Kaunis ja kadotukseen tuomittu

Kaunis ja kadotukseen tuomittu () on amerikkalaisen F. Scott Fitzgeraldin toinen romaani, joka ilmestyi vuonna 1922. 

Romaani kertoo Anthony Patchin, nuoren amerikkalaisen miehen tarinan, sekä tämän ongelmista avioliittonsa, alkoholisminsa ja ikuisen saamattomuutensa kanssa. Kirjassaan Fitzgerald kuvaa pohjoisvaltioiden eliittiä aikaan jolloin "Jazz-aika" alkoi. Kirjan uskotaan perustuvan Fitzgeraldin suhteeseen ja avioliittoon vaimonsa Zeldan kanssa.

Juoni

Antohy Patch on Harvardin käynyt, 25-vuotias ja melko rikas nuori mies, joka asuu New Yorkissa. Hän tulee saamaan isoisänsä kuollessa tältä mittavan perinnön. Kirjan alussa Anthony tutustuu erään ystävänsä viehättävään serkkuun, Gloria Gilbertiin. Gloria on 22-vuotias seurapiirikaunotar, oikukas luonteeltaan ja aina miesten ympäröimä. Anthony alkaa viettämään tämän kanssa paljon aikaa ja pian huomaa itsekin kuuluvansa siihen suureen joukkoon miehiä, jotka ovat rakastuneita Gloriaan. 

Kuluu monta rakkauden, epätoivon, surun ja ilon täytteistä kuukautta, kunnes Anthony viimein saa Glorian omakseen. Heidän avioliittonsa alkaa hyvin; kumpikin osapuoli on niin rakastunut kuin vain voi olla. Vähitellen Anthonylle kuitenkin selviää, että hän on mennyt naimisiin hyvin vaikean luonteen kanssa, ja Gloria puolestaan alkaa halveksua Anthonya tämän satunnaisten heikkojen hetkien vuoksi.

Kaiken aikaa Anthonya on painostettu monesta suunnasta tekemään jotain työkseen, eikä vain elämään mahdollisimman laiskaa ja joutilasta elämäänsä. Muutamaan otteeseen Anthony koettaa erilaisia uravaihtoehtoja, mutta ei pysy missään työssä. Anthonyn ja Glorian avioliiton ongelmien kasvaessa he alkavat juhlimaan toden teolla, niin, että ovat lähes joka ilta jossain. Erityisesti Anthony alkaa hukuttaa ongelmiaan alkoholiin.

Kesken eräiden villien juhlien Patchien kotona, sattuu Anthonyn paljon raittiusseuran hyväksi tehnyt isoisä sattuu paikalle. Tämän tapauksen, sekä Anthonyn saamattomuuden vuoksi muutaman viikon jälkeen kuollessaan isoisä Patch ei jätä Anthonylle penniäkään.

Vaikka Anthony ja Gloria rakastavat edelleen toisiaan, heidän avioliittonsa on ongelmia täynnä. Sen lisäksi heidän juhlinnan täyttämä elämänsä on hyvin sisällyksetöntä. Nyt perintö, jota he olivat kaikki vuodet odottaneet, evättiinkin heiltä, ja Patcheilla alkaa olla myös talousongelmia. Anthony hankkii asianajajan kumotakseen testamentin.

Jonkin ajan päästä Anthony kutsutaan ensimmäisen maailmansodan vuoksi valmennusleirille etelävaltioihin. Tällä leirillä ollessaan Anthonylla on suhde nuoren Dorothy-nimisen tytön kanssa lähikaupungista. Kun Anthony lähtee takaisin kotiin tyttö itkee lohduttomasti ja uhkaa tappavansa itsensä.

Anthonyn palattua kotiin onnellista aikaa seuraa hetki, mutta sitten samat vanhat ongelmat alkavat taas kasaantua. Anthony alkaa käyttämään yhä enemmän alkoholia, eikä hänellä lopulta ole yhtäkään täysin selvää päivää. Tämä kaikki käy Glorian hermoille, joka puolestaan kokee valtavia tuskia huomatessaan kauneutensa hitaasti katoavan. Patchit jatkavat villiä juhlintaansa ja he alkavat saada todella huonon maineen. Asianajaja hoitaa edelleen testamentin kumoamista ja rahojen huvetessa aviopari joutuu muuttamaan yhä huonompiin huoneistoihin. Patchit ovat menettäneet lähes kaikki ystävänsä ja he joutuvat yhä alemmas. Anthony tuntee menettävänsä järkensä kaikkien ongelmien keskellä.

Lopulta koittaa päivä, jolloin Anthonyn isoisän testamentti käydään läpi oikeudessa. Samana päivänä aikaisemmin Anthony kuulee ovikellon soivan. Ovella on Dorothy, tyttö, jonka kanssa hänellä oli suhde muutama vuosi sitten sotaleirillä. Tyttö itkee rakastavansa Anthonya ja kertoo etsineensä tätä kaikki nämä vuodet ja muuttaneensa New Yorkiin. Anthony käskee tämän häipyä ja alkaa huutaa, että tappaa Dorothyn, jos tämä ei lähde. Kun tyttö ei ymmärrä Anthony hulluuden sumentamana sinkoaa tuolin tämän kasvoja päin.

Gloria palaa kotiin huutaen innoissaan heidän voittaneen oikeusjutun ja olevan nyt 30 miljoonaa rikkaampia. Gloria ei kuitenkaan saa mitään kontaktia Anthonyyn, joka istuu lattialla katsellen postimerkkejään ja puhuen kuin lapsi. Seuraava kohtaus on laivalta, jossa Anthony istuu pyörätuolissa merelle katsellen ihmisten puhuessa, että hän tuli hieman hulluksi saatuaan isoisänsä rahat. Mielessään Anthony miettii, mitä kaikkea hänen täytyikään kestää ennen tätä. Kyyneleet silmissä hän sanoo: "Minä näytin heille. Se oli kovaa aikaa, mutten antanut periksi ja lopulta selviydyin."

Yhdysvaltalaiset romaanit
Vuoden 1922 kirjat