Kuvaruno

Kuvaruno () on runo, jossa säkeiden pituus, säkeiden sijoittelu tai muu typografinen keino luo tekstille visuaalisen muodon, jolla on yhteys runon merkityssisältöön. Lyriikkaa jaoteltaessa kuvarunon jaotteluperusteena on tekstin ulkonäkö ei sen sisältö. Kuvarunossa tavanomainen kirjoitustapa hylätään, jotta kirjaimista, tavuista, sanoista, säkeistä tai säkeistöistä muodostuisi kuvioita.

Suomenkielisiä kuvarunoja on useiden runoilijoiden kokoelmissa:
 Aaro Hellaakoski: Jääpeili, 1928
 Väinö Kirstinä: Puhetta, 1963
 Paavo Haavikko: Viiniä, kirjoitusta, 1976

Katso myös
 Konkreettinen runous

Lähteet

Runous