Operaatio Castle

Operaatio Castle oli Yhdysvaltain korkean räjähdystehon 7 ydinkokeen ydinkoesarja, joka suoritettiin Enewetakin ja Bikinin atolleilla Marshallinsaarilla maalis-huhtikuussa 1954. Sitä edelsi Operaatio Upshot-Knothole ja seurasi Operaatio Teapot. Operaation toteuttajana toimi JTF-7 eli Joint Task Force 7.

Koesarja suoritettiin Yhdysvaltain atomienergiakomission ja puolustusministeriön yhteistyönä, ja sen tavoitteena oli testata lentokoneella pudotettavia fuusiopommeja. Testien nimet, jotka esitetään suoritusjärjestyksessä, olivat: Bravo, Union, Yankee, Echo, Nectar, Romeo sekä Koon. Vain yksi tehdyistä kokeista, oli ns. kilotonni-luokkaa, muiden ollessa yli yhden megatonnin vahvuisia.

Yhdysvaltalaiset virkamiehet pitivät koesarjaa onnistuneena, sillä se osoitti ”kuivia” reaktioaineita käyttävien, lentokoneesta pudotettavien fuusiopommien olevan toteutettavissa. Yhdysvaltalaiset kutsuivat mallinnusta nimellä Alarm Clock design (suom. herätyskello -muotoilu). Vaikka koesarja onnistui yleisesti ottaen, kohdattiin osassa sen kokeita erilaisia ongelmia. Koesarjan yhdessä kokeessa pommin räjähdysteho oli huomattavasti ennustettua alhaisempi, kun taas kahdessa muussa kokeessa se oli ennustettua jopa kaksi kertaa suurempi. Näistä kokeista toisen, Castle Bravon, laskeuma saastutti läheiset atollit, minkä seurauksena niin saarten asukkaat kuin saarille majoitetut yhdysvaltalaiset sotilaat kärsivät radiologisen saastumisen aiheuttamista terveysongelmista. Koe aiheutti myös yhden suoran kuolemantapauksen, ja nosti tavallisen kansan tietoisuutta ydinlaskeuman tuomista ongelmista.

Lähteet
https://radiochemistry.org/history/nuke_tests/castle/index.html
https://nuclearweaponarchive.org/Usa/Tests/Castle.html

Viitteet

Aiheesta muualla

Yhdysvaltain ydinkokeet
Marshallinsaarten historia
1954
Dwight D. Eisenhowerin presidenttikausi