Franz Meyen

Franz Julius Ferdinand Meyen (28. kesäkuuta 1804 Tilsit – 2. syyskuuta 1840 Berliini) oli saksalainen lääkäri, kasvi- ja eläintieteilijä sekä professori.

Meyen toimi apteekkarinapulaisena Memelissä ja muutti Berliiniin 1821. Hän opiskeli lääketiedettä Berliinin yliopistossa 1823–1826, jolloin väitteli tohtoriksi. Tämän jälkeen hän toimi sotilaslääkärinä Berliinissä, Kölnissä, Bonnissa ja Potsdamissa. Vuosina 1830–1832 Meyen osallistui laivalääkärinä maailmanympäripurjehdukselle. Hän kävi muun muassa Etelä-Amerikassa, Polynesiassa ja Aasiassa. 1834 Meyen nimitettiin Berliinin yliopiston kasvitieteen professoriksi.

Meyen perehtyi kasvitieteeseen, mutta eläintiedekään ei ollut hänelle vierasta. Matkoillaan hän nimesi joukon uusia kasvilajeja, sekä linnuista naukusuokanan, inkakarakaran (Phalcoboenus megalopterus), perunpingviinin (Spheniscus humboldti) ja peukaloiskapuajan (Upucerthia ruficaudus).

Meyenin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Meyen.

Teoksia 
 Anatomisch-physiologische Untersuchungen über den Inhalt der Pflanzenzellen, Berliini 1828
 Phytotomie, Berliini 1830
 Grundriss der Pflanzengeographie mit ausführlichen Untersuchungen über das Vaterland, den Anbau und den Nutzen der vorzüglichsten Culturpflanzen, welche den Wohlstand der Völker begründen. Berliini, 1836
 Neues System der Pflanzenphysiologie, 3 osaa, Berliini 1837-1839.

Kuvia

Lähteet

Saksalaiset ornitologit
Saksalaiset kasvitieteilijät
Vuonna 1804 syntyneet
Vuonna 1840 kuolleet