Peili (Lost)

Peili () on yhdysvaltalaisen draamasarjan Lostin (2004–2010) kolmannen tuotantokauden kaksiosainen päätösjakso. Sen ovat käsikirjoittaneet sarjan luoja ja vastaava tuottaja Damon Lindelof sekä vastaava tuottaja Carlton Cuse. Sen on ohjannut vastaava tuottaja Jack Bender. ”Peili” koostuu kahdesta osasta, jotka ovat järjestyksessään sarjan 71:s ja 72:s. Jakso esitettiin ensi kerran yhtenäisenä kahden tunnin jaksona Yhdysvalloissa ABC-kanavalla 23. toukokuuta 2007 ja jaettiin vasta DVD-julkaisua varten kahtia. Sitä pidetään yhtenä Lostin parhaimmista jaksoista. Se sai monia palkintoehdokkuuksia, mukaan lukien kolme Primetime Emmy -ehdokkuutta ja yhden Directors Guild of America -ehdokkuuden.

Jakson tarina sijoittuu joulukuuhun 2004, yli yhdeksänkymmentä päivää sen jälkeen kun Oceanic Airlinesin lento 815 törmäsi salaperäiselle saarelle. Lentoturmasta selviytyneiden ja saarella ennestään asuvien ”Toisten” välinen kilpailu kärjistyy yhteenottoon, kun joukko Toisia hyökkää selviytyjien leiriin. Toisaalla Jack Shephard (Matthew Fox) johtaa suurinta osaa selviytyjistä radiotornille saadakseen yhteyden lähistöllä sijaitsevaan rahtilaivaan. Saaren tapahtumien lisäksi jaksossa näytetään saaren ulkopuolisia tapahtumia, joiden keskeisessä osassa on itsetuhoinen ja päihderiippuvainen Jack. Jakson viimeisen kohtauksen juonenkäänteessä paljastuu, että saaren ulkopuoliset tapahtumat ovat välähdyksiä tulevasta eivätkä takaumia, joita aiemmissa Lost-jaksoissa oli käytetty.

Juoni

Toiset suunnittelevat hyökkäystä selviytyjien leiriin siepatakseen raskaana olevia naisia tieteellisiin tutkimuksiin. Toisiin kuuluva Karl (Blake Bashoff) ilmoittaa tästä selviytyjille, jotka aikovat torjua hyökkääjät dynamiitilla. Sayid Jarrah (Naveen Andrews), Jin Kwon (Daniel Dae Kim) ja Bernard Nadler (Sam Anderson) jäävät rannalle aikomuksenaan räjäyttää dynamiitilla varustetut teltat Toisten saapuessa. Loput selviytyjistä lähtevät Danielle Rousseaun (Mira Furlan) johdolla radiotornia kohti, jotta he saisivat yhteyden Naomi Dorritin (Marsha Thomason) lähellä sijaitsevaan laivaan. Toisten saapuessa Sayid ja Bernard saavat räjäytettyä omat dynamiittinsa, mutta Jin epäonnistuu, mikä johtaa heidän kiinnijäämiseensä. Toisten joukosta Tom (M. C. Gainey), Ryan Pryce (Brian Goodman) ja Jason (Ariston Green) selviytyvät muiden seitsemän kuollessa. Kun James ”Sawyer” Ford (Josh Holloway) ja Juliet Burke (Elizabeth Mitchell) kuulevat vain kaksi räjähdystä, he kääntyvät takaisin rantaa kohti. Hugo ”Hurley” Reyes (Jorge Garcia), jota ei huolittu Julietin ja Sawyerin mukaan painonsa takia, ajaa löytämänsä pakettiauton rannalle, mikä antaa vangituille etulyöntiaseman. He tappavat loput Toiset Julietin ja Sawyerin avulla. Tom antautuu, mutta Sawyer ampuu hänet siitä huolimatta.

Dharma Initiativen Peili-tutkimusasemalla Charlie Pace (Dominic Monaghan) on jäänyt kahden Toisen, Gretan (Lana Parrilla) ja Bonnien (Tracy Middendorf), vangiksi. Toisten johtaja Ben Linus (Michael Emerson) saa kuulla tästä ja lähettää Mikhail Bakuninin (Andrew Divoff) asemalle tappamaan kaikki kolme, jotta radiosignaalin häirintä säilyisi. Mikhail saapuu ja tappaa Gretan ja Bonnien, mutta Desmond Hume (Henry Ian Cusick), joka oli tullut asemalle hieman Charlien jälkeen, ampuu häntä harppuunapyssyllä rintaan. Bonnie kertoo Charlielle koodin (The Beach Boysin kappaleen ”Good Vibrationsin” nuotit), ja Charlie poistaa signaalin häirinnän. Samalla hetkellä Penelope ”Penny” Widmore (Sonya Walger) ottaa yhteyttä asemalle videon välityksellä. Penny sanoo, ettei hän tunne Naomia eikä lähettänyt laivaa, jolta Naomi väittää tulleensa. Mikhail onnistuu vammoistaan huolimatta uimaan pois asemalta ja räjäyttämään huoneen ikkunan kranaatilla, mikä saa huoneen tulvimaan. Charlie lukitsee oven estääkseen Desmondia hukkumasta hänen kanssaan ja kirjoittaa ennen hukkumistaan käteensä tussilla ”EI PENNYN LAIVA”.

Ben on ampunut John Lockea (Terry O’Quinn), yhtä selviytyjistä. Huomattuaan jalkojensa halvaantuneen Locke aikoo ampua itsensä, mutta Walt Lloydilta vaikuttava hahmo (Malcolm David Kelley) pysäyttää hänet. Sillä aikaa Ben antaa Richard Alpertille (Nestor Carbonell) tehtävän johtaa Toiset ”Temppelille”. Ben jättää Toiset adoptoidun tyttärensä Alexin (Tania Raymonde) – Rousseaun tyttären ja Karlin tyttöystävän – kanssa aikomuksenaan vakuuttaa Jack siitä, että soittaminen Naomin väelle on huono idea.

Kate Austen (Evangeline Lilly) on pahoillaan siitä, että Sawyer ei halunnut hänen tulla tämän mukaan rannalle pelastamaan Sayidia, Jinia ja Bernardia. Jackin mukaan Sawyer yrittää vain suojella Katea. Kun Kate kysyy Jackilta miksi hän puolustelee Sawyeria, Jack vastaa rakastavansa Katea. Tätä aiemmin Kate oli nähnyt Jackin suutelemassa Julietia. Ben ja Alex pysäyttävät Jackin ryhmän; Ben ilmoittaa Jackille, että Naomi ei ole se kuka hän sanoo olevansa ja että yhteyden ottamisella laivaan on kohtalokkaita seurauksia kaikille. Ben määrää Sayidin, Jinin ja Bernardin ammuttavaksi radiopuhelimella ja kun Jack kuulee kolme laukausta, hän hyökkää Benin kimppuun ja lyö häntä useamman kerran kasvoihin. Jackin tietämättä laukaukset ammuttiin hiekkaan Benin aiempien käskyjen mukaisesti. Rousseau tapaa 16-vuotiaan tyttärensä Alexin, jonka Toiset olivat vieneet häneltä vauvana, ja yhdessä he köyttävät Benin. Ryhmä saapuu radiotornille ja Rousseau poistaa hätäkutsunsa vapauttaakseen taajuuden Naomin käyttöön. Ennen kuin Naomi saa soitettua laivalle, Locke heittää häntä veitsellä selkään ja uhkaa ampua Jackin jos tämä soittaa laivalle. Locke ei kuitenkaan pysty ampumaan Jackia, joka viestii George Minkowskin (Fisher Stevens) kanssa puhelimitse. Minkowski kertoo selviytyjille lähettävänsä apua.

