Hormonikorvaushoito

Hormonikorvaushoito on vaihdevuosista johtuvien oireiden lääketieteellinen hoitokeino, joka lievittää etenkin kuumia aaltoja ja liikahikoilua, virtsaelinten ja emättimen vaivoja sekä seksuaalista haluttomuutta.    

Osa hormonikorvaushoitovalmisteistä on tarkoitettu leviämään kohde-elimiin verenkierron mukana, kun taas osaa käytetään paikallisesti viemällä hormonivalmistetta emättimeen. Suun kautta nautittavaa hormonikorvaushoitoa suositellaan käytettäväksi aina mahdollisimman lyhyen aikaa ja pienimmällä tehokkaalla annoksella siihen liittyvän rinta- ja munasarjasyöpien sekä aivohalvauksen ja laskimotukoksen riskin vuoksi. Hoidon kesto pyritään rajoittamaan 1-2 vuoteen enimmäiskeston ollessa 5 vuotta. Käyttäjistä 40-50 prosenttia lopettaakin hormonikorvaushoidon vuoden ja 65-75 prosenttia kahden vuoden sisällä hoidon alkamisesta, mutta 24-42 prosenttia lopettaneista joutuu aloittamaan sen uudestaa oireiden häiritsevyyden vuoksi.   

Suun kautta annnosteltavan hormonikorvaushoidon on havaittu hyödyttävän eniten niitä naisia, joiden vaihdevuodet käynnistyvät etuajassa esimerkiksi munasarjojen poiston tai vajaatoiminnan vuoksi. He voivat käyttää hormonikorvaushoitoa siihen asti, kunnes saavuttavat tavanomaisen vaihdevuosi-iän.

Käyttöaiheita

Emätin- ja virtsatieoireet 
Joka toinen 50–60-vuotias nainen raportoi kärsivänsä yhdyntäkivuista, emättimen limakalvojen kuivuudesta tai emättimen mikrobiomin häiriintymisestä. Emättimen kuivuutta voidaan hoitaa estrogeenia tai estrogeenin ja testosteronin yhdistelmää tai rasvahappoja, maitohappoa ja vettä sisältävillä paikallisvalmisteilla. Jos potilas kärsii sekä kostumishäiriöstä että emättimen yleisestä kuivuudesta, prasteronia eli DHA:ta sisältävä paikallishoitovalmiste tarjoaa tehokkaimman avun. Kyseessä on estradiolin ja testosteronin esiaste.

Seksuaalinen haluttomuus 
Naisten hormonitoiminnan vähenemisestä johtuvaa seksuaalista haluttomuutta voidaan hoitaa testosteronikorvaushoidolla, joka voi tapahtua voiteilla, lääkelaastarilla tai tableteilla.  Tablettimuotoinen testosteroni lisää seksuaalista halukkuutta noin tunnin kuluttua tabletin nauttimisesta. 

Tutkimuksissa on havaittu, että seksuaalisesti tyydyttävien tapahtumien määrä nousee testosteronikorvaushoidon avulla keskimäärin 60 %. Testosteronin on todettu lisäävän myös sukupuolista nautintoa. Vähintään 12 viikkoa jatkuva varsinainen testosteronikorvaushoito lisää naisten sukupuolista halukkuutta ja kiihottumista sekä auttaa orgasmin saavuttamisessa, koska se vaikuttaa suoraan aivojen ja muun keskushermoston toimintaan lisäten myös sukuelinten verenkiertoa. Naisten testosteronikorvaushoidolla ei ole vuonna 2019 julkaistun yhteenvetotutkimuksen mukaan muuta hoitovaikutusta kuin sukupuolielämän paraneminen.

Naisten testosteronivajetta voidaan hoitaa myös lisämunuaishormonilla tai mieshormonia sisältävillä vaihdevuosihormonitableteilla taikka -geelillä. Myös säännöllinen liikunta lisää elimistön testosteronipitoisuutta.

Lämmönsäätelyn ongelmat 
Kuumat aallot ja hikoilu jatkuvat noin 10-15 prosentin suuruisella vähemmistöllä vielä useita vuosia menopaussin jälkeen, vaikka ne loppuvat taikka lievittyvät itsestään muilla naisilla useimmiten muutaman kuukauden tai vuoden kuluessa.

Osteoporoosi 
Hormonikorvaushoitoa voidaan käyttäää myös osteoporoosista johtuvan luunmurtumariskin pienentämiseen etenkin niillä naisilla, joiden vaihdevuodet alkavat alle 45-vuotiaana. Osteoporoosin ehkäisyyn käytetyn hormonikorvaushoidon hyöty on suurimmillaan muutaman vuoden ajan kuukautisten loppumisesta, eikä sitä suositella käytettäväksi yli 10 vuotta kuukautisten loppumisen jälkeen siihen liittyvän syöpäriskin lisääntymisen vuoksi.

Hoitomuodot 
Hormonikorvaushoidossa käytetään yleensä ns. luonnollisia estrogeenejä, joista Suomessa tavallisimmin käytetty on estradioli. Estrogeenin kanssa käytetään progesteronia eli keltarauhashormonia, joka estää estrogeenin aiheuttamaa kohdun limakalvon liiallista paksunemista ja siitä mahdollisesti aiheutuvaa kohdun runko-osan syöpää. Keltarauhashormonia ei tarvita, jos kohtu on poistettu. Lisäksi käytetään myös paikallisia estrogeenivalmisteita.

Estrogeenejä voidaan annostella tabletteina, geelinä tai laastareina, jolloin ne vaikuttavat kaikkialle elimistöön. Hormoneja voidaan annostella myös paikallisesti emätinvoiteina, -puikkoina tai – renkaina, jolloin vaikutuskin on vain paikallinen. Jos naisella on kohtu tallella, estrogeenihoitoon täytyy liittää keltarauhashormoni kohdun runko-osan syövän riskin torjumiseksi. Tätä kutsutaan yhdistelmähoidoksi. On olemassa sekä jaksoittaista että jatkuvaa yhdistelmähoitoa. Eri estrogeeniyhdistelmät ja annokset selittävät osittain ristiriitaisia tutkimustuloksia.

Keltarauhashormoni voi aiheuttaa vuotoja, rintojen arkuutta tai mielialamuutoksia. Näistä haitoista voidaan päästä eroon annostelemalla keltarauhashormonia paikallisesti. Pelkkää estrogeenia suositellaan vaihdevuosioireiden hoitoon naisille, joilta on poistettu kohtu.

Jaksoittainen yhdistelmähoito
Jatkuvasti käytettävässä jaksoittaisessa yhdistelmähoidossa estrogeenia ja keltarauhashormonia sisältäviä tabletteja otetaan 28 päivän jaksoissa. Tablettien hormonipitoisuudet vaihtelevat sen mukaan, onko kyseessä matala- tai korkeampiannoksinen valmiste. Molemmat lievittävät yhtä tehokkaasti vaihdevuosioireita sekä säännöllistävät epäsäännölliset kuukautiset. Jaksoittaisessa hoidossa kuukautisten kaltaiset vuodot tulevat keltarauhashormonijakson jälkeen.

Jatkuva yhdistelmähoito
Useat vaihdevuosi-ikäiset naiset haluavat päästä eroon kuukautisista. Näille naisille jatkuva eli vuodoton yhdistelmähoito on ihanteellinen, sillä oireet lievittyvät ja kuukautiset jäävät pois yleensä puolen vuoden sisällä hoidon aloittamisesta. Jatkuvassa yhdistelmähoidossa päivittäin otettavat tabletit sisältävät kiinteät annokset sekä estrogeenia että keltarauhashormonia. Jatkuvaa yhdistelmähoitoa ei suositella vaihdevuosien alkuvaiheen oireisiin. Sitä kannattaa kokeilla aikaisintaan vuoden kuluttua kuukautisten loppumisesta tai jos hoito aloitetaan vasta vanhempana esimerkiksi osteoporoosin estoon.

Itse annosteltu estrogeenihoito
Vaihdevuosioireiden häviämiseen tarvittava päivittäinen estrogeeniannos vaihtelee huomattavasti. Uusin kehitteillä oleva tapa hormonikorvaushoidon toteutukselle on itseannostelu. Tällöin vaihdevuosioireista kärsivät naiset annostelevat sopivat hoitoannokset sivelemällä estrogeenigeeliä iholle, kunnes oireet häviävät.

Itse annostelun ansiosta on mahdollista löytää kullekin naiselle pienin mahdollinen estrogeeniannos ja käyttää sitä vain oireiden mukaan. Tällöin vaihdevuosioireet helpottuvat ja estrogeenihoitoon liittyvät sivuvaikutukset jäävät mahdollisimman pieniksi.

Emättimeen annosteltava estrogeenihoito
Kaikki naiset eivät tarvitse, halua tai voi käyttää koko elimistöön vaikuttavia hormonihoitoja. Tällöin paras vaihtoehto estrogeenin puutteen aiheuttamiin intiimivaivoihin on emättimeen annosteltava, vain paikallisesti vaikuttava estrogeenihoito. Se riittää poistamaan paikalliset oireet, mutta ei vaikuta muihin vaihdevuosioireisiin, kuten kuumiin aaltoihin. Osa paikallisesti annostellusta estrogeenista kulkeutuu verenkierron mukana muualle elimistöön.

Hoitovaikutus 
Suurimmalla osalla naisista kuumat aallot vähenevät jo viikon kuluessa hoidon aloittamisesta. Unihäiriöt vähenevät parin viikon kuluttua ja väsymys, sydämentykytys sekä mielialan vaihtelut alkavat vähentyä 13 viikon kuluttua hoidon aloittamisesta. Limakalvojen kuivuus, kutina ja aristus lievittyvät muutamassa viikossa, kun limakalvo vahvistuu ja sen vastustuskyky tulehduksille paranee. Myös ihon kimmoisuus paranee ja sen kuivuus vähenee. Hormonikorvaushoito estää myös luun mineraalikatoa.

Hormonikorvaushoidon hyöty osteoporoosin ehkäisyssä on suurimmillaan muutaman vuoden ajan kuukautisten loppumisesta. Tutkimuksissa on havaittu, että hormonikorvaushoitoa käyttäneillä alle 60-vuotiailla naisilla esiintyy 27 prosenttia vähemmän luunmurtumia kuin hoitoa käyttämättömillä. Luunmurtumilta suojaava vaikutus katoaa kuitenkin yli 60-vuotiailla.

Turvallisuus 

1970- ja 1990-lukujen väestöseurantatutkimuksissa havaittiin, että hormonikorvaushoitoja käyttävillä ja käyttäneillä esiintyi tavallista enemmän munasarja- ja rintasyöpää. Yhdysvaltalaisen Women's Health Initiative -järjestön käynnistämä laaja satunnaistettu kaksoissokkokoe keskeytettiin etuajassa vuonna 2002, kun havaittiin, että hoito oli lisännyt sekä syöpää että sydän- ja verisuonisairauksia. Tämä johti hormonikorvaushoidon suosion nopean laskuun, minkä ansiosta väestön rinta- ja munasarjasyövän esiintyvyys pieneni. Suosituksia muutettiin myöhemmin siten, ettei hormonikorvaushoitoa suositella enää käyttämään sairauksien ennalta ehkäisyyn.

Sydän- ja verisuonisairauksien riski 
Cochrane-yhdistyksen vuonna 2015 julkaiseman satunnaistettujen kaksoissokkotutkimusten yhteenvedon mukaan vaihdevuosihormonikorvaushoito lisää aivohalvauksia ja laskimotukoksia eikä alenna kuolleisuutta mihinkään sairauteen. Muiden sydän- ja verisuonisairauksien osalta ei ole saatu näyttöä riskin lisääntymisestä eikä vähentymisestä. Tarkastellut tutkimukset olivat metodologisesti laadukkaita ja niistä saadut tulokset olivat pääsääntöisesti yhdenmukaisia, joten saatua näyttöä voitiin pitää vahvana. Tutkimuksiin osallistui yhteensä yli 40 000 naista ja suurin osa tutkimuksista tehtiin Yhdysvalloissa. Hormonikorvaushoito kesti tutkimuksissa seitsemästä kuukaudesta kymmeneen vuoteen.

Geeli- tai laastarimuotoinen hoito ei kuitenkaan lisää laskimotukosten riskiä eikä emättimen limakalvojen hoitoon käytetty paikallinen estrogeenihoito lisää  aivohalvauksen.

Munasarja- ja kohtusyövän riski 
Vuonna 2015 julkaistun tieteellisten tutkimusten yhteenvedon mukaan alle viisi vuotta hormonikorvaushoitoa saaneilla naisilla esiintyy hyvin vaarallista munasarjasyöpää 43 prosenttia enemmän kuin hoitoa saamattomilla. Syöpäriskiä lisäsivät sekä estrogeeni-progesteronihoito että pelkkä estrogeenihoito ja riski oli kohonnut vielä kymmenen vuotta hoidon lopetuksen jälkeen. 

Pelkkää estrogeenia sisältävä hormonikorvaushoito lisää myös kohtusyövän riskiä, joka kasvaa käyttövuosien myötä. Riski saattaa pysyä koholla vielä vuosia hoidon lopetuksen jälkeen.

Rintasyöpäriski 
Emättimen paikallinen estrogeenihoito ei lisää rintasyöpäriskiä, toisin kuin estrogeeni- ja estrogeeni-progesteroni-hormonikorvaushoito. Esimerkiksi viisi vuotta kestävä estrogeeni-progesteroni-hormonikorvaushoito lisää rintasyövän riskiä siten, että kahdensadan käyttäjän kohdalla ilmenee yksi ylimääräinen rintasyöpä. Syöpäriski kasvaa kuitenkin sitä suuremmaksi, mitä kauemmin hoito kestää. Pelkkää estrogeenia sisältävä hoito lisää riskiä vähemmän kuin estrogeenin ja progesteronin yhdistelmä. Rintasyövän riski vähenee hoidon loppuessa, mutta lisäriskin katoamiseen saattaa kulua vuosia, jos hoito on kestänyt pitkään. Jos hoitona on ollut pelkkää estrogeenia, riskin katoaminen kestää kaksi kertaa kauemmin kuin hoitovuosien määrä. 

Yhdysvaltalainen kaksoissokkoutettu estrogeenin ja progesteronin vaikutusta tutkinut hormonikorvaushoitokoe jouduttiin keskeyttämään etuajassa, kun tutkijat havaitsivat  vuonna 2002, että interventioryhmän rintasyöpä- sekä sydän- ja verisuonisairastavuus oli noussut selvästi suuremmaksi kuin kontrolliryhmällä. Sydäninfarktiriskin kohoaminen koski ainoastaan niitä naisia, jotka aloittivat korvaushoidon vasta vaihdevuosien jälkeen ja tähän ryhmään kuuluvat saivat hoidosta myöhemmin muitakin haittavaikutuksia. Tutkimuksessa oli yli 16 000 osanottajaa. Osanottajat olivat 50-79-vuotiaita tutkimuksen alkaessa ja heillä oli kaikilla kohtu tallella. Data Monitoring Commitee (DMC) keskeytti vuonna 2004 myös toisen Women's Health Initiativen aloittaman tutkimuksen estrogeenikorvaushoidosta naisilla, joiden kohtu oli poistettu.

Yhdeksänkymmentäluvun alussa aloitetussa tanskalaisessa interventiotutkimuksessa (Danish Osteoporosis Prevention Study) tarkasteltiin hormonikorvaushoidon yhteyttä luukatoon, kuolleisuuteen, sydän- ja verisuonisairauksiin sekä syöpiin. Intervention piti kestää alun perin 20 vuotta, mutta se lakkautettiin jo 10 vuoden kuluttua vuonna 2002. Tutkimukseen osallistuneiden kuukautiset olivat loppuneet hiljattain joko luonnollista kautta tai kohdunpoiston vuoksi tai sitten he kärsivät menopaussia edeltävien hormonitasojen muutosten aiheuttamista oireista. Osanottajien keski-ikä oli 50 vuotta ja heidät satunnaistettiin interventio- eli hormonikorvaushoitoryhmään ja kontrolliryhmään. Interventioryhmäläiset nauttivat 10 vuoden ajan trifaasiestradiolia ja norethisteroniasetaattia, minkä jälkeen hoito keskeytettiin muissa tutkimuksissa ilmenneiden vakavien terveyshaittojen vuoksi. Kuudentoista vuoden seuranta-ajan päättyessä havaittiin, että hormonikorvausryhmässä olleiden naisten kokonaiskuolleisuus olikin 26 prosenttia verrokkeja pienempi. Heillä esiintyi myös 19 prosenttia vähemmän paksusuolen syöpää ja lähes puolta vähemmän sydäninfarkteja ja sydämen vajaatoimintaa kuin kontrolliryhmässä olleilla. Syöpiä, aivohalvauksia ja laskimotukoksia esiintyi yhtä paljon molemmissa ryhmissä. Korvaushoito oli hyödyttänyt etenkin sitä viidennestä, jolta oli poistettu kohtu ja oli tämän vuoksi muita osanottajia nuorempi tutkimuksen alkaessa. Yli puolet interventioryhmäläisistä keskeytti hoidon, mutta heidät otettiin silti mukaan tulosta laskettaessa. Tämän lisäksi noin 20 prosenttia oli siirtynyt käyttämään jotain muuta hormonikorvaushoitoa eli vain noin 20 prosenttia kaikista interventioryhmään arvotuista osallistui interventioon koko 10 vuotta kestäneen interventiojakson ajan. Lisäksi noin 23 prosenttia kontrolliryhmäläisistä aloitti jossain vaiheessa hormonikorvaushoidon, mutta heitä ei poistettu silti kontrolliryhmästä. Lähes 20 prosentilta tutkimuksen osanottajista oli poistettu kohtu ja puolet heistä arvottiin interventioryhmään. Tutkimukseen osallistui noin tuhat 45-58-vuotiasta naista.

Mielialamuutokset 
Keltarauhashormoni saattaa aiheuttaa mielialamuutoksia.

Hoidon historia 
Hormonikorvaushoitoja on käytetty vaihdevuosioireisiin 1940-luvulta alkaen. Hormonikorvaushoidossa annettu estrogeeni tuotettiin aluksi raskaana olevien tammojen virtsasta. Aina vuoteen 1975 asti estrogeeniä käytettiin ilman täydentävää progesteronia tai progestiinia. Tuolloin tohtori Harry Zielin tekemä tutkimus Kaiser Permanenten tutkimuslaitoksella osoitti, että potilaiden riski sairastua endometriumsyöpään kasvoi ilman progesteronia. Tämän jälkeen progestiini lisättiin niiden naisten hormonikorvaushoitoon, joilta ei ollut poistettu kohtua. Lisäyksen tavoitteena oli pienentää kohdun limakalvon liikakasvun (endometrial hyperpalasia) sekä syövän esiintyvyyttä.

Myöhemmin kehitettiin teoria, jonka mukaan hormonikorvaushoidot ehkäisevät sydän- ja verisuonisairauksia. Hoidon suosio yli kaksinkertaistui 1990-luvulla. Käyttäjien määrä laski kuitenkin yli 60 prosenttia seuraavalla vuosikymmenellä, koska Women's Health Initiative -järjestön laajassa satunnaistetussa kaksoissokkotutkimuksessa oli saatu tulos, jonka mukaan hoitoon liittyi vakavia terveysriskejä.

Katso myös 
 Vaihdevuodet
 Estrogeeni
 Hormoni

Lähteet 
 Shuster, Lynne T.; Rhodes, Deborah J.; Gostout, Bobbie S.; Grossardt, Brandon R.; Rocca, Walter A. (2010). "Premature menopause or early menopause: Long-term health consequences". Maturitas 65 (2): 161–166. doi:10.1016/j.maturitas.2009.08.003. ISSN 0378-5122. PMC 2815011. PMID 19733988.
 Vaihdevuodet – opas naisille. Abbott FIN/409/08.2011
 Duodecim, Terveyskirjasto, www.terveyskirjasto.fi; Vaihdevuodet, toim. Marika Javanainen, asiantuntijana Leena Anttila (2007)
 Rossouw JE, Anderson GL, Prentice RL, LaCroix AZ, Kooperberg C, Stefanick ML, Jackson RD, Beresford SA, Howard BV, Johnson KC, Kotchen JM, Ockene J; Writing Group for the Women's Health Initiative Investigators (2002). "Risks and benefits of estrogen plus progestin in healthy postmenopausal women: principal results from the Women's Health Initiative randomized controlled trial". JAMA: the Journal of the American Medical Association 288 (3): 321–333. doi:10.1001/jama.288.3.321. PMID 12117397
 Effect of hormone replacement therapy on cardiovascular events in recently postmenopausal women: randomized trial; Schierbeck LL, Rejnmark L, Tofteng CL et al. BMJ 2012; 345:e6409

Viitteet

Hormonit
Lääketieteelliset hoidot