Lamivudiini

Lamivudiini on viruslääke, jonka toiminta perustuu viruksen käänteiskopioijaentsyymin toiminnan inhibitioon. Lamivudiinia käytetään osana yhdistelmäterapiaa HIV:n hoitoon ja kroonisen hepatiitti B:n hoitoon mono- tai yhdistelmäterapiana.

Rakenne ja aktiivisuus 
Lamivudiini on sytidiinianalogi  eli muistuttaa rakenteeltaan DNA:n sytidiininukleosidia. Lamivudiinissa on kaksi kiraalista hiiliatomia, joiden takia molekyyli voi esiintyä varsinaisen lamivudiini- eli (2R,5S)-muodon lisäksi (2R,5R)-, (2S,5S)- ja (2S,5R) -muodoissa, ja yhdiste syntetisoidaankin stereoselektiivisillä menetelmillä .

Lamivudiini muuttuu soluissa aktiiviseen muotoon, lamivudiini-5’-trifosfaatiksi (L-TP), joka kilpailee sitoutumisesta deoksisytidiini-5’-trifosfaatin kanssa viruksen käänteiskopioimaan DNA:han, ja jonka vaikutusmekanismi on estää HIV-1- ja HIV-2 -viruksilla käänteiskopioijaentsyymin toiminta ja toimia siten viraalisen DNA:n synteesin katkaisijana. Hepatiitti B -viruksella lääkeaineen aktiivinen muoto on lamivudiini-5’-monofosfaatti (L-MP), joka vastaavasti estää hepatiitti B -viruksen DNA-polymeraasin toiminnan liityttyään syntetisoitavaan DNA-ketjuun.

Metabolia 
Lamivudiinille sekä happamissa että emäksisissä oloissa selvästi yleisin (lähes 90 %) hajoamismekanismi on hydrolyyttinen deaminaatio . Lamivudiini erittyy virtsaan pääosin muuttumattomana, mutta noin 5 % siitä metaboloituu lamivudiinisulfoksidiksi sulfotransferaasientsyymin katalysoimana . Lamivudiinin vähäistä metaboliaa selittää aineen korkea vesilikoisuus.

Lähteet 

Viruslääkkeet
WHO:n tärkeimmät lääkkeet