William G. Lennox

William Gordon Lennox (1884–1960) oli yhdysvaltalainen neurologi ja epileptologi, joka oli edelläkävijä aivosähkökäyrän (EEG) käytössä epilepsian diagnosoinnissa ja hoidossa.

Elämäkerta 
Lennox kiinnostui epilepsiasta työskennellessään lähetyssairaalassa Kiinassa. Harvardin lääketieteellisessä koulussa hän työskenteli yhdessä ja julkaisi monia tutkimusartikkeleita Erna ja Frederic Gibbsin sekä Stanley Cobbin kanssa. Hänet palkittiin yhdessä Frederic Gibbsin kanssa Albert Lasker -palkinnolla kliinisestä lääketieteellisestä tutkimuksesta vuonna 1951. Hän kirjoitti tyttärensä Margaretin kanssa teoksen "Epilepsy and Related Disorders" ().  

Vuonna 1951 hän kuvaili erityisen epilepsian oireyhtymän, joka nimettiin hänen ja ranskalaisen neurologin ja epileptologin Henri Gastaut'n mukaan Lennox–Gastaut'n oireyhtymäksi.

Valikoidut teokset 

 Lennox WG, Cobb S. Epilepsy (Medicine Monographs, Vol 14). Baltimore, Williams & Wilkins 1928
 The Health and Turnover of Missionaries (1933)
 Lennox WG. Science and Seizures: New Light on Epilepsy and Migraine. New York – London, Harper & Brothers 1941 (2. painos 1949)
 Lennox WG, Lennox MA. Epilepsy and Related Disorders. Boston – Toronto, Little, Brown and Company 1960

Lähteet 

Vuonna 1960 kuolleet
Vuonna 1884 syntyneet
Yhdysvaltalaiset neurologit
Sivut, joissa on tarkistamattomia käännöksiä