Islannin hallitsija

Islannin hallitsija (; ) oli Islannin perustuslaillisen monarkian valtionpäämies vuosina 1918–1944. 

Islannin ja Tanskan välinen persoonaunioni perustui vuoden 1918 säädettyyn lakiin jonka mukaan Tanskan hallitsija  samanaikaisesti myös Islannin hallitsija. 

Islannin parlamentti pyysi Tanskaa edustamaan Islantia ulkopoliittisesti täysivaltaisesti Reykjavikistä. 

Saksan miehitettyä Tanskan vuonna 1940 Islantia hallitsi sijaishallitsija.

Islannin monarkia päättyi 17. kesäkuuta 1944 kun Islannissa järjestettiin perustuslaillinen kansanäänestys jonka tuloksena Islannin tasavalta perustettiin. Samalla otettiin käyttöön uusi Islannin perustuslaki.

Historia

Islannin monarkia perustettiin vuonna 1918 tehdyllä unionin säädöksellä, joka muutti entisen Tanskan merentakaisen aluee hallinnan riippumattomaksi valtiolliseksi perustuslailliseksi monarkiksi. Islanti sai uuden perustuslain vuonna 1944 pidetyn kansanäänestyksen jälkeen, joka kumosi monarkian. 

Vaikka monet tanskalaiset olivat loukkaantuneita siitä, että Islanti ryhtyi tällaiseen toimeen monarkian kumoamiselle, ja Tanska oli vielä tuolloin Saksan miehittämä maa, kuningas Kristian X lähetti islantilaisille onnittelut uudesta valtiomuodosta.

Viitteet

Islannin politiikka
Hallitsijat