Fasistien suuri neuvosto

Fasistien suuri neuvosto (, kirjaimellisesti ”fasismin suuri neuvosto”, suomennettu myös suuri fasistineuvosto) oli Italiassa fasistien vallan aikana vuosina 1923–1943 toiminut päätöksentekoelin. Se perustettiin alkujaan tammikuussa 1923 kansallisen fasistipuolueen ylimmäksi päättäväksi elimeksi, mutta muutettiin 9. joulukuuta 1928 perustuslain muutoksella viralliseksi valtioelimeksi. Neuvoston itseoikeutettuna puheenjohtajana toimi diktaattori Benito Mussolini ja neuvosto kokoontui Palazzo Veneziassa Roomassa, samassa rakennuksessa kuin Italian hallitus.

Neuvostoon kuuluivat elinikäisinä jäseninä hallituksen johtaja (Capo del Governo) ja fasismin johtaja (Il Duce del Fascismo) Benito Mussolini sekä vuoden 1922 Rooman marssia johtaneet neljä quadrumviria. Neuvoston sihteerinä toimi kansallisen fasistipuolueen puoluesihteeri. Muut jäsenet olivat parlamentin, ministeriöiden, korporaatioiden ja kuninkaallisen akatemian edustajia sekä Mussolinin vapaasti nimittämiä muita henkilöitä, joista viimeksi mainituilla oli kolmen vuoden jäsenyys neuvostossa.

Neuvostolla oli valta nimittää jäsenet useimpiin muihin valtioelimiin sekä puolueen korkeimpiin virkoihin. Se saattoi myös periaatteessa suositella kuninkaalle pääministerin erottamista. Liittoutuneiden noustua maihin Sisiliassa Fasistien suuri neuvosto piti 24.–25. heinäkuuta 1943 välisenä yönä kokouksen, jossa se oikeusministeri Dino Grandin aloitteesta äänin 19–8 päätti ehdottaa kuningas Viktor Emanuel III:lle Mussolinin erottamista, mikä myös toteutui. Neuvosto lakkautettiin 2. elokuuta annetulla kuninkaallisella määräyksellä.

Jäsenet
Hallituksen johtaja ja fasismin johtaja
 Benito Mussolini (1883–1945), 9. joulukuuta 1928 – 25. heinäkuuta 1943

Quadrumvirit
 Italo Balbo (1896–1940), 9. joulukuuta 1928 – 28. kesäkuuta 1940
 Michele Bianchi (1883–1930), 9. joulukuuta 1928 – 3. helmikuuta 1930
 Emilio De Bono (1866–1944), 9. joulukuuta 1928 – 25. heinäkuuta 1943
 Cesare Maria De Vecchi (1884–1959), 9. joulukuuta 1928 – 25. heinäkuuta 1943

Senaatin puhemies
 Tommaso Tittoni (1855–1931), 9. joulukuuta 1928 – 29. tammikuuta 1929
 Luigi Federzoni (1878–1967), 29. huhtikuuta 1929 – 2. maaliskuuta 1939
 Giacomo Suardo (1883–1947), 15. maaliskuuta 1939 – 25. heinäkuuta 1943

Edustajainhuoneen (vuodesta 1939 korporaatioiden neuvoston) puhemies
 Antonio Casertano (1863–1938), 9. joulukuuta 1928 – 29. tammikuuta 1929
 Giovanni Giuriati (1876–1970), 20. huhtikuuta 1929 – 19. tammikuuta 1934
 Costanzo Ciano (1876–1939), 28. huhtikuuta 1934 – 26. kesäkuuta 1939
 Dino Grandi (1895–1988), 30. marraskuuta 1939 – 25. heinäkuuta 1943

Ulkoministeri
 Benito Mussolini, 9. joulukuuta 1928 – 12. syyskuuta 1929
 Dino Grandi, 12. syyskuuta 1929 – 20. heinäkuuta 1932
 Benito Mussolini, 20. heinäkuuta 1932 – 9. kesäkuuta 1936
 Galeazzo Ciano (1903–1944), 9. kesäkuuta 1936 – 6. helmikuuta 1943
 Benito Mussolini, 6. helmikuuta – 25. heinäkuuta 1943

Sisäministeri
 Benito Mussolini, 9. joulukuuta 1928 – 25. heinäkuuta 1943

Valtiovarainministeri
 Antonio Mosconi (1866–1955), 9. joulukuuta 1928 – 20. heinäkuuta 1932
 Guido Jung (1876–1949), 20. heinäkuuta 1932 – 17. tammikuuta 1935
 Paolo Thaon di Revel (1888–1973), 17. tammikuuta 1935 – 6. helmikuuta 1943
 Giacomo Acerbo, 6. helmikuuta – 25. heinäkuuta 1943

