Beagle-luokka (hävittäjä)

Beagle-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, johon kuuluivat vuosien 1908–1909 laivasto-ohjelmassa tilatut 16 alusta. Luokka nimettiin uudelleen lokakuussa 1913 G-luokaksi. Alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa erityisesti Dardanellien sotatoimissa. Jäljelle jääneet myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.

Suunnittelu 
Öljyä polttoaineena käyttäneiden Tribal-luokan alusten ja kokeellisen HMS Swiftin jälkeen Beagle-luokassa palattiin hiilen käyttöön. Tällöin luokasta tuli viimeinen Kuninkaallisen laivaston hiilikäyttöisenä valmistettu alusluokka. Luokka oli myös merkittävästi pienempi kuin edellinen hiilikäyttöinen River- eli E-luokka. Hiileen päädyttiin, kun Amiraliteetissä heräsi epäilys maan öljyvarantojen riittävyydestä laivaston tarpeisiin.

Aiemmista luokista poiketen luokan alukset muistuttivat runsaasti toisiaan. Aluksilla oli kolme savuhormia, vaikka niiden pituus ja suuruus vaihteli valmistajien välillä. Alukset suunniteltiin alun perin aseistaviksi viidellä 12 naulan tykillä, mutta niistä kaksi korvattiin viimeisissä Tribal-luokan aluksilla käyttöön otetuilla nelituumaisilla. Alusluokka oli myös ensimmäinen, mille asennettiin Swiftillä testatut 21 tuuman torpedoputket.

Aluksen 12 naulan tykit siirrettiin keskilaivaan, jotta niiden käyttö mahdollistuisi kovassakin merenkäynnissä. Lisäksi luokan komentosiltaa korotettiin.

Alukset

Lähteet

Viitteet