Alma-luokka

Alma-luokka oli Ranskan laivaston seitsemän 1860-luvulla valmistetun puurunkoisen panssarikorvetin () muodostama alusluokka, jonka aluksissa oli kaksi yläkannelle sijoitettu tykkiasemaa (barbette) sekä törmäyskeula.

Taustaa 
Belliquese-luokan alusten ollessa rakenteilla Ranskan laivaston esikunnassa muuttuivat suunnitelmat ironclad alusten käytöstä taistelussa. Jo ennen Lissan-taistelua ranskalaiset olivat päätyneet siihen, että tulevaisuudessa  alukset taistelisivat keulan suuntaan eivätkä enää kyljittäin, jolloin törmäyskeulat ja pituussuuntaan ampumisen mahdollistava raskas tykistö olisi tarpeen. Suunnittelun tuloksena päätettiin korvata 1. luokan Magenta- ja 2. luokan Belliquese-luokka Oceán- ja Alma-luokilla.

Suunnittelu 
Ranskan laivastoministeri Chasseloup-Laubat määräsi 15. tammikuuta 1865 laivastontelakat valmistamaan neljä panssarifregattia (Océan-luokka), kolme panssarikorvettia sekä kolme rannikkopanssarilaivaa. Neljän uuden panssarikorvetin nimet vahvistettiin 8. huhtikuuta, kun  julkistettiin nimet Jeanne d'Arc, Alma, Reine Blanche ja Thétis, joista Reine Blanchen tilaus oli lisätty tammikuussa Lorientin laivastontelakalle. Vuoden 1865 lopulla valmistukseen lisättiin viides korvetti Cherbourgiin ja Rochefortin laivastontelakka sisällytettiin hankintaan määräämällä telakalle kahden aluksen valmistus. Dupuy de Lômen suunnitelma alusten valmistamiseksi hyväksyttiin 28. maaliskuuta ja täydennettynä 20. huhtikuuta.

Suunnitelman mukaan alukset varustettiin pronssisellä törmäyskeulalla ja tykkien tuliasemien ulkopuolella oli 15 millimetrin rautakansi. Aluksen pääpatteriin kuului neljä 194 millimetrin tykkiä ja toiseen patteriin kuului neljä 164,7 millimetrin tykkiä. Suunnittelun edetessä todettiin pienempien tykkien olevan suojattomia, joten ne siirrettiin kukin suojattuun barbettiin alemman patterin kulmiin ja vaihdettiin samalla 164,7 mm M1864 aseisiin. Alempi patteri oli 11,50 metriä pitkä. Marraskuussa 1867 suunnitelmaan sisältyi yläkannella neljä 12 naulan pronssitykkiä, jotka voitiin sijoittaa aluksen veneisiin.

Alusten törmäyskestävyyttä parannettiin lisäämällä vedenpitäviä laipioita, jotka samalla kasvattivat uppoumaa. Lisäksi todettiin 164,7 millimetrin tykkien tehottomuus, minkä seurauksena päätettiin 12. maaliskuuta 1868 poistaa kaksi takimmaista barbettea ja varustaa etummaiset 194 millimetrin tykein. Lopulta siis aseistuksena oli patterin neljä 194 millimetrin tykkiä ja lisäksi kaksi samanlaista tykkiä barbeteissa, joita täydensivät yläkannen neljä 12 naulan pronssitykkiä.

Propulsiojärjestelmä koostui Dupyu de Lômen suunnittelemasta järjestelmästä, joka tuotti 1 800 ihp:tä 70 rpm. Kattilat tuottivat 1,80 kg/cm^2 paineen.

Alukset 

Luokan aluksista kolme pyrki 1870 Saksan–Ranskan sodassa sulkemaan Itämeren satamat. Kolme muuta partioi Pohjanmerellä ja Atlantilla ja seitsemäs oli sodan alkaessa matkalla Japaniin, jossa se sulki kaksi preussilaista alusta satamaan. Sotatoimien päätyttyä alukset olivat vuorotellen reservissä ja palveluksessa. Aluksista kolme osallistui 1881 Tunisian miehitykseen ja loput Vietnamin hallinnon painostamiseen Ranskan protektoraatin muodostamiseksi. Alukset osallistuivat 1884-1885 Ranskan–Kiinan sotaan.

Lähteet

Viitteet