Amfoterisiini B

Amfoterisiini B on makrolidi. Se on sieni- ja alkueläinlääke. Sitä käytetään Suomessa ja muissakin maissa lähinnä vain vakaviin sieni- tai alkueläintulehduksiin sairaalahoidon yhteydessä. Se annetaan esimerkiksi infuusiona.

Amfoterisiiniä B voidaan käyttää muun muassa vakavaan hiivatulehdukseen, mukormykoosiin, Aspergillus- ja punahometartuntoihin eli fusarioosiin. Tarkempia esimerkkejä ovat viskeraalinen leishmaniaasi ja sienten tai alkueläinten aiheuttamat aivokalvontulehdukset.

Streptomyces nodosus -aktinobakteerit tuottavat amfoterisiiniä B, joista sitä voidaan eristää.

Haittavaikutukset
Yleisin haitta infuusioiden aikana ovat kylmänväristykset, kuume ja päänsäryt. Herkillä voi ilmetä matalaa verenpainetta ja anafylaktisia vaikutuksia. Valmisteissa, joissa lääke on liposomeissa, annostelun välittömät vaikutukset ovat vähäisempiä, mutteivät vähennä muita vaikutuksia.

Noin 80 %:lla lääkettä saavista ilmenee lääkkeen vaikutuksesta eriasteista munuaisten vajaatoimintaa. Tämä yleensä paranee kuurin loputtua, mutta voi jäädä myös pysyväksi. 25 %:lla ilmenee hypokalemiaa, jota voidaan hoitaa kaliumkloridilla. Hypomagnesemiaa, anemiaa ja veren pH-arvon epätasapainoa (katso alkaloosi ja asidoosi) voi myös ilmetä.

Infuusiona lääke ärsyttää suonia ja voi aiheuttaa laskimotulehduksen. Selkäytimeen annetut pistokset voivat aiheuttaa hermovaurioita. Ihovoiteet voivat ärsyttää ihoa.

Kemia
Amfoterisiini B on kellertävän kiteinen aine. Se ei liukene pH-arvon 6–7 vesiliuoksiin, mutta liukenee pH:n 2 ja 11 liuoksiin, jolloin sen liukoisuus on noin 0,1 mg/ml. Se on liukoinen dimetyyliformamidiin (noin 2–4 mg/ml) ja DMSO:hon (noin 30–40 mg/ml).

Amfoterisiini B säilyy kiinteänä ja pH:n 4–10 liuoksissa verrattain pitkään huoneenlämmössä, jos se on suojattuna valolta ja ilmalta.

Toimintamekanismi
Amfoterisiini B on ionofori. Se muodostaa sienten ja joidenkin alkueläinten solukalvoihin ionikanavia. Kanavissa on 4–12 amfoterisiini B:tä. Kanavien halkaisija on noin 0,7 nm ja syvyys 1,5–2 nm. Kanavien kalvon puoleinen osa on rasvaliukoinen ja kanavan sisäpuoli vesiliukoinen amfoterisiinin B amfolyyttisen rakenteen takia – siinä on pitkä tyydyttymätön ketju ja toisella puolella poolinen hydroksyyliryhmiä sisältävä ketju. Kanavien kautta solukalvojen elintärkeät ionipitoisuuserot tasoittuvat. Tämä tappaa solun. Solukalvoissa amfoterisiini B sitoutuu ergosteroliin voimakkaammin kuin kolesteroliin. Siksi sen vaikutukset kohdistuvat lähinnä sienisoluihin eläinsolujen sijaan. Muun muassa Aspergillus- ja Candida-sienien soluissa on paljon ergosterolia, jota ei ole eläinsoluissa.

Katso myös
Nystatiini

Lähteet

Aiheesta muualla
KEGG: Amphotericin B
HMDB: Amphotericin B
Sienilääkkeet
Alkueläinlääkkeet
Ionoforit
WHO:n tärkeimmät lääkkeet