Valopuhelin

Valopuhelin on vapaassa tilassa toimiva optinen viestintäväline, joka on tarkoitettu puheen langattomaan välittämiseen valon kirkkautta säätelemällä. Signaali voi olla analoginen tai digitaalinen, ja aallonpituudet voivat olla lähi-infrapunasta ultraviolettiin.

Historia

Alexander Graham Bell soitti ensimmäisen langattoman puhelun jo 1800-luvulla heliografin periaatteella toimivan valopuhelimen avulla. Ääni muunnettiin peilin värähtelyksi. Kantama oli vain satoja metrejä, laite iso ja auringonpaiste välttämätön.

Lichtsprechgerät 80 oli natsi-Saksan käytössä toisessa maailmansodassa. Siinä valonlähteenä oli auringon sijasta hehkulamppu, jonka tarkasti fokusoitua ja kohdistettua sädettä suunnattiin äänen tahdissa värähtelevällä prismalla.

Tekniikkaa

Nykyään valonlähteeksi sopivimpia ovat LED ja laser.

Digitaalisessa muodossa datansiirtonopeuden täytyy olla 5 000–100 000 bittiä sekunnissa, riippuen halutusta äänenlaadusta ja äänen tiedonpakkauksen tiiviydestä ja kehittyneisyydestä.

Lähteet

http://www.noding.com/la8ak/44a.htm

http://www.laud.no/ww2/lispr/index.htm 

http://www.youtube.com/watch?v=vR4N6MTx_vw

Optinen tiedonsiirto vapaassa tilassa
Elektroniikka