Helsingfors lyceum

Helsingfors lyceum (Helsingfors privatlyceum, , kutsumanimeltään myös ”Böökin lyseo”, Böökska lyceet) oli Helsingissä vuosina 1831–1891 toiminut ruotsinkielinen lyseo, joka oli Suomen ensimmäinen uudenaikainen yksityisoppikoulu. Sen perustivat Lauantaiseuran vaikutuspiiriin kuuluneet kirkkoherra Axel Adolf Laurell, filosofian maisteri Johan Jakob Nervander, filosofian maisteri Johan Ludvig Runeberg, filosofian maisteri Nils Abraham Gyldén, filosofian maisteri Bengt Olof Lille ja filosofian maisteri Karl Henrik Ståhlberg.

Toiminta alkoi vuonna 1831, jolloin koulussa oli 12 oppilasta ja kuusi opettajaa. Avellanin koulun lopetettua toimintansa vuonna 1832 monet sen oppilaat siirtyivät Helsingfors lyceumiin. Koulu oli aluksi kuusiluokkainen ja Suomen ainoa yliopistoon johtava oppilaitos. Laajetessaan kahdeksanluokkaiseksi vuonna 1857 koulu joutui hankkimaan toimiluvan. Yliopistoon siirtyi oppilaita Helsingfors lyceumista ensimmäisen kerran vuonna 1835. Koulu lakkautettiin vuonna 1891 oppilasmäärän käytyä liian vähäiseksi. Koulu toimi eri tiloissa vuokralla ja sen oma kivitalo valmistui Kaisaniemeen Vuorikadulle vuonna 1874.

Monet Suomen 1800-luvun eliittiin kuuluneet kävivät Helsingfors lyceumia. Tuleva valtiomies J. V. Snellman oli koulun opettajana vuosina 1833–1836. Presidentti Carl Gustaf Emil Mannerheim kirjoitti ylioppilaaksi koulusta vuonna 1879. Mannerheim oli koulun oppilaana vuosina 1874–1879. Hänet erotettiin puoleksi vuodeksi koulusta 12-vuotiaana hänen rikottuaan tahallisesti koulun ikkunoita.

Rehtorit
Axel Adolf Laurell (1831–1840) 
Karl Henrik Ståhlberg (1840–1841)
Germund Fredrik Aminoff (1841–1845)
Karl Backman (1845–1856)
Karl Gabriel Leinberg (1856–1868)
Emil Böök (1868–1891)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vanhojen herrojen juhlapäivä. Helsingin lyseon satavuotismuisto, Suomen Kuvalehti, 14.03.1931, nro 11, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Helsingin oppilaitokset
Suomen suuriruhtinaskunta
Kluuvi
Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat