Hawthorne-ilmiö

Hawthorne-efekti eli Hawthorne-ilmiö on etenkin sosiologiassa ja sosiaalipsykologiassa (mutta myös kasvatus- ja kehityspsykologiassa) käytetty termi, jolla viitataan sosiaalisista tekijöistä johtuviin muutoksiin ihmisten käyttäytymisessä. Nimitys on peräisin Hawthornen tehtailta, missä tutkittiin työympäristön vaikutusta työntekijöiden tuottavuuteen. Termiä käytti tiettävästi ensimmäistä kertaa French vuonna 1953 julkaistussa kirjassa.

Hawthornen tehtaiden tutkimus 

Thomas Edisonin johtama National Research Councilin asiantuntijapaneeli tutki vuosina 1924−1927 valaistuksen vaikutusta työntekijöiden tuottavuuteen Hawthornen tehtailla. Tutkijat totesivat työtehon parantuneen silloinkin, kun valaistusta vähennettiin tai se pidettiin samana. Vuosina 1927−1932 taas tutkittiin esimerkiksi taukojen, työnantajan kustantamien lounaiden ja työpäivien tai työviikkojen lyhentämisen vaikutusta releiden kokoamisnopeuteen. Tuottavuuden todettiin paranevan jatkuvasti tutkimuksen aikana, silloinkin, kun työajat ja muut olosuhteet palautettiin ennalleen. Alussa kokoamisnopeus oli 50 ja lopussa 60–70 relettä tunnissa. Myöhemmässä tutkimuksen vaiheessa tutkittiin palkkausjärjestelmän vaikutusta tuottavuuteen, mutta siinä ei saatu yhtä suuria ja yhdenmukaisia tuloksia.

Etenkin tunnetuimman relehuoneessa tehdyn tutkimusosion tulokset tulkitaan usein Hawthorne-ilmiöksi, jossa tutkimuksen kohteena olevat henkilöt muuttavat toimintaansa, koska tietävät olevansa tarkkailun kohteena. Toisaalta jotkut tutkijat kuten Stephen Jones kiistävät Hawthorne-ilmiön olemassaolon. Brannigan ja Zwerman taas esittävät, että ”todellinen Hawthorne-ilmiö” oli tehtaiden ihmissuhteissa tapahtunut muutos, jonka mahdollisti uudenlainen tieteellinen johtamistapa.

Määritelmä 

Hawthorne-ilmiö-termi määritellään kirjallisuudessa monella eri tavalla. French kirjoittaa Hawthornen tehtaiden tutkimuksesta:

”mittaamista varten asetetut tutkimusolosuhteiden ’keinotekoiset’ sosiaaliset aspektit saivat aikaan lisäykset ryhmän tuottavuudessa”

Davisin ja Shackletonin teoksessa on kaksi erilaista määritelmää Hawthorne-ilmiölle:

”millaisen hyvänsä muutoksen, jonka työntekijät tulkitsivat tarkoitetun parantamaan hyvinvointiansa, käyttöönotto työtilanteessa sai aikaan parannuksen tehokkuudessa”
”ihmisten taipumus käyttäytyä eri lailla, kun he tietävät, että heitä tutkitaan”

Katso myös 
Tarkkailijan paradoksi

Lähteet

Viitteet 

Sosiaalipsykologia