Bogue-luokka

Bogue-luokka oli Yhdysvaltain laivaston saattuetukialusluokka toisessa maailmansodassa. Aluksista osa luovutettiin Lend-Lease-sopimuksen nojalla Britannian kuninkaalliselle laivastolle, jossa ne palvelivat Attacker- ja Ruler-luokkina.

Taustaa 
Long Island - ja Charger-luokista saadut kokemukset sekä Britannian kasvava tarve saada lisää saattuetukialuksia johtivat Yhdysvaltain päätökseen vuoden 1941 lopulla siirtää lisää C3-tyypin rahtialuksia muutettavaksi tehtävään.

Muutostyöt 
Luokan alukset valmistettiin 20:stä tyypin 3C rahtialuksen rungosta. Muutostöistä pääosa tehtiin Seattle-Tacoma Shipbuilding Corporationilla ja muutama alkupään muutos tehtiin Ingalls Shipbuildingilla Pascagoulassa Mississipissä ja Western Pipe and Steel Companyllä San Franciscossa Kaliforniassa.

Eroina edeltäneeseen Charger-luokkaan olivat hieman suuremmat hangaaritilat ja lentokansi, 3 tonnin lentokoneen ilmaan saattava katapultti, kaksi 6,5 tonnin hissiä lentokoneiden siirtämiseksi kannelle. Tärkein ero oli turbiinimoottorien käyttöönotto, mikä nosti alusten nopeutta. Hintana oli kuitenkin toimintasäteen pieneneminen, mikä seurasi hieman pienemmästä öljyvarastosta.

Perään asennettiin 5 tuuman tykki ja 20 millimetrin tykit keulaan sekä lentokannen sivuun rakennetuille hyllyille. 20 millimetrin tykkejä oli aluksi 10. Ensimmäisistä aluksista osa jäi aluksi ilman tykkejä, kun odotettiin asennettavaksi kaksiputkisia 40 millimetrin tykkejä. 40 millimetrin aseita asennettiin lopulta vain neljä.

Alukset
Ensimmäinen ryhmä
USS Altamaha (CVE-6) myöhemmn HMS Battler
USS Barnes (CVE-7) myöhemmin HMS Attacker
USS Block Island (CVE-8) myöhemmin HMS Hunter
USS Bogue (CVE-9)
USS Breton (CVE-10) myöhemmin HMS Chaser
USS Card (CVE-11)
USS Copahee (CVE-12)
USS Core (CVE-13)
USS Croatan (CVE-14) myöhemmin HMS Fencer
USS Hamlin (CVE-15) myöhemmin HMS Stalker
USS Nassau (CVE-16)
USS St. George (CVE-17) myöhemmin HMS Pursuer
USS Altamaha (CVE-18)
USS Prince Williams (CVE-19) myöhemmin HMS Striker
USS Barnes (CVE-20)
USS Block Island (CVE-21) Saksan laivaston sukellusveneen U-549 upottama 1944
USS Breton (CVE-23)
USS Croatan (CVE-25)
HMS Ravager (D70)
HMS Searcher (D40)
HMS Tracker (D24)
Toinen ryhmä
USS Prince William (CVE-31)
USS Chatham (CVE-32) myöhemmin HMS Slinger
USS Glacier (CVE-33) myöhemmin HMS Atheling
USS Pybus (CVE-34) myöhemmin HMS Emperor
USS Baffins (CVE-35) myöhemmin HMS Ameer
USS Bolinas (CVE-36) myöhemmin HMS Begum
USS Bastian (CVE-37) myöhemmin HMS Trumpeter
USS Carnegie (CVE-38) myöhemmin HMS Empress
USS Cordova (CVE-39) myöhemmin HMS Khedive
USS Delgada (CVE-40) myöhemmin HMS Speaker
USS Edisto (CVE-41) myöhemmin HMS Nabob
USS Estero (CVE-42) myöhemmin HMS Premier
USS Jamaica (CVE-43) myöhemmin HMS Shah
USS Keweenaw (CVE-44) myöhemmin HMS Patroller
USS Prince (CVE-45) myöhemmin HMS Rajah
USS Niantic (CVE-46) myöhemmin HMS Ranee
USS Perdido (CVE-47) myöhemmin HMS Trouncer
USS Sunset (CVE-48) myöhemmin HMS Thane
USS St. Andrews (CVE-49) myöhemmin HMS Queen
USS St. Joseph (CVE-50) myöhemmin HMS Ruler
USS St. Simon (CVE-51) myöhemmin HMS Arbiter
USS Vermillion (CVE-52) myöhemmin HMS Smiter
USS Willapa (CVE-53) myöhemmin HMS Puncher
USS Winjah (CVE-54) myöhemmin HMS Reaper

Lähteet

Viitteet