Bjärköa-laki

Bjärköa-laki, Bjärköalaki eli Bjärkön oikeus () on Ruotsin vanhin kaupunginlaki. Se on luotu 1200-luvun lopussa tai 1300-luvun alussa, mutta sen ainoa nykypäiviin säilynyt käsikirjoitus on tehty 1340-luvulla. Bjärköalakia noudatettiin Tukholmassa ja eräissä muissa kaupungeissa. Sen syrjäytti noin vuonna 1349 syntynyt Maunu Eerikinpojan kaupunginlaki, joka oli voimassa kaikissa Ruotsin kaupungeissa. Bjärköalaki on muinaisruotsiksi bjærkøa rætter, jonka etymologia on epävarma. Sen kantasanaksi on ehdotettu sanaa birk (erillään oleva tai syrjäinen alue) tai nimeä Biærkø, joka viittaa Björkön saareen Mälaren-järvellä, jossa Birka sijaitsi.

Norjassa on ollut käytössä kaksi samannimistä (bjarkø-ret) kaupunginlakia. Vanhempaa lakia käytettiin Trondheimissa ja nuorempaa, 1200-luvulta peräisin olevaa Bergenissä.

Lähteet

Ruotsin keskiaika
Ruotsin oikeushistoria