Poliisiautot Suomessa

Poliisiautot ovat Suomessa sinivalkoisia autoja.

Autoihin on vuodesta 2016 lisätty keltaisia heijastepintoja. Nykyisin poliisilla on Suomessa käytettävissään noin 1 600 virka-autoa, joista pakettiautorunkoisia partioautoja eli maijoja on noin 500. 

Autot ovat poliisin käytössä keskimäärin 7 vuotta, ennen kuin ne myydään huutokaupoissa. Poliisiautolla ajetaan keskimäärin 350 000 kilometriä ennen käytöstä poistoa. 

Suomessa poliisikäyttöön varustellun auton hinta on noin 90 000 euroa poliisin kalleimpia erikoisajoneuvoja lukuun ottamatta. Poliisiajoneuvojen varustukseen kuuluvat mm. Virve-radiot; tietokoneet, jotka ovat langattoman laajakaistayhteyden kautta yhteydessä poliisin kenttäjohtojärjestelmään; kamerat, mukaan luettuna infrapunakamerat, joiden kuvaa tutkii automaattinen rekisterikilvenlukujärjestelmä.

Historia 
Suomessa poliisi sai ensimmäiset autonsa 1900–1910-lukujen vaihteessa. Ensimmäiset autot toimitettiin pääasiassa Turkuun ja Helsinkiin ja ne olivat ulkoasultaan normaalien autojen tapaisia. Suomen ensimmäinen poliisiauto otettiin käyttöön Helsingissä vuonna 1906, mutta sen merkki ja malli eivät ilmene arkistolähteistä. Vuonna 1907 Helsingin poliisilaitoksella oli jo kaksi autoa. Turun ensimmäinen poliisiauto hankittiin 1910-luvun alussa ja se oli merkiltään Martini. Viipurin ja Tampereen poliisilaitokset saivat ensimmäiset autonsa 1910- ja 1920-luvun taitteessa.

Kieltolain voimassaoloaikana vuosina 1919–1932 poliisi sai käyttöönsä useita pirtun salakuljettajilta takavarikoituja autoja. Salakuljettajat olivat suosineet suuria ja nopeita amerikkalaisia autoja, ja yhdestä tällaisesta tuli vuonna 1926 Hämeenlinnan ensimmäinen poliisiauto. Vanhat ”pirtuautot” muodostivat poliisin autokaluston rungon sotavuosiin saakka.

Poliisin autokanta lähti nopeaan kasvuun 1940-luvun lopulla. Vuosina 1944–1949 poliisiautojen määrä lisääntyi noin 150:llä. Suurin osa hankinnoista oli sota-ajan kokeneita 1930-luvun loppuvuosien amerikkalaisia henkilöautoja. Autoja saatiin puolustusvoimilta, eri tahojen lahjoituksina ja valtion budjettivaroin ostettuina. Vuoden 1949 lopussa poliisilla oli veneet mukaan lukien noin 400 moottoriajoneuvoa, joista liki kolme neljännestä oli henkilöautoja. Ongelmana oli kuitenkin kaluston kirjavuus; vuonna 1951 käytössä olleet poliisiautot edustivat 47 eri merkkiä. Poliisin ajoneuvokannan uusiutuminen alkoi kuitenkin 1950-luvulla, mihin tärkeänä aiheena olivat Helsingin olympialaiset; iäkkäät poliisiautot eivät sopineet sellaisen maan imagoon, joka halusi esittäytyä ulkomaisille matkailijoille modernina. 

Poliisin ajoneuvohankinnoista alkoi vuonna 1954 vastata Poliisiautovarikko, jonka tehtävänä oli hankittujen ja vastaanotettujen autojen varustelu poliisikäyttöön sopiviksi sekä koko maan poliisiajoneuvokaluston huolto ja kunnossapito. Ensimmäisenä toimintavuotenaan se varusteli 28 uutta autoa ja teki täydennysvarusteluja 31 vanhempaan poliisiautoon. Tekniikan kehittyessä varikolla kehiteltiin lisälaitteita poliisiautoihin. Erikoislaitteet testasi kentällä Liikkuva poliisi, jonka antaman palautteen perusteella kehittelyä jatkettiin. Vuonna 1992 poliisin ajoneuvo-, ase-, viesti- ja varusyksiköt yhdistettiin Poliisin tekniikkakeskukseksi, joka toimi Poliisiautovarikon vuodesta 1966 käyttämissä tiloissa Helsingin Arabiassa.

