Kaljukiviyrtti

Kaljukiviyrtti (Woodsia glabella) on pienikokoinen, lähinnä pohjoisten arktisten alueiden saniaislaji.

Ulkonäkö ja koko 
Kaljukiviyrtin maavarsi on lyhyt ja pysty. Maavarresta nousee kimppuina kasvavia, 4–10 cm pitkiä, kertaalleen parilehdykkäisiä lehtiä. Lehtiruoti, keskiranka ja lehdyköitten alapinta ovat jokseenkin kaljuja. Lehtilavan muoto vaihtelee tasasoukasta kapean vastapuikeaan. Lehdykät ovat liuskaisia, alemmat niistä ovat pyöreitä, ylemmät puikeita. Lehdyköitten alapinnalla sijaitsevat itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä ja pitkien katesuomukarvojen ympyröimiä. Kaljukiviyrtin itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Lehtiruotien vanhat tyviosat jäävät moniksi vuosiksi törröttämään kasvin juureen.

Kaljukiviyrtti muistuttaa paljon pienikokoista tunturikiviyrttiä (W. alpina).

Levinneisyys 
Euroopassa kaljukiviyrttiä tavataan ainoastaan Norjan, Ruotsin, Suomen ja Venäjän pohjoisosissa sekä Kaukasuksen vuoristoissa. Aasian puolella sitä tavataan monin paikoin Siperiassa ja muutamin paikoin myös Kiinassa ja Japanissa. Pohjois-Amerikassa se on levinnyt suurimpaan osaa Alaskaa ja Kanadaa sekä edelleen koko Grönlannin rannikolle. Kaljukiviyrtti on Suomessa harvinainen, pohjoinen laji. Sen pääesiintymä on Koillismaalla Kuusamossa ja Sallassa. Lapissa lajia kasvaa Enontekiön suurtuntureilla, Inarin lounaisosassa ja Utsjoella. Muoniosta lajista on vanha havainto.

Elinympäristö 
Kaljukiviyrtti kasvaa kallionraoissa. Laji on kalkinsuosija.

Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
Pohjolan kasvien pauloissa: Woodsia glabella - kaljukiviyrtti
Kasviatlas 2020: Kaljukiviyrtin levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kaljukiviyrtti (Woodsia glabella)
ITIS: Woodsia glabella 
United States Department of Agriculture (USDA): Woodsia glabella 
Flora of North America: Woodsia glabella 

Kiviyrttikasvit