Nero-julistus

Nero-julistus () on Adolf Hitlerin 19. maaliskuuta 1945 antama käsky. Sen mukaan kaikki Saksan sotateollisuudelle tarkoitetut rakennukset, sekä muut mahdollisesti liittoutuneiden haltuun jäävät kohteet oli tuhottava.

Julistuksen virallinen nimi oli Tuhoamis­käsky valtakunnan alueella (saks. Befehl betreffend Zerstörungsmaßnahmen im Reichsgebiet). Käsky tunnetaan paremmin Nero-julistuksena Rooman keisari Neron mukaan, jonka väitetään järjestäneen Rooman palon vuonna 64.

Tausta 
Vuonna 1945 Hitlerin unelma natsien hallitsemasta Euroopasta oli murentunut. Liittoutuneet etenivät kahdella rintamalla kohti Saksaa. Siitä huolimatta Hitler ei ollut halukas myöntämään tappiota ja alistumaan ehdottomaan antautumiseen, niinkuin Versailles'n rauhassa oli käynyt.

Nero-julistus ei ollut ensimmäinen kerta, kun Hitler määräsi rakennusten ja infra­struktuurin täydellistä tuhoamista. Pariisin vapautuksen aikaan hän oli määrännyt virittää pommeilla kaikki tärkeimmät muistomerkit, kuten Eiffel-tornin ja tärkeimmät rautatieasemat. Saksan sotilaskuvernööri Dietrich von Choltitz oli saanut määräyksen, että pommit on räjäytettävä kun liittoutuneet etenevät Pariisiin, jotta kaupungissa syntyisi täydellinen sekasorto. Von Choltitz ei kuitenkaan toteuttanut määräystä, vaan antautui liittoutuneille. Hän perusteli tätä sillä, että Hitler ei voinut olla järjissään antaessaan näin järjettömän määräyksen. Kun myöhemmin selvisi, että Hitler oli antanut määräyksen järjissään, joutui von Choltitz selittelemään päätöstään jättää käsky noudattamatta.

Julistus 

Keskeisin osa julistusta:

Toimeenpano 
Vastuu julistuksen toteuttamisesta lankesi Hitlerin varusteluministeri Albert Speerille. Hänen mukaansa Speer järkyttyi käskystä ja menetti uskonsa Hitleriin. Kuten von Cholitz useita kuukausia aiemmin, Speer jätti tahallaan noudattamatta Hitlerin käskyä. Saatuaan käskyn Speer pyysi yksinomaista valtaa suunnitelman toteuttamiseen. Hän käytti saamaansa valtaa kuitenkin vakuuttaakseen kenr

aalit ja Gauleiterit jättämään julistuksen huomiotta.

Hitler ei ollut tietoinen Speerin päätöksestä jättää käsky noudattamatta. Vasta sodan lopulla Speer paljasti asian itse Hitlerille vieraillessaan Berliinin bunkkerissa. Hitler suuttui ministerille, mutta antoi Speerin silti lähteä bunkkerista. Hitler teki itsemurhan 30. huhtikuuta 1945, 42 päivää käskyn antamisen jälkeen. Pian sen jälkeen, 7. toukokuuta 1945, Saksan armeija antautui.

Katso myös 
 Poltetun maan taktiikka
 Albert Speer

Lähteet

Saksan sotahistoria 1939–1945
Adolf Hitler
1945