Talouspoliittinen valtuuslaki

Talouspoliittinen valtuuslaki  on pysyvä tai määräaikainen laki, jolla hallitukselle myönnetään valtuudet säännöstellä tai säännellä taloudellista toimintaa. Siitä käytetään myös nimityksiä taloudellinen valtuuslaki, vakauttamislaki ja suojalaki. Tällaisilla laeilla on säännöstelty hintoja, hyödykkeitä, tuontia, vientiä, valuuttaa ja vuokria. Tavallisesti eduskunta on säätänyt talouspoliittiset valtuuslait perustuslain säätämisjärjestyksessä. Yleensä tällaiseen lakiin sisältyy säännös, jonka mukaan eduskunta jälkitarkastaa lain nojalla annetut säädökset

Talouspoliittisia valtuuslakeja ovat olleet esimerkiksi
 laki investointirahastoista, 293/1955, voimassa 1955–1964
 laki investointirahastoista, 309/1964, voimassa 1965–1978
 vientimaksulaki, 52/1974, voimassa 1974–1994
 laki hinnantasauksesta sekä hintasulusta eräissä tapauksissa, 155/1974, voimassa 1974–1979
 hintavalvontalaki, 156/1974, voimassa 1974–1988
 laki maan ulkomaankaupan ja taloudellisen kasvun turvaamisesta, 157/1974, voimassa 1974–1996
 laki liiketoiminnan perusteella suoritettavista suhdannetalletuksista, 53/1977, voimassa 1977–
 tuontimaksulaki, 1008/1977, voimassa 1978–1993
 investointivarauslaki, 1094/1978, voimassa 1979–
 vientitalletuslaki, 578/1979, voimassa 1979–1994
 laki hintasulusta, 717/1988, voimassa 1988–1992
 laki indeksiehdon käytöstä vuosia 1992 ja 1993 koskevissa työ-, virka- ja toimiehtosopimuksissa, 1678/1991, voimassa 1992–1993
 laki indeksiehdon käytön rajoittamisesta, 1384/1992, voimassa 1993–1994

Katso myös
 Valtuuslaki

Lähteet

Erityislait