Lakhmidit

Lakhmidit olivat arabidynastia Eufratjoen alajuoksulla nykyisen Irakin alueella 300-600 luvuilla jaa. ennen Islamin nousua. Heidän pääkaupunkinsa oli al-Hira. Lakhmidit olivat Persian sassanidien vasalleja, ja taistelivat usein Itä-Roomaa ja näiden vasalleja ghassanideja vastaan. Lakhmidien merkittävimpiä hallitsijoita oli al-Mundhir (Alamundarus roomalaisissa lähteissä), joka hallitsi vuosina 503–554.

Lakhmidit olivat aluksi pakanoita, mutta kääntyivät 500-luvun loppuun mennessä nestoriolaisuuteen. Lakhmidien kuningas Numan kastettiin vuonna 595, jolloin hän omaksui nestoriolaisen uskon. Näin hän torjui kristinuskon nikealaisen muodon, joka oli sassanidien päävihollisen eli Bysantin valtionuskonto. Sassanidien valtakunnan romahduksen jälkeen 630-luvulla lakhmidit joutuivat Damaskokseen keskittyvän arabivaltion alaisuuteen ja menettivät itsenäisen asemansa.

Katso myös 

 Ghassanidit

Lähteet 
 Esat Ayyıldız, “Lahmîlerin Arap Edebiyatına Etkisi”, 2nd International Archeology, Art, History and Cultural Heritage Congress, ed. Kenan Beşaltı (Şanlıurfa: Iksad Yayınevi, 2022), 38-44.

Viitteet 

Keskiajan arabit
Rooman viholliset ja liittolaiset