Kiinalainen lääkeoppi

Kiinalainen lääkeoppi (中藥學; yksinkert. 中药学; pinyin: zhōngyàoxué) käsittelee kiinalaisessa lääkinnässä käytettäviä yrttejä, eläimenosia, mineraaleja ja muita aineita sekä lääkkeiden valmistamista ja annostelua. Oppi käsittää perusteorian, lääkeaineet (藥材; yksinkert. 药材; pinyin: yàocái), valmistetut lääkepalat (飲片 yǐnpiàn = nieltävä pala), patenttilääkkeet, yksinkertaisten valmisteiden lähteet, keräämisen ja valmistuksen, lääkkeiden vaikutuksen, tehon ja kliinisen käytön.

Historia 

Perinteen mukaan yksi kiinalaisten myyttisistä esi-isistä, Shennong (n. 5000 eaa.), maisteli satoja yrttejä ja välitti oppimansa tiedon parantavista ja myrkyllisistä kasveista seuraajilleen.  

Ensimmäinen kiinalainen farmakologian käsikirja, Shennong bencaojing (神农本草经 Shénnóng běncǎojīng, "Shennongin yrttitiedon klassikko") luettelee 365 lääkeainetta, joista 252 on yrttejä. Oletetaan, että kirja on kirjoitettu Han-dynastian kaudella.

Varhainen kirjallisuus sisälsi tietoa määrättyihin sairauksiin käytetyistä lääkeresepteistä. Mawangduista kaivetusta haudasta löytyi tällainen teos, Wushier bingfang ("Reseptit 52:lle vaivalle"), joka on haudattu 168 eaa. 

Myöhempinä aikoina lääkeoppia jatkuvasti täydennettiin. Tang-kaudelta tunnetaan esimerkiksi yrttilääkintää käsittelevä teos Yaoxing lun (藥性論 "Tutkielma lääkeyrttien luonteesta", 600-luku).

Täydellisimpänä ja kattavimpana lääkitystä käsittelevänä teoksena pidetään Li Shizhenin (1518–1593) kirjoittamaa "Yrttiopin käsikirjaa" (本草綱目; yksinkert. 本草纲目; pinyin: Běncǎo gāngmù; Wade–Giles: Pen-ts'ao kang-mu, v. 1578), joka on edelleen käytössä.  Siinä on mainittu 1892 eri yrttiä ja 11 096 lääkereseptiä.

Lääkeaineiden luokittelu 
Lääkeaineiden luokittelu perustuu niiden vaikutuksiin, jotka on todennettu empiirisesti vuosisatojen ja -tuhansien kuluessa.

Neljä energiaa 
Neljä energiaa ovat kylmä, kuuma, lämmin ja viileä. Energiat jaetaan yin- ja yang-energioiksi. Kylmä ja viileä ovat yin, kuuma ja lämmin yang.

Lääkeaineen energia on määritetty sen parantaman vaivan mukaan. Jos lääke parantaa kuuman oireyhtymän, se on kylmä; jos se parantaa kylmän oireyhtymän, se on kuuma jne.

Viisi makua 
Viisi makua perustuvat viiden elementin laatuihin. Ne ovat hapan, karvas, makea, kitkerä ja suolainen.

Lääkeaineen maun katsotaan viittaavan sen vaikutukseen:
 Hapan kokoaa. Sitä käytetään supistamaan ja vakauttamaan.
 Karvas kovettaa. Sitä käytetään lievittämään kuumuutta sekä puhdistamaan ja kuivaamaan suolistoa.
 Makea hidastaa. Sitä käytetään vahvistamaan ja tasapainottamaan, joskus myös kuivattamaan.
 Kitkerä hajottaa. Sitä käytetään aktivoimaan ja ohjaamaan qitä ja verta sekä nostattamaan hikeä.
 Suolainen pehmittää. Sitä käytetään kovettumien pehmentämiseen ja suoliston aukaisemiseen.

Lisäksi on olemassa "mauton maku", jolla on mm. virtsaamista edistävä vaikutus. Koska se muistuttaa makeaa makua, nämä kaksi useimmiten käytännössä käsitellään yhtenä makuna.

