Omaperäismaa

Omaperäismaa () oli Ruotsissa ja Suomessa itsenäisen, täysin omistus- ja perintöoikeuksin hallitun maan nimitys. Se oli yksi maanluonnon laji. Maanluonto tarkoitti maakirjaan merkittyä luokkaa, joka osoitti maasta suoritettavan maaveron määrän ja sen, millainen oikeus maatilan asukkaalla tilaansa oli. Omaperäismaan vastakohta oli kruununmaa, johon yksityiset eivät voineet saada omistusoikeutta. Omaperäismaata oli kahta eri laatua: perintömaata eli veromaata ja rälssimaata. Rälssimaa eli rälssitila oli maatila, johon kruunu oli ainiaaksi menettänyt maanomistus- ja verotusoikeuden.

Omaperäismaata muodostui muinoin siten, että ihmiset valtasivat asumattomista erämaista raivattavaksi sopivaa maata ensiksitulijan otto-oikeudella. Näin muodostui taloja ja kyliä, ja valtaajat saivat maihinsa omistusoikeuden. Valtion vallan kasvaessa se alkoi jo keskiajalla ja uuden ajan alussa supistamaan kylien valtaamia erämaita. Kustaa Vaasa julisti 1542 asumattomat erämaat valtion omiksi alueiksi. Myöhemmin erotettiin kylien maita kruunulle myös niin sanottuina liikamaina.

Lähteet

Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria
Oikeushistoria