Cvetković–Maček-sopimus

Cvetković–Maček-sopimus (; ) oli Jugoslavian kuningaskunnassa 26. elokuuta 1939 solmittu poliittinen sopimus. Sen perusteella Kroatia sai sisäisen autonomian, kun autonominen Kroatian Banovina luotiin. Alue käsitti Jugoslavian  kroatialaisväestön. Alue käsitti nykyisen Kroatian valtion ja kroatialaisen väestön asuinalueita Vojvodinasta ja Bosnia-Herzegovinasta. Sopimuksen tekijöinä olivat Jugoslavian pääministeri Dragiša Cvetković ja kroaattipoliitikko Vladko Maček. Sopimuksen syntymisen edellytyksenä oli prinssihallitsija Paulin suvaitsevaisempi asenne kuin edeltäjänsä, salamurhatun kuninkaan Aleksanterin. Paul pelkäsi Kroatian tilaisuuden tullen eroavan Jugoslaviasta. Järjestelyllä toteutettiin toive, joka kroaateilla oli ollut Jugoslavian kuningaskunnan syntyvaiheessa ensimmäisen maailmansodan päättyessä vuonna 1918. Kroatian Banovinan autonomian luominen aiheutti myös Jugoslavian kuningaskunnan uuden perustuslain säätämiseen.

Kroatian väestön oma itsellinen hallinnollinen yksikkö oli syntynyt ensimmäisen kerran sitten keskiaikaisen Kroatian valtakunnan.  Autonomisen Kroatian Banovinan toimivallan ulkopuolelle, Jugoslavian keskushallinnon hoidettavaksi, jäivät ulkopolitiikka, armeija, poliisi ja ulkomaankauppa. Alueen johtajaksi eli baniksi nimitettiin Ivan Šubašić.

Sopimuksen mukainen Kroatian Banovina oli voimassa huhtikuuhun 1941, jolloin toisen maailmansodan jo puhjettua Saksa liittolaisineen hyökkäsi Jugoslaviaan ja Jugoslavian kuningaskunta hajosi. Tällöin syntyi vielä laajempi Bosnian alueita kattava Saksaan ja Italiaan tukeutuva Itsenäinen Kroatian valtio. Tätä vaihetta kesti vuoteen 1945, jolloin syntyi Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta, johon Kroatian sosialistinen tasavalta kuului osatasavaltana.

Kroatian historia
Jugoslavian historia
1939