Miller-testi

Miller-testi on Yhdysvaltain korkeimman oikeuden käyttämä testi, jolla selvitetään puheen tai ilmaisun sopivuus. Jos edellä mainitut todetaan säädyttömiksi (eng. obscene), niitä ei suojaa Yhdysvaltain perustuslain ensimmäinen lisäys ja ne voidaan kieltää.

Historia
Miller-testi kehitettiin vuonna 1973 oikeustapaukseen Miller v. California. Testi koostuu kolmesta osasta:
 Herättääkö teos tavallisen henkilön mielestä himoa, kun hän soveltaa nykyaikaisia yhteisön standardeja,
 kuvaileeko tai havainnollistaako teos selvästi pahennusta herättävää seksuaalista käyttäytymistä sovellettavan osavaltion lain mukaan,
 Puuttuuko teoksesta kokonaisuudessa vakava kirjallisuuden, taiteellinen, poliittinen tai tieteellinen arvo.

Teos on säädytön vain, jos se täyttää kaikki kolme esitettyä vaatimusta.

Lainkäyttäjille monet asiat ovat tärkeitä. Yksi niistä on se, että testillä voi kansallisten standardien sijasta käsitellä yhteisön asettamia standardeja. Se, mikä voi loukata henkilöä New Yorkin Manhattanilla ei välttämättä loukkaa tavallista henkilöä Kansasin Manhattanissa. Sovellettavaa yhteisöä ei ole kuitenkaan määritelty.

Toinen tärkeä testin ominaisuus on se, että sillä saadaan teoksen soveliaisuudesta "tavallisen" ihmisen mielipide sen sijaan, että kysyttäisiin kaikkein herkimmiltä. Jälkimmäistä on käytetty Englannista lähtöisin olevassa Hickin testissä. Miller testin mukaan sukupuolielimiä ja seksuaalista kanssakäymistä esittävä pornografia ei ole ipso facto säädytöntä. Yhdysvaltojen konservatiivisimpiin kuuluvan alueen Utahin valamiehistö vapautti Movie Buffs -videokaupan omistajan Larry Petermanin syytteistä nopeasti.

Kritiikki

Löyhemmät standardit – tiukempi sensuuri
Vaatimalla teokselta "vakavuutta" testi tekee tuomari Douglasin mukaan helpoksi puheen ja ilmaisun vaientamisen, mutta käytännössä se on kuitenkin vaikeaa. Pornografisille teoksille on onnistuttu saamaan jonkin verran taiteellista arvoa, erityisesti National Endowment for the Arts -järjestön kautta.

Määrittelyongelma
Kriitikot väittävät, että säädyttömyyden määritelmä on paradoksaalinen, mielivaltainen ja subjektiivinen. Tämän vuoksi se on tyhjä sisällöltään (eng. void for vagueness) ja sitä on mahdoton valvoa ja lain kannalta arveluttava.

Toimivallan ongelma internet-ajalla
Internetin tulo on tehnyt "yhteisön standardien" arvioinnista vaikean. Erityisesti vaikeaa on määrittää lakien toimivalta, sillä www-palvelimella julkaistun teoksen voi lukea missä tahansa. Tapauksessa United States of America v. Extreme Assosciates pornografian jakaja Pohjois-Hollywoodissa tuomittiin syylliseksi Pennsylvanian yhteisön standardien mukaan. Päätöksen tehnyt United States Court of Appeals for the Third Circuit (vast. Suomen hovioikeus) perusti määräyksensä siihen, että materiaali oli saatavilla sen toimivallan alueella. Tapauksessa United States v. Kilbride The United States Court of Appeals for the Ninth Circuit perusteli, että internetin tapauksessa tulisi paikallisten standardien sijasta käyttää "kansallisia yhteisön standardeja", mutta näin ei ole käytännössä toimittu.

Lähteet

Yhdysvaltain laki