Viktar Kramarenka

Viktаr Uladzimiravitš Kramarenka () eli Viktor Vladimirovitš Kramarenko (; 1945, Hrodna, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen arkkitehti ja professori. Hänet tunnetaan monien julkisten rakennusten ja taideteosten suunnittelijana. Kramarenkan tunnetuimpia teoksia ovat yhdessä arkkitehti Mihail Vinahradaun () kanssa suunnitellut Minskin keskusrautatieasema (2000) ja Valko-Venäjän kansalliskirjasto (2006).  

Viktar Kramarenka syntyi Hrodnassa vuonna 1945, vähän toisen maailmansodan loppumisen jälkeen. Vuonna 1968 hän valmistui Valko-Venäjän polyteknisen instituutin arkkitehtuurin tiedekunnasta. Kramarenka työskenteli valmistumisvuodestaan lähtien valtiollisessa Belgosprojekt-instituutissa ensin arkkitehtina, vuodesta 1974 lähtien projektien johtavana arkkitehtina. Valko-Venäjän arkkitehtiliiton jäsen. Vuodesta 1971 töissä Minskprojektilla, 1980-luvulla instituutin pääarkkitehtina. Vuonna 1991, Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, Kramarenka perusti oman arkkitehtitoimiston (osakeyhtiö "Arkkitehti V. V. Kramarenkon luova työpaja"), jonka johtajana hän toimii. Kramarenka on Kansainvälisen arkkitehtuuriakatemian Moskovan osaston professori ja Valko-Venäjän arkkitehtuuriakatemian akateemikko. 

Kramarenka on saanut Valko-Venäjän valtionpalkinnon kahdesti: ensin Minskin keskusrautatieaseman, sitten Valko-Venäjän kansalliskirjaston hankkeesta. Vuonna 2002 lehdistö valitsi hänet Vuoden mieheksi Valko-Venäjällä. 

Kramarenka on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Viktаr Kramarenkan suunnittelemia teoksia

Muita teoksia
Tunnettuja Viktаr Kramarenkan suunnittelemia rakennuksia ja muistomerkkejä ovat myös, muun muassa:

 Parantola Belarusin terveyshoitojen rakennus (1973), Druskininkai, Liettua, yhteishanke V. Štšarbinan kanssa  
 Valko-Venäjän maatalousteknisen valtionyliopiston (BGATU) opetus- ja laboratoriorakennus (1985), Prospekt Nezavisimosti 99, Minsk, yhteistyöhanke M. Baklanovin kanssa 
 Kansainvälinen kulttuurikeskus (1996), Halle, Saksa, yhteishanke A. Afanasenkon kanssa 
 Valko-Venäjän valtionyliopiston liiketalouden keskus ja Kansainvälisten suhteiden tiedekunta (1997), ul. Leningradskaja 20, Minsk 
 Beltopenergon hallintorakennus (2000), per. Asanalieva 3 (?), Minsk
 Ševtšenkon puistikko ja runoilija Taras Ševtšenkon patsas (2002), Minsk 
 Suuren isänmaallisen sodan historian valtionmuseon uudisrakennus, pr. Pobeditelei, rakenteilla (2010-2014). Arkkitehdit V. Kramarenka, V. Nikitin ja A. Grišan avustajineen. Tämä kansallisesti merkittävän museon moderni uudisrakennus  sijaitsee keskeisellä paraatipaikalla, aivan Minsk on sankarikaupunki -muistomerkin takana. Se on tarkoitus vihiä käyttöön Itsenäisyyspäivänä 3. heinäkuuta 2014. Museorakennus on 1990-luvulla lisääntyvässä määrin high-tech -arkkitehtuuriin suuntautuneen Kramarenkan pääteoksia.

Kramarenkan arkkitehtitoimiston suunnittelutöistä useat olivat rakenteilla alkusyksyllä 2013, ja osa odottaa toteutumistaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kramarenko Viktor Vladimirovitš  (ais.by)
 Kramarenkoa käsittelevät jutut  (ais.by)
 Kramarenkan arkkitehtitoimiston sivut: suunniteltuja teoksia  (kramarenko.com)
 Pamjatnik Tarasu Ševtšenko v Minske  (holiday.by)
 Kramarenko, Viktor - 
 parantola Belarusin kotisivut   (belorus.lt)
 Valko-Venäjän valtionyliopiston kansainvälisten suhteiden tiedekunta (päärakennus Minskissä Kaupungin porttien vieressä)   (fir.bsu.by)
 Valko-Venäjän valtionyliopiston rakennukset kartalla. Kansainvälisten suhteiden tiedekunnalla rakennus sekä keskustakampuksella (ul. Leningradskaja 20) että Kansallisen tiedeakatemian lähellä (ul. Akademitšeskaja 25) 
 Pilvenpiirtäjähankkeita ja visioita Minskistä (4/2012)   (investar.by)

Valkovenäläiset arkkitehdit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt