Citroën CX

Citroën CX on ranskalaisen Citroënin vuonna 1974 esittelemä iso henkilöauto, joka pysyi tuotannossa Citroënin suurimpana mallina vuoteen 1991 saakka. Sitä valmistettiin 16 vuoden aikana lähes 1,2 miljoonaa kappaletta. CX valittiin Euroopassa Vuoden autoksi 1975. 

CX suunniteltiin seuraajaksi Citroën DS -sarjalle, jonka valmistus lopetettiinkin pian CX:n esittelyn jälkeen. DS:n tavoin CX:ssä käytettiin maavaran säädön mahdollistavaa kaasunestejousitusta, etuvetoa, hammastanko-ohjausta ja painenesteen voimalla toimivia jarruja. Uutta oli levyjarrut kaikissa pyörissä, moottorin sijoittaminen poikittain sekä etu- ja taka-akselin yhdistävä apurunko muuten itsekantavassa korissa. Perusmallin takaistuimen jalkatila ei riittänyt vaativaan limousine-käyttöön kuljettajineen, joten autosta esiteltiin akseliväliltään 25 cm pidennetty Prestige-malli. Pidempää akseliväliä käytettiin myös farmarimallissa.

Citroën CX oli Helsingin Sanomien Matti Janssonin mukaan ristiriidassa kaikkien 1970-luvun keskivaiheen autosuunnittelutrendien kanssa. Ketteryyden ja taloudellisuuden sijaan sitä luonnehtivat valtava koko, ensimmäisten mallien suuri polttoaineen kulutus, kallis hankintahinta ja ilman ohjaustehostinta kaupunkiajon raskaus. Autoharrastajat pitävät CX:ää viimeisenä ”aitona Citroënina” ennen kuin vuoden 1976 fuusio Peugeot’n kanssa muutti merkin suunnittelupolitiikkaa tavanomaisemmaksi ja yhteisiä ratkaisuja merkkien välillä hakevaksi. PSA-fuusio vakavaraisen Peugeot’n kanssa johtui paljolti juuri CX-mallin kehittämisen ja uuden Aulnay-sous-Bois’n tehtaan rakentamisen vaatimista panostuksista aikana, jolloin maailmantalous kärsi kansainvälisestä öljykriisistä.

Aluksi auto tuotiin markkinoille kolmena eri mallina, joissa käytettiin DS-sarjasta tuttuja nelisylinterisiä moottoreita. Perusmallissa CX 2000 Berline oli kaksilitrainen moottori, joka kehitti 102 hevosvoimaa. CX 2000 Economique -mallissa oli sama moottori, mutta polttoaineen säästöä korostava vaihteistovälitys. Tehokkain malli oli 2,2-litrainen CX 2200 Club, joka tarjosi 112 hevosvoimaa. Sen korvasi heinäkuussa 1976 2,4-litrainen CX 2400. Vuonna 1976 esiteltiin myös erittäin vähäkulutuksinen dieselmalli, vuonna 1977 128-hevosvoimainen CX GTi, vuonna 1984 turboahdettu 2,5 litran dieselmalli ja seuraavana vuonna bensiinimoottorilla varustettu GTi Turbo. Vuonna 1987 esitelty uudistettu turbodiesel CX 25 tarjosi aiemman 95 hevosvoiman sijasta 120 hevosvoimaa ja lähes 200 kilometrin huippunopeuden.

Kun edeltäjämalli DS:n myynti saavutti huipputasonsa vasta 15 vuotta mallin ensiesittelystä vuonna 1970, CX-mallin myyntimäärän huippu oli jo neljän vuoden kuluttua lanseerauksesta vuonna 1978.

Erikoismalleja
Ajon tasaiseksi tekevän kaasunestejousituksen ansiosta CX:n pitkärunkoisesta farmarimallista tuli suosittu ambulanssina sekä elokuvauskäytössä tärinättömien kamera-ajojen alustana. Farmarimallista rakennettiin myös kahdella peräkkäisellä taka-akselilla varustettuja autoja, joita käytettiin kuriiriliikenteessä, muun muassa sanomalehtien pikakuljetuksiin ympäri Eurooppaa.

Euroopan lisäksi CX:ää myytiin joissakin Aasian ja Etelä-Amerikan maissa. Sitä koottiin Chilen Aricassa vuosina 1978–1984. Australiaan ja Etelä-Afrikkaan CX-autoja tuotiin Ranskasta, kun edeltäjämalli DS:ää oli koottu maissa paikallisesti. Vuonna 1984 Citroën onnistui myymään kaksi tuhatta CX:ää Kiinaan ja oli vähällä saada isommankin sopimuksen, joka olisi tuolloin tehnyt mallista Kiinan yleisimmän auton.

Lähteet

Aiheesta muualla

CX Citroënët-sivustolla 

CX
E-segmentin autot
1970-luvun autot
1980-luvun autot
1990-luvun autot