Suomen–Viron matkakortti

Suomen–Viron matkakortti oli Suomessa 1929–1940 käytössä ollut asiakirja, jolla Suomen kansalainen pääsi matkustamaan Viroon.

Säännökset matkakortista 
Suomen–Viron matkakortista säädettiin asetuksella vuonna 1930. Samana päivänä annettiin asetus myös pohjoismaisesta matkakortista.

Suomen kansalainen oli oikeutettu matkustamaan 1930-luvulla Viroon sekä ulkomaanpassilla että Suomen–Viron matkakortilla.

Matkakortin hakeminen ja saaminen 
Matkakortin antoi Suomen kansalaiselle sen paikkakunnan poliisiviranomainen, jossa asianomainen henkilö vakinaisesti asui. Matkakortti annettiin pyynnöstä vain henkilölle, joka oli tunnettu tai joka pystyi tyydyttävästi selvittämään henkilöllisyytensä. Matkakorttia oli henkilökohtaisesti pyydettävä. Matkakorttia ei annettu henkilölle, jolle vuoden 1927 passiasetuksen mukaan ei ollut lupa antaa esteettömyystodistusta ulkomaanpassin saamista varten.

Matkakortin voimassaolo 
Suomen—Viron matkakortti oli voimassa kuusi kuukautta kortin antamispäivästä lukien, eikä sen voimassaoloaikaa saanut pidentää. Jos Suomen—Viron matkakortin haltijan vaimo ja viittätoista vuotta nuoremmat lapset halusivat matkustaa matkakortin haltijan mukana, heidän nimensä oli merkittävä matkakorttiin.

Viron kansalaiset Suomessa 
Viron kansalaiset olivat oikeutettuja saapumaan Suomeen Suomen—Viron matkakortilla ulkomaanpassin sijasta.

Lainsäädäntö 
 Asetus Suomen–Viron matkakortista, 28.6.1929/249, voimaan 1. heinäkuuta 1929
 Valtioneuvoston päätös eräille postitoimistoille myönnetystä oikeudesta antaa Suomen–Viron matkakortteja, 28.6.1929/250, voimaan 28. kesäkuuta 1929
 Asetus Suomen–Viron matkakortista, 18.7.1930/265, voimaan 18. heinäkuuta 1930
 Asetus Suomen–Viron matkakortista, 6.9.1939/258, voimaan 10. syyskuuta 1939
 Asetus Suomen–Viron matkakortista annetun asetuksen kumoamisesta, 29.2.1940/71, voimaan 29. helmikuuta 1940.

Lähteet

Lakiviitteet

Aiheesta muualla
 

Matkustusasiakirjat

Viron historia
Suomi 1930-luvulla‎