Tribunicia potestas

Tribunicia potestas oli Rooman valtakunnassa aluksi nimitys kansantribuuneille kuuluvasta vallasta, mutta myöhemmin siitä tuli yksi tärkein Rooman keisareiden oikeuksista. 

Aluksi tribunicia potestaan tarkoitus oli suojella kansantribuuneja, joiden tehtävä oli suojella plebeijejä virkamiesten mielivallalta. Tribunicia potestaan kuului sacrosanctitas, plebeijien takaama loukkaamattomuus. Kansantribuunien valta kasvoi ajan myötä ja sisälsi lopulta muun muassa oikeuden puhua senaatissa, käyttää veto-oikeutta virkamiesten päätöksiä vastaan ja kutsua senaatti koolle. Senaatti myönsi Augustukselle ikuisen tribunicia potestaan vuonna 23 eaa. ilman että tästä tehtiin kansantribuunia. Keisariajalla tribunicia potestaan myöntäminen oli selvä merkki keisarin suosiosta. Augustuksen tribunicia potestas oli siitä erikoinen että hän sai kansantribuunien valtaoikeudet ilman että häntä olisi nimitetty mihinkään virkaan. Augustus ei olisi patriisina myöskään voinut toimia kansantribuunina. Tasavallan aikana virkamiehiä koski useita sääntöjä, jotka eivät koskeneet Augustuksen tribunicia potestaa. Heidän virkakautensa kestivät aina vain vuoden ja virkakauden jälkeen heidät voitiin viedä oikeuteen. Augustus toimi esimerkiksi myös konsulina, mutta hänet valittiin aina äänestyksellä ja hänellä oli aina konsulikumppani.

Augustus antoi Agrippalle tribunicia potestaan vuonna 18 eaa. viideksi vuodeksi ja vuonna 13 eaa. vielä viideksi vuodeksi lisää. Agrippa kuoli kuitenkin seuraavana vuonna. Seuraavaksi hän antoi tribunicia potestaan viideksi vuodeksi Tiberiukselle vuonna 6 eaa., mutta sitä ei uusittu vuonna 2 eaa. Augustuksen ottopojan Gaius Caesarin kuoleman jälkeen Augustus antoi jälleen tribunicia potestaan Tiberiukselle vuonna 4 jaa. kymmeneksi vuodeksi. Vuonna 13 jaa. Tiberiuksen tribunicia potestaa jatkettiin kymmenellä vuodella ja seuraavana vuonna, Augustuksen kuollessa, hänestä tuli keisari.

Lähteet

Viitteet

Antiikin Rooman politiikka