Ruumiinkieli

Ruumiinkieli tai kehonkieli on nonverbaalisen viestinnän muoto, jossa ihminen tai eläin paljastaa omia asenteitaan, tunteitaan tai suhtautumistaan toisiin oman kehonsa kautta ilman sanoja. Tämä voi tapahtua esimerkiksi ottamalla tietty asento tai ilme tai tekemällä jokin ele, tai esimerkiksi pitämällä käsiä tai jalkoja tietyllä tavalla. Ruumiinkieleen ei lueta puhumisen apuna tehtyjä eleitä tai viittomakieltä, joiden tarkoitus on välittää merkityksiä vastaanottajalle.

Ruumiinkieli on usein tiedostamatonta. Ihmisten välisestä viestinnästä suurimman osan sanotaan olevan nonverbaalista. Jos puhujan ruumiinkieli on ristiriidassa puhutun viestin kanssa, kuulija saattaakin torjua puhutun viestin.

Ruumiinkieltä tarkastelemalla pyritään usein etsimään merkkejä valehtelusta. Psykologit pyrkivät lukemaan potilaansa ruumiinkieltä pystyäkseen ymmärtämään tätä paremmin keskustelun aikana. Työhaastattelijat kiinnittävät usein huomiota työnhakijan ruumiinkieleen.

Myös eläinten kuten koirien tunnetila näkyy niiden ruumiinkielestä monella tavalla. Koirat pystyvät myös lukemaan ihmisen ruumiinkieltä.

Yleisiä ihmisen ruumiinkielen piirteitä, joita on pyritty tulkitsemaan, ovat esimerkiksi hymy ja muut kasvonilmeet, nauru, itku, pupillien laajeneminen, katsekontakti tai sen puute, katseen tai asennon suunta, silmien räpyttelyn tiheys, pään asento, käsien, käsivarsien ja jalkojen asento, kättelemisen tapa tai etäisyys toisiin.

Lähteet 
 Pease, Allen ja Barbara: The Definitive Book of Body Language. Bantam Dell, 2004.

Viitteet 

Sanaton viestintä