Centrospermae

Centrospermae on vanha nimitys kohokkikasvien (Caryophyllaceae) ja niiden sukulaisten kasvilahkolle (Caryophyllales). Nimi on tullut ajankohtaiseksi molekyylitaksonomian tuloksena syntyneessä luokittelussa, jossa Caryophyllales on laajentunut käsittämään suuren joukon heimoja, joita aiemmin ei pidetty kohokkikasvien lahkon sukulaisina. Nyt nimitystä voidaan käyttää ns. varsinaisista Caryophyllales-lahkon heimoista, lahkon ydinryhmästä (engl. Core Caryophyllales).

Tuntomerkit 
Kladin kasvit ovat ruohovartisia. Kukinto on viuhkomainen. Kukissa on mesiäinen hetiön tai maljamaisen pohjuksen (hypanthium) sisäpuolella. Emilehdet sijaitsevat kohdakkain kehälehtien kanssa. Luotit ovat hieman laajenneet. Siemenaiheet ovat luokkimaisesti taipuneita (kampylotrooppisia) ja kiinnittyvät tavallisesti pohja- tai keski-istukkaan, mistä ryhmänimi Centrospermae ('keskussiemeniset') johtuu. Hedelmä sisältää useita tai paljon mustia siemeniä, joissa on käyrä alkio. Lisäksi ryhmässä on useita kemiallisia, anatomisia ja geeneihin liittyviä tuntomerkkejä.

Vanhastaan ryhmän tärkeimpänä tuntomerkkinä pidettiin betasyaania kukkien väripigmenttinä, kun se muilla koppisiemenisillä on antosyaania.

Luokittelu 
Caryophyllales-lahkon ydinryhmä (Centrospermae) on varsin runsaslajinen ja moniheimoinen: noin 5,3 % varsinaiskaksisirkkais- eli eudikotyledonilajeista kuuluu siihen. Ryhmään kuuluvat heimot ovat:
 Microteaceae: sukuja 1, lajeja 9
 Caryophyllaceae – kohokkikasvit: sukuja 86, lajeja 2200
 Achatocarpaceae: sukuja 3, lajeja 7
 Amaranthaceae – revonhäntäkasvit (ja savikkakasvit): sukuja 174, lajeja 2050–2500
 Stegnospermataceae: sukuja 1, lajeja 3
 Limeaceae: sukuja 1, lajeja 21
 Lophiocarpaceae: sukuja 2, lajeja 6
 Barbeuiaceae: ainoa laji Barbeuia madagascariensis
 Aizoaceae – päivikkikasvit eli jääruohokasvit: sukuja 123, lajeja 2035
 Gisekiaceae: sukuja 1, lajeja 1–7
 Sarcobataceae: sukuja 1, lajeja 2
 Phytolaccaceae – kermesmarjakasvit: sukuja 5, lajeja 32
 Rivinaceae: sukuja 9, lajeja 13
 Nyctaginaceae – ihmekukkakasvit: sukuja 30, lajeja 395
 Molluginaceae: sukuja 9, lajeja 87
 Montiaceae – hetekaalikasvit: sukuja 14, lajeja 225
 Halophytaceae: ainoa laji Halophytum ameghinoi
 Didiereaceae – kaktiokasvit: sukuja 7, lajeja 16
 Basellaceae – basellakasvit: sukuja 4, lajeja 19
 Talinaceae: sukuja 2, lajeja 27
 Anacampserotaceae: sukuja 3, lajeja 32
 Portulacaceae – portulakkakasvit: sukuja 1, lajeja 40–100
 Cactaceae – kaktuskasvit: aukuja 131, lajeja 1866

Lisäksi on kaksi sukua (Macarthuria ja Hypertelis), jotka ilmeisesti ansaitsisivat omat heimonsa, mutta ne ovat vielä tieteellisesti nimeämättä.

Lähteet 
 Kasvien maailma. Otavan iso kasvitietosanakirja. Osa 2. - Otava, Helsinki, 1980. ISBN 951-1-05492-9
 Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Koppisiemenisten pigmenteistä englanniksi: http://www.webexhibits.org/causesofcolor/7H.html

Caryophyllales