Dopamiinireseptori

Dopamiinireseptorit ovat merkittävä ryhmä metabotrooppisia G-proteiinikytkentäisiä reseptoreja selkärankaisten keskushermostossa. Välittäjäaine dopamiini on dopamiinireseptorejen ensisijainen endogeeninen ligandi.

Dopamiinireseptorit ovat vuorovaikutuksessa monissa neurologisissa prosesseissa, mukaan lukien motivaatiossa, mielihyvässä, kognitiossa, muistamisessa, oppimisessa ja liikkeiden hienosäädössä, kuten myös neuroumpieritysjärjestelmäviestinnän moduloinnissa. Epänormaali dopamiinireseptorien viestintä ja dopaminergisten hermojen toiminta on yhteydessä useisiin neuropsykiatrisiin häiriöihin. Tästä syystä dopamiinireseptorit ovat yleinen neurologisten lääkkeiden vaikutuskohde; antipsykootit ovat usein dopamiinireseptori antagonisteja ja psykostimulantit ovat tyypillisesti välillisiä dopamiinireseptori agonisteja.

Dopamiinireseptorien alatyypit
Tunnetaan ainakin viisi dopamiinireseptorien alatyyppiä D1, D2, D3, D4 ja D5. Näistä D1 ja D5 kuuluvat D1-kaltaiseen reseptoriperheeseen, kun taas D2, D3 ja D4 kuuluvat D2-kaltaiseen reseptoriperheeseen. On olemassa viitteitä D6 ja D7 dopamiinireseptorejen olemassaolosta, mutta niitä ei ole vielä lopullisesti tunnistettu.

Globaalilla tasolla D1-reseptoreita on laajalti ilmaistuna kautta aivojen. Lisäksi D1−2 alityyppejä löytyy 10-100 kertaa tiheämmin kuin D3−5 alityyppejä.

Dopamiinireseptorien rooli keskushermostossa
Dopamiinireseptorit kontrolloivat hermoston viestintää, joka moduloi useita tärkeitä käyttäytymisen osa-alueita, kuten spatiaalityömuistia. Vaikka dopamiinireseptoreita on levinnyt varsin laajalle, on aivojen eri alueilla eri reseptorityyppejä eri määrä, todennäköisesti heijastaen eri toiminnallisia rooleja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Reseptorit