Valkohorsma

Valkohorsma (Epilobium lactiflorum) on horsmien sukuun kuuluva pienikokoinen ruohokasvi, joka kasvaa vuoristoissa ja tunturialueilla.

Ulkonäkö ja koko 
Valkohorsma kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Kasvin tyvellä on lyhyitä, turpeita, maansisäisiä silmuja. Varsi on haaraton, alaosastaan kalju ja yläosastaan viiruttaisesti kaarikarvainen. Vastakkain kasvavat lehdet ovat lyhytruotisia, kapeanpuikeita, suippotyvisiä, pyöreähkökärkisiä ja harvaan pienihampaisia. Väriltään ne ovat vaaleanvihreitä tai toisinaan punertavia. Kukkaperä ja sikiäin ovat nystykarvaisia ja kaarikarvattomia. Kukassa on neljä verho- ja terälehteä. Kukan teriö on valkoinen tai joskus hieman punertava. Se on leveydeltään 3–6 millimetriä. Emin luotti on nuijamainen. Suomessa valkohorsma kukkii heinä-elokuussa. Kasvin hedelmänä on 3–6 cm pitkä yläviisto, kalju kota. Haivenelliset siemenet ovat 1,1–1,5 mm pitkiä, kapean vastapuikeita, kapeakaulaisia, sileitä ja väriltään vaaleanruskeita. Valkohorsma on monivuotinen laji.

Valkohorsman tiedetään risteytyvän suohorsman (E. palustre) kanssa, joskin risteymä on erittäin harvinainen.

Levinneisyys 
Valkohorsma on pohjoisen pallonpuoliskon laji. Euroopassa sitä kasvaa ainoastaan Islannissa, Färsaarilla, muutamin paikoin Suomen ja Kuolan niemimaan tunturialueilla, Norjan ja Ruotsin vuoristoalueilla sekä Keski-Ruotsissa, jossa laji kasvaa myös alavammilla alueilla. Pohjois-Amerikassa valkohorsmaa tavataan Kalliovuorten alueella Alaskasta aina Kaliforniaan saakka sekä paikoitellen Kanadan itäosissa. Lajia kasvaa myös Grönlannin rannikoilla saaren keskivaiheille asti. Suomessa valkohorsma kuuluu alkuperäisiin lajeihin. Se on kuitenkin harvinainen, levinneisyydeltään pohjoinen kasvi, jota on tavattu vain Pallas-Ounastunturien alueella, Utsjoella ja Enontekiön pohjoisosassa.

Elinympäristö 
Valkohorsma vaatii kostean kasvuympäristön. Suomessa laji kasvaa tunturikoivikoiden ja -paljakoiden alaosien vyöryrinteillä, suurruohostoissa, lehdoissa, ojissa ja puronvarsilla. Norjassa valkohorsmaa on tavattu aina 1660 metrin korkeuteen asti.

Lähteet 
 
 Norsk Flora. Lid, Johannes & Lid, Dagny Tande & Elven, Reidar (toim.). 7. painos. Det Norske Samlaget, Oslo, 2007 (2005). ISBN 978-82-521-6029-1

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Valkohorsman (Epilobium lactiflorum) levinneisyys Suomessa.
 Luontoportti: Valkohorsma (Epilobium lactiflorum)

Horsmat