Anton von Maron

Anton von Maron (8. tammikuuta 1731 Wien – 3. maaliskuuta 1808 Rooma) oli itävaltalainen taidemaalari, joka oli erikoistunut ennen kaikkea muotokuviin.

Elämäkerta 
Anton von Maron oli taidemaalari Johann Leopold Maronin (1696–1770) ja tämän vaimon Anna Catharinan poika. Hän opiskeli Wienin taideakatemiassa taidemaalausta vuosina 1741–1744. Tammikuussa 1755 hän lähti Roomaan, jossa hän oleskeli opettajansa Raphael Mengsin luona. Anton von Maron nai vuonna 1765 Mengsin sisaren Theresan, joka oli miniatyyrimaalari.

Maron nimitettiin Accademia di San Lucan jäseneksi vuonna 1756, ja hän erikoistui muotokuviin. Hän liikkui aristokraattisen asiakaskunnan ansiosta vaikutusvaltaisissa piireissä. Hän myös loi yhteyksiä wieniläisten ja Roomaan asettuneiden taiteilijoiden kesken. Maron nimitettiin vuonna 1772 neuvonantajaksi uudelleenjärjestettyyn Wienin kuvataideakatemiaan. Hänen vastuullaan oli apurahan saaneiden opiskelijoiden lähettäminen Roomaan opiskelemaan. Samana vuonna hänet aateloitiin paroniksi. Maron jätti jälkeensä joitain teoreettisia tutkielmia.

Teokset 
Maron työskenteli yhdessä opettajansa ja tulevan lankonsa Mengsin kanssa Rooman Sant’Eusebion kirkon freskojen parissa vuosina 1757–1761, kuten myös Villa Albanin Parnasso-freskon kanssa. Mengsin lähdettyä Madridiin vuonna 1761 Maron erikoistui muotokuviin. Yksi hänen tunnetuimmista teoksistaan on Winckelmannin muotokuva. Winckelmann asettautui Maronin malliksi Rooman vierailunsa aikana. Tämä maalaus on nykyisin Weimarin kaupunkilinnan Goethe-salissa. Alkuperäinen kopio on myös Wörlitzissä. Vuonna 1770 hänestä tuli keisarihuoneen muotokuvamaalari. Vuonna 1773 valmistui Maronin tekemä keisarinna Maria Teresian puolisonsa suruajan aikainen muotokuva.

Uransa loppupuolella Maronin teoksista tuli epämuodikkaita Angelica Kauffmannin teosten tullessa muotiin. Maron lasketaan varhaiseksi uusklassiseksi taidemaalariksi.

Teoskuvia

Aiheesta muualla 

Itävaltalaiset taidemaalarit
Muotokuvamaalarit