Syväväyläperiaate

Syväväyläperiaate eli thalweg-periaate (, saksan sanoista T(h)al ’laakso’ + Weg ’tie’) on valtionrajoissa usein käytetty periaate, jonka mukaan kulkukelpoisessa joessa () raja kulkee joen uoman syvintä kohtaa pitkin, ellei muuta ole sovittu. Järvissä ja ei-kulkukelpoisissa joissa raja sen sijaan kulkee usein keskiviivalla.

Joen uoman vähitellen siirtyessä raja siirtyy vastaavasti. Toisaalta äkillinen joen siirtyminen toiseen paikkaan () ei siirrä rajaa, vaan raja jää tällöin kuivuneeseen uomaan. Erottelu näiden kahden tapauksen välillä on joskus tulkinnanvaraista. Vuonna 1895 puhjenneessa Yhdysvaltojen ja Meksikon välisessä Chamizalin kiistassa osapuolet olivat eri mieltä siitä, oliko rajajoki Rio Grande siirtynyt vähitellen vai äkillisesti. Joki oli siirtynyt etelään sekä vähitellen että tulvien seurauksena. 600 eekkerin (2,4 neliökilometrin) aluetta koskenut kiista sovittiin lopullisesti vasta vuonna 1963.

Merkittävä poikkeama syväväyläperiaatteesta on ollut Irakin ja Iranin rajalla Shatt al-Arabissa. Vuoden 1937 sopimuksen mukaan raja kulki joen itärannassa, niin että käytännössä koko joki oli Irakin hallinnassa. Vuonna 1975 solmitun uuden sopimuksen mukaan raja siirtyi joen syvimpään kohtaan, mutta Irak sanoi sopimuksen irti jo 1980. Kiista joen hallinnasta oli yhtenä syynä 1980–1988 käytyyn Irakin ja Iranin väliseen sotaan.

Suomessa
 Ruotsin vastainen raja kulkee Haminan rauhansopimuksen (1809) perusteella syvimmän virranuoman mukaan (, ).
 Norjan vastaisella jokirajalla on myöskin kaikissa rajankäynneissä otettu perustaksi syväväyläperiaate, vaikka rajan tarkkaa sijaintia joessa ei alun perin Strömstadin sopimuksessa (1751) määritelty.
 Venäjän vastainen raja kulkee ”rajajoissa ja -puroissa niiden tai niiden päähaaran keskellä”.

Lähteet

en:Thalweg#Thalweg principle
Rajajoet