Aki Yli-Salomäki

Aki Yli-Salomäki (s. 1972 Tampere) on suomalainen säveltäjä ja musiikkitoimittaja. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu orkesteriteoksia ja konserttoja, vokaali- ja kamarimusiikkia sekä sooloteoksia.

Taidemusiikin ohella Yli-Salomäki työskentelee säveltäjänä ja tuottajana populaarimusiikin, kuten elektroakustisen ambientin ja popin, parissa. Lisäksi hän toimii musiikkijournalistina tehden muun muassa radio-ohjelmia Yleisradiolle sekä kirjoittaen musiikkiarvosteluja.

Ura
Aki Yli-Salomäki on opiskellut musiikkitiedettä ja kirjallisuustieteitä Helsingin yliopistossa. Sävellystä hän on opiskellut Jouni Kaipaisen ja Juhani Nuorvalan johdolla, sävellystä ja orkestraatiota taas Harri Vuoren johdolla Helsingin Yliopistossa 1998–1999 sekä yksityisesti 2000–2002. Yli-Salomäki on Suomen Säveltäjät ry:n sekä Suomen Musiikintekijät ry:n jäsen.

Yli-Salomäki on uransa alusta alkaen keskittynyt erityisesti orkesteriteoksiin ja konserttoihin, mutta hän on säveltänyt laajasti myös kamari- ja soolomusiikkia. Hänen soitetuimpia teoksiaan ovat sinfoniaorkesterille sävelletty Uneen... (2016), jousikvartettiteos Uinukainen (2015), viululle ja kitaralle (vaihtoehtoisesti huilulle ja kanteleelle) sävelletty Raanu (2012) sekä kitaralle sävelletty sooloteos Odota (2010). Yli-Salomäen orkesterimusiikkia ja konserttoja ovat Suomessa esittäneet muun muassa Turun filharmoninen orkesteri, Sinfonia Lahti, Oulu Sinfonia, Kymi Sinfonietta, Pori Sinfonietta, Lapin kamariorkesteri sekä Joensuun, Lappeenrannan, Lohjan, Kemin, Mikkelin, Seinäjoen ja Vaasan kaupunginorkesterit. Hänen kamarimusiikkiansa ovat esittäneet etenkin Kamus-kvartetti, viulisti Kreeta-Julia Heikkilä ja kitaristi Petri Kumela.

Yli-Salomäen monitaiteellisiin projekteihin on kuulunut musiikin säveltäminen ilma-akrobaatti Ilona Jäntin esityksiin sekä elokuvaohjaaja Sami Hokkasen ja koreografi Vilma Tihilän tanssielokuvaan Paikka. 2010-luvun loppupuolelta alkaen Yli-Salomäki on säveltänyt klassisen nykymusikin ohella yhä enenevässä määrin myös elektroakustista ambient-musiikkia. Yli-Salomäki julkaisee ja tuottaa säveltämäänsä ambientia artistinimellä Osa7029. Barokkilaulaja ja esitystaiteilija Debi Wongin kanssa Yli-Salomäki muodostaa elektro-pop-duon Ouden. Yli-Salomäki tekee myös salanimillä erilaisia suomenkielisiä marginaalimusiikin projekteja.

Musiikkijournalistina Yli-Salomäki tunnetaan erityisesti radio-ohjelmistaan. Hän on tehnyt vuodesta 2010 alkaen Yleisradiolle klassista musiikkia käsitteleviä radio-ohjelmia ja -sarjoja. Suomalaista nykymusiikkia hän on esitellyt muun muassa ohjelmasarjassa "Aikamme suomalaista musiikkia" (2012–), ja tuoreita levyjulkaisuja hän on käsitellyt ohjelmasarjassa "Uudet levyt" (2018–). Radio-ohjelmissaan Yli-Salomäki on pyrkinyt tuomaan esille erilaisia säveltäjiä yleisesti tunnetun valtavirran ulkopuolelta sekä varsinkin nykymusiikin tyylillistä kirjoa ja monimuotoisuutta. Esimerkiksi hänen ohjelmasarjansa "Epäilyttävän uutta" (2020–) pyrkii esittelemään uusimman taidemusiikin suuntaviivoja 2000-luvun moninaisuuden ja rajoja ylittävien genrefuusioiden näkökulmasta. Yli-Salomäki on toiminut myös musiikkikriitikkona.

