Eberhard Ernst Gotthard von Vegesack

Eberhard Ernst Gotthard von Vegesack (ääntäminen: fä'jsak ), (29. maaliskuuta 1763 Rostock – 30. lokakuuta 1818 Tukholma) oli ruotsalainen sotilas. Hän osallistui Suomen sotaan kesällä ja syksyllä 1808.

Ernst von Vegesackin isä oli hollantilainen kapteeni ja äiti Sofia Magdalena von Blücher. Von Vegesackin perhe muutti Ruotsiin vuonna 1777 ja nuori Ernst pääsi Paašiksi Kustaa III:n hoviin. Ernst von Vegesack avioitui vuonna 1791 Anna Beata Hammarfein kanssa. Vuonna 1802 von Vegesack nimitettiin vapaaherraksi.

”Ernst von Vegesackin marssi”, jonka on säveltänyt Johann Ignaz Stranensky vuonna 1808, vahvistettiin 30. marraskuuta 1992 Saaristomeren Laivaston kunniamarssiksi. Puolustusvoimauudistuksen jälkeen Ernst von Vegesackin marssi on Rannikkolaivaston kunniamarssi.

Sotilasura 

 Von Vegesack aloitti sotilaspalvelunsa kornettina Hevoshenkikaartissa.
 Vuonna 1788 kapteenina hänet lähetettiin johtamaan vapaaehtoiskomppaniaa tanskalaisia vastaan.
 Kustaa III määräsi hänet jääkäripataljoonan johtajaksi Suomeen rajaselkkauksiin.
 Vuosina 1790 -1794 hän johti Taalainmaan rykmenttiä.
 Vuonna 1800 hän oli hetken aikaa Savon prikaatin komentaja, jonka jälkeen hän oli kokoamassa armeijakuntaa Göteborgissa englantilaisia vastaan.
 Vuonna 1802 hän oli Götan kaartin päällikkö.
 Vuonna 1804 hän johti Västerbottenin rykmenttiä.
 Vuonna 1806 hänet nimitettiin Älvsborgin rykmenttiin.
 Pommerin sodassa hän johti neljättä prikaatia ja haavoittui vaikeasti.
 Vuonna 1808 hänet ylennettiin Länsiarmeijan oikean siiven komentajaksi ja sotajoukon kanssa hän kävi Norjassa.
 Vuonna 1808 von Vegesack nimitettiin Länsi-Suomeen suunnitellun maihinnousudivisioonan johtoon. Suomessa hänen johtamansa joukko oli Lemun taistelussa, Lapväärtin taistelussa ja Oravaisten taistelussa.
 Vuosina 1813 – 1814 von Vegesack taisteli ranskalaisia vastaan Pohjois-Saksassa Napoleonin sodissa.
 Vuonna 1814 hän taisteli Norjassa.

Sotaoikeuteen von Vegesack joutui, koska hänen maihinnousulaivastonsa rantautui Kristiinankaupunkiin 28. elokuuta 1808. Kuningas oli käskenyt hänen rantautua Poriin. Sotahovioikeus vapautti hänet, mutta Kustaa IV Adolf tuomitsi hänet henkilökohtaisesti elinkautiseen vankeuteen. Tuomiota ei pantu täytäntöön, koska kuningas syrjäytettiin.

Ylennykset 
 1784 Kornetti
 1788 Kapteeni
 1790 Majuri
 1790 Everstiluutnantti
 1795 Generaladjutant vid flygeln
 1800 Eversti
 1807 Kenraalimajuri
 1812 Kenraaliluutnantti
 1816 ”Generalinspectör”

Kunniamerkit

Maininta Vänrikki Stoolin tarinoissa 
Ernst von Vegesack mainitaan Vänrikki Stoolin tarinoiden Wilhelm von Schwerin runon viimeisessä säkeistössä:

"Valitus ei kuulunut miehuuton,
syvä kaipaus vaan,
kehuks nuorena kaatunehen urohon
ei sanaakaan;
elon aamua Vegesack vain ylistää,
ja paareja Adlercreutz silittää,
ja Drufvasta harvoin nähty
helo kyynel herkähtää."

Lähteet  
Nordisk familjebok, upplaga 3, band 20, 1934
Ruotsin Aateliskalenteri s. 379

Aiheesta muualla 

Ernst von Vegesackin marssi

Ruotsalaiset aateliset
 Ruotsalaiset sotilaat
Ruotsalaiset kenraalit
Suomen sota
Vänrikki Stoolin tarinoiden esikuvat
Vuonna 1763 syntyneet
Vuonna 1818 kuolleet