Aarno Liuksiala

Aarno Elias Liuksiala (7. huhtikuuta 1903 Helsinki – 30. huhtikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen ylimetsänhoitaja, pilapiirtäjä ja sarjakuvien tekijä.

Henkilöhistoria
Liuksiala kuului tunnettuun Meurman–Liuksiala-sukuun, hänen isoisänsä oli valtiomies Agathon Meurman. Liuksialan vanhemmat olivat lehtori Werner Elias Liuksiala (Meurman) ja Klaara Elida Leistén.  Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin maanviljelyslyseosta 1921 ja valmistui metsänhoitajaksi 1925. Hän työskenteli aluksi metsänhoitajana Suojärven ja Lieksan hoitoalueissa sekä Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen kokeiluhoitoalueissa. Pääuransa Liuksiala loi vuodesta 1934 keskusmetsäseura Tapion palveluksessa. Hän toimi Metsälehden toimitussihteerinä, vastaavana toimittajana ja kuvittajana vuoteen 1969, jolloin jäi eläkkeelle.

Liuksiala osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Talvisodassa hän palveli Turun laivastoasemalla ja jatkosodassa Hangon rintamalla, Valkjärven metsätalousupseerina sekä Kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosaston osastosihteerinä.

Taiteellinen toiminta
Liuksiala oli itseoppinut piirtäjä, joka teki suuren määrän vaakunoita, yritysten ja järjestöjen tunnusmerkkejä, exlibriksiä, julisteita, kirjankuvituksia, postikortteja yms. Hän suunnitteli Hyrynsalmen, Kontiolahden, Ristijärven ja Sodankylän kuntien vaakunat. Liuksiala myös piirsi karikatyyrejä monien järjestöjen ja yritysten merkkihenkilöistä.  Liuksiala aloitti piirtämisen jo 1920-luvulla Uuteen Suomeen sekä Veli Giovannin julkaisemaan Pilajutut-lehteen. Metsälehteen Liuksiala loi sarjakuvahahmoja kuten Metsä-Eemeli, Suurmöhlääjä Pöllinen ja Hoppu-Heikki. Ideat näihin sarjakuviin tulivat usein lehden lukijoilta.

Liuksiala käsikirjoitti ja ohjasi eräitä metsäteollisuuteen liittyviä mainos- ja opetuselokuvia, kuten Koko kansan asia (1949), Siemenestä tukkipuuksi (1951) sekä Metsä-Eemeli ja Pöllinen (1955).

Kirjallisia teoksia
Metsä-Eemeli: metsänomistajan metsätöitä sanoin ja kuvin. Helsinki: Keskusmetsäseura Tapio 1937.
Metsätaloutta kuvina, Helsinki: Keskusmetsäseura Tapio, 1944.
Pöllisen möhläyksiä, piirtänyt Aarno Liuksiala, Helsinki: Saariston kirjapaino 1961.
Enkä minä saanut unikarhua, erätarinoita, yhdessä Alpo Haralan kanssa. Helsinki: Otava 1985.

Taiteilijan satavuotisjuhlan, Metsäkustannuksen 50-vuotisjuhlan ja Metsämuseo Luston kymmenvuotisjuhlan kunniaksi julkaistiin vuonna 2003 metsämuseon amanuenssi Pekka Virtasen tekemä elämäkertateos Aarno Liuksialasta, nimeltä Kynä käy.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Virtanen, Pekka 2003. Kynä käy. Aarno Liuksiala, taiteilija ja metsämies. Helsinki: Metsälehti-kustannus. ISBN 952-5118-52-5.

Suomalaiset pilapiirtäjät
Suomalaiset sarjakuvantekijät
Suomalaiset metsänhoitajat
Suomalaiset graafiset suunnittelijat
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet