Einari Peura

Einari Peura (8. lokakuuta 1902 Oulu – 1. syyskuuta 1955 Oulainen) oli suomalainen pappi, kristillinen kirjailija ja päätoimittaja.

Henkilöhistoria
Einari Peuran vanhemmat olivat liikkeenharjoittaja Viljam Peura ja Gustava Karttunen ja puoliso vuodesta 1929 Kerttu Katri Raunio (1907–1972). Sotilasuran luonut Eskil Peura oli Einari Peuran veli. Einari Peura tuli ylioppilaaksi 1920 ja vihittiin papiksi 1925. Hän toimi ylimääräisenä pappina eri paikkakunnilla 1929–1934, Pelkosenniemen kirkkoherrana vuodesta 1934, Sievin vuodesta 1936 ja Oulaisten vuodesta 1939. Rovastin arvon Peura sai 1951. Hän oli Suomen lestadiolaisen lähetysyhdistyksen johtokunnan jäsen ja yhdistyksen julkaiseman Huutavan ääni -lehden päätoimittaja 1927–1928 sekä myöhemmin Kolkuttajan ja Vartijan äänen  päätoimittaja 1939–1953. Peura oli myös lestadiolaisesta uusheräyksestä 1950-luvulla irtaantuneen Kolkuttaja-suunnan perustajia.

Julkaisuja
 Lapin profeetta: Lars Levi Laestadiuksen elämä ja toiminta, 1933, Märta Edquist, suomentanut Einari Peura
 Siunaava käsi, 1945, engl. The blessing hand, 1948, kääntänyt Yrjö A. Nummi
 Armolahjat ja seurakuntavirat Paavalin mukaan: synodaalikirjoitus Oulun hiippakunnan pappeinkokoukseen v. 1947, 1947
 Vanhimman ääni : murusia Laestadiuksen kirjoituksista vuoden jokaiselle päivälle, 1953, Lars Levi Laestadius, toim. Einari Peura
 Oulaisten kirkko 200-vuotias: pikapiirtoja Oulaisten kirkkojen vaiheista, 1953
 Tulinen hiili: muutamia ajatuksia syntisen sovituksesta ja Herran työstä, 1953
 Kilvoituksen tie, 1955

Lähteet

 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
 Suomalaiset kristilliset kirjailijat
 Suomentajat
 Suomalaiset päätoimittajat
 Vuonna 1902 syntyneet
 Vuonna 1955 kuolleet