Maija Rajainen

Maija Rajainen (ent. Ruuttu, o.s. Glumow; 31. tammikuuta 1899 Pietari – 6. tammikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen historioitsija ja opettaja.

Rajainen valmistui filosofian kandidaatiksi 1923 ja toimi sen jälkeen opettajana useissa kouluissa, pisimpään, 1930–1948, Terijoen lyseon historian ja yhteiskuntaopin opettajana.

Rajainen tutki tyttöjen ja naisten historiaa. Hänen väitöksestään (1940) ilmeni, että tyttöjen koulutus oli Katariina II:n ansiosta niin sanotun Vanhan Suomen alueella vuosina 1788–1806 pitemmällä kuin muualla Suomessa. Hänen myöhempiä naistutkimuksiaan edustavat 1959 julkaistu artikkeli ”Yleiset äänioikeusteoriat ja naisten äänioikeusliike Suomessa”, 1973 ilmestynyt tutkimus sukupuolimoraalia koskevasta keskustelusta naisliikkeessä 1800–1900-luvun vaihteessa sekä 1978 julkaistu artikkeli vuotta 1906 edeltävistä porvarillisen ja työläisnaisliikkeen suhteista.

Teokset
Nimellä Maija Ruuttu
 Kansantapoja ja -uskomuksia Karjalan Kannaksen itäosissa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1931. 

Nimellä Maija Rajainen
 Vanhan Suomen koulut : 1, normaalikoulut vv.1788–1806, 1940 (diss.)
 Naisliike ja sukupuolimoraali : keskustelua ja toimintaa 1800-luvulla ja nykyisen vuosisadan alkupuolella noin vuoteen 1918 saakka, Suomen kirkkohistoriallinen seura 1973 ISBN 9519021043 –  Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 91
 Luterilaisuus Venäjän valtikan alaisena : Itä-Suomen ja Inkerin kirkon järjestelyvaiheita Uudenkaupungin ja Turun rauhojen molemmin puolin. Suomen kirkkohistoriallinen seura 1972

Lähteet 

Suomalaiset historioitsijat
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet