Kansipaperi

Kansipaperi eli suojapäällys on sidotun kirjan irrallinen päällyspaperi. Suojapaperissa on tavallisesti sama kansikuva ja takakansiteksti kuin nidotussa laitoksessa. Kuva voi olla myös painettu suoraan kirjan kanteen, jolloin kansipapereita ei käytetä.

Historia 

Kansipaperin synty liittyy kustantajansidosten yleistymiseen 1800-luvun lopulla. Aikaisemmin kirjat olivat tavallisesti yksilöllisesti sidottuja. Kustantaja saattoi omistaa kirjansitomon, mutta lähinnä virsikirjojen tapaisia massatuotteita sidottiin yhtenäiseen asuun. Asultaan yhtenäiset kangaskantiset sidokset syntyivät 1820-luvulla. Kansipaperi keksittiin suojaamaan kangaskansia kirjakaupassa. Kuvallinen kansipaperi mainosteksteineen kehittyi vasta 1900-luvulla. 

Kirjojen varsinaisista kansista tehtiin pelkistetympiä, koska kustantajien oli halvempaa tehdä näyttävä paperipäällys. Vanhojen kirjojen myyntiluetteloissa vanhoja kustantajasidoksia saatetaan kutsua korukantisiksi, koska nykyaikana pelkistetyt kansisidokset ovat tavallisimpia. 

Suomessa kansipaperia pidettiin vielä 1900-luvun alkupuolella lähinnä kirjan väliaikaisena suojana, joka poistettiin kirjan tultua omistajansa haltuun.  

Suojapaperista () on käytetty myös nimityksiä kansisuojus, kansipäällys, suojuspäällys, kirjansuojus, kirjanvaippa, irtopäällys, irtosuojus ja päällyspaperi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Nate Pedersen: The Art on the Bookshelf . Fine Books & Collections 10/2011. 

Kirjapainotaito