Saaren ulkopuolisissa tapahtumissa partainen Jack esitetään itsetuhoisena juoppona, joka on koukussa särkylääkkeisiin. Luettuaan jonkun tuntemansa kuolinilmoituksen Jack näyttää olevan valmis tappamaan itsensä ja valmistautuu hyppäämään alas sillalta. Hänen huomionsa kiinnittyy kuitenkin auto-onnettomuuteen, jonka uhreja hän rientää pelastamaan. Myöhemmin Jack käy sen henkilön muistotilaisuudessa, josta hän aiemmin luki, ja huomaa olevansa ainoa paikalla. Jakson viimeisessä kohtauksessa Kate ilmestyy ja Jack juttelee saaresta hänen kanssaan. Katsojalle paljastuu, että jakson saaren ulkopuoliset tapahtumat olivatkin välähdyksiä tulevasta, eivätkä takaumia. Jakson kuluessa ”etuumat” ”Peilin” jälkeisiin vuosiin näyttävät, että Jack pääsee pois saarelta ja palaa kirurgin työhönsä. Jack kertoo Katelle muistotilaisuudesta. Kate sanoo, ettei tiennyt siitä, muttei olisi muutenkaan osallistunut. Jack kertoo myös käyttäneensä Oceanic Airlinesin heille antamaa ”kultaista passia” lentääkseen Tyynen valtameren yli joka viikko ja toivonut putoavansa alas. Jack vaikertaa, että heidän ei olisi koskaan pitänyt lähteä saarelta ja että heidän pitää palata takaisin. Kate on eri mieltä ja lähtee haluttomana jatkaa keskustelua, jonka he ovat käyneet ilmeisesti aiemminkin.

Tuotanto

Jakson alkuperäinen nimi (”Through the Looking Glass”) viittaa Lewis Carrollin kirjoittamaan romaaniin Liisan seikkailut peilimaailmassa. Lisäksi se on viittaus sarjan kuvitteellisen Dharma Initiative -järjestön tutkimusaseman nimeen. Jakson kuvaukset alkoivat 13. huhtikuuta 2007 ja päättyivät 7. toukokuuta 2007. Käsikirjoittajat olivat niin myöhässä aikataulusta, että joitakin sen osia kuvattiin samalla kun osaa vielä kirjoitettiin. Jakso kuvattiin pääasiassa Oahulla, Havaijilla, mutta osa kuvattiin myös Los Angelesissa. Sairaalakohtauksissa käytettiin hyväksi toisen ABC-kanavan televisiosarjan Greyn anatomian lavasteita.

15-vuotias Malcolm David Kelley palasi lyhyesti rooliinsa 10-vuotiaaksi Walt Lloydiksi. Häntä ei mainittu virallisessa lehdistötiedotteessa, joka annettiin noin kaksi viikkoa ennen jakson esittämistä. Kelley merkittiin ”erityisvierailevaksi tähdeksi”. Hänen roolihahmonsa oli päässyt pois saarelta edellisen kauden viimeisessä jaksossa, vain 26 vuorokautta jakson tapahtumia aiemmin;
Kelley ei ollut kuitenkaan esiintynyt yhdessäkään kohtauksessa yli vuoteen. Lyhyessä kohtauksessa Walt on selvästi kasvanut pituutta ja hänellä on myös matalampi ääni. Tuottajat olivat toivoneet, että Waltin isää näytellyt Harold Perrineau olisi päässyt mukaan jaksoon, mutta tämä oli kuvaamassa uutta pilottijaksoa CBS:lle. Jakson käsikirjoittajat Damon Lindelof ja Carlton Cuse tekivät kumpikin ääniroolin jaksossa esittäen lentokapteenia ja uutistenlukijaa.

