Hotelli Firenzessä

Hotelli Firenzessä (A Room with a View) on James Ivoryn ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1985. Monien muiden Ivoryn elokuvien tapaan sen käsikirjoitti Ruth Prawer Jhabvala (E. M. Forsterin romaanista) ja tuotti Ismail Merchant. He olivat tehneet elokuvia yhdessä jo 1960-luvun alusta lähtien, mutta ilman suurempaa menestystä. Hotelli Firenzessä muodostui käännekohdaksi: se oli niin yleisö- kuin arvostelumenestyskin. Elokuva oli myös sekä Helena Bonham Carterin että Julian Sandsin läpimurto.

British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Hotellin Firenzessä vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Juoni 
Englannin Windy Cornerin kylästä kotoisin oleva neiti Lucy Honeychurch (Helena Bonham Carter) on lomalla Italiassa paljon vanhemman serkkunsa ja esiliinansa Charlotte Bartlettin (Maggie Smith) kanssa. Sekä Lucy että Charlotte ovat kummatkin käytökseltään ja ajatusmaailmaltaan hyvin sovinnaisia ja muodostavat selkeän vastakohdan vapaamielisemmille italialaisille. Eräässä pienessä vierasmajassa Lucy tapaa iäkkään herra Emersonin (Denholm Elliott) ja tämän komean pojan, Georgen (Julian Sands). Vaikka miehet ovat Lucyn ja Charlotten tapaan englantilaisia, he kuitenkin edustavat sovinnaisuuden sijaan vuosisadan vaihteen edistyksellistä ajattelutapaa ja pyrkivät jättämään taakseen viktoriaanisen Englannin pidättäytyneisyyttä ja varovaisuutta korostavan ajattelumallin. Ensin Emersonit vaikuttavat Lucysta ja Charlottesta oudoilta ja vierailta, mutta Lucyn alkaessa kypsyä kypsyä kohti aikuisuutta hän huomaa tuntevansa vetoa Emersoneihin, erityisesti Georgeen.

Kerran eräällä retkellä Lucy lähestyy Georgea ohrapellolla esittääkseen tälle kysymyksen, jolloin George yllättäen nappaa hänet syliinsä ja suutelee häntä intohimoisesti. Charlotte näkee kaiken ja puuttuu nopeasti asioiden kulkuun. Georgen hillitön intohimo järkyttää Lucya, mutta toisaalta se myös laukaisee salaisen kaipauksen ja rakkauden hänen omassa sydämessään.

Palattuaan Englantiin Lucy unohtaa koko välikohtauksen. Hän hyväksyy kireän mutta kunniallisen ja varakkaan Cecil-nimisen miehen (Daniel Day-Lewis) esittämän kosinnan, sillä hän uskoo, ettei näe Georgea enää koskaan. Lucy saa kuitenkin pian kuulla, että George ja tämän isä ovat muuttaneet Windy Corneriin hänen naapureikseen. Georgen ilmaantuminen sotkee Lucyn suunnitelmat ja pakottaa hänet tekemään valinnan Georgen ja Cecilin välillä.

Jonkin aikaa muuttonsa jälkeen Emersonit päättävät, etteivät he sovi paikallisten joukkoon, vaan alkavat suunnitella muuttoa jonnekin vapaamielisempään paikkaan. Lucy on jo ehtinyt purkaa kihlauksensa Cecilin kanssa ja tuntee voimakasta halua lähteä matkustelemaan. Hän tahtoo kipeästi päästä eroon veljensä Freddyn (Rupert Graves) kujeista, ystävällisistä mutta rasittavista naapureistaan ja myös omasta äidistään (Rosemary Leach). Lucy valmistautuu lähtemään Windy Cornerista omalle itsenäiselle seikkailulleen, mutta viime tipassa hän päättää kuitenkin karata Georgen kanssa Firenzeen.

Näyttelijät 
Firenzessä:

Englannissa:

Muut näyttelijät:

Lähteet 

Vuoden 1986 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
James Ivoryn ohjaamat elokuvat
Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan lavastuksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
BAFTA Film Award -palkitut elokuvat