Tuotanto

Aki Yli-Salomäen sävellystuotanto edustaa nykytaidemusiikkia, jossa klassiset orkesteri- ja soolosoittimet ovat keskeisessä roolissa. Suurimman osan tuotannosta muodostavat orkesteriteokset ja konsertot sekä instrumentaaliset kamari- ja soolosoitinteokset. Tyylillisesti Yli-Salomäen musiikki ammentaa muun muassa jälkiminimalismista, sointivärimusiikista, uusmystiikasta ja slow music -ajattelusta. Yli-Salomäki on tuotannossaan käsitellyt erityisesti soinnillisia kysymyksiä, ajallista kokemusta sekä musiikin tilallisuuden ja "maisemallisuuden" estetiikkaa. Hänen musiikkinsa rakentuu usein tunnelmien, jatkuvuuden ja resonanssin ilmentämiselle, ja sitä leimaa laajakaarisuus, runsas ajankäyttö, hidas muuntuminen sekä hetkeen keskittyminen.

Yli-Salomäen teoksilla on usein vihjauksenomaisia, kuvailevia nimiä, jotka viittaavat kokonaisvaltaisiin tunnelmiin tai musiikillisiin ilmapiireihin, kuten esimerkiksi: Ilmassa (jousiorkesterille), Kaarella (sinfoniaorkesterille), Haihtuvaa (naiskuorolle ja sinfoniaorkesterille), Viipyillen (teossarja eri soolosoittimille), Odota (kitaralle) ja Väreitä (klarinetille, käyrätorvelle, pianolle ja jousikvartetille). 2020-luvun taitteessa kuvaileviin nimiin on tullut mukaan myös eksistentiaalisiin mielialoihin viittaavia humoristisia sävyjä, kuten esimerkiksi: Ei mittään – Never mind (sinfoniaorkesterille), Helpottaa jo (kitaralle ja viululle), Tiedät kyllä miksi (yhtyeelle) ja Sellaisenaan (jousikvartetille).  

Yli-Salomäen 2010-luvun musiikkia on kuvattu levolliseksi, keskittyneeksi, voimaperäiseksi ja kauniiksi. Yli-Salomäkeä on kritiikeissä kuvailtu ”moderniksi kauneudenpalvojaksi, joka viihtyy rauhallisissa sävelmaisemissa, ja joka rakastaa pehmeästi leijuvia ja häilähteleviä lyyrisiä sointeja.” Maisemallisuutensa ja meditatiivisuutensa vuoksi Yli-Salomäen musiikkia on luonnehdittu myös hidasta kuuntelua vaativaksi "pohjoiseksi" tai "syväekologiseksi" musiikiksi. Toisaalta joissakin Yli-Salomäen sävellyksissä on mukana voimakkaan rytmisiä osuuksia, iskeviä sykkeitä ja riffimäisiä toistokuvioita. Esimerkiksi klarinettikonsertto Ilmanvaloa ja sellokonsertto Oi Autuus ovat esimerkkejä ilmaisusta, joka sisältää sekä erittäin hidasta maisemallista kudosta että tarttuvan iskevärytmisiä jaksoja. Yli-Salomäki on työstänyt teoksissaan populaarimusiikin vaikutteita myös teoksen keston ja ajallisen kokemuksen mielessä. Esimerkiksi Kamus-kvartetin tilausteokseen Sellaisenaan (2017, jousikvartetille) hän suunnitteli teoksen osat "suurin piirtein pop-kappaleen pituisiksi" kokeillaakseen populaarimusiikkikappaleen standardikestoa taidemusiikin yhteydessä. 

