Hurtanheisi

Hurtanheisi (Viburnum lantanoides) on Pohjois-Amerikan itäosista kotoisin oleva monivuotinen pensas, joka kuuluu heisien sukuun ja tesmayrttikasvien heimoon. Se näyttää samanlaiselta kuin eurooppalainen villaheisi ja pohjoisamerikkalainen kiiltoheisi.

Ulkonäkö ja koko 

Hurtanheisi on kasvutavaltaan harva ja rönsyilevä pensas, joka kasvaa 1–4 metriä korkeaksi. Sen kaarevat oksat taipuvat usein maahan asti ja juurtuvat, jolloin varomaton metsässäkulkija voi kompastua niihin. Tästä kasvi on saanut myös englanninkielisen nimensä hobble-bush eli ’kompastuspensas’.

Kaarna on nuorena harmaanruskeaa ja pahkuraista mutta muuttuu vanhemmiten uurteiseksi. Vuosikasvain on ohut tai keskipaksu, ruskeanvihreä ja vaaleiden korkkihuokosten täplittämä. Silmut ovat vastakkaisia, suomuttomia ja tumman nukan peittämiä. Lehdet ovat vastakkaiset, ehyet ja vihreän väriset mutta muuttuvat syksyllä pronssin- tai purppuranpunaisiksi. Lehtilapa on 10–20 senttimetrin pituinen, leveänsoikea tai herttamainen, otakärkinen, sulkasuoninen ja sahalaitainen. Se on alapuolelta suonia myöten punakarvainen ja hivenen vaaleampi kuin yläpuolelta.

Hurtanheisi kukkii touko–kesäkuussa. Sen kukinto on pitsimäinen tasohuiskilo, jonka läpimitta on 8–10 senttimetriä. Se muodostuu valkoisista tai vaaleanpunaisista kukista, jotka ovat huiskilon keskellä kaksineuvoisia ja ulkoreunalla suuria ja neuvottomia. Hedelmä on soikea, alle 1 senttimetrin pituinen luumarja, joka on aluksi punainen mutta muuttuu loppukesästä sinimustaksi.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Hurtanheisi on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista. Sen levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Maineen ja Kanadan meriprovinsseihin, lännessä Ohioon ja Ontarioon ja etelässä vuoria myöten Etelä-Carolinaan asti.

Hurtanheisi menestyy parhaiten kosteassa ja happamassa, sora- tai hiekkapitoisessa hiesussa. Yleensä se kasvaa runsasravinteisissa, varjoisissa metsissä tai rotkoissa, virtaavien vesien äärellä ja soilla.

Käyttö 
Hurtanheisi on koristekasvina melko harvinainen. Riista- ja laululinnut sekä nisäkkäät käyttävät ravintonaan sen marjoja; jotkin villieläimet syövät myös sen versoja ja lehtiä.

Lähteet 

Heidet