läheistä sukua bulgarian kielelle, eikä sitä edes pidetty erillisenä kielenä vaan bulgarian murteena siihen saakka, kunnes Titon hallitus vuonna 1946 lähinnä poliittisista syistä julisti sen erilliseksi kieleksi, ja sille kehitettiin myös oma kirjakielensä. Tällä pyrittiin ennen kaikkea torjumaan Bulgarian mahdolliset aluevaatimukset, ja ilmeisesti makedonialaiset itse ovat olleet ratkaisuun tyytyväisiä, sillä vaatimuksia alueen liittämisestä Bulgariaan ei Jugoslavian hajottuakaan esitetty.

Kiista Jugoslavian hajoamisen jälkeen 

Makedonian itsenäistyessä Jugoslaviasta Kreikka ei suostunut tunnustamaan tuoretta valtiota sen käyttämän nimen takia. Kreikan mielestä Makedonian pyrkimykseen käyttää Makedonia-nimeä sisältyy verhottuja aluevaatimuksia Kreikalle. Euroopan yhteisön välimieskomission lausunnon mukaan vuonna 1992 Makedonian nimen käyttöön ei liittynyt minkäänlaisia aluevaatimuksia. Yhdysvaltojen tunnustaessa Makedonian itsenäisyyden vuonna 1994 Kreikka julisti Makedonian taloussaartoon, joka jatkui vuoteen 1995 asti, kunnes maat pääsivät väliaikaiseen sopimukseen. Sopimukseen sisältyi Makedonian aiemman lipun muokkaaminen (jonka symbolia Verginan aurinkoa Kreikka piti omanaan) ja vakuutukset siitä, ettei Makedonia tulisi esittämään aluevaatimuksia Kreikalle.

Makedonian nimikiista Kreikan kanssa oli kauan esteenä sen liittymiselle esimerkiksi Euroopan unioniin ja Natoon, joiden kummankin jäsenenä Kreikka vastusti Makedonian jäsenyyttä ennen nimikiistan ratkaisua. Aiemmin Kreikka vastusti kaikkia ratkaisuja, joissa Makedonian tasavallan nimessä esiintyy missään muodossa nimi ”Makedonia”. Sen sijaan se lupasi tukea Makedonian pyrkimyksiä liittyä EU:hun ja Natoon, mikäli maa suostuu käyttämään FYROM-nimeä.

Vuonna 2007 Kreikka myöntyi alustavasti siihen, että Makedonian tasavallan nimessä voisi esiintyä nimi ”Makedonia” jossakin muodossa. Tämän jälkeen maat pyrkivät useampaan otteeseen lähempiin kompromisseihin. Sovittelijana kiistassa toimi erityisesti YK:n erityislähettiläs Matthew Nimetz.

Ratkaisua pitkään jatkuneeseen kiistaan etsittiin uusin ponnistuksin vuodesta 2017 kesään 2018 saakka. Makedonian puolelta neuvotteluhalukkuutta lisäsi uuden Zoran Zaevin johtaman hallituksen halu edistää EU:n hakuprosessia sekä liittyä Natoon jo vuoden 2018 aikana. Kreikassa puolestaan Aléxis Tsíprasin hallitus oli ollut aiempia hallituksia halukkaampi edistämään sovintoa. Kreikkalaiset ehdottivat, että Makedonian tasavalta valitsisi nimeensä jonkun etuliitteen erotuksena Kreikan Makedoniasta, jolloin maan nimi voisi olla esimerkiksi ”Ylä-Makedonia”, ”Uusi Makedonia”, ”Pohjois-Makedonia”, ”Slavo-Makedonia” tai ”Vardarin Makedonia”.

Préspan sopimus 

Pääministerit Tsípras ja Zaev ilmoittivat päässeensä alustavaan sopimukseen nimestä 12. kesäkuuta 2018. Sen mukaan Makedonian tasavallan nimeksi tuli ”Pohjois-Makedonia” (Severna Makedonija) tai virallisesti ”Pohjois-Makedonian tasavalta” (Republika Severna Makedonija). Maan asukkaita voidaan edelleen kutsua ”makedonialaisiksi” ja maan kieltä ”makedonian kieleksi”. Tsípras ja Zaev allekirjoittivat sopimuksen maiden rajalla Préspa-järven rannalla 17. kesäkuuta 2018, ja siksi se tunnetaan ”Préspan sopimuksena”.