Neljä liikettä 
Neljä liikettä ovat ylöspäin työntäminen, alaspäin työntäminen, kellunta ja vajoaminen.
 Ylöspäin työntävät lääkkeet auttavat laskeumiin.
 Alaspäin työntävät lääkkeet auttavat "ylös suuntautuviin" vaivoihin kuten hikka ja yskä.
 Lääkkeiden aiheuttama kellunta merkitsee ulospäin hajottamista esimerkiksi hikoiluttamalla.
 Lääkkeiden aiheuttama vajoaminen merkitsee energian johdattamista alaspäin esimerkiksi aiheuttamalla ripulin.

Ylöspäin työntävät ja kelluvat lääkkeet edesauttavat yang-energian vahvistumista, hikoilua ja oksentamista.
Alaspäin työntävät ja vajoavat lääkkeet edesauttavat yin-energian vahvistumista, vähentävät hikoilua ja oksentamista sekä aiheuttavat ripulia.

Meridiaanit 
Yrtit kulkevat tiettyjä meridiaaneja eli energiakanavia pitkin. Täten samanlaisen vaikutuksen omaavista yrteistä valitaan se, joka kulkee parannettavan elimen kautta kulkevaa meridiaania pitkin.

Toiminta 
Yrteillä ja lääkesekoituksilla on erilaisia toimintoja. Tämä kertoo kokeneelle lääkärille, mihin vaivoihin lääke sopii. Yrtit ja lääkkeet voidaan jakaa toiminnon mukaan 20 pääluokkaan:
 Hikeä nostattavat
 Ruumiin sisäistä liiallista kuumuutta lievittävät
 Reumaa hoitavat
 Ruumiin sisäistä kylmyyttä lievittävät
 Ruumiin kosteuden vähentäjät
 Kuivia oireita voitelevat
 Oksettavat
 Suoliston toimintaa edistävät
 Ruoansulatusta edistävät
 Yskimistä helpottavat ja ysköksiä vähentävät
 Energiaa säännöstelevät
 Verta säännöstelevät
 Tajunnan palauttavat
 Ahdistusta lievittävät
 Hallitsemattomia liikkeitä hoitavat
 Puutoksia korjaavat
 Liikkeitä rajoittavat ja estävät
 Loisten poistaminen tai tuhoaminen
 Mahahaavoja ja kasvaimia hoitavat
 Ulkoinen käyttö

Lääkkeet 

Useimmiten vaivaa ei voida hoitaa vain yhdellä yrtillä, vaan yrteistä ja  muista raaka-aineista sekoitetaan lääke. Aikojen kuluessa kiinalaiset ovat kehittäneet yli 20 000 sekoitusta, joista parituhatta on nykyään aktiivisessa käytössä.

Raaka-aineet 
Kiinalaisten lääkkeiden raaka-aineiden pääosa muodostuu rohdoskasveista. Näistä voidaan käyttää eri osia kuten lehdet, varret, kukat, juuret ja siemenet. Esimerkkejä tavallisista lääkekasveista ovat purppurasulkakehto (白朮 baizhu), ginseng (人參 renshen), efedra (麻黃 mahuang), inkivääri (薑 jiang), jänönputki (柴胡, chaihu), kanelin oksa (桂枝, guizhi) ja kanelinkaarna (肉桂, rougui), kiinankarhunputki (當歸 danggui), koptis (黃蓮 huanglian), rohtokurjenherne (黃耆 huangqi), lakritsi (甘草 gancao), pioni (valkoinen: 白芍 baishao, ja punertava: 赤芍 chihhao), pukinpensas (寧夏枸杞 níngxià gǒuqǐ eli goji), raparperi (大黃 dahuang), pikkusoilio (地黃 dihuang) ja kiinansalvia (丹參 danshen).

Muita ainesosia ovat sienet ja käävät, simpukankuoret, helmet, etikka ja olibaanihartsi.  Perinteisissä sekoituksissa käytetään eläinperäisiä ainesosia, kuten käärmeita, silkkiäistoukkia, kaskaita, kilpikonnia, merihevosia, sarvikuonon sarvea, tiikerin luita ja eläinten siittimiä. 

Mineraaleista käytetään muun muassa kalkkia, sinooperia, alunaa, magnetiittiä ja hematiittia.

Perinteisesti lääkeaineista käytetään nimitystä "yrtti", vaikka kyseessä olisi muu orgaaninen tai epäorgaaninen ainesosa.