Orkesterin väri-ilmaisua Yli-Salomäki on laajentanut teoksissaan muun muassa whirly tube -ääniputkin ja steel panein (esim. Ilmanvaloa klarinetille ja orkesterille) sekä kurkkulaululla (esim. Aukea kurkkulaulajalle ja orkesterille). Suurelle yhtyeelle sävelletty Tiedät kyllä miksi (2021) sisältää jousikvintetin, puhallinsekstetin ja lyömäsoittimien ohella syntetisaattoreita, jotka tuottavat ambient- ja EDM-tyyppisiä sointeja.

Yli-Salomäen elektroakustisessa ambient-musiikissa yhdistyvät erilaiset vaikutteet taide-, populaari- ja elokuvamusiikista, ja hänen julkaisuillaan vierailevat muusikot edustavat monenlaisia musiikkiperinteitä ja ilmaisutapoja (esimerkiksi kurkkulaulaja Sauli Heikkilä, barokkilaulaja-esitystaiteilija Debi Wong sekä lyömäsoittaja ja kokeellisen musiikin tekijä Max Gaertner). Orkesteri- ja kamarimusiikkiteostensa tavoin myös Yli-Salomäen elektroakustisille ambient-teoksilla ovat tyypillisiä hitaasti liikkuvat mutta voimaperäisesti soivat pinnat sekä virtailevat jatkumot.

Teoksia

Orkesterimusiikki
 Ei mittään – Never Mind (2018–2019) sinfoniaorkesterille (15')
 Onnelmia (2014–2016) sinfoniaorkesterille (24')
 Uneen... (2015–2016) sinfoniaorkesterille (12')
 Uinukainen (2015) jousiorkesterille (jousiorkesteriversio alun perin jousikvartetille sävelletystä teoksesta) (11')
 Kaarella (2009–2010) sinfoniaorkesterille (9')
 Lull (2008/2010) sinfoniaorkesterille (10')
 Speak, memory (2007) sinfoniaorkesterille (16')
 Random Layers on Open Space (2006) sinfoniaorkesterille (10')
 Ilmassa (2005) jousiorkesterille (6')
 Lava (2003) sinfoniselle puhallinorkesterille (10')
 Drift (2003–2004) jousiorkesterille (23')

Teokset solistille ja orkesterille
 Yhtenäisyys (2018–2019) huilulle ja sinfoniaorkesterille (21')
 Oi autuus (2015–2016) sellolle ja sinfoniaorkesterille (24')
 Ilmanvaloa (2013–2014) klarinetille ja sinfoniaorkesterille (31')
 Täplät (2009) oboelle ja sinfoniaorkesterille (15')
 Gently Flow Silent Streams (2008/2010) oboelle ja sinfoniaorkesterille (6')
 Species – In Action (2005–2006/2010) konsertto lyömäsoittimille ja sinfoniaorkesterille (17')
 Smaller and Smaller (2005) konsertto kitaralle ja orkesterille (17')
 Kamarisinfonia nro 1 "ALLA" (2004–2005) soolohuilulle, sooloklarinetille, nauhasoittimille, lyömäsoittimille ja jousiorkesterille (38')
 Arpian images (2003) konsertto vibrafonille, kellopelille ja jousille (30')
 Viulukonsertto (2002) viululle ja jousiorkesterille (18')
 Klarinettikonsertto (2001/2004) klarinetille ja jousiorkesterille (14')
 .lagh (2000) konsertino huilulle ja jousiorkesterille (10')

Vokaali- ja kuoroteokset
  Les Hymnes de Bilitis (engl. The Hymns of Bilitis) (2014) mezzosopraanolle, viululle ja sellolle (8')
  Aukea (2010–2013) kurkkulaulajalle ja sinfoniaorkesterille (18')
  Sekunneista kiinni (2011–2012) sekakuorolle (11')
  Haihtuvaa (2010–2011) naiskuorolle ja sinfoniaorkesterille (30')
  Uumenissa (2008) kamarikuorolle (8')
  Mistä osasit (2005) sekakuorolle (6')

Teokset isoille yhtyeille
 Tiedät kyllä miksi (2021) yhtyeelle (6')
Harhoja (2014–2015) kamariyhtyeelle (jousikvartetille ja puhallinkvartetille) (13')
 Väreitä (2014–2015) klarinetille, käyrätorvelle, pianolle ja jousikvartetille (15')
 Süvendus (2011) ensemblelle (13')
 Colours in Linear Landscapes (2005–2006) ensemblelle (10')
 Rata (2005) big bandille (4')
 More (2001–2002) big bandille (7')

Kamarimusiikki
 Uusi yritys (2018–2019) jousikvartetille (8')
 Raukeaa  (2019) viululle, sellolle ja pianolle (8')
 Helpottaa jo (2019) kitaralle ja viululle (6')
 Muistiainen (2018–2019) klarinetille, viululle, alttoviululle ja sellolle (10')
 Sellaisenaan (2017) jousikvartetille (26')
 Uinukainen (2015) jousikvartetille (10')
 Versoja (2013–2014) oboelle, viululle, nauhalle ja ilma-akrobaatille (23')
 Raanu (2012) viululle ja kitaralle (teoksesta on myös versiot viululle ja kanteleelle, kitaralle ja huilulle sekä huilulle ja kanteleelle) (9')
 Paikka (2012) kurkkulaulajalle ja oboelle (7')
 Täälläolo (2010) jousikvartetille (8')
 Valotomu (2010–2011) kitaralle ja jousikvartetille (17')
 Nightfall (2010–2011) klarinetille ja jousikvartetille (12')
 Excerpt (2006) klarinetille, sellolle ja pianolle (5')
 Atmos (2003) kahdelle kitaralle ja kahdelle huilulle (9')

Teokset soolosoittimelle
  Viipyillen (2010–2013), teossarja erilaisille soolosoittimille (30')
  Preview (2011) klarinetille (7')
  Jälkitiloja – viisi miniatyyriä (2010–2011) pianolle (7')
  Hidasta (2010) sellolle (6')
  Mailla (2010) alttoviululle (6')
  Odota (2010) kitaralle (6')

Palkinnot 
 Ensimmäinen palkinto Chamber Music Seinäjoki 2005 -kilpailussa teoksesta Colours in Linear Landscapes
 Helsingin yliopiston Pacius-palkinto 2005

Levytykset

Klassinen musiikki
2013 – Odota, Otto Tolonen, kitara, Sibarecords SACD-1011 (Toccata: Finnish Guitar Music / Otto Tolonen)
 2015 – Raanu, Sami Junnonen, huilu, Eva Alkula, kantele, Sibarecords SRCD-1016 (Laet lauloi / Sami Junnonen, huilu)
2020 – Vesimittari / Pond Skater (Gerridae), Petri Kumela, kitara, Welmersson WREC1 (Small Creatures – A Musical Bestiary / Petri Kumela

Muut musiikkijulkaisut (valikoima) 

 2017 – Osa7029: A Sense of Belonging, Lepo Records, Lepo0001
 2018 – Osa7029: Songs, Lepo Records, Lepo0004
 2019 – Osa7029: Orchestral, Lepo Records, Lepo0012
 2020 – Osa7029: Roots/Branches/Cones, Eclipse Music
 2020 – Ouden: Nothing left but sea, Eclipse Music

Lähteet

Aiheesta muualla
Aki Yli-Salomäen kotisivut
Aki Yli-Salomäki Music Finlandin sivuilla 
Torvinen, Juha 2010. The Tone of the North. Finnish Music Quarterly 3/2010: 14–19.
Yle: Kuuluttajan vieras: Säveltäjä/toimittaja Aki Yli-Salomäki 2.8.2018
Yli-Salomäen musiikkia Soundcloudssa

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt