InterCity Suomessa

InterCity eli IC on VR:n Suomessa liikennöimä junatyyppi, jota käytetään pääosin suurten kaupunkien välisiin matkoihin, kuten Helsinki–Tampere–Oulu–Rovaniemi, Helsinki–Turku, Helsinki–Kajaani, Helsinki–Joensuu, Helsinki-Kouvola-Oulu ja Turku–Tampere. Myös yöjunia ajetaan esim. Kemijärvelle IC- tunnuksin. InterCity-junien suurin sallittu nopeus on tietyillä rataosilla jopa 200 km/h, joten se on Pendolinon jälkeen Suomen kotimaan raideliikenteen toiseksi nopein junatyyppi.

InterCity-junan tunnistaa vihreä-valkoisesta värityksestä, ja vaunun litteran kirjaimesta x (yksikerroksinen) tai d (kaksikerroksinen). InterCity on Suomen kaukojunaliikenteen perusjunatyyppi, ja sen edeltäjät, pikajunat, ovat jo lähes poistuneet junatarjonnasta. Ennen VR:n lippu-uudistusta, kun pikajunat ja InterCity-junat olivat vielä laajalti rinnakkain liikenteessä, InterCity-junalippu maksoi etäisyydestä riippuen 17−27 % enemmän kuin pikajunalippu. Vuodesta 2016 lähtien lipun hinta on määräytynyt kysynnän perusteella.

Historia

1990-luku 
VR alkoi 1990-luvun alussa suunnitella sinisten pikajunavaunujen korvaamista uudemmilla vaunuilla. Express- ja InterCity-junia varten suunnitellut yksikerroksiset alumiinikoriset vaunut otettiin vaiheittain käyttöön 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Monien ulkomaisten esimerkkien kannustamana kaksikerroksinen matkustajavaunu tarjosi houkuttelevan suunnitteluvaihtoehdon, sillä se laskee sekä hankinnan että vaunujen käytön kustannuksia.

Yksikerroksiset eli x-sarjan vaunut valmistivat VR:n Pasilan konepaja, Transtech sekä Valmet vuosina 1988–1992. Uudemmat, kaksikerroksiset Ed-sarjan vaunut ovat Transtechin/Talgon valmistamia, ja niitä on valmistettu vuodesta 1998 alkaen.  Samana vuonna VR:n intercity-liikenne täytti 10 vuotta. Uusin 20 vaunun sarja valmistui vuonna 2008. Kaksikerroksisia vaunuja käytettiin ensimmäisen kerran 2. heinäkuuta 1998 junaparissa IC 41/IC 42 (Helsinki–Vaasa–Helsinki).

2000-luku 
Kesällä 2000 VR lanseerasi junatyypin InterCity2 (IC2). InterCity2-junat erosivat normaaleista InterCity-junista siten, että niissä käytettiin ainoastaan kaksikerroksisia InterCity-vaunuja eikä niissä ollut ravintolavaunua vaan ainoastaan kärrymyynti. IC2-junat olivat myös kokonaan savuttomia. InterCity2-junia liikennöitiin aluksi lyhyillä reiteillä, kuten Helsinki-Turku, Helsinki-Tampere ja Helsinki-Jyväskylä.

Vuonna 2003 VR päätti kahdenkymmenen uuden makuuvaunun tilauksesta, jotka päätettiin tilata Talgolta muiden kaksikerrosvaunujen tapaan. Kauppaan sisältyi myös optio 20 lisävaunusta, mutta VR kuitenkin jätti tämän käyttämättä. Uudet kaksikerroksiset Edm-makuuvaunut tulivat liikenteeseen vuoden 2006 aikana ja ne maalattiin IC-väreihin. Uutta 20 vaunun sarjaa on valmistettu jälleen keväästä 2010 alkaen.

2010-luku 
InterCity-vaunujen väritys on helmikuusta 2010 alkaen ollut muun VR:n kaluston kanssa yhtenäinen vihreä-valkoinen; aiempi väritys oli punavalkoinen. Intercity-kaluston värityksessä liikennöi myös VR:n uudemman sarjan kaksikerroksinen autonkuljetusvaunu, jonka sarjatunnus eli littera on Gd (aikaisemmin Hccmqqr). Myös jo käytöstä poistuneen Sibelius-junan vaunut on maalattu punavalkoisiin InterCity-väreihin. VR:n aggregaattivaunut (3 kpl Eifet ja 2 kpl De-sarjaa) sekä Rk-sarjan ravintolavaunut on maalattu IC-väreihin. Myös Dr16-dieselveturit ovat InterCity-värityksessä, ja niitä on mahdollista käyttää intercity-kaluston kanssa sähkönsyöttöominaisuuden ansiosta. InterCity/Express-väritystä on myös testattu CEiv-vaunussa numero 5605 1980-luvun lopussa.

Vuonna 2013 tuli liikenteeseen uusi kaksikerroksinen Edo-ohjausvaunu. Vuonna 2014 tuli liikenteeseen uusi kaksikerroksinen ERd-ravintolavaunu brändillä DuettoPlus.

VR luopui InterCity2-junanimikkeestä elokuussa 2014 .

Sr3-vetureita kokeiltiin kahdessa InterCity-junassa 7. joulukuuta 2017. Säännöllinen Sr3-vetureiden käyttö InterCity-junissa alkoi kuitenkin vasta 1. kesäkuuta 2019.

Superjuna 
VR risti ”superjunaksi” jouluaatonaattona 23. joulukuuta 2016 Helsingistä kello 15.27 kohti Rovaniemeä lähteneen InterCity 27 -vuoron, jossa oli tilaa noin 1 500 matkustajalle. VR:n mukaan kyseinen noin 416 metriä pitkä juna oli matkustajakapasiteetiltaan rauhanajan suurin juna Suomessa. Siinä oli yhden veturin perässä 15 kaksikerroksista vaunua, joista kaksi oli ravintolavaunuja ja kaksi invapalvelu-leikkivaunuja. Junassa oli viisi konduktööriä ja viisi junatarjoilijaa.

Kalusto 
Tavallinen IC-junarunko koostuu yleensä Edo-ohjausvaunusta, Edb- tai CEd-vaunusta (Ekstra-luokallinen vaunu), ERd-ravintolavaunusta, Eds- tai Edfs-palveluvaunusta ja 1–3 Ed-vaunusta. Joskus Ed-vaunuja saattaa olla enemmän, varsinkin sesonkiaikoina. Joistain junista puuttuu ravintolavaunu, jolloin junarunko koostuu yleensä Edo-ohjausvaunusta, Ed-vaunusta (tai joskus Edb- tai CEd-vaunusta, jolloin junassa on myös Ekstra-luokka) ja Edfs-palveluvaunusta. Ravintolavaunuttomissa junissa tarjoilu tapahtuu kärrymyynnin kautta.

InterCity-junissa on tavallisesti tilaa noin 500–600 matkustajalle, ja siinä on 10-vaunuisena pituutta noin 265 metriä. Juhlapyhien yhteydessä paikkamäärää lisätään.

Vaunukaluston sarjatunnukset

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomen henkilöjunaliikenne