Suomen Säästöpankki

Suomen Säästöpankki - SSP oli vuosina 1992–1993 toiminut Suomen suurin säästöpankki. Pankin perustaminen liittyi pankkikriisiin.

Suomen Säästöpankki perustettiin vuonna 1992 nimellä Suomen Säästöpankki - SSP. Siihen liittyi 41 säästöpankkia. Pankista tuli markkatalletusten määrällä mitaten Suomen suurin pankki.

Perustamisen syy oli säästöpankkiryhmän kriisi. Ryhmän keskuspankki Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki oli otettu talousvaikeuksiensa vuoksi Suomen Pankin haltuun. Säästöpankit tarvitsivat selvitäkseen valtion tukea. Rahoitustarkastuksen johtaja Jorma Aranko ilmoitti, että valtion tukea saisi vain Suomen Säästöpankin tai Aktian kautta. Suomen Säästöpankin ulkopuolelle jäävät pankit jäisivät ilman valtion apua.

Valtio sitoutui tukemaan Suomen Säästöpankkia säästöpankkien vakuusrahaston kautta 5,5 miljardin markan lainalla ja 1,7 miljardin takauksella, mikä säästöpankkimiesten mielestä oli riittämätön määrä. Suomen Säästöpankin oli puolestaan laadittava tervehdyttämisohjelma.

Suomen Säästöpankki aloitti virallisesti toimintansa 21.9.1992. Vielä samana vuonna SSP muutettiin säästöpankkiosakeyhtiöksi. Yhtiön nimeksi rekisteröitiin Suomen Säästöpankki - SSP Oy. Muutos tehtiin, jotta SSP voisi ottaa vastaan valtion tukea. Tuen ehtona oli osakeyhtiömuoto, jotta valtiovalta voisi vaikuttaa pankkiin.

Pankin tilanne paheni nopeasti. Markka laskettiin syyskuussa kellumaan ja sen arvo heikkeni. SSP menetti rahaa.

Tilanteen ratkaisemiseksi pankkia yritettiin myydä muille pankeille. Lopulta päädyttiin siihen, että SSP pilkotaan neljän kilpailijan kesken. Ostajina olivat Unitas, KOP, Postipankki ja osuuspankit. Pankin konttorit jaettiin kilpailijoille siten, että kullakin paikkakunnalla heikoin pankki sai valita SSP:n konttorin ensimmäisenä. Näin markkinaosuudet eivät keskittyisi liikaa. Kauppahinta oli 5,6 miljardia markkaa. SSP:n osakkeet maksoivat 4 markkaa. Kilpailijapankit sopivat keskenään, että ne lopettivat pankin vaihtoon tähtäävän mainonnan puoleksi vuodeksi.

Suomen Säästöpankin konttorit jaettiin niin, että Yhdyspankki sai 122 konttoria, KOP 135 konttoria, Postipankki 153 ja Osuuspankki 246 konttoria. Jakajat yrittivät välttää suurilla paikkakunnilla ylisuuria markkinaosuuksia. Pienillä paikkakunnilla tässä ei aina onnistuttu.

Jaon seurauksia 
SSP:n raunioille perustettiin roskapankki Arsenal. Sinne siirrettiin säästöpankkien ongelmallisia yritysasiakkaita. Arsenaliin siirtyi noin 30 miljardin markan arvosta omaisuutta ja asiakkaita.

Pilkkojapankit olivat SSP-kauppaan tyytyväisiä. Ostos ei ollut niille kallis. Pankit olivat saaneet tervettä liiketoimintaa ja riskit oli siirretty valtion haltuun. Mainoskiellon lisäksi pankit olivat tiettävästi sopineet myös yhteisestä korkomarginaalista. Muiden pankkien tulokset kääntyivätkin pian vahvaan nousuun.