Lääkkeen osat 
Sekoituksessa olevat yrtit luokitellaan niiden tärkeyden mukaan kuningas-, alamais-, avustaja- ja palvelijayrteiksi.
Kuningas on joko rohdon ainoa yrtti tai sen pääasiallinen osa, ja yleensä sitä on sekoituksessa määrällisesti eniten. Joskus sekoituksessa voi olla useampia kuninkaita.
Alamainen auttaa kuningasta vahvistamalla sen vaikutusta ja hoitamalla oheisvaivoja.
Avustajalla on jokin kolmesta tehtävästä: avustaa kuningasta tai alamaista hoitamalla pikkuvaivoja, kontrolloida kuninkaan tai alamaisen epätoivottuja sivuvaikutuksia tai täydentää kuninkaan vaikutusta toimimalla sen vastapuolena.
Palvelijalla on kaksi tehtävää: johdattaa lääke sairaalle alueelle ja toimia muiden sideaineena.

Lääkkeiden valmistus 

Lääkkeitä voidaan valmistaa eri tavoin.
Keite: Aineita liotetaan ja sitten keitetään vedessä, minkä jälkeen ne siivilöidään pois ja vesi juodaan.  Raaka-aineita voidaan käyttää uudestaan yhden tai useamman kerran.
Pulveri: Kuivatut yrtit ja muut aineet jauhetaan pulveriksi, sekoitetaan kiehuvaan veteen, annetaan hieman jäähtyä ja juodaan lämpimänä.  Pulveri voidaan asettaa suoraan kielelle ja huuhtoa alas vedellä. Sen voi laittaa kapseliin, joita saa apteekista, ja niellä sellaisenaan.
Pilleri:  Satoja sekoituksia myydään ns. patenttilääkkeinä (中成藥 zhōngchéngyào eli keskeiset valmiit lääkkeet). Nämä ovat kaavan mukaan sekoitettuja lääkkeitä, joista suurinta osaa on valmistettu jo satoja vuosia.  Niitä myydään valmiina, yleensä pillerimuodossa. Ainesosien sideaineena on käytetty hunajaa, vahaa tai jauho–vesi-seosta.
Puuro: Sisäisesti tai ulkoisesti.
Alkoholi: Rohtoja käytetään vahvistavien ja virkistävien liköörien valmistukseen.
Suitsuke: Aromaattisista aineista valmistetaan lääkinnällisiä suitsukkeita (香藥 xiāngyào – tuoksuva lääke).

Kolme sääntöä 
Lääkkeen nauttimiseen sovelletaan kolmea sääntöä.
Ajankohta: Jotta lääkkeen vaikutus olisi paras mahdollinen, se pitää ottaa oikeaan aikaan päivästä, esimerkiksi ennen tai jälkeen aterian, ennen nukkumaan menoa tai aamulla herätessä. Lääke pitää nauttia säännöllisesti ohjeen mukaan tai samaan aikaan päivästä.
Kylmä tai kuuma: Toiset lääkkeet on nautittava kylmänä, toiset kuumana.
Teetä ei saa juoda yleensä samaan aikaan, kun otetaan lääkkeitä. Tee voi estää lääkkeen toiminnan; sillä on kylmä energia, joka häiritsee joidenkin yrttien sisältämän lämpimän energian toiminnan; se sisältää kofeiinia ja teofylliiniä, jotka kiihottavat keskushermostoa ja estävät rauhoittavien rohtojen vaikutuksen.