Yksi kauden tärkeimmistä sivujuonista, Charlien kuolema, tuli päätökseen tässä jaksossa. Juoni alkoi aiemmin kolmannen kauden aikana, kun Desmond alkoi nähdä ennustuksia Charlien kuolemasta. Charlie uhmasi kohtaloaan monesti kauden edetessä, mutta hän hyväksyy kohtalonsa, kun Desmond kertoo hänelle, että hänen täytyy kuolla, jotta Charlien tyttöystävä Claire Littleton pääsisi pois saarelta. Tämä juoni syntyi toisen tuotantokauden lopulla, kun Charlien huumeriippuvuustarina oli ohitse. Monaghan sai tietää hahmonsa kuolemasta kaksi jaksoa aikaisemmin ja oli helpottunut siitä, että tiesi hahmonsa tulevaisuuden. Hän sai toiseksi viimeisenä kuvauspäivänään kuvausryhmältä lahjaksi itse tehdyn kanoottimelan. Monaghan toivoi vierailevansa sarjassa unikohtauksissa tai takaumissa. Hän esiintyi sarjan viimeisellä kaudella jaksoissa ”Lentokenttä” (), ”Onnellinen elämä” (), ja ”Loppu” ().

Ohjaaja Jack Benderin mukaan Matthew Fox ”todella luovuttaa ruumiinsa ja sielunsa kertomaansa tarinaa varten”, ja Fox myönsi olleensa hyvin uupunut jakson tuotannon aikana. Muiden Lostin kausien päätösjaksojen tavoin ”Peilin” viimeinen cliffhanger-kohtaus pidettiin erittäin salaisena ja sille annettiin koodinimi. Sen jälkeen kun Cuse ja Lindelof olivat kirjoittaneet kohtauksen, vain Fox, Lilly, Bender ja tuottaja Jean Higgins saivat kopion käsikirjoituksesta. Kohtaus kuvattiin Honolulussa tyhjällä parkkipaikalla. Lentokenttä lisättiin green screenin avulla. Varotoimista huolimatta täydellinen ja yksityiskohtainen jaksokuvaus ladattiin internetiin noin viikkoa ennen jakson esittämistä. Disney tutki vuotoa. Vuoto sai Cusen ja Lindelofin vetäytymään mediasta, ja he kieltäytyivät tekemästä haastatteluja ennen vuoden 2007 Comic-Conia.

Jackin vieraileman hautaustoimiston nimi ”Hoffs/Drawlar” on anagrammi sanalle ”flashforward” (). Sarjan luojat Lindelof ja J. J. Abrams olivat saaneet ajatuksen etuumien käytöstä jo sarjan alkuvaiheessa. Cuse ja Lindelof alkoivat kuitenkin vasta hahmotella ideaa ensimmäisen kauden lopussa, kun he tajusivat, että takaumat lakkaisivat ajan myötä olemasta paljastavia, ja että heidän pitäisi alkaa käyttää etuumia tarinan kertomiseen.

Jakso saatiin valmiiksi 21. toukokuuta 2007, vain kaksi päivää sen ensiesittämistä aiemmin. Michael Giacchino sävelsi sen musiikin, ja jaksossa käytettiin lisäksi Nirvanan ”Scentless Apprenticea” ja The Beach Boysin ”Good Vibrationsia”. Lostin kausien päätösjaksot ovat noin kaksi kertaa pidempiä tavalliseen Lost-jaksoon verrattuna. Tästä syystä jakso jaettiin kahtia, kun se julkaistiin DVD:nä. Jakso ei sisällä aiempia tapahtumia kertaavaa osiota jakson alussa, vaikka sellainen löytyy useimmista jaksoista. Cuse sanoi, että hän ja Lindelof ovat sitä mieltä, että kauden päätösjakso on ”hyvin siisti”, ja että he ovat ylpeitä siitä. Vuonna 2015 Lindelof kertoi ”Peilin” olevan hänen kautta aikojen paras kirjoittamansa jakso, ja kertoi viimeisen kohtauksen kirjoittamisen olleen ”mahtavaa”. ABC Entertainmentin presidentti Stephen McPherson kutsui ”Peiliä” yhdeksi sarjan parhaimmista jaksoista. Buena Vista Home Entertainment julkaisi ”Peilin” kolmannen tuotantokauden DVD- ja Blu-ray-levyllä Suomessa 25. tammikuuta 2008.