Yhdyspankin ostamat SSP:n konttorit yhdistettiin sen omien konttoreiden kanssa vuonna 1994. Turhat päällekkäisyydet poistettiin sulkemalla noin 70 konttoria. SSP:stä Yhdyspankkiin siirtyneille työntekijöille ilmoitettiin, että heidän työpaikkansa olivat turvatut.

SSP:n jako kilpailijoille ja sitä seurannut konttoriverkoston alasajo auttoi tervehdyttämään suomalaista pankkijärjestelmää. Suomalaisilla pankeilla oli ollut runsaasti ylikapasiteettia. Pankit kilpailivat keskenään markkinaosuuksista, eivätkä ne olisi voineet yksipuolisesti ryhtyä supistamaan omaa konttoriverkostoaan tai henkilökuntaansa. SSP:n pilkkominen tarjosi tähän mahdollisuuden.

Suomen Säästöpankkiin liittyneitä pankkeja 
Suomen Säästöpankkiin liittyi Suomen vuonna 1992 olemassa olleista säästöpankeista hieman yli puolet. Osa pankeista oli terveitä, osa ongelmissa. Erityisen ongelmaisia oli 12 säästöpankkia, ns. musta tusina, ne on merkitty lihavoituna. Pankit on merkitty talletuskannan mukaisessa suuruusjärjestyksessä.
 Tampereen Aluesäästöpankki
 Turun Suomalainen Säästöpankki
 Etelä-Pohjanmaan Säästöpankki
 Keski-Suomen Säästöpankki
 Helsingin Suomalainen Säästöpankki
 Oulun Aluesäästöpankki
 Satakunnan Säästöpankki
 Etelä-Savon Säästöpankki
 Pohjois-Karjalan Säästöpankki
 Päijät-Hämeen Säästöpankki
 Turun Työväen Säästöpankki
 Pohjois-Savon Säästöpankki
 Sparbanken i Åboland
 Kanta-Hämeen Aluesäästöpankki
 Keski-Uudenmaan Säästöpankki
 Kokkolanseudun Säästöpankki
 Lounais-Suomen Säästöpankki
 Kainuun Säästöpankki
 Länsi-Pohjan Säästöpankki
 Kanta-Uudenmaan Säästöpankki
 Keskipohjan Aluesäästöpankki
 Sparbanken i Borgå
 Vaasan Suomalainen Säästöpankki
 Etelä-Satakunnan Säästöpankki
 Lounais-Hämeen Säästöpankki
 Sparbanken Deposita
 Pohjois-Satakunnan Säästöpankki
 Sparbanken i Östra Nyland
 Vakka-Suomen Säästöpankki
 Rovaniemen Säästöpankki
 Porin Suomalainen Säästöpankki
 Luoteis-Uudenmaan Säästöpankki
 Heinolan Säästöpankki
 Koillis-Suomen Säästöpankki
 Hyvinkään Säästöpankki
 Ålands Sparbank
 Mäntsälän Säästöpankki
 Oriveden Säästöpankki
 Korsnäs Sparbank
 Längelmäen Säästöpankki
 Hartolan Säästöpankki

Osa pankeista kieltäytyi liittymästä SSP:hen, osa liittyi Aktiaan. Ne pankit selvisivät lamasta.

Säästöpankkitoiminnan jatkuminen 
Eräille alueille säästöpankkitoiminta on sittemmin palannut:
 Eri kaupungeissa Itä- ja Pohjois-Suomessa Säästöpankki Optia
 Etelä-Pohjanmaalla Oma Säästöpankki Oy (erosi sittemmin Säästöpankkiryhmästä)
 Kanta-Hämeessä Kantasäästöpankki Oy (yhdistyi Oma Säästöpankkiin 2014)
 Keski-Pohjanmaalla Avain Säästöpankki
 Pirkanmaalla Aito Säästöpankki Oy
 Päijät-Hämeessä Helmi Säästöpankki Oy
 Turun seudulla Liedon Säästöpankki

Lähteet 

Säästöpankit
Entiset suomalaiset pankit