Alustava sopimus vaati hyväksynnän kummankin maan parlamentissa. Tsíprasin hallitus joutui sopimuksen vuoksi epäluottamusäänestykseen Kreikan parlamentissa heti sen julkaisun jälkeen, mutta voitti äänestyksen, jonka jälkeen sopimus voitiin allekirjoittaa. Sopimus hyväksyttiin Makedonian parlamentissa 11. tammikuuta 2019 81 äänellä 120:stä. Kreikassa puolustusministeri Pános Kamménos erosi hallituksesta vastalauseena sopimukselle 13. tammikuuta 2019. Tsíprasin hallitus voitti kuitenkin seuranneen toisen epäluottamusäänestyksen aiheesta 16. tammikuuta 2019. Tämän jälkeen sopimus hyväksyttiin Kreikan parlamentissa 25. tammikuuta 2019 äänin 153–146. Kreikassa oli laajoja mielenosoituksia sopimusta vastaan koko prosessin ajan.

Sopimuksen hyväksyminen sai laajalti myönteisen vastaanoton kansainvälisessä yhteisössä. Sitä kiittivät muun muassa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Donald Tusk, EU:n komission puheenjohtaja Jean-Claude Juncker ja Naton pääsihteeri Jens Stoltenberg. Pääministeri Zaev onnitteli Tsíprasia ja kuvasi sopimuksen hyväksymistä ”historialliseksi voitoksi”, joka ”päättää pitkään jatkuneen diplomaattisen konfliktin Ateenan ja Skopjen välillä”. Pian sopimuksen hyväksymisen jälkeen Kreikan ulkoministeri Giórgos Katroúgkalos allekirjoitti lain sopimuksesta.

Nimenmuutos astui virallisesti voimaan erilaisten muodollisuuksien jälkeen 12. helmikuuta 2019. Voimaanastuminen vaati muun muassa Makedonian Nato-jäsenyyttä koskevan sopimuksen allekirjoittamisen sekä ilmoitukset Kreikalta Makedonialle Préspan sopimuksen ja Naton jäsenyyssopimuksen hyväksymisestä, ja Makedonialta Kreikalle ja YK:lle nimenmuutoksen voimaanastumisesta.

Oman lisänsä nimikiistaan toi presidentti Gjorge Ivanov, joka ei hyväksy nimenmuutosta ja on kieltäytynyt allekirjoittamasta lakeja, joissa käytetään uutta nimeä. Lakeja on 11, ja parlamentti hyväksyi ne helmi-maaliskuun aikana. Presidentin käytös jarruttaa Pohjois-Makedonian liittymistä Euroopan unioniin. Parlamentti voi pakottaa presidentin allekirjoittamaan lait äänestämällä niistä uudelleen, sillä Pohjois-Makedonia ei ole presidenttivaltainen maa. Tilanne voi ratketa myös siksi, että Pohjois-Makedoniassa on presidentinvaalit keväällä 2019.

Makedonian nimen käyttö kahdenvälisissä suhteissa 

Ennen nimikiistan ratkeamista 107 valtiota oli tunnustanut Makedonian ottaman nimen ”Makedonian tasavalta”. Jotkut valtiot olivat käyttäneet tätä nimeä jo alusta lähtien kun Makedonia itsenäistyi, toiset valtiot olivat muuttaneet kantaansa sen jälkeen, kun YK:ssä otettiin käyttöön nimi ”Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia”.

Luettelo maista jotka käyttivät nimitystä ”Makedonian tasavalta”

Luettelo maista jotka käyttivät nimitystä ”Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia”

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kansainväliset kriisit
Kreikan historia
Makedonia (Kreikka)
Pohjois-Makedonian historia