Chiaroscuro

Chiaroscuro ( ’kirkas’, oscuro ’pimeä’) eli valohämy tarkoittaa maalauksessa asteittaista siirtymistä valosta varjoon. Valon ja varjon vaihtelua alettiin soveltaa näkyvämmin Italian renessanssissa, mutta voimakkaan chiaroscuron kehittäjänä pidetään Caravaggioa ja sen tyypillisenä soveltajana Rembrandtia. Chiaroscuro sekoitetaan toisinaan pehmeisiin ja häivytettyihin väreihin perustuvaan sfumatoon, jota ovat käyttäneet Leonardo da Vinci ja Rafael. Chiaroscurolle on kuitenkin ominaista suhteellisen jyrkät valon ja varjon erot, vaikka valöörien siirtymät ovatkin vähittäisiä. Myös valon suunta ja toisinaan myös valon lähde ovat chiaroscurossa selkeitä, kun taas sfumatossa valo on pehmeää hajavaloa.

Chiaroscuro vahvistaa kolmiulotteisuuden ja tilan tuntua. Se oli täysrenessanssin maalaustaiteessa eräs niistä tekijöistä, jonka ansiosta Euroopan taide alkoi eriytyä muun maailman taiteesta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Maalaustekniikat