Kolmisäätyoppi

Kolmisäätyoppi on kristilliseen perinteeseen sääty-yhteiskunnassa kuulunut katsomusjärjestelmä. Se sisälsi ohjeen perheenjäsenten ja yhteiskunnan eri ryhmien velvollisuuksista toisiaan kohtaan. Oppia levitettiin kirkollisessa kansanopetuksessa erityisesti 1600-luvulta alkaen.

Martti Lutherin kristinopin oppikirjassa Vähässä katekismuksessa oli liitteenä Huoneentaulu, joka sisälsi kolmisäätyopin havainnollisessa muodossa sitä tukevine raamatunlauseineen. Opin juuret olivat keskiaikaisessa perinteessä. Kaikilla ihmisillä oli sen mukaan yhteiskunnassa oma paikkansa ja vastuunsa. Nämä säädyt olivat:
 maallisen hallituksen eli esivallan sääty
 hengellisen hallituksen eli oppisääty
 huoneenhallituksen sääty.

Kolmisäätyoppi vaikutti ihmisten ajatteluun ja toimintaan arkielämässä, hengellisissä asioissa ja hallintoasioissa. Se korosti, että jokaisen on elettävä oman säätynsä ja asemansa mukaisesti ja kuuliaisena ylemmilleen. Se sisälsi myös velvollisuuksia alempia kohtaan. Esimerkiksi perheenisän on opetettava väkeään siunaamaan itsensä aamuin illoin ja lausumaan ruokasiunaukset ja kiitokset.

Otteita Huoneentaulusta: 

Kolmisäätyoppi kuvasi sääty-yhteiskuntaa, jonka vähittäinen hajoaminen mursi opinkin perustaa. 1880-luvun lopun kaukokirjallisuudessa esimerkiksi Juhani Ahon kuvaukset pappiloiden elämän kaksinaismoralismista ja Minna Canthin vaatimukset naisten aseman parantamisesta muuttivat ihmisten ajattelutapaa, vaikka niidenkin pohja oli kristillissiveellinen.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Huoneentaulun maailma. Kasvatusta ja koulutusta säädyn ja kristillisten arvojen mukaan. Agricola.utu.fi, kirja-arvio.

Sääty-yhteiskunta
Kristinuskon historia Suomessa‎