Poliisiautokanta alkoi yhdenmukaistua 1960-luvulla. Voimakkaasti kasvava tieliikenne vaati tehokkaampaa valvontaa, jolloin myös poliisiautoja  tarvittiin enemmän. Ajoneuvohankinnoissa oli apuna myös lahjoitustoiminta, tunnetuimpana esimerkkinä toimittaja Niilo Tarvajärven organisoima Hamsteri-keräys, jolla saatiin vuonna 1967 varat yli 50 uuteen poliisiautoon. Pienempiä lahjoituksia tekivät autoliikkeet ja maahantuojat, jotka pyrkivät saamaan näkyvyyttä edustamilleen automerkeille. Kun Saabin valmistus alkoi Uudenkaupungin autotehtaalla vuonna 1969, peruspoliisiautoksi vakiintui Saab 99, myöhemmin Saab 900. Vuonna 1970 Suomessa oli noin 750 poliisiautoa, vuonna 1980 määrä oli noin 1 100, ja vuoteen 1990 mennessä se nousi jo 1 250:een.

Poliisiautoissa käytettyä miekkaleijona-tunnuskuvaa alettiin käyttää autoissa 1950-luvun alussa. Poliisi-tekstillä varustetut kattokilvet tulivat käyttöön 1950-luvun lopulla, ensimmäisenä Euroopassa. Kilvet olivat aluksi metallisia eikä niitä ollut valaistu. Seuraavan vuosikymmenen alkupuolella kilvet alettiin tehdä muovista ja ne valaistiin sisäpuolelta hehkulampulla. Poliisiautojen punainen hälytysvalo muuttui siniseksi vuonna 1967. Oma erityinen tunnusväri autoihin tuli 1980-luvulla. Nimitystä "Musta Maija" käytetään pakettiauton pohjalle rakennetusta poliisiautosta, jonka suurta takaosastoa etenkin menneinä vuosina käytettiin pidätettyjen ja päihtyneiden kuljettamiseen. "Musta-Mari"-nimitystä käytti siitä ainakin Ilta-Sanomat artikkelissaan vuonna 1932. ”Mustaksi Maijaksi” kutsuttiin alun perin Renault Goelette -pakettiautoa, jota käytettiin runsaasti poliisiautona 1950-luvulla. Vuonna 2021 otettiin Lahdessa kokeilukäyttöön Suomen ensimmäinen täysin sähköllä toimiva poliisiauto.

Poliisiautot

Nykyisiä poliisiautoja 
 Ford Focus (tunnuksettomia autoja)
 Ford Mondeo
 Škoda Octavia
 Volkswagen Passat
 Toyota Avensis
 Toyota Prius (koekäytössä 2008–)
 Toyota Corolla (tunnuksettomia autoja)
 Volkswagen Transporter (T4/T5/T6/T6.1)
 Mercedes-Benz CLS (TM:n 60-vuotisjuhlalahjoitus)
Mercedes-Benz G (panssaroitu)
 Mercedes-Benz Sprinter
 Mercedes-Benz Vito
 Škoda Superb (Iltalehden artikkelin kuvassa Škoda Superb -poliisiauto)

Entisiä poliisiautoja 
 Volvo GL 245 (1978–2001)
 Saab 900i (1987–2002)
 Saab 99 (1970–1984)
 Ford Transit (1973–2005)
 Volkswagen Transporter (T3) (1980–1996)
 Dodge Aspen Police Special (1978–1984) (Tekniikan Maailma -lehden lahjoitus, nykyisin Mobilia Säätiön kokoelmissa)
 Volvo 245 (1983) (Tekniikan Maailma -lehden lahjoitus)
 Audi 90 Quattro 2,2 (1988) (Tekniikan Maailma -lehden lahjoitus)
 Jaguar S-Type R (2003) (Tekniikan Maailma -lehden lahjoitus)

JOUHA-auto ("Mörkö") 
JOUHA-auto on pakettiautomallinen kuorisuojattu miehistönkuljetusajoneuvo. Malli tunnetaan kokonsa ja ulkomuotonsa vuoksi myös nimellä Mörkö.

Mörköä käytetään joukkojenhallintatehtävissä kuten mielenosoituksissa, mutta myös päivittäisessä katupartioinnissa. Niitä käytetään poliisin oman henkilöstön kuljetuksiin. Niiden avulla saadaan siirrettyä tehtäväpaikalle suurempi määrä asianmukaisesti varustettuja poliiseja. Auto kuljettaa 8 poliisia – asiakkaita niillä ei kuljeteta. 

Mörkö on kuorisuojattu liimaamalla sen kylkiin iskunkestäviä polykarbonaattilevyjä. Sen ikkunat on valmistettu kestävästä muoviyhdisteestä.

Mörkö on Suomen poliisin ensimmäinen joukkojenhallintaan suunniteltu auto. Suomen poliisi sai auton mallin Ruotsista, jossa poliisi käytti kuorisuojattuja autoja mellakkatilanteissa. Suomen ja Ruotsin lisäksi vastaavanalaiset autot on käytössä Tanskan ja Norjan poliiseilla.

Vuodesta 2015 alkaen poliisilla on näitä autoja käytössä kymmenkunta, joista puolet Helsingissä.

Panssariautot ("Hevi") 
Vuoden 2019 alusta lähtien Suomen poliisilla on käytössään myös 15 panssaroitua ja luodinkestävää poliisiautoa. Jokaisella Suomen 11:stä poliisilaitoksesta on ainakin yksi tällainen panssariauto.

Autojen malli on Mercedes-Benz G280 CDI LAPV 5.4. Niiden alustan, voimansiirron ja vaihteiston on valmistanut Daimler ja korin valmistaja on ACS Armored Car Systems GmbH. Autot painavat 5,4 tonnia, ja poliisi kutsuu niitä nimellä "Hevi".

Panssariautojen varustukseen kuuluvat puhkeamattomat renkaat ja erikoinen kattoluukku, jonka tarkoitus on toimia konekiväärin kiinnityspisteenä. Muuten ne sisältävät samat tekniset välineet kuin tavalliset partioautotkin. 

Panssariajoneuvoja käytetään etenkin yleisötilaisuuksissa ja valtiovierailujen aikana, mutta myös normaalissa poliisin partioinnissa. Autot ovat poliisin käytössä noin vuoteen 2039 saakka.

Panssariautot maksoivat 370 841 euroa kappaleelta.

Poliisiylitarkastaja Mika Heinilän mukaan panssaroituja poliisiautoja on käytössä myös Itävallassa ja Saksassa.

Johtoauto ("Möhkö") 
Johtoauto sisältää johtamista tukevaa teknologiaa. Sitä käytetään poliisin isommissa operaatioissa ja lisäksi päivittäisessä poliisitoiminnassa kenttäjohtajan autona. Tavallisiin poliisiautoihin verrattuna johtoautossa on enemmän tietoteknologiaa ja tietoliikenneyhteyksiä. Siinä on mm. oma aggregaatti, jonka ansiosta ajoneuvo on omavarainen sähkönsaannin suhteen. Johtoauto maksaa useita satoja tuhansia euroja.

Johtoautoja on maassa kaksi kappaletta, yksi Helsingissä ja toinen Oulussa. Oulun auto on Mercedes-Benz Sprinter 519 CDI 4x4.

Vaaka-auto ("Möhkö") 
Vaaka-autoa käytetään raskaan liikenteen valvonnassa. 

Uudentyyppinen "Möhköksi" kutsuttu vaaka-auto kuljettaa 14:ä vaakayksikköä eli kahdenkymmenen kilon painoista puntaria, jolla ajoneuvoja ja niiden vetämiä kärryjä voidaan punnita. Uudet vaaka-autot ovat malliltaan Mercedes-Benz Sprinter 319 CDI 4x4. Uudenmallisia  vaaka-autoja on maassa neljä kappaletta, joista yksi Oulussa. Uuden vaaka-auton hinta on yli 100 000 euroa.

Vanhanmallisia VW Transporteriin perustuvia vaaka-autoja on maassa 30 kappaletta.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Käyhkö Arttu: Pieni Poliisiautokirja. Kustantaja Laaksonen, 2016. ISBN 978-952-5805-85-7
 Käyhkö Arttu: Suomalainen poliisiautokirja. Kustantaja Laaksonen, 2016. ISBN 978-952-5805-91-8

Aiheesta muualla 

Suomen poliisitoimi
Hälytysajoneuvot