50 perusyrttiä 
Kiinalaiseen farmakopeaan kuuluu 50 perusyrttiä:
 Agastache rugosa – huòxiāng (藿香) – koreaniiso eli koreanminttu
 Alangium chinense – bā jiǎofēng (八角枫) – puikkokanuke
 Anemone chinensis (syn. Pulsatilla chinensis) – bái tóuweng (白头翁) – kiinankylmänkukka
 Anisodus tanguticus – shānlàngdàng (山莨菪) – purppurauurnio
 Ardisia japonica – zǐjīnniú (紫金牛) – ardisialaji
 Aster tataricus – zǐwǎn (紫菀) – tataariasteri
 Astragalus propinquus (syn. Astragalus membranaceus) – huángqí (黄芪) eli běiqí (北芪) – rohtokurjenherne
 Camellia sinensis – cháshù (茶树) eli cháyè (茶叶) – teepensas
 Cannabis sativa – dàmá (大麻) – hamppu
 Carthamus tinctorius – hónghuā (红花) – värisaflori
 Cinnamomum cassia – ròugùi (肉桂) – kassiakaneli
 Cissampelos pareira – xíshēngténg (锡生藤) tai (亞乎奴) – tulihelmiliaani
 Coptis chinensis – duǎnèhuáng lián (短萼黄连) – leinikkikasvilaji
 Corydalis ambigua – yánhúsuǒ (延胡索) – kiurunkannuslaji
 Croton tiglium – bādòu (巴豆) – krotonilaji
 Daphne genkwa – yuánhuā (芫花) – näsiälaji
 Datura metel – yáng jīnhuā (洋金花) – tuoksuhulluruoho
 Datura stramonium (syn. Datura tatula) – zǐhuā màntuóluó (紫花曼陀萝) – okahulluruoho
 Dendrobium nobile – shíhú (石斛) tai shí hú lán (石斛兰) – jalopuikkokämmekkä
 Dichroa febrifuga – chángshān (常山) – hortensiakasvilaji
 Ephedra sinica – cǎo máhuáng (草麻黄) – kiinanefedra
 Eucommia ulmoides – dùzhòng (杜仲) – rohtoparkkipuu
 Euphorbia pekinensis – dàjǐ (大戟) – tyräkkilaji
 Flueggea suffruticosa (ent. Securinega suffruticosa) – yīyèqiū (一叶秋) – idänkuulamo
 Forsythia suspensa – liánqiào (连翘) – riippaonnenpensas
 Gentiana loureiroi – dìdīng (地丁) – katkerolaji
 Gleditsia sinensis – zàojiá (皂荚) – kolmiokalaji
 Glycyrrhiza uralensis – gāncǎo (甘草) – lakritsikasvi
 Hydnocarpus anthelminticus (syn. H. anthelminthica) – dà fēngzǐ (大风子) – leprapuulaji
 Ilex purpurea – dōngqīng (冬青) – orjanlaakerilaji
 Leonurus japonicus – yì mǔcǎo (益母草) – japaninnukula
 Ligusticum wallichii – chuānxiōng (川芎) – rantaputkilaji
 Lobelia chinensis – bàn biānlián (半边莲) – lobelialaji
 Phellodendron amurense – huángbǎi (黄柏) – amurinkorkkipuu
 Platycladus orientalis (ent. Thuja orientalis) – cèbǎi (侧柏) – idäntuija
 Pseudolarix amabilis – jīnqiánsōng (金钱松) – kultalehtikuusi
 Psilopeganum sinense – shān máhuáng (山麻黄) – ruutakasvilaji
 Pueraria lobata – gégēn (葛根) – purppurakudzu
 Rauvolfia serpentina – shégēnmù (蛇根木), cóng shégēnmù (從蛇根木) eli yìndù shémù (印度蛇木) – intiankäärmepuu
 Rehmannia glutinosa – dìhuáng (地黄) eli gān dìhuáng (干地黄) – pikkusoilio
 Rheum officinale – yàoyòng dàhuáng (药用大黄) – rohtoraparperi
 Rhododendron tsinghaiense – qīnghǎi dùjuān (青海杜鹃) – alppiruusulaji
 Saussurea costus – yúnmùxiāng (云木香) – intianlääte
 Schisandra chinensis – wǔwèizi (五味子) – palsamiköynnös
 Scutellaria baicalensis – huángqín (黄芩) – baikalinvuohennokka
 Stemona tuberosa – bǎibù (百部)
 Stephania tetrandra – fángjǐ (防己) – mukulaköynnöslaji
 Styphnolobium japonicum (ent. Sophora japonica) – huái (槐), huáishù (槐树) eli huáihuā (槐花) – japaninpagodipuu
 Trichosanthes kirilowii – guālóu (栝楼) – käärmekurkkulaji
 Wikstroemia indica – liǎo gēwáng (了哥王) – näsiäkasvilaji

Katso myös 
 Kiinalainen lääketiede

Lähteet 
 Fazzioli, Edoardo ja Eileen: "Ben Kao, Vanhan Kiinan yrttiviisautta keisari Xiao Zongin kokoelmista", Tammi, 1989
 Lu, Henry C.: "Chinese Natural Cures, Traditional Methods for Remedy ad Prevention", Black Dog & Leventhal Publishers, Inc., 1986, 1990, 1991, 1994, 2005

Farmasia
Perinteinen kiinalainen lääkintä
Lääkeaineoppi