Vastaanotto
”Peili” sai hyviä arvosteluja kriitikoilta ja sitä pidettiin yhtenä sarjan parhaimmista jaksoista. Los Angeles Timesin kriitikko kirjoitti, että jakso oli ”poikkeuksellisen dramaattinen ja jännittävä”. Access Atlantan kriitikon mielestä ensimmäinen jakso alkoi hieman hitaasti, mutta toinen osa ”sisälsi hienoja käänteitä ja uskomattoman liikuttavia hetkiä – sekä onnellisia että surullisia”. Associated Press -lehdessä kirjoitettiin, että ”kauden voimakas päätösjakso palautti sarjan kunnian sillä samalla oveluudella ja juonittelulla, mikä teki siitä niin koukuttavan alun perin.” The San Francisco Chroniclessa kirjoitettiin, että ”sen lisäksi, että jakson tahti oli nopea, jännitteet suuria ja jakson sisälsi paljon vastauksia, käsikirjoittajat ottivat houkuttelevan riskin kertoessaan katsojalle, että tulevaisuudessa – – ehkä kaikki – – Lostin saarella olevat pääsevät sieltä pois. Heidän toiveensa toteutuu. Jackin lopullisen kohtalon kautta käsikirjoittajat tuovat esille, mitä on tarkoitettu sanonnalla ’ole tarkkana siitä mitä toivot’”. The San Jose Mercury News -lehden kriitikko kutsui päätösjaksoa ”hämmästyttäväksi työnäytteeksi hyvästä tarinankerronnasta.” The Pittsburg Post-Gazetten kriitikko kommentoi etuuman olleen ”käänne, joka antoi saagalle uutta potkua sen marssiessa kohti vuoden 2010 päätöstään.” The Boston Globessa julkaistuun yhteenvetoon oli kirjoitettu, että jakso oli ”epäilemättä tajunnanräjäyttävä, mullistava kaksituntinen, joka tarjosi suuria harhautuksia, kasapäin ruumiita, pelastuksen mahdollisuuden [ja] monipuolisia kuvauksia sankaruudesta.” Lehdessä jatkettiin, että Charlien kuolema oli ”sarjan koskettavin menetys tähän mennessä.” The Palm Beach Post- ja Wizard-lehdissä se valittiin vuoden 2007 ”parhaaksi cliffhangeriksi”. The Chicago Tribunessa sitä kutsuttiin ”tasokkaaksi menestykseksi” sen tahdista ja toiminnasta, mutta etuumakohtaukset koettiin tylsiksi ja ”kömpelöiksi”. Time valitsi sen vuoden 2007 parhaimmaksi jaksoksi ja sen viimeisen kohtauksen yhdeksi parhaimmista vuonna 2007.

”Peilin” esittämisviikolla Lost oli viikon neljänneksi katsotuin sarja keskimäärin 13,86 miljoonalla katsojalla. Jakso oli ehdolla parhaan ohjauksen, käsikirjoituksen ja leikkauksen Emmy-palkintoihin, mutta ei voittanut yhtään palkintoa. Jakso lähetettiin Emmy-raadille harkittavaksi myös parhaan draamasarjan palkintoa varten. Lisäksi ohjaaja Jack Bender oli ehdolla Directors Guild of America -palkinnon saajaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla

”Peili, osa 1” (TV.com) 
”Peili, osa 2” (TV.com) 

Lostin jaksot
77.5 Televisiosarjat