Rankaiseva psykiatrinen sairaalahoito Neuvostoliitossa

Rankaiseva psykiatrinen sairaalahoito Neuvostoliitossa oli poliittisesti toisin­ajattelijoiksi leimattuihin kohdistuvaa sortoa ja mielivaltaa, jossa heitä suljettiin psykiatrisiin hoitolaitoksiin. Neuvostoliitossa kehitettiin toisinajattelijoille diagnoosi hiipivä skitsofrenia.

1960-luvulta vuoteen 1986 raportoitiin poliittisesta vainosta, jossa Itä-Euroopassa käytettiin psykiatriaa toisinajattelijoita vastaan Neuvostoliitossa, Tšekkoslovakiassa, Romaniassa, Unkarissa ja Jugoslaviassa. Ihmisoikeuksia on rikottu käyttämällä psykiatrian keinoja poliittisesti väärästä toiminnasta rankaisemiseksi. 

Psihuška () oli mielisairaalan venäjänkielinen halventava nimitys. Ensimmäinen psihuška oli Kazaniin vuonna 1939 rakennettu vankimielisairaala. Se oli Lavrenti Berijan komentaman NKVD:n alainen laitos. Neuvostoliitossa mielisairaaloita käytettiin vankiloina.

Neuvostoliiton salainen poliisi alkoi Andrei Vyšinskin johdolla käyttää psykiatriaa poliittisesti toisinajattelijoita vastaan vuonna 1948. Menetelmä vakiintui Stalinin hallinnon viimeisinä vuosina. Rankaiseva psykiatria oli osa Neuvostoliiton  Gulag-järjestelmää ja sisäministeriön työleirejä. 

Psykiatri Andrei Snežvenski ryhtyi toteuttamaan ”diagnoosia” hiipivä skitsofrenia toisinajattelijoille. Vladimir Bukovski lähetti 150-sivuisen dokumentin tietoa toisinajattelijoihin kohdistuvasta psykiatrista länsimaihin vuonna 1971. Vetoomukset psykiatrian väärinkäytön lopettamisesta Maailman psykiatrien liiton kokouksissa johtivat Neuvostoliiton eroamiseen järjestöstä vuonna 1983.

Lähteet

Aiheesta muualla
Juha Hyvönen, Suomen psykiatrinen hoitojärjestelmä 1990-luvulla historian jatkumon näkökulmasta, s. 70–75 ISBN 978-951-27-1160-4, myös verkkojulkaisuna (pdf)

Neuvostoliiton historia
Tahdosta riippumaton psykiatrinen sairaalahoito