Loikkaus

Loikkaus tapahtuu, kun henkilö luopuu kuuliaisuudestaan tiettyä valtiota tai poliittista entiteettiä kohtaan vaihtaakseen sen uskollisuuteen toiselle. Termiä loikkari käytetään, usein halventavasti, henkilöstä, joka vaihtaa lojaalisuuden toiseen poliittiseen puolueeseen tai muuhun kilpailevaan tahoon. Siinä mielessä loikkaria usein pidetään petturina.

Kansainvälinen politiikka 

Fyysinen loikkaustapahtuma on tavallisesti asia, joka rikkoo valtion tai poliittisen entiteetin lakeja, josta loikkaava henkilö vetäytyy. Toisaalta, pelkkä kansalaisuus tai työskentely liittolaisen kanssa ei yleensä ole rikos.
Esimerkiksi 1950-luvulla Saksan demokraattisen tasavallan (DDR) asukkaita oli yhä enenevässä määrin kielletty matkustamasta Saksan liittotasavaltaan, jossa heitä kohdeltiin automaattisesti kansalaisina Eksklusiivisen mandaatin johdosta. Berliinin muurin pystyttäminen ja Saksojen välisen rajan vahvistaminen kommunistisen DDR:n johdosta vuonna 1961 piti vahvistaa politiikkaa. Kun ihmiset yrittivät ”vetäytyä” DDR:stä, maan rajavartijat ampuivat heitä. Useat sadat ihmiset tapettiin rajalla heidän Republikflucht-yrityksessään. Virallisia matkoja kyllä oli, mutta lupia lähteä väliaikaisesti tai pysyvästi myönnettiin harvoin. Toisaalta, ”epämiellyttävien” itäsaksalaisten kansalaisuus kumottiin, ja heidän piti jättää kotinsa lyhyellä varoitusajalla ja vastoin tahtoaan. Toisia, kuten laulaja Wolf Biermannia, kiellettiin palaamasta DDR:ään.

Kylmän sodan aikana monia laittomasti Neuvostoliitosta tai itäblokista muuttaneita kutsuttiin loikkareiksi. Länsimaisetkin loikkasivat itäblokkiin, usein välttääkseen vakoilusyytteen. Tunnetumpi tapaus on brittiläinen vakooja Kim Philby, joka loikkasi Neuvostoliittoon välttääkseen paljastumasta KGB:n myyränä, sekä 22 liittoutuneiden sotavankia (yksi britti ja 21 yhdysvaltalaista) jotka kieltäytyivät – valiten Kiinaan jäämisen – kotiutumasta Korean sodan jälkeen.

Tunnettuja rautaesiripun takaa loikanneita

 Svetlana Allilujeva, Josef Stalinin tytär, loikkasi vuonna 1967 Intian kautta Yhdysvaltoihin 
 George Balanchine, venäläinen koreografi, loikkasi vuonna 1924 Saksassa
 Mihail Baryšnikov, venäläinen balettitanssija, loikkasi Kanadassa vuonna 1974
 Viktor Ivanovitš Belenko, venäläinen hävittäjälentäjä, loikkasi MiG-25:llä Japaniin vuonna 1976
 Suren Erzinkjan, armenialaissyntyinen neuvostodiplomaatti, loikkasi 1930 Suomeen
 Miloš Forman,  tšekkiläinen elokuvaohjaaja, loikkasi Ranskan kautta Yhdysvaltoihin
 George Gamov, venäläinen fyysikko, loikkasi vuonna 1933 Belgiassa
 Aleksandr Godunov, venäläinen balettitanssija, loikkasi Yhdysvalloissa vuonna  1979
 Anatoli Golitsyn, KGB:n upseeri, loikkasi vuonna 1961 Suomen ja Ruotsin kautta Yhdysvaltoihin
 Oleg Gordijevski, venäläinen KGB-eversti, loikkasi Suomen kautta Norjaan ja sieltä Isoon-Britanniaan vuonna 1985
 Reino Häyhänen, neuvostoliittolainen, Inkerissä syntynyt vakooja, loikkasi Ranskan kautta Yhdysvaltoihin vuonna 1957
 Christo Javacheff, bulgarialainen taiteilija, pakeni Tšekkoslovakiasta Itävaltaan vuonna 1957
 Vakhtang Jordania, georgialainen pianisti, loikkasi Suomen ja Ruotsin kautta Yhdysvaltoihin vuonna 1983
 Viktor Kortšnoi, venäläinen shakin suurmestari, loikkasi Alankomaissa vuonna 1978
 Imre Lakatos, unkarilainen filosofi, loikkasi Itävallan kautta Isoon-Britanniaan vuonna 1956
 Georgi Markov, bulgarialainen toimittaja, loikkasi Italian kautta Isoon-Britanniaan vuonna 1969
 Viktoria Mullova, venäläinen viulisti, loikkasi Suomen ja Ruotsin kautta Yhdysvaltoihin vuonna 1983
 Rudolf Nurejev, venäläinen tanssija, loikkasi vuonna 1961 Pariisissa
 Grigol Robakidze, georgialainen kirjailija, loikkasi vuonna 1930 Saksassa

 Conrad Schumann, itäsaksalainen kansanpoliisi, loikkasi rajan yli Saksan liittotasavaltaan vuonna 1961
 Maksim Šostakovitš, venäläinen säveltäjä, loikkasi Saksan liittotasavaltaan vuonna 1981

Tunnettuja urheiluloikkareita 
Lutz Eigendorf loikkasi länteen, mutta tuli Stasin salamurhaamaksi vuonna 1983.
Sergei Fjodorov loikkasi Seattlessa Hyväntahdonkilpailuissa vuonna 1990.
Aleksandr Mogilnyi loikkasi jääkiekon MM-kilpailujen palkintojenjakoseremonian aikana Yhdysvaltoihin vuonna 1989 (tästä syystä hänen numeronsa oli 89).
Martina Navratilova loikkasi tenniksen US Openin aikaan vuonna 1975 Yhdysvaltoihin. Tšekkoslovakian hallitus hylkäsi tämän jälkeen hänen kansalaisuutensa.
Petr Nedvěd loikkasi vuonna 1989 Tšekkