Oleanterikasvit

Oleanterikasvit (Apocynaceae) on heimo Gentianales-lahkossa. Heimoon kuuluu noin 415 sukua ja 4555 lajia, jotka esiintyvät enimmäkseen trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä.

Entinen käärmeenpistonyrttikasvien heimo (Asclepiadaceae) luetaan nykyisin oleanterikasvien alaheimoksi Asclepiadoideae. Vain harvoja oleanterikasveja esiintyy luonnonvaraisena Euroopan pohjoisosissa. Suomessa tavatut suvut ovat käärmeenpistonyrtit (Vincetoxicum) alkuperäisenä sekä talviot (Vinca) ja silkkiyrtit (Asclepias) puutarhakarkulaisina tai tulokaslajeina.

Tuntomerkit 
Oleanterikasveit ovat puita, pensaita, liaaneja ja harvemmin ruohovartisia kasveja; liaanit kiipeilevät kiertymällä tuen ympärille. Aineenvaihdunta tuottaa eräitä alkaloideja ja iridoideja eli välkehtiviä yhdisteitä; eräät lajit ovat tanniinipitoisia. Kasvit ovat maitiaisnesteellisiä, neste on valkoista. Lehdet ovat usein vastakkaisia ja harvoin korvakkeellisia. Kukinto on lehtihankainen, mutta saattaa vaikuttaa toisenlaiselta, sillä kukinto kehittyy hyvin surkastuneiden lehtien hankoihin, jotka sijaitsevat lyhyen nivelvälin päässä yhteyttävästä lehtiparista. Kukinto voi sijaita myös lehtihangan sivulla (alaheimo Asclepiadoideae). Verhiön sisäpinnan tyvellä on rauhasia. Teriö on kiertyvä eli kontortti ja yhdislehtinen; heteet kiinnittyvät teriötorveen. Toisinaan teriöön liittyy myös lisäteriö (corona). Heteiden palhot ovat lyhyitä ja ponnet yhtyviä. Niistä kariseva siitepöly jää kukassa olevaan muodostumaan pölyttäjien ulottuville vaahtomaisena massana. Mesiäinen muodostuu erillisistä liuskoista sikiäimen ulkopinnalla tai mesiäinen puuttuu. Sikiäin on erilehtinen eli apokarppinen, ja emejä voi olla joskus jopa kahdeksan, tavallisimmin vain kaksi. Vartalot ovat pidentyneitä ja kärjestään yhtyneitä ja turvonneita sekä hetiöön tarttuvia. Emeistä kehittyy tuppiloita. Siemenet ovat tavallisesti litteitä, harvoin pyöreitä; usein niissä on karvatupsut molemmissa päissä.

Luokittelu 
Oleanterikasvien suuri heimo jaetaan neljäksi alaheimoksi, joista kaksi ensimmäistä ovat parafyleettisiä.
 Alaheimo Rauvolfioideae Kostel.
 Tribus Aspidospermeae Miers, mm. Haplophyton.
 Tribus Alstonieae G.Don
 Tribus Vinceae D.Don. Yhdeksän sukua, mm. käärmepuut (Rauvolfia, 110 lajia).
 Tribus Willughbeieae A.DC. 18 sukua, 130 lajia, mm. kumiot (Landolphia, 60 lajia).
 Tribus Tabernaemontaneae G.Don. 15 sukua, 150 lajia, mm. palliot (Tabernaemontana, 100–120 lajia).
 Tribus Melodineae G.Don. Viisi sukua, mm. Melodinus (75 lajia).
 Tribus Hunterieae Miers. Neljä sukua.
 Tribus Amsonieae M.E.Endress. Kaksi sukua.
 Tribus Alyxieae G.Don. Seitsemän sukua, mm. Alyxia (120 lajia) ja Condylocarpon.
 Tribus Plumerieae E.Meyer. Kymmenen sukua, mm. temppelipuut (Plumeria).
 Tribus Carisseae Dumort. Kaksi sukua, 12 lajia, mm. luumikit (Carissa).
 Tribus Wrightieae G.Don. Kolme sukua, 29 lajia, mm. Wrightia (23 lajia).
 Tribus Nerieae Baill. Kuusi sukua, 47 lajia, mm. strofantit (Strophanthus, 38 lajia).
 Tribus Malouetieae Müll.Arg. 13 sukua.
 Alaheimo Periplocoideae Endl. 31 sukua, 180 lajia.
 Tribus Echiteae Bartl. 19 sukua, mm. Parsonsia (120 lajia) ja Prestonia (65 lajia).
 Tribus Mesechiteae Miers. Viisi sukua, mm. maljaköynnökset (Mandevilla, 115 lajia) ja Forsteronia (50 lajia).
 Tribus Odontadenieae Miers. Seitsemän sukua.
 Tribus Rhabdadenieae M.E.Endress. Yksi suku, jossa neljä lajia.
 Tribus Apocyneae Rchb. 24 sukua.
 Tribus Baisseeae M.E.Endress. Neljä sukua, 32 lajia, mm. Baissea (20 lajia).
 Alaheimo Secamonoideae Endl. Kahdeksan sukua, 170 lajia, mm. nokkaheteet (Secamone, 100 lajia).
 Alaheimo Asclepiadoideae Burnett. 214 sukua, 2365 lajia.
 Tribus Fockeeae H.Kunze, Meve & Liede. Kaksi sukua, yhdeksän lajia.
 Tribus Eustegieae Liede & Meve. Kaksi sukua, kuusi lajia.
 Tribus Asclepiadeae Duby. 87 sukua, mm. hukankierrot (Cynanchum, 200 lajia), Matalea (180 lajia), silkkiyrtit (Asclepias, 100 lajia), Gonolobus (100 lajia), eteläntähdet (Oxypetalum, 90 lajia), Ditassa (75 lajia) ja Tylophora (50 lajia).
 Tribus Marsdenieae Benth. 26 sukua, mm. posliinikukat (Hoya, 90–200+ lajia), vahaliaanit (Marsdenia, 100 lajia) ja pussiköynnökset (Dischidia, 80 lajia).
 Tribus Ceropegieae Orban. 47 sukua, mm. lyhdyt (Ceropegia, 160 lajia), Brachystelma (100 lajia), raatokukat (Stapelia, 70 lajia), ritarintähdet (Orbea, 55 lajia), huerniat (Huernia, 50 lajia) ja sarviot (Caralluma, 47 lajia).

Sukuja 
Seuraavilla oleanterikasvisuvuilla on suomenkielinen nimi:
 Acokanthera – vahapensaat
 Adenium – adeniumit
 Aganosma – malatit
 Allamanda – kustaankukat
 Alstonia – saitanpuut
 Amsonia – tuikit
 Apocynum – hoikkapuikot (heimon tyyppisuku)
 Araujia – silkkiköynnökset
 Asclepias – silkkiyrtit
 Beaumontia – suppiloköynnökset
 Calotropis – madarit
 Caralluma – sarviot
 Carissa – luumikit
 Catharanthus – katarat
 Cerbera – surmanpuut
 Ceropegia – lyhdyt (lyhtykasvit, mehilyhdyt)
 Cionura – kionurat
 Couma – sorvapuut
 Cryptostegia – purppuraköynnökset
 Cynanchum – hukankierrot
 Dischidia – pussiköynnökset
 Dyera – jelutonit
 Funtumia – silkkikumipuut
 Gomphocarpus – piikkirakot
 Gymnema – oinaansarviliaanit
 Hoodia – mehihattiot
 Hoya – posliinikukat
 Huernia – mehinielukit eli huerniat
 Kopsia – kopsiat
 Landolphia – kumiot
 Mandevilla – maljaköynnökset
 Marsdenia – vahaliaanit (muun muassa kondorinvahaliaani eli kondurango M. cundurango)
 Nerium – oleanterit, ainoa laji oleanteri (N. oleander)
 Orbea – ritarintähdet
 Orthosia – pääskynkierut
 Oxypetalum – eteläntähdet
 Pachypodium – paksujalat
 Pentarrhinum – viisineniöt
 Periploca – silkkisarvet
 Pleiocarpa – pilvioksat
 Plumeria – temppelipuut
 Rauvolfia – käärmepuut
 Saba – kumiliaanit
 Secamone – nokkaheteet
 Stapelia – raatokukat
 Stephanostema – kruunukukkapensaat, ainoa laji kruunukukkapensas (S. stenocarpum)
 Stephanotis – tuoksuköynnökset
 Strophanthus – strofantit
 Tabernaemontana – palliot
 Tabernanthe – ibogapensaat
 Thevetia – keltaoleanterit
 Vinca – talviot
 Vincetoxicum – käärmeenpistonyrtit
 Xysmalobium – uzarajuuret

Muita sukuja:
 Trachelospermum – muun muassa tähtijasmiini (T. jasminoides)

Lähteet 
 Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet 

Kasviheimot
Seulonnan keskeiset artikkelit