Oikeusministeri
 Alfredo Rocco (1875–1935), 9. joulukuuta 1928 – 20. heinäkuuta 1932
 Pietro De Francisci (1883–1971), 20. heinäkuuta 1932 – 24. tammikuuta 1935
 Arrigo Solmi (1873–1944), 24. tammikuuta 1935 – 12. heinäkuuta 1939
 Dino Grandi, 12. heinäkuuta 1939 – 5. helmikuuta 1943
 Alfredo De Marsico (1888–1985), 5. helmikuuta – 25. heinäkuuta 1943

Korporaatioministeri
 Benito Mussolini, 9. joulukuuta 1928 – 12. syyskuuta 1929
 Giuseppe Bottai (1895–1959), 12. syyskuuta 1929 – 20. heinäkuuta 1932
 Benito Mussolini, 20. heinäkuuta 1932 – 11. kesäkuuta 1936
 Ferruccio Lantini (1886–1959), 11. kesäkuuta 1936 – 31. lokakuuta 1939
 Renato Ricci (1896–1956), 31. lokakuuta 1939 – 6. helmikuuta 1943
 Carlo Tiengo (1882–1945), 6. helmikuuta – 19. huhtikuuta 1943
 Tullio Cianetti (1899–1976), 19. huhtikuuta – 25. heinäkuuta 1943

Lehdistö- ja propagandaministeri (vuodesta 1937 kulttuuriministeri)
 Galeazzo Ciano, 23. kesäkuuta 1935 – 11. kesäkuuta 1936
 Dino Alfieri (1886–1966), 11. kesäkuuta 1936 – 31. lokakuuta 1939
 Alessandro Pavolini (1903–1945), 31. lokakuuta 1939 – 6. helmikuuta 1943
 Gaetano Polverelli (1903–1945), 6. helmikuuta – 25. heinäkuuta 1943

Opetusministeri
 Giuseppe Belluzzo (1876–1952), 9. joulukuuta 1928 – 12. syyskuuta 1929
 Balbino Giuliano (1879–1958), 12. syyskuuta 1929 – 20. heinäkuuta 1932
 Francesco Ercole (1884–1945), 20. heinäkuuta 1932 – 24. tammikuuta 1935
 Cesare Maria De Vecchi (1884–1959), 24. tammikuuta 1935 – 15. marraskuuta 1936
 Giuseppe Bottai, 15. marraskuuta 1936 – 5. helmikuuta 1943
 Giacomo Acerbo, 5. helmikuuta – 25. heinäkuuta 1943

Maa- ja metsätalousministeri
 Giacomo Acerbo (1888–1969), 9. joulukuuta 1928 – 24. tammikuuta 1935
 Edmondo Rossoni (1884–1965), 24. tammikuuta 1935 – 31. lokakuuta 1939
 Giuseppe Tassinari (1891–1944), 31. lokakuuta 1939 – 26. joulukuuta 1941
 Carlo Pareschi (1898–1944), 26. joulukuuta 1941 – 25. heinäkuuta 1943

Kuninkaallisen akatemian presidentti
 Tommaso Tittoni, 28. lokakuuta 1929 – 16. syyskuuta 1930
 Guglielmo Marconi (1874–1937), 19. syyskuuta 1930 – 20. heinäkuuta 1937
 Gabriele D’Annunzio (1863–1938), 12. marraskuuta 1937 – 1. maaliskuuta 1938
 Luigi Federzoni (1878–1967), 21. huhtikuuta 1938 – 25. heinäkuuta 1943

Erikoistuomioistuimen presidentti
 Guido Cristini (1895–1979), 9. joulukuuta 1928 – 28. marraskuuta 1932
 Antonino Tringali-Casanova (1888–1943), 28. marraskuuta 1932 – 25. heinäkuuta 1943

Fasistimiliisi mustapaitojen esikuntapäällikkö
 Guido Cristini (1895–1979), 9. joulukuuta 1928 – 1932

Teollisuusyrittäjien, maataloustyöntekijien, teollisuuden työntekijöiden ja maanviljelijöiden korporaatioiden presidentit

Kansallisen fasistipuolueen sihteeri

Mussolinin valitsemat jäsenet

Fasistinen Italia