Herman Laukkanen

Herman Laukkanen (, salanimi Hemmi Aro; 20. heinäkuuta 1892 Mikkelin maalaiskunta – 22. syyskuuta 1938  Petroskoin lähellä) oli neuvostoliitonsuomalainen kirjailija.

Vuonna 1915 Laukkanen muutti töihin Pietariin. Hän osallistui Venäjän kansalaissotaan Siperiassa ja joutui kahdesti Aleksandr Koltšakin joukkojen vangiksi. Palattuaan Pietariin vuonna 1921 hän työskenteli suomen kielen opettajana Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Vuonna 1929 Laukkanen siirtyi Kustaa Rovion suosittelemana Petroskoihin NKP(b):n Karjalan aluekomitean kääntäjäksi. Vuosina 1932–1936 hän työskenteli maatalouskorkeakoulun suomen kielen opettajana, vuosina 1936–1937 Karjalan kulttuuri-instituutissa ja sen jälkeen sahaajana puutavaran lajittelu- ja kuljetuspaikalla.

Laukkasen ensimmäiset runot julkaistiin vuonna 1925 Kumouksen kuohuista -yhteisjulkaisussa. Vuonna 1929 ilmestyi näytelmä Kolme kosijaa ja vuonna 1931 runokokoelma Elettyä. Laukkanen toimi myös Punakantele ja Rintama -lehtien toimitusneuvostojen jäsenenä ja käänsi suomeksi eräitä Maksim Gorkin, Lidija Seifullinan ja Juri Libedinskin teoksia.

Herman Laukkanen pidätettiin 5. heinäkuuta 1938, tuomittiin kuolemaan vakoilusta Suomen hyväksi ja ammuttiin. Tuomio kumottiin vuonna 1956.

Teoksia
 Santeri Mäkelä, H. Laukkanen, W. Wikman. Kumouksen kuohuista: Runoja. Leningrad: Kirja, 1925, s. 16–22.
 Kolme kosijaa: Huvinäytelmä. Leningrad: Kirja, 1929.
 Elettyä: Runoja. Leningrad–Petroskoi: Kirja, 1931.
 Runoja. Teoksessa Rakettu on raudalla, tulesta on tuotu: Neuvosto-Karjalan suomenkielistä runoutta vuosilta 1917–1940. Petroskoi: Karjala, 1976, s. 79–99.

Lähteet

Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt  
Pietarinsuomalaiset henkilöt
Venäjän suomenkieliset kirjailijat
Stalinin vainoissa kuolleet
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet