Walter Flex

Walter Flex (6. heinäkuuta 1887 Eisenach, Thüringen, Saksa – 16. lokakuuta 1917 Pöide, Saarenmaa, Vironmaan kuvernementti) oli saksalainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on ensimmäisestä maailmansodasta kertova laaja omaelämäkerrallinen novelli Kahden maailman vaeltaja.

Elämäkerta
Walter Flex syntyi Eisenachissa kymnaasinopettaja Rudolf Flexin (1855–1918) ja Margarete o.s. Pollackin perheeseen, ja hänellä oli kolme veljeä. Isä oli kansallisliberaali, ja kodissa harrastettiin kulttuuria. Walter kävi koulunsa Eisenachissa ja suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1906. Hän siirtyi Erlangenin yliopistoon opiskelemaan germanistiikkaa ja historiaa. Vuonna 1908 hän lähti pariksi vuodeksi Strassburgin yliopistoon mutta palasi Erlangeniin ja suoritti loppututkinnon vuonna 1911. Tutkielman otsikko oli Die Entwicklung des tragischen Problems in den deutschen Demetriusdramen von Schiller bis in die Gegenwart.

Valmistumisensa jälkeen Flex toimi kotiopettajana, aluksi Otto von Bismarckin sukulaisten perheessä. Tuohon aikaan hän alkoi julkaista runoja ja novelleja, joiden aiheisto oli kansallismielistä. Julkaisuista mainittakoon novellikokoelma Zwölf Bismarcks (1913), joka kuvaa seitsemän novellin kautta von Bismarckin aatelissuvun vaiheita, sekä draama Klaus von Bismarck (1913) ja runokokoelma Das Volk in Eisen (1914).

Flex vapautettiin asevelvollisuuden suorittamisesta käden jännevamman vuoksi, mutta sodan puhjettua vuonna 1914 hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi Posenissa (nyk. Poznań) ja palveli aluksi länsirintamalla Lothringenissa (3. Ala-Sleesian jalkaväkirykmentti). Hän julkaisi isänmaallisia sotarunoja saksalaisissa sanomalehdissä ja sai kansallista kuuluisuutta. Runoja koottiin kokoelmiksi, joista tuli suosittuja (muun muassa Sonne und Schild ja Im Felde zwischen Nacht und Tag).

Maaliskuussa 1915 Flex määrättiin upseerikoulutukseen Poseniin, ja sen jälkeen hän palveli vänrikkinä () Saksan itärintamalla Pohjois-Puolassa ja Baltiassa (3. Ala-Elsassin jalkaväkirykmentti). Hän tutustui nuorempaan upseeritoveriinsa Ernst Wurcheen (1894–1915), ja heidän välilleen kehittyi lämmin ystävyys. Wurchen kuolema elokuussa järkytti Flexiä, ja eräänlaisena surutyönä Flex ryhtyi kirjoittamaan novellia Kahden maailman vaeltaja. Novellissaan hän kuvaa sotakokemuksiaan sekä ylistää Saksanmaata ja Wurchen sotilaanhyveitä. Novelli julkaistiin lokakuussa 1916, ja siitä tuli Saksassa ilmiömäisen suosittu.

Kirjallisen maineensa tähden Flex määrättiin vuonna 1917 rintamalta Berliiniin esikuntapalvelukseen valmistelemaan teosta Der Krieg in Einzeldarstellungen. Omasta pyynnöstään Flex lähetettiin kuitenkin syksyllä takaisin itärintamalle, ja Operaatio Albionin aikana hän osallistui maihinnousuun Saarenmaalla jalkaväkikomppanian johtajana. Hän haavoittui vaikeasti Pöidessä Otin kartanon luona ja kuoli seuraavana päivänä kartanon tilapäisessä sotilassairaalassa; hänet haudattiin Pöiden hautausmaalle.

Sodassa kaatui myös Walter Flexin kaksi veljeä, Otto ja Martin. Veljeksistä jäi eloon ainoastaan oikeustieteilijä Konrad Flex (1886–1966), joka siirtyi myöhemmin Ruotsiin Uppsalan yliopistoon germanistiikan professoriksi.

Jälkimaine

Sodan jälkeen Flex sai Saksassa samantapaisen aseman kuin Theodor Körner sata vuotta aikaisemmin: nuorena kaatunut runoilija, jonka paatos ja uhma vetosivat laajalti varsinkin nuoriin lukijoihin. Kansallissosialistit ryhtyivät myöhemmin hyödyntämään Flexin mainetta propagandatarkoituksessa, joskin tätä käyttöä rajoitti kirjailijan äidin ”epäarjalainen syntyperä”. Flexin ruumis siirrettiin vuonna 1940 Saarenmaalta Königsbergiin (nyk. Kaliningrad). Hauta tuhoutui toisessa maailmansodassa tai sen jälkeen.

Kahden maailman vaeltaja nautti suurta suosiota Saksassa varsinkin maailmansotien välisenä aikana. Kirja oli myyntimenestys ja nuoren sukupolven kulttikirja. Vuonna 1966 painosmäärä ylitti miljoonan. Teos kuuluu samaan lajityyppiin – omaelämäkerrallisiin sotakuvauksiin – kuin vaikkapa Ernst Jüngerin Teräsmyrskyssä ja Erich Maria Remarquen Länsirintamalta ei mitään uutta.

Teoksia
 Demetrius (draama), 1909
 Der Schwarmgeist (novelli), 1910
 Im Wechsel (runoja), 1910
 Lothar (draama), 1912
 Zwölf Bismarcks (novellikokoelma), 1913
 Klaus von Bismarck (draama), 1913
 Das Volk in Eisen (runoja), 1914
 Weihnachtsmärchen des 50. Regiments (kertomus), 1914
 Sonne und Schild (runoja), 1915
 Vom großen Abendmahl (runoja ja mietelmiä), 1915
 Im Felde zwischen Nacht und Tag (runoja), 1917
 Der Wanderer zwischen beiden Welten (novelli), 1916
 Wallensteins Antlitz (novelli), 1918
 Die russische Frühjahrsoffensive 1916 (toimite), 1919
 Wolf Eschenlohr (novelli), 1919
 Novellen (6 novellia vuosilta 1907–1914), 1926
 Vandraren mellan de båda världarna (ruotsinnos), 1921
 Kahden maailman vaeltaja (suomentaja Markus Lång), suomentajan omakustanne (Books on Demand) 2013

Lähteet

Kirjallisuutta
 Beinert, Rudolf: Walter-Flex-Gedächtnisfeier zu Arensburg auf Oesel am 16. Oktober 1918. Berlin 1920.
 Flex, Konrad: Walter Flex: Ein Lebensbild. Stuttgart 1937.
 Kaulitz-Niedeck, Rosa: Das Dichtergrab auf Ösel: Ein Buch für Freunde und Verehrer von Walter Flex. Hapsal 1925.
 
 
 
 Neuss, Raimund: Anmerkungen zu Walter Flex. Die „Ideen von 1914“ in der deutschen Literatur: Ein Fallbeispiel. SH-Verlag, Schernfeld 1992.
 
 Spiekermann, Bernd: ”Willfährigkeit gegen das Göttliche und Wehrhaftigkeit gegen das Menschliche”: Religion und Nation im Werk von Walter Flex. Schüling, Münster 2000.
 Tschischwitz, Erich von: Blaujacken und Feldgraue gen Oesel: Walter Flex’ Heldentod. Berlin 1934.
 Wahl, Hans-Rudolf: Die Religion des deutschen Nationalismus. Eine mentalitätsgeschichtliche Studie zur Literatur des Kaiserreichs: Felix Dahn, Ernst von Wildenbruch, Walter Flex. Winter, Heidelberg 2002.

Aiheesta muualla
 Biographie 
 Flex, Walter hakuteoksessa Deutsche Biographie. 

Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1917 kuolleet
Saksalaiset kirjailijat
Saksalaiset ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneet