Karl-Gerät

Karl-Gerät (040 / 041) (lyhyemmin Karl, tunnettu myös nimillä Thor ja Mörser Karl, ) on saksalainen toisessa maailmansodassa piirityksissä käytetty järeä mörssäri. Sitä pidetään suurimpana itseliikkuvana mörssärinä.

Historia

Kehitys 

Rheinmetall aloitti Karl-Gerät 040:n kehittämisen 1936 Maginot-linjaan hyökkäämiseksi. Se nimettiin kehittämiseen osallistuneen tykistökenraali Karl Beckerin mukaan. Ajokokeet pidettiin Unterlüßissa toukokuussa 1940. Kuusi ensimmäistä vaunua valmistettiin marraskuun 1940 ja elokuun 1941 välillä. Myöhemmin päätettiin tehdä paremman kantaman omaava malli ja kehiteltiin Karl-Gerät 041, jota tilattiin kuusi kappaletta, joista kuitenkin vain yksi valmistettiin. Karl-Gerätiä valmistettiin siis yhteensä seitsemän kappaletta, joista kuudelle ensimmäiselle annettiin nimet (Adam (myöhemmin Baldur), Eva (myöhemmin Wotan), Thor, Odin, Loki ja Ziu).

Käyttö 
Ensimmäiset neljä vaunua menivät itärintamalle, jossa ne saivat tulikasteensa valko-venäläistä Brestin kaupunkia vastaan elokuussa 1941. Niitä käytettiin myös Sevastopolia vastaan ja Varsovan kansannousun tukahduttamiseen. Karl-Gerätien tukena käytettiin yleensä ammusten kuljetuksesta varten muunneltuja Panzer IV -vaunuja. Kun sota Euroopassa läheni loppuaan, osa Karl-Geräteistä jäi venäläisten ja osa yhdysvaltalaisten käsiin. Ainoa säilynyt yksilö on kuudes vaunu, "Ziu", joka on nykyään esillä Kubinkan panssarimuseossa.

Ominaisuudet 
Karl-Gerät kykeni ampumaan korkeintaan kuusi laukausta tunnissa. Sen kranaatit olivat noin kaksi metriä pitkiä ja lensivät mallista riippuen 4–10 kilometrin päähän. Karl-Gerätin kaliiperi oli jopa keskimääräistä rautatietykkiä suurempi. Sen maksimivauhti oli 10 km/h.

Ammukset

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Saksan toisen maailmansodan panssarivaunut
Telatykit