Dornier Do 18

Dornier Do 18 oli Dornierin valmistama lentovene, jonka tilasi Deutsche Lufthansa 1934 korvaamaan Dornier Wal -koneet. Koneen tuli olla lento-ominaisuuksiltaan parannettu versio edeltäjästään.

Koneisiin suunniteltiin selkeä aerodynamiikka ja hyvät kelluntaominaisuudet ja ne olivat kokometallirunkoisia, ainoastaan siivet olivat kangaspäällysteiset. Koneisiin oli suunniteltu neljän hengen miehistö; kaksi lentäjää, radisti ja mekaanikko.

Koelennot ja Lufthansalle luovutetut koneet

Dornier Do 18 V1 D-AHIS Monsun suoritti mallin ensilennon 15. maaliskuuta 1935. Koneessa oli voimanlähteenä kaksi 540 hevosvoiman Junkers Jumo 5 -dieselmoottoria. Seuraavan vuoden alusta koelento-ohjelmaan liitettiin neljä uutta konetta:
Dornier Do 18 V2 D-AANE Cyclon valmistusnumero 677
Dornier Do 18 V3 D-ABYM Aeolus valmistusnumero 661
Dornier Do 18 D-AROZ Pampero valmistusnumero 255
Dornier Do 18 D-ARUN Zephir valmistusnumero 663
Kaikkien neljän koneen voimanlähteenä oli kaksi 600 hevosvoiman Junkers Jumo 205C -dieselmoottoria. Koneiden tyyppimerkinnäksi muutettiin Dornier Do 18E.

Kuudes ja viimeinen Lufthansalle luovutettu kone oli samalla laitetestausmalli, joka sai tyyppimerkinnän Dornier Do 18F D-ANHR. Kone suoritti ensilentonsa 11. kesäkuuta 1937. Tällä koneella saavutettiin 27.–29. maaliskuuta 1938 uusi lentokoneiden matkalentoennätys: 8392 kilometriä 43 tunnissa. Koneen mallimerkintä muuttui, kun siihen asennettiin 21. marraskuuta 1939 voimanlähteeksi kaksi 880 hevosvoiman BMW 132N -moottoria. Koneen malliksi tuli Dornier Do 18L.

Lentoveneet
Do 018