Imperatiivinen mandaatti

Imperatiivinen mandaatti on periaate, jonka mukaan kansanedustaja on velvollinen vastaamaan poliittisista päätöksistään äänestäjilleen omia vaalilupauksiaan vastaavalla tavalla. Imperatiivisin mandaatin suomalainen puhekielinen vastine voisi olla vaalilupauksen pitopakko.

Imperatiivisen mandaatin puuttuminen on yleinen länsimainen oikeusperiaate. Imperatiivisen mandaatin rikkominen, eli esimerkiksi kansanedustajan vaalilupauksen vastaisella tavalla toimiminen johtaisi jonkinasteiseen ennaltamääriteltyyn seuraamukseen kuten esimerkiksi varoitukseen, viranmenetykseen ja/tai rangaistustoimenpiteisiin.

Imperatiivisen mandaatin puuttuminen (ns. vapaa mandaatti; katso myös Imperatiivisen mandaatin kielto) tarkoittaa, että kansanedustajalla ei ole velvollisuutta pitää vaalilupauksiaan eli hän voi toimia oman harkintansa mukaisesti – jopa vastakkaisesti vaalilupauksiinsa nähden – ja voi muuttaa vapaasti poliittisen näkökantansa vaalikauden aikana ilman seuraamuksia. Jos imperatiivinen mandaatti olisi käytössä, pitäisi kansanedustajan kysyä äänestäjiensä mielipidettä vaalikauden aikana esille tulevista uusista asioista. Tämä taas olisi vaikea toteuttaa, koska äänestys on salainen, eikä kansanedustajalla siis ole nimiluetteloa äänestäjistään.

Suomen perustuslaki 
Suomessa kansanedustajilla ei ole imperatiivista mandaattia.

Suomen nykyisessä perustuslaissa imperatiivisen mandaatin puute määritellään seuraavasti:

Perustuslain säädös kansanedustajan riippumattomuudesta pyrkii suojaamaan kansanedustajaa asiattomalta painostukselta ja toisaalta vähentää kansanedustajan vastuuta äänestäjille ja omien vaalilupausten pitämisestä. Kansanedustaja ei siis ole velvollinen noudattamaan äänestäjilleen antamiaan vaalilupauksiaan, mutta toisaalta häntä voivat sitoa henkilökohtaiset poliittiset näkemykset, lobbausryhmien painostus tai suosio, puoluekuri ja/tai henkilökohtaisen hyödyn saavuttaminen eli korruptio.

Historia

Imperatiivisen mandaatin periaate ulottuu keskiajalle. Sen otti käyttöön vallankumoukselliset järjestöt Pariisissa vuonna 1793 mutta sen kumosi Ranskan kansalliskokouksen royalistit vuonna 1789 estääkseen kansalaisten vaikutuksen edustajiin. Imperatiivinen mandaatti hylättiin myös Amerikan vallankumouksessa.

Imperatiivinen mandaatti oli käytössä Pariisin kommuunissa ja Neuvostojen kommunistisessa liikkeessä.

Nykyisissä poliittisissa liikkeissä 
Imperatiivista mandaattia on käyttetty United Democratic Frontissa joka toimii Etelä-Afrikassa sekä EZLN:issä joka toimii Meksikossa.

Katso myös
Imperatiivisen mandaatin kielto

Lähteet

Valtiosääntöoikeus
Demokratia
Vaalit
Poliittinen filosofia