Uskovien kaste

Uskovien kaste on toinen kahdesta kristinuskon piirissä esiintyvästä kastekäytännöstä (toinen on lapsikaste). Uskovien kaste perustuu ajatukseen, että kastettavan pitää olla kristitty ennen kuin hänet kastetaan. 

Uskovien kastetta harjoittavat baptistinen kirkko, anabaptistit, herran kansa ja adventtikirkko.

Historia 
Enimmäinen kirjallinen maininta vauvojen kasteesta on Tertullianukselta 200-luvulla, mutta hän vastusti käytäntöä.  Gregorios Nazianzilainen salli vauvan kastamisen hätätilanteessa, mutta neuvoi odottamaan kunnes lapsi voi ymmärtää kristinuskon perusasiat. Kyrillos Jerusalemilainen myöskin kirjoitti, että kasteen saavan kuuluu olla tarpeeksi vanha ymmärtämään, uskomaan ja tottelemaan kristinuskon käskyjä.

Thomas R. Schreinerin mukaan Aristeides epäsuorasti sulkee pois vauvojen kastamisen sanomalla, että kristittyjen lapsista tulee kristittyjä vasta kun he ovat vakuuttuneet uskosta.

Keskiaikaiset valdolaiset eivät kastaneet lapsia, vaan pelkästään uskovaisia upotuskasteella. Pierre Bruysilainen 1100-luvulla väitti, että vaikka kaste on pelastava, sen antaminen vauvoille on turhaa. Hussilaisten joukossa oli uskovien kastetta kannattavia. Petr Chelčický ajatteli, että kasteen antamista on parempi viivyttää, mutta hän ei kuitenkaan harjoittanut uudelleen kastamista. Pierre Kanis taas ajatteli, että kastetta ei voi antaa alle 30-vuotiaille. Pelkästään uskovien, uskonsa tunnustaneiden henkilöiden kastamisen käytäntö koki renessanssin 1900-luvun alussa helluntailiikkeen synnyn vaikutuksesta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Artikkeleita lapsi- ja uskovien kasteesta reformoidusta ja protestanttisesta näkökulmasta (englanniksi) 
Aikuiskaste alkukirkossa: Todisteita Irlannista (englanniksi) 

Kirkolliset toimitukset
Kristinuskoon liittyvät kiistat
Kaste
Protestanttinen teologia