Renate Dorrestein

Renate Dorrestein (25. tammikuuta 1954 Amsterdam, Alankomaat – 4. toukokuuta 2018) oli hollantilainen kirjailija ja toimittaja. Hän sai Annie Romein -palkinnon 1993 koko tuotannostaan. Hän aloitti toimittajanuransa Panorama-nimisessä lehdessä, ja hänen esikoisteoksensa Buitenstaanders ilmestyi 1983. Hänen sisarensa itsemurha on vaikuttanut merkittävällä tavalla hänen teoksiinsa.

Hän kuoli ruokatorven syöpään 64-vuotiaana.

Teokset 
  Buitenstaanders, 1983 
  Vreemde streken, 1985 
  Noorderzon, 1986 
  Een nacht om te vliegeren, 1987 
  Korte metten, 1988 
  Het perpetuum mobile van de liefde, 1988 
  Vóór alles een dame, 1989 
  Het hemelse gerecht, 1991 
  Ontaarde moeders, 1992
3  Heden ik, 199 
  Een sterke man, 1994 
  Verborgen gebreken, 1996, teoksen pohjalta on  Paula van der Oest ohjannut 2004 elokuvan
  Want dit is mijn lichaam, 1997
  Een hart van steen, 1998 
  Het geheim van de schrijver, 2000 
  Zonder genade, 2001  
  Het duister dat ons scheidt, 2003 
  Zolang er leven is, 2004
  Mijn zoon heeft een seksleven en ik lees mijn moeder Roodkapje voor, 2006 
  Echt sexy, 2007
  Laat me niet alleen, 2008
  Is er hoop, 2009
  Heiligenlevens en bananenpitten, 2009
  De leesclub, 2010
  De stiefmoeder, 2011
  De zondagmiddagauto, 2012
  De blokkade, 2013
  Nott Won't Sleep, 2013, iPad
  Liever horen we onszelf, 2014
  Weerwater, 2015

Suomennetut teokset 
Kivisydän. Alkuteos Een hart van steen, suom. Kirsti Nikkanen. Like 2000. ISBN 951-578-721-1
Pojallani on seksielämä ja minä luen äidille Punahilkkaa. Alkuteos: Mijn zoon heeft een seksleven en ik lees mijn moeder Roodkapje voor, suom. Titia Schuurman. WSOY 2009. ISBN 978-951-0-34285-5
 Lainaa vain. suom. Sanna van Leeuwen. WSOY 2011. ISBN 978-951-0-36552-6

Lähteet

Aiheesta muualla 
Renate Dorresteinin sivusto 

Alankomaalaiset kirjailijat
Vuonna 1954 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet