Aleksei Savrasov

Aleksei Kondratjevitš Savrasov (; 24. toukokuuta (J: 12. toukokuuta) 1830 Moskova – 8. lokakuuta (J: 26. syyskuuta) 1897 Moskova) oli venäläinen maisemamaalari ja lyyrisen maiseman tyylin perustaja.

Elämäkerta
Savrasov syntyi kauppiasperheeseen. Hän alkoi piirtää aikaisin ja 1838 hän kirjautui Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistoon professori Rabusin oppiin, josta valmistui 1860, ja alkoi heti erikoistua maisemamaalaukseen.

Vuonna 1852 hän matkusti Ukrainaan. Sen jälkeen vuonna 1854 hän muutti Pietarin naapuriin suuriruhtinas Maria Nikolajevnan, keisarillisen taideakatemian presidentin, kutsusta. Vuonna 1857 Savrasovista tuli Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opiston opettaja. Hänen parhaat oppilaansa, Isaak Levitan ja Konstantin Korovin, muistivat hänet ihailulla ja kiitollisuudella.

Vuonna 1857 hän nai Sophia Karlovna Hertzin, taidehistorioitsija K. Hertzin sisaren. Heidän kodissaan he viihdyttivät taiteilijoita ja keräilijöitä, muun muassa Pavel Tretjakovia. Savrasovista tuli erityisen läheinen Vasili Perovin kanssa. Perov auttoi häntä maalaamalla veneenuittajat maalaukseen Volga Jurjevetsissä, Savrasov maalasi maiseman Perovin teoksiin Linnunpyytäjä ja Metsästäjät Bivouacissa.

1860-luvulla hän matkusti Englantiin vieraillakseen Maailmannäyttelyssä ja Sveitsiin. Hän kirjoitti yhdessä kirjeessään kukaan akateemikko ei voi kehittää taiteilijaa kuin tämä maailmannäyttely. Häneen kaikkein voimakkaimmin vaikuttaneet taidemaalarit olivat brittiläinen John Constable ja sveitsiläinen Alexandre Calame.

Mustavarikset ovat palanneet vuodelta 1871 on monien kriitikoiden mielestä Savrasovin uran kohokohta. Käyttäen tavallista, melkeinpä triviaalia, kohtausta lintujen kotiinpaluusta, ja äärimmäisen yksinkertaista maisemaa, Savrasov emotionaalisesti esitti luonnon muutoksen talvesta kevääksi. Se oli uudenaikainen lyyrinen maisema -maalaus. Maalaus toi hänelle mainetta.

Vuonna 1870 hän liittyi Vaeltajiin.

Vuonna 1871 Savrasovin taiteessa oli kriisi hänen tyttärensä kuoleman johdosta. Tämä henkilökohtaisen elämän onnettomuus ja mahdollisesti hänen tyytymättömyytensä taiteelliseen uraansa johti hänen elämänsä tragediaan, alkoholismiin. Kaikki hänen ystäviensä ja sukulaistensa yritykset hänen auttamisekseen olivat turhia.

Elämänsä viimeiset vuodet Savrasov vietti köyhyydessä, vaeltaen suojasta toiseen. Vain Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opiston ovimies ja Tretjakovin gallerian perustaja Pavel Tretjakov olivat läsnä hänen hautajaisissaan 1897.

Galleria

Aiheesta muualla 

Venäläiset taidemaalarit
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1897 kuolleet