IVL B

IVL B (myös Koululentokone M.J.) oli Ilmailuvoimien lentokonetehtaan suunnittelema yksimoottorinen kaksipaikkainen koulutuslentokone. Konetyypin oli tarkoitus korvata Suomen ilmailuvoimien käytössä olleet vanhentuneet Caudron G.3 -koulukoneet.

Konetyypin kehitys 
B-tyypin kehityksen taustalla oli ilmailuvoimien alkeiskoulukonekannan vanhentuminen, minkä ratkaisuksi esikuntapäällikkö Bertel Mårtenson ja lentokonetehtaan Asser Järvinen ehdottivat uuden ”koulukone M.J.” nimellä kulkeneen pienennettyä IVL A.22 Hansaa muistuttaneen koulukoneen suunnittelemista. Koneessa oli tarkoitus käyttää ajalleen edistyksellistä vapaasti kantavaa alatasoista siipirakennetta, ja kone esiteltiin niin kevyenä, että se saavuttaisi hyvät suoritusarvot 50–55 hevosvoiman Siemens Halske -moottorilla. Koneen rakenteiden mainostettiin kestävän kaikki tunnetut taitolentoliikkeet. Yksinkertaisen rakenteen ja kotimaasta saatavilla olevien raaka-aineiden ansiosta koneen yksikköhinnaksi arvioitiin 70 000 markkaa yli kymmenen yksilön sarjassa valmistettuna.

Lentokonetehtaan suunnittelijat ehdottivat vuodenvaihteessa 1922–1923 työpiirustusten ja koekoneen rakentamisen pikaista aloittamista. Töihin tarvittavat varat ajateltiin otettavaksi kuluvan vuoden työohjelmaan osoitetuista varoista.

Jatkosuunnittelun ja tuotannon peruuntuminen 
Kokonaan kotimaisen konetyypin suunnittelua pidettiin tehtaan alkuvaiheessa liian uskaliaana, sillä kummallakaan suunnittelijalla ei ollut aiempaa kokemusta lentokoneiden suunnittelusta puhtaalta pöydältä. Tämän lisäksi vanhentuneiden Caudron G.3 -koneiden korvaustarve oli kiireellinen, mikä teki ulkomaisen Caudron C.60 -konetyypin tilaamisesta houkuttelevaa niiden kahden ja puolen kuukauden toimitusajan ansiosta. Kotimaisella tyypillä ei ollut mahdollisuuksia toimitusaikakilpailussa, ja C.60-koneen lisenssi hankittiin lentokonetehtaalle vuonna 1926.

Tekniset tiedot

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta

B
Toteutumattomat lentokonesuunnitelmat
Suomalaiset koulukoneet
1920-luvun koulukoneet