Maskeeraus

Maskeeraus on esittävän taiteilijan ulkonäkön muuttamista esimerkiksi roolimeikkien ja peruukin avulla.

Maskeerausta käytettiin jo keskiajalla uskonnollisissa näytelmissä, joissa enkeleiden kasvot maalattiin punaisiksi ja Jumalan ja Jeesuksen valkoiseksi tai kultaiseksi. Antiikin Kreikan ja Rooman teattereissa ei vielä tarvittu maskeerausta, sillä näyttelijät käyttivät naamioita. Elisabetin ajan Englannissa maskeerauksessa käytettiin esimerkiksi liitua varkaiden ja kummituksen puuteroimiseksi.

Teatterivalaistuksen kehittymisen jälkeen 1800-luvulla myös maskeerauksesta tuli taidokkaampaa. Ludwig Leichnerin 1860-luvulla kehittämä kasvomaali antoi näyttelijöille mahdollisuuden luoda kekseliäämpiä maskeerauksia. Leichnerin maali oli kuitenkin liian raskasta elokuviin, ja 1910-luvulla Max Factor kehitti puolijuoksevan meikkivoiteen varhaisia elokuvia varten. Hän kehitti lisää maskeerausta 1920-luvulla muiden elokuvatekniikoiden kehittyessä. Ensimmäisenä tunnettuna maskeerajana voidaan pitää näyttelijä Lon Chaney vanhempaa, joka teki maskeja varhaisiin kauhuklassikoihin.

Maskeerausta voidaan käyttää hävittämään elokuvan-, televisiosarjan- tai teatterintekemisessä aiheuttavat näkyvät jäljet tai meikkauksen tavoin vahvistamaan näyttelijän positiivisia piirteitä ja häivyttämään muita piirteitä. Hahmomaskeerauksessa sen sijaan luodaan näyttelijästä se hahmo, jota hän esittää. Tähän kuuluvat esimerkiksi etniset maskit ja ikämuutokset sekä lisäksi myös tieteis- tai kauhuelokuvien hirviömaskit.

Lähteet

Viitteet 

Esittävät taiteet
Kosmetiikka