William Manuel Johnson

William Manuel ”Bill” Johnson (10. elokuuta 1872 Talladega, Alabama – 3. joulukuuta 1972 New Braunfels, Texas) oli amerikkalainen jazz-kontrabasisti.

Elämä

Bill Johnson syntyi Talladegassa, Alabaman osavaltiossa Hattie Johnsonin vanhimpana lapsena.  Hänen isänsä oli todennäköisesti valkoihoinen. Hattie avioitui myöhemmin Richard Johnsonin kanssa ja Bill otti käyttöön isäpuolensa sukunimen. Pariskunnalle syntyi kaikkiaan kuusi lasta. Billin veli oli tunnettu rumpali Ollie ”Dink” Johnson (1892–1954). Hänen sisarensa Bessie eli Anita Johnson Gonzales (1883–1952) seurusteli pitkään Jelly Roll Mortonin kanssa.

Johnson aloitti soittamisen 1890-luvulla. Aluksi hän soitti kitaraa, mutta vaihtoi 1890-luvun lopulla instrumentikseen kontrabasson. Vuonna 1900 hän työskenteli New Orleansissa. Hän soitti Peerless ja Eagle Bandissa. Kun nämä orkesterit osallistuessa kulkueisiin hän soitti tuubaa.

Johnson avioitui huhtikuussa 1905 Mattie Amusin kanssa. Pariskunta muutti piakkoin New Orleansiin. Sieltä he siirtyivät Los Angelesiin Kaliforniaan 1908. Lokakuussa 1909 Johnson asui West Oaklandissa, Kaliforniassa. Siellä hän omisti jonkin aikaa tupakkakaupan. 

Vuodesta 1909 Bill Johnsonilla Kaliforniassa oma orkesteri Kaliforniassa. Hän asui Los Angelesissa. 1911 hän kutsui yhtyeeseensä (Original Creole Orchestra) soittamaan muun muassa kornetisti Freddie Keppardin ja muita New Orleansissa vaikuttaneita muusikkoja. Yhtye teki kiertueita Yhdysvalloissa vuosina 1914–1918 ja siitä tuli erittäin suosittu. Yhtye hajosi 1918. Samana vuonna Johnson kuitenkin aloitti yhteistyön King Oliverin kanssa ja yhtyeen toiminta virisi uudelleen. Siihen liittyivät muun muassa rumpali Paul Barbarin ja klarinetisti Jimmie Noone. Vuonna 1921 orkesteri siirtyi virallisesti King Oliverin johtoon ja siitä tuli sittemmin King Oliver's Creole Jazz Band. Johnson jatkoi soittamista sen riveissä, kunnes se hajosi 1923. Vaikka Johnson oli pääasiassa basisti, Oliverin yhtyeen levyillä hän soitti banjoa. 

King Oliverin kanssa Johnson asettui Chicagoon. Oliverin orkesterin hajottua Johnsonilla oli useiden vuosien ajan oma yhtye. Hän soitti 1920-luvulla myös Johnny Doddsin kokoonpanoissa. Doddsin kanssa hän levytti 1928. 

II maailmansodan jälkeen Johnson työskenteli 1947 Bunk Johnsonin (ei sukua basistille) kanssa. Hän jatkoi esiintymistä aina 1950-luvulle asti. Tuolloin hän luopui musiikkielämästä ja muutti Meksikoon. Myöhemmin hän asettui Teksasiin, jossa kuoli 100-vuotiaana joulukuussa 1972.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kontrabasistit
Yhdysvaltalaiset jazzmuusikot
Jazzkontrabasistit
Yli satavuotiaiksi eläneet afroamerikkalaiset
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet