Duramold

Duramold on puupohjainen komposiittimateriaali, jossa sidosaineena käytetään fenolihartsia ja tarvittava kuitu saadaan koivusta. Duramoldin valmistamisessa on käytetty koivuviiluja, jotka on kyllästetty fenolihartsilla ja yhdistetty muotissa paineen alaisena ja 138 °C:n lämpötilassa hartsin kovettamiseksi.

Historia

Vuonna 1917 Henry L. Haskell patentoi menetelmän, jolla puun ja vedenkestävän liiman seoksesta saattoi tehdä muottiin lähes mielivaltaisen muotoisia esineitä. Tätä keksintöä hyödyntäviä tuotteita markkinoitiin nimillä Duromold, Plymetl ja Phemaloid. Virginius E. Clark tutki puukomposiittien sopivuutta lentokoneiden rakenteisiin ja patentoi vuonna 1922 puukomposiittiin perustuvan lentokoneen siipirakenteen. Fairchildille työskennellessään Clark sai valtuudet kehittää puukomposiitin käyttöä vaihtoehdoksi lentokoneiden kalliille alumiinirakenteille. Yhteistyössä Haskeliten kanssa Fairchild kehitti fenolihartsin ja koivuviilujen yhdistelmästä komposiittimateriaalin, jolle Clark antoi nimen Duramold. Ensimmäinen pääosin duramoldista rakennettu lentokone on Fairchild F-46, jota rakennettiin vain yksi kappale. Suurin koskaan enimmäkseen duramoldista rakennettu lentokone on Hughes H-4 Hercules.

Katso myös
 Laminaatti
 Vaneri

Lähteet

Viitteet

Puupohjaiset materiaalit
Raaka-aineet