Organokromiyhdisteet

Organokromiyhdisteet ovat organometalliyhdisteitä, jotka sisältävät kromin ja hiilen välisen kovalenttisen sidoksen. Organokromiyhdisteitä käytetään reagensseina orgaanisen kemian synteeseissä. Monia niistä käytetään muun muassa polymerointikatalyytteinä.

Ominaisuudet ja valmistus
Organokromiyhdisteissä kromin hapetusluku voi vaihdella -II:sta +VI:n. Tyypillisimpiä ovat 0 ja +III. Yksinkertaiset alkyylikromiyhdisteet ovat stabiileja lähinnä silloin kuin substituentit ovat steerisesti estyneitä, jolloin β-eliminaatio ei ole mahdollinen, tai kompleksina esimerkiksi litiumheksametyylikromaattina Li3[Cr(CH3)6(dioksaani)3. Tällaisia alkyyli- tai aryylikromiyhdisteitä valmistetaan joko transmetallaatiolla Grignard-reagenssien, organolitium- tai organosinkkiyhdisteiden ja kromi(III)suolan välisellä reaktiolla tai kromi(II)suolan ja alkyylihalidin välisellä reaktiolla. Organokromiyhdisteet eivät ole yhtä emäksisiä ja nukleofiilisiä kuin vastaavat organolitium-, -magnesium- tai -sinkkiyhdisteet. Yhdisteet sietävät pieniä määriä vettä, mutta hydrolysoituvat hitaasti veden vaikutuksesta. Hydrolysoitumisreaktio ei ole yhtä nopea kuin monilla muilla orgametalliyhdisteillä johtuen kromille tyypillisesti koordinaatiokehässä tapahtuvien ligandienvaihtoreaktioiden hitaudesta.

Tavanomaisia alkyylikromiyhdisteitä stabiilimpia ovat kromin karbonyylit esimerkiksi kromikarbonyyli ja π-sidoksia muodostavat ligandit kuten dieenit ja aromaattiset yhdisteet. Stabiileja ovat muun muassa metalloseeneihin kuuluva kromoseeni, jossa ligandina on kaksi syklopentadieeniä ja tämän kanssa isoelektrinen bis(bentseeni)kromi ja muut samankaltaiset aromaattiset organokromiyhdisteet.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kromiyhdisteet
Organometalliyhdisteet