Pianosonaatti nro 2 (Chopin)

Pianosonaatti nro 2 b-mollissa on vuonna 1839 valmistunut Frederic Chopinin pianolle säveltämä sävellys. Sen tunnetuin osa on kolmas osa, surumarssi (), jonka Chopin oli säveltänyt jo 1837.

Surumarssiin sisältyy Lento-väliosa Des-duurissa. Surumarssi itse on b-mollissa. Itse surumarssiksi on usein mielletty vain marssimaiset alku- ja loppuosat. Se soitettiin myös Chopinin hautajaisissa, Père-Lachaisen hautausmaalla, 1849 Pariisissa.

Henry Wood on tehnyt kaksi orkesterisovitusta surumarssista. Yksi on soitettu Proms-festivaaleilla neljissä tilaisuuksissa vuosien 1895–1904 välillä. Ensimmäisenä yönä vuoden 1907 Promseilla, 17. elokuuta 1907, Wood saatti uuden version, jonka oli kirjoittanut, kaksi päivää ennen kuolemaansa kuuluisalle viulistille, Joseph Joachimille. Vuonna 1933 Edward Elgar transponoi sen d-molliin ja sovitti sen kokonaiselle orkesterille; Sen ensimmäinen esitys oli hänen ensimmäisessä muistokonsertissansa seuraavana vuonna. Kapellimestari Leopold Stokowski sovitti sen myös laajalle orkesterille; Tämän version äänitti ensimmäistä kertaa Matthias Bamert.

Tunteikas surumarssi on tullut tunnetuksi populaarikulttuurissa. Sitä käytettiin John F. Kennedyn, Winston Churchillin ja Margaret Thatcherin hautajaisissa ja Neuvostoliiton johtajien hautajaisissa, muun muassa Leonid Brežnevin.

Lähteet

Frédéric Chopinin teokset
Pianosonaatit