Pro Helsingfors

Pro Helsingfors – Suur-Helsingin asemakaavan ehdotus oli arkkitehti Eliel Saarisen osittain yhteistyössä Bertel Jungin kanssa laatima, vuonna 1918 julkaistu  Helsingin ja sen silloisten lähi­alueiden asemakaavasuunnitelma. Se laadittiin liikemies Julius Tallbergin toimeksi­annosta. Suunnitelma käsitti paitsi silloisen Helsingin eli nykyisen kanta­kaupungin myös suuren osan silloin vielä Helsingin maalaiskuntaan kuuluneita alueita, jotka vuoden 1946 alue­liitoksessa liitettiin Helsinkiin, sekä Espoon itäisimmän osan, muun muassa Leppävaaran ja Hagalundin eli nykyisen Tapiolan. 

Kanta­kaupungin osalta suunnitelman huomattavimpia ehdotuksia oli pää­rautatie­aseman siirtäminen noin kolme kilo­metriä pohjoisemmaksi Pasilaan, vaikka Saarisen itse suunnittelema asema­rakennus oli tuolloin vasta rakenteilla. Saarinen koki keskustan tukkoisena, ja hänen mukaansa rautatie erotti Töölön ja Kallion hankalasti toisistaan. Töölönlahti olisi täytetty ja sen alueen poikki olisi johdettu leveä puistokatu, Kuningasavenue, keskustasta nykyisen Elielinaukion kohdalta Pasilaan. Puisto­kadun molemmille puolille olisi tullut pitkä rivi uusia rakennus­kortteleita kaupungin liike­keskuksen laajentamiseksi pohjoiseen. Tällöin esimerkiksi Eläin­tarhan puisto­alueesta olisi säilynyt vain pieni osa, jota vastoin Alppipuisto olisi säilynyt. Myös Pasilan uuden aseman ympäristöön suunniteltiin runsaasti rakentamista, ja sieltä olisivat johtaneet leveät puisto­kadut myös länteen Munkki­niemeen, koilliseen Kumpulan kautta Viikkiin sekä kaakkoon Pasilan konepajan alueen kautta Kulo­saaren sillalle. Saarisen ja Jungin mukaan puistokatu olisi ”suuruussuhteillaan ja kauneudellaan” antanut ”Suomen metropolille rakennustaiteellisen selkärangan”.  

Esikaupunkialueille suunniteltiin joukko uusia kaupungin­osia, joista olisi yleensä ollut raide­liikenne­yhteys Pasilan rautatieasemalle. Munkki­niemen ja Haagan osalta suunnitelma perustui pitkälti Saarisen vuonna 1915 samoja alueita varten laatimaan Munkkiniemi–Haaga-suunnitelmaan. Monien uusien kaupungin­osien keskeisimmissä osissa varattiin tilaa monumentaali­rakennuksille, joita ympäröi yleensä kerrostalojen ja kytkettyjen pien­talojen ja uloimpana omakotitalojen vyöhyke. Eri esikaupungit olisi yleensä erotettu toisistaan viher­alueilla.

Suunnitelmassa varattiin runsaasti tilaa myös satama- ja teollisuusalueille. Länsisataman ja Sörnäisten sataman lisäksi ehdotettiin uusia laajoja satama-alueita Lautta­saareen sekä pienempiä Laajasalon länsi­rannalle ja Vartiokylään. Suursatamat olisivat sijainneet Lauttasaaressa, Ruoholahdessa ja Vanhankaupunginlahdella. Myös Eteläsatama olisi säilynyt satamana. Laajoja uusia teollisuus­alueita suunniteltiin muun muassa Hertto­niemeen, Vartiokylään ja Viikkiin. Uudelle satamaradalle oli suunnitelmassa varaus Lauttasaaren kautta Leppävaaraan.

Pro Helsingfors -suunnitelmasta ei sellaisenaan ole toteutunut juuri mitään. Sen pää­peri­aatteilla on kuitenkin ollut huomattava vaikutus myöhempiin suunnitelmiin, esimerkiksi vuosien 1921 ja 1932 yleiskaavoihin.

Katso myös 
 Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelma

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Gustaf Strengell : Mihin Eliel Saarisen "Suur-Helsinki"-ehdotus tähtää. Saako Helsinki uuden leveän valtakadun nykyisen Töölönlahden yli, Suomen Kuvalehti, 5.12.1931, nro 49, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Eliel Saarinen
Helsingin historia
Helsingin toteutumattomat kaupunkisuunnitelmat