Otto Fleming

Otto Fleming (12. elokuuta 1786 Askainen – 13. maaliskuuta 1851 Naantali) oli vapaaherra ja vänrikki. Hän oli myös tunnettu voimamies, lempinimeltään ”vahva paroni”. Tunnettiin myös nimillä Pohjolan Herkules ja Suomen Herkules. Hänen muistokivensä on Naantalin hautausmaalla, ja Naantalin vanhassakaupungissa sijaitseva Fleminginkatu on nimetty hänen mukaansa.

Fleming tunnettiin Turussa lähinnä katutappelijana, ja hän oli useita kertoja vankilassa, muun muassa pahoinpideltyään esimiehensä Viaporissa. Hän kuitenkin sai Viaporin puolustuksesta paronin arvon. Myöhemmin hän oli täysipäiväinen seikkailija, merirosvo ja kaappari. Palattuaan Lontoosta Suomeen hän asettui Naantaliin, jossa hän vietti edelleen hurjaa elämää. 

Flemingin vanhemmat olivat vapaaherra Herman Fleming ja tämän kolmas vaimo Sofia Albertina o.s. Carpelan.

Fleming oli kadettina Karlbergin sota-akatemiassa 23. syyskuuta 1796 – 30. syyskuuta 1797 ja vuonna 1804 vänrikki Jägerhornin rykmentissä. Hänet tuomittiin 1807 kahdeksi vuodeksi vankeuteen. Venäläisessä vankeudessa vuonna 1808. Lontoossa vankina Lontoon Towerissa, jossa hän alkoi elantonsa hankkimiseksi harrastaa nyrkkeilyä. Hän toimi ulkomaisessa sotapalveluksessa, josta erosi aliluutnanttina vuonna 1813. Hänet vangittiin Turussa vuonna 1815, karkotettiin maasta 1817, mutta hän sai luvan palata maahan 1819. Sen jälkeen hän oli vänrikki Kiovan rakuunarykmentissä 1819 ja linnoitusvankien valvoja Svartholmassa, ennen kuin hänet erotettiin 1829 ja tuomittiin kahden vuoden vankeuteen Viaporiin.

Katso myös
 Fleming (suku)

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Väkevä parooni, Seura, 02.01.1935, nro 1, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset upseerit
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1786 syntyneet
Vuonna 1851 kuolleet