Georg Schumann

Georg Alfred Schumann (25. lokakuuta 1866 Köningstein, Saksi – 23. toukokuuta 1952 Berliini, Saksa) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oppi viulunsoittoa isältään ja urkujensoittoa isoisältään niin paljon, että pystyi soittamaan Köningsteinin orkesterissa 9-vuotiaana ja toimimaan kaupungin urkurina 12-vuotiaana. Vuosina 1882–1888 hän opiskeli Leipzigin konservatoriossa pianonsoittoa ja sävellystä opettajinaan Carl Reinecke, Salomon Jadassohn ja Zwintscher. Danzigin lauluyhdistyksen (Danzig Gesangverein) johtajana Schumann työskenteli 1890–1896 ja Bremenin filharmonisen seuran johtajana 1896–1899. Berliinin lauluakatemian (Berlin Singakademie) johtajana hän aloitti 1900 ja toimi virassaan seuraavat 50 vuotta. Vuonna 1907 hänet nimitettiin Preussin taideakatemiaan ja hän toimi sen varaesimiehenä vuodesta 1918 ja esimiehenä vuodesta 1934. Georg Schumannin suosituin sävellys on oratorio Ruth, joka joutui natsien antisemitismipolitiikan uhriksi eikä sitä esitetty Kolmannen valtakunnan aikana.

Sävellyksiä

Kuorolle ja orkesterille
 Amor und Psyche, opus 3
 Totenklage, opus 33
 Sehnsucht, opus 40
 oratorio Ruth, opus 50
 Das Tränenkrüglein, opus 57
 David und Absalon, Ständchen, dramatische Burleske, opus 70

Orkesterille
 Zur Karnevalszeit, sarja, opus 22
 muunnelmia uruille ja orkesterille Wer nur den lieben Gott lässt walten -teemasta, opus 24
 Variationen und Doppelfuge über ein lustiges Thema, opus 30
 Serenade, opus 34
 sinfonia, f-molli, opus 42
 muunnelmia teemasta Gestern Abend war Vetter Michel da, opus 77

Kamarimusiikkia
 pianokvintetto, e-molli, opus 18
 sellosonaatti, opus 19
 pianokvartetto, f-molli, opus 29

Uruille
 Passacaglia über BACH, opus 39
 urkukoraali, opus 77

Lisäksi lauluja ja pianokappaleita.

Lähteet

Saksalaiset säveltäjät
Saksalaiset kapellimestarit
Vuonna 1866 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet