Augsburgin tunnustuksen puolustus

Augsburgin tunnustuksen puolustus (Apologia confessionis) on yksi evankelis-luterilaisen kirkon tunnustuskirjoista. Sen kirjoitti Philipp Melanchthon vuonna 1531 vastauksena katolilaisten vastakirjoitukselle Augsburgin tunnustusta vastaan.

Taustaa
Augsburgin tunnustus oli esitetty valtiopäivillä 25. kesäkuuta 1530. 3. elokuuta 1530 katoliset esittivät sen johdosta laatimansa vastakirjoituksen, Confutation, jonka katsottiin kumoavan evankelisten väitteet. Confutatiosta oli tehty kaksi versiota. Ensimmäinen oli sävyltään poleeminen ja keisari hylkäsi sen. Toisen osan kirjoituksesta vastasi Johannes Eck. Se on sävyltään asiallinen.

Protestantit antoivat kirjoitukselle nimen Paavillinen kumoamus (Confutatio pontificia). Confutatio esitteli katolisen uskonkäsityksen erotuksena protestanttiseen, ja se annettiin keisari Kaarle V:n nimessä. 

Luterilaisten vaatiessa itselleen kopiota kumoamuksesta keisari asetti ehdoksi, etteivät luterilaiset kirjoittaisi siihen vastinetta. Tähän luterilaiset eivät suostuneet. Philipp Melanchthon laati puolustuskirjoituksen Augsburgin tunnustukselle käyttäen hyväkseen muistiinpanoja, joita luterilaiset olivat tehneet Kumoamusta luettaessa. Hän sai tämän kirjoituksen valmiiksi jo syyskuussa, mutta keisari kieltäytyi ottamasta sitä vastaan.

Saatuaan valtiopäivien jälkeen Kumoamuksesta kunnollisen kopion Melanchthon jatkoi puolustuskirjoituksen laatimista. Hän laati siitä latinalaisen version, jonka Justus Jonas käänsi saksaksi, ei tosin sana sanalta. Molemmat kieliversiot painettiin yhdessä Augsburgin tunnustuksen editio princepsin kanssa vuonna 1531.

Sisältö
Puolustuksessa käsitellään asiat Augsburgin tunnustuksen järjestyksen mukaan siten, että se mainitsee lyhyesti Confutatiossa esiintyvät myönnytykset ja käsittelee perusteellisesti niitä kohtia, joita se oli arvostellut. Teos on Augsburgin tunnustusta jyrkempi, perusteellisempi ja teologisempi, ja se on jaettu 14 kappaleeseen.

Asema osana luterilaista tunnustusta 
Puolustuksen teki merkitykselliseksi se, että se oli Augsburgin tunnustuksen ensimmäinen kommentaari, joka kaiken lisäksi oli alkuperäisen tunnustuksen tekijän itse laatima. Se myös painottui esittelemään niitä opinkohtia, jotka katolisten laatima Kumoamus oli alkuperäisessä tunnustuksessa torjunut. Vuonna 1537 Schmalkaldenin kokouksessa evankeliset säädyt allekirjoittivat sekä Augsburgin tunnustuksen että sen puolustuksen. Näin kumpikin hyväksyttiin luterilaisen kirkon tunnustuskirjoiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Augsburgin tunnustuksen puolustus 

Tunnustuskirjat