Isosveitsinpaimenkoira

Isosveitsinpaimenkoira (Grosser Schweizer Sennenhund) on sveitsiläinen koirarotu, nimensä mukaisesti sveitsinpaimenkoirista kookkain. Rodun alkuperäinen käyttötarkoitus oli toimia vahti- ja vetokoirana, mutta nykyisin se on myös seura-, suojelu- ja perhekoira.

Ulkonäkö 

Isosveitsinpaimenkoira on vankka, lihaksikas ja vahvaluustoinen koira. Sillä on kolmivärinen turkki. Se on liikkuvainen ja kestävä huolimatta koostaan ja painostaan. Sukupuoleen liittyvät erot uroksen ja nartun välillä ovat selvät. 

”Isosveitsinpaimenkoiran turkki ei ehkä ole niin kaunis kuin bernin pitkä, kiiltävä turkki, mutta grosse on arkipäiviä eikä sunnuntaita varten. Ja onhan viikossa edelleenkin kuusi arkipäivää ja vain yksi sunnuntai.” (Moritz Magron)

Luonne 

Isosveitsinpaimenkoira on erinomainen seura- ja perhekoira leppoisan luonteensa vuoksi. Ne ovat valppaita, pelottomia, itsevarmoja ja sopeutuvaisia. Grosset ovat uskollisia perhejeenjäsenille ja hyväntahtoisia tutuille ihmisille. Rotu ei sovellu tarhakoiraksi. 

Rotu on melko itsepäinen, joten se ei ole helpoin mahdollinen koulutettava. Se soveltuu kuitenkin monipuolisesti harrastamiseen, kuten esimerkiksi paimennukseen, tokoon, agilityyn tai jäljetykseen.

Alkuperä

Sveitsin Kennelklubin (SKG) 25-vuotisjuhlanäyttelyssä vuonna 1908 kaksi ”lyhytkarvaista berninpaimenkoiraa” tuotiin ensimmäisen kerran professori A. Heimin arvosteltavaksi. Tämä huomattava sveitsinpaimenkoirien kehittäjä tunnisti esitetyissä koirissa vanhan, sukupuuttoon kuolleeksi luullun rodun.

Isosveitsinpaimenkoira polveutuu niin sanotuista teurastajien koirista, jotka olivat laajalle Keski-Eurooppaan levinneitä vahvoja, kolmivärisiä, joskus musta-ruskeita tai keltaisia koiria. Niitä käytettiin vetokoirina, vahteina sekä karjan kuljettamisessa ja ne olivat suosittuja teurastajien, maanviljelijöiden ja karjakauppiaiden keskuudessa. SKG tunnusti rodun 1909. Rodulle perustettiin vuonna 1912 oma rotujärjestö, der Klub für Grosse Schweizer Sennenhunde.  FCI julkaisi vuonna 1939 ensimmäisen rotumääritelmän. 

Isoveitsinpaimenkoiria käytettiin muun muassa Sveitsin armeijassa veto- ja kantokoirina toisen maailmansodan aikana. 

Suomen ensimmäinen isosveitsinpaimenkoira tuotiin Ruotsista vuonna 1976.

Terveys ja turkinhoito 

Isosveitsinpaimenkoirilla esiintyviä sairauksia ja häiriöitä ovat esimerkiksi lonkka- ja kyynärnivelen kasvuhäiriö, olkanivelen osteokondroosi (OCD) sekä vatsalaukun kiertymä.

Rodulla esiintyy muun muassa myös epilepsiaa sekä erilaisia silmäsairauksia.

Isosveitsinpaimenkoiralla on lyhyt, säänkestävä turkki ja tiheä aluskarva. Aluskarva suojaa hyvin kylmältä ja kostealta. Turkin hoitaminen on erittäin helppoa: pesu ja harjaus tarvittaessa riittää. Karvanlähtöaikaan turkkia suositellaan harjattavaksi päivittäin karvan vaihtumisen nopeuttamiseksi.

Katso myös 
Appenzellinpaimenkoira
Berninpaimenkoira
Entlebuchinpaimenkoira

Lähteet 
Suomen kennelliiton rotumääritelmä
Kennelliiton jalostustietokanta

Viitteet

Aiheesta muualla 

FCI 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat
Paimenkoirat
Vuoristokoirat
Sveitsiläiset koirarodut
Seulonnan keskeiset artikkelit