Piha (runokokoelma)

Piha on suomenruotsalaisen kirjailijan Bo Carpelanin sarjamuotoinen runokokoelma vuodelta 1984. Teoksen on julkaissut Otava. Kokoelma perustuu suurimmaksi osaksi Carpelanin ruotsinkieliseen alkuperäisteokseen Gården vuodelta 1969. Suomennokseen sisältyy koko alkuteos lukuun ottamatta kuutta runoa, joiden tilalla on yhdeksän runoa kokoelmista Källan (1973), I de mörka rummen, i de ljusa (1976) ja Dagen vänder (1983) ja lisäksi yksi käsikirjoituksesta suomennettu runo. Runot on suomentanut Tuomas Anhava. Teoksen on kuvittanut taiteilija Hannu Taina. 

Teos sai kirjallisuuden valtionpalkinnon vuonna 1970.

Kuvitetut runot
 Oli toivotonta pitää ikkunaa takapihalle puhtaana
 Talviyössä minä rakensin itselleni laivan
 Takapihalla kasvoi puu
 Hitaasti talo avartui pimeään uusin huonein
 Tuskin oli ketään joka ei salannut jotain
 Juuri kukaan ei lukenut. Äiti luki
 Joku on lähtenyt huoneesta
 - minä en muista sitä
 Lankesimme julmiin väijytyksiin, nousimme pystyyn taas
 Ei saanut astua laattojen saumoille, piti sylkeä kissojen perään
 Meidän omaa kattoa minä en nähnyt koskaan
 Siinä, sementtiseinän juuressa

Sisällys
 Ruskea liina riippui pitkälle pöydän reunan yli 5 
 Oli toivotonta pitää ikkunaa takapihalle puhtaana 6
 Hänellä oli tapana sanoa: kämmenenleveys hiljemmin 8
 Jokainen sana kajahti kuin sävel, minulta unohtuva 9
 Kuulokkeitten sisäpinta oli ihan kuuma 10
 Vaikka vaatteet tekivät tiukkaa oli ruoka aina hyvää 11
 Talviyössä minä rakensin itselleni laivan 12 
 Muuttokuormat keräsivät lapsia ympärilleen kuin ambulanssit 14
 Kevät oli enimmäkseen purevaa tuulta 15
 Vesipää poika kulki vinossa, koko ruumis vinossa 16
 Meillä ei ollut mitään tekemistä sinä sunnuntaina 17
 Takapihalla kasvoi puu 18 
 Äiti puhui hänestä vain jonkun kerran 20
 Sunnuntai on seisahtunut peltitynnyrien väliin 21
 Auto lennätti ilmaan pölyä ja liukui 22
 Syksymmällä tuli hyvä lämmittävä pimeä 23
 Hitaasti talo avartui pimeään uusin huonein 24 
 Koulun käytävissä happanee lauhan sateen, maan tuoksu 26
 Toisinaan ottaa jokin, jota kaipaan, itse hahmon 27 
 - Miten hän tulee toimeen sillä mitä hänellä on? 28
 Vanhahko mies jolla on huone ja keittokomero 29
 Puutarhurin mökki ohdakkeitten keskessä 30 
 Kun kuljin yli vetistyneen pellon 31 
 Kukaan ei oikein tiennyt että he olivat niin köyhiä 32
 Kaikki tähdet ovat niillä kohdin taivasta 33 
 Tuskin oli ketään joka ei salannut jotain 34
 Marraskuun pimeässä ei vesi enää ole vettä 36
 Yhtäkään kameraa ei tarkennettu 37 
 Ne jotka olivat hulluina kukkiin saivat luvan odottaa 38
 Kun joku aikuinen tulee portaita alas 39 
 Mistä lautapino oli tullut pihaan, sitä en muista 40 Tulevaisuudesta puhuttiin harvoin 41
 Juuri kukaan ei lukenut. Äiti luki 42 
 Pää painuneena rukoukseen he seisoivat vainiollaan 44
 Ei ollut paljon mitä antaa sorsille 45 
 Kun vielä nukuin samassa huoneessa kuin isä ja äiti 46
 Niin kuin ratapihan tienoolle tullessa 47 
 Elämä annettiin minulle lumimyrskyisenä aamuna 48
 Siellä on sisällä porttikäytävässä / irrallisia kuvia 49
 Joku on lähtenyt huoneesta 50
 Usein näin ikkunasta kuinka vastapäätä kolmannessa kerroksessa mies 52
 Luteet jotka täytyi savustaa 53 
 - minä en muista sitä 54
 Vain ohut noro, joka juoksi toisesta sieraimesta 56
 Heräsin siihen että joku huusi pihalla 57
 Ylimmässä ikkunarivissä säkenöi 58 
 Viisi katua, oikealle, vasemmalle, neljä kulmaa 59
 Tyttöjen kintut ja palmikot lensivät 60 
 Yhtenä kesänä olin kesäsiirtolassa 61 
 Lankesimme julmiin väijytyksiin, nousimme pystyyn taas 62
 Syyskuun ensimmäisenä saatoimme jakaa lapset 64 
 Mikä on isoissa päissä 65 
 Kiveyksestä, asfaltista kohoaa sumu 66
 Kouluiho kiristyi sukkien päälle ja kasvoille 67 
 Ei saanut astua laattojen saumoille, piti sylkeä kissojen perään 68
 Väsyneet silmät 70 
 Pimeä on mutta yritän saada silmiini 71 
 Ne jotka on häädetty asunnostaan, huonekalut / häpeissään 72
 Sen vuoksi että jokin vaati sitä 73 
 Käy sisään. Ei sinun tarvitse yhtään pelätä 74
 Sairastaminen oli turvallista ja yksinäistä 75
 Meidän omaa kattoa minä en nähnyt koskaan 76
 Välimatka häneen oli kuin iltahämärä 78 
 Kylpyammeeseen kumartuneena hän vilkaisi olkansa yli 79
 Parhaita päiviä olivat pilviset tyynet päivät 80 
 Sen puolesta, ei ollut epäilystäkään siitä 81 
 - Kumma kun ne eivät pidä sitä hoitolassa 82
 Kuin häpeässä, houkuttavassa 83 
 Siihen taloon hämärä laskeutui kuin huopa 84
 Miten pieni lienen ollut 85 
 Jos olisi tallella kuva, se olisi ruskea 86
 Päivällisen jälkeen oli aivan äänetöntä tunnin 87
 Siinä, sementtiseinän juuressa 88 
 Moni putosi, kasvoton, suu auki 90 
 Hän oli varmaan ajatellut: nyt tämä saa riittää 91
 Hiljaisuus, hiljaisuus niitten jäljiltä 92 
 Silmin, päähäni liian isoin, minä näen 93 
 Lapset on niin pieniä että niiden yli voi ajaa 94
 Puolihämärästä tulee joku 95 
 Hetkeksi he nousevat ilmoille 96 
 Kadut on vedetty eri suuntiin 97 
 Kuin istuisi hotellin lämpiössä maaseutukaupungissa 98

Lähteet 

Vuoden 1984 kirjat