Brasilian keisarikunta

Brasilian keisarikunta () oli siirtomaaisännästään Portugalista itsenäistyneen Brasilian ensimmäinen valtiomuoto vuosina 1822–1889.

Napoleonin sotien vuoksi Portugalin tuleva kuningas Juhana VI oli paennut Brasiliaan vuonna 1807. Brasiliassa oli jo 1700-luvulla herännyt itsenäisyysliike Ranskan vallankumouksen innoittamana. Juhana VI:n aikana maa kehittyi kaupankäynnin ja koulutuksen osalta. Toisaalta portugalilaisia suosittiin ja veroja korotettiin, minkä katsotaan lisänneen tyytymättömyyttä maassa. Juhana VI:n palattua Eurooppaan hänen poikansa kruununprinssi Dom Pedro I julisti maan yleisen mielipiteen painostuksesta itsenäiseksi, ja hänet tunnustettiin keisariksi. Hän julisti Brasilian perustuslain vuonna 1824, mutta suosion puutteessa ja muun muassa Uruguayn maakunnan itsenäistyttyä hän luopui kruunusta vuonna 1831 ja palasi Portugaliin.

Pedro I:n kuusivuotias poika Dom Pedro II nousi isänsä jälkeen Brasilian valtaistuimelle. Perustuslakia muutettiin vuonna 1834 siten, että saatiin aikaan maakunnallinen itsehallinto, ja Brasiliasta tuli liittokeisarikunta. Brasilia kävi niin sanottua kolmoisliiton sotaa Paraguayta vastaan vuosina 1865–1870. Sen jälkeen tuli ajankohtaiseksi kysymys orjien vapauttamisesta. Keisarin ollessa käymässä Euroopassa kansanedustuslaitos lakkautti hänen tyttärensä Isabellan johdolla orjuuden ilman korvauksia isännille. Orjanomistajat liittyivät tasavaltalaisiin, ja Pedro luopui kruunusta. Vuoden 1889 vallankumouksen jälkeen muodostettiin Brasilian yhdysvallat -niminen tasavalta, jonka ensimmäiseksi presidentiksi tuli marsalkka Deodoro da Fonseca.

Keisarikunnan kansallislaulu oli ”Hino da Independência” vuosina 1822–1831 ja ”Hino Nacional Brasileiro” vuosina 1831–1889.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brasilian historia
Etelä-Amerikan entiset monarkiat
Seulonnan keskeiset artikkelit