Livery Stable Blues

”Livery Stable Blues” on amerikkalainen jazzsävellys vuodelta 1917, jonka tekijänoikeuden omistavat Ray Lopez ja Alcide Nunez. Original Dixieland Jass Band tallensi kappaleen 26. helmikuuta 1917, ja tuloksena olleesta singlestä tuli ensimmäinen julkaistu jazzlevy.

Historia 

Original Dixieland Jass Band oli ryhmä valkoisia muusikoita New Orleansista. Yhtye oli saavuttanut suosiota soittamalla Schiller's Cafessa Chicagossa ja Reisenweber's Restaurantissa New Yorkissa. New Orleansin musiikkityylin nousu kansalliseen suosioon oli pitkälti heidän ansiotaan.

ODJB taltioi testimateriaalia levy-yhtiö Columbialle 30. tammikuuta 1917, mutta sessiot eivät johtaneet käyttökelpoisiin levyihin. Helmikuun 26. päivänä yhtye tallensi ”Livery Stable Bluesin” ja ”Dixie Jass Band One-Stepin” (joka tunnetaan nykyisin paremmin nimellä ”Original Dixieland One-Step”) Victor-levy-yhtiölle. Victorin johto julkaisi levyn nopeasti, ja siitä tuli välitön hitti.

Singlestä tuli nopeasti suosittu, ja se oli mahdollisesti ensimmäinen populaarimusiikkilevy jota myytiin miljoona kappaletta. Singlen suosio vakiinnutti jazzin aseman koko kansan musiikkina ja synnytti kysyntää pienille jazzbändeille New Yorkissa ja Chicagossa aikana, jolloin muusikoiden oli yhä vaikeampaa löytää työtä New Orleansissa.

Molempiin singlen kappaleisiin oli alun perin merkitty säveltäjäksi kaikki yhtyeen jäsenet. Siitä huolimatta kaksi neworlansilaista muusikkoa, Ray Lopez ja Alcide Nunez, ehtivät rekisteröidä kappaleen tekijänoikeudet ennen ODJB:tä. Nunez oli ODJB:n entinen klarinetisti ja Lopez oli soittanut monien yhtyeen jäsenten kanssa New Orleansissa, muun muassa Papa Jack Lainen kokoonpanoissa. Lopezin ja Nunezin ehdittyä rekisteröidä tekijänoikeudet kappaleeseen, ODJB:n jäsenet julkaisivat ”Livery Stable Bluesin” omana sävellyksenään nimellä ”Barnyard Blues”. Molemmat osapuolet kustantajineen haastoivat toisensa oikeuteen, mutta juttuun ei saatu ratkaisua ja tuomari esitti omat epäilynsä siitä voidaanko muusikoiden, jotka eivät osaa lukea tai kirjoittaa nuottikirjoitusta, ylipäänsä katsoa ”säveltäneen” mitään.

Samaan aikaan toinen oikeusjuttu nousi yhden ”Dixie Jass Band One-Stepin” osan yhtäläisyyksistä Joe Jordanin 1909 sävellykseen ”That Teasin' Rag”. Myöhemmissä kappaleen painoksissa Jordan on merkitty yhdeksi säveltäjistä ja hänelle myönnettiin osansa kappaleen rojalteista.

Victorin singlen noustua hitiksi Columbia kutsui yhtyeen levyttämään uudelleen, ja julkaisi ”Indianan” ja ”At the Darktown Strutters' Ballin”. Columbian johto valitsi kaksi Tin Pan Alleyn pophittiä, mahdollisesti välttääkseen Victorin levytysten aiheuttamat tekijänoikeusongelmat.

Sävellys 

Musiikillisesti ”Livery Stable Blues” seuraa 12 tahdin blueskaavaa. Se alkaa neljän tahdin mittaisella alkusoitolla, jota seuraa kolme peräkkäistä teemaa, jokainen toistettuna kahdesti. Kolmannessa teemassa soittimet matkivat erilaisia maatilan eläimiä: klarinetti kukkoa, kornetti hevosta, ja pasuuna lehmää. Tämän jälkeen kaikki kolme teemaa toistetaan, ja kappale loppuu yhden tahdin mittaiseen koodaan.

Soittajat 

 Nick LaRocca – kornetti
 Eddie Edwards – pasuuna
 Larry Shields – klarinetti
 Henry Ragas – piano
 Tony Spargo – rummut

Myöhempiä versioita 

12. helmikuuta 1924 Paul Whiteman avasi kuuluisan konserttinsa Aeolian Hallissa New Yorkissa ”Livery Stable Bluesilla” havainnollistaakseen varhaisten jazzbändien soittotyyliä.

Lähteet

Vuoden 1917 kappaleet
Jazzkappaleet
Yhdysvaltalaiset musiikkikappaleet