Citroën BX

Citroën BX on Citroënin vuosina 1982–1994 valmistama suuri perheauto. Niitä valmistettiin yhteensä 2,315,739 kappaletta.
Citroën Xantia korvasi viistoperäisen BX:n v. 1993, mutta farmari-mallia valmistettiin vuoteen 1994 asti.

Historia

Citroën BX esiteltiin Pariisissa Eiffel-tornin alla 2. lokakuuta 1982. BX oli suunniteltu korvaamaan menestyksekäs alemman keskiluokan auto Citroën GS isommalla autolla. Ranskalainen mainoskampanja käytti slogania "J'aime, j'aime, j'aime" ja Julien Clercin varta vasten tekemää musiikkia.

Kulmikkaasti muotoiltu viistoperä on Bertonella työskennelleen Marcello Gandinin suunnittelema, se pohjautui hänen käyttämättä jääneeseen työhönsä Brittiläisen Reliant FW11 ja Volvo Tundra konseptiautoon. BX oli yksi ensimmäisistä autoista jotka tehtiin PSA-konsernin alaisuudessa ja käyttää samaa pohjalevyä kuin Peugeot 405 joka tuli myyntiin 1987. Auton erityispiirteinä oli kaasunestejousitus, joka automaattisesti pitää auton maavaran samana kuormasta riippumatta, runsas muovisten korinosien käyttö (konepelti, peräluukku, puskurit) sekä levyjarrut edessä ja takana.

BX:ssä ei enää käytetty samaa ilmajäähdytteistä moottoria kuin GS-mallissa, vaan siinä otettiin käyttöön PSA:n uudet XY-, TU- ja XU-sarjojen nelisylinteriset rivimoottorit, iskutilavuuksiltaan 1,4 l 1,6 l ja 1,9 l. Italiassa, Kreikassa ja Portugalissa oli myynnissä harvinaisen pienikokoinen 40 kW/55 hp@5800rpm 1,1 l:n moottori. 1,1 l:n ja 1,4 l:n moottorit perustuivat Peugeot 104:ssä ja Renault 14:ssä käytettyihin moottoreihin, mutta 1,6 l:n ja 1,9 l:n moottorit olivat PSA:n uutta XU-sarjaa, samaa moottoria käytettiin myöhemmin useissa Peugeot'n malleissa. XUD-dieselmoottori tuli valikoimaan v. 1984. Diesel- ja turbodieselmallit olivat suosittuja etenkin farmarimalleissa, ja se olikin Britannian eniten myyty diesel-auto.

Bensamoottorisisissa malleissa oli perässä merkintä 11, 14, 16 tai 19, viitaten moottorin kokoon. 1,6 l:n moottorista oli matalammalla viritysasteella oleva 80 hv:n versio, jonka mallimerkintänä oli BX15E, BX16:n sijasta. Vuosi viistoperämallin julkaisun jälkeen valikoimaan tuli farmariversio, nimeltään Break, 1980-luvun lopulla myyntiin tuli myös nelivetoinen versio.

Vuonna 1986 mallisarja koki pieniä muutoksia, sisustus ja kojetaulu suunniteltiin uudestaan perinteisemmän näköisiksi, varhaisemmassa mittaristossa ei ollut viisareita, vaan nopeusmittarin näyttämä oli samanlainen kuin eräissä henkilövaaoissa. GT-malleissa oli käytetty "normaalia" mittaristoa jo ennen vuotta 1986. Auton ulkonäköön tehtiin myös muutoksia, puskureiden muotoilua pyöristettiin hieman, lokasuojia muutettiin, mikä mahdollisti leveämpien renkaiden käytön, sivupeilit vaihdettiin ja etuvilkut muutettiin isommiksi ja värittömiksi ja ajovalojen pesimet lisättiin. Samalla 1,1 l:n malli jäi pois valikoimasta.

1988 esiteltiin lehdistön kiittelemä turbodieselmalli. Alkuperäinen vapaastihengittävä dieselmalli myi hyvin, mutta uusi ahdettu dieselmoottori oli hienostuneempi ja tehokkaampi ja viimein mursi käsityksen siitä, että dieselmoottorit olivat äänekkäitä ja hitaita. Diesel Car -lehti totesi: "Mikään muu tämänhetkinen auto ei pääse lähellekään BX turbon suorituskykyä, taloudellisuutta ja mukavuutta."

Vuonna 1989 autoon tehtiin jälleen pieniä päivityksiä, kuten tummennetut takavalot, uudet vanteet sekä sisustuksen uudet verhoilut.

Citroën BX voitti useita "Towcar of the Year" -palkintoja, sillä se sopi hyvin peräkärryn ja asuntovaunun vetämiseen automaattisen jousituksensa ja voimakkaiden ja taloudellisten turbodieselmoottoreidensa ansiosta.

Kilpailukäyttö 

Autosta kehitettiin ralliin tarkoitettu versio BX 4TC.

Lähteet

Aiheesta muualla 

BX
D-segmentin autot
1980-luvun autot
1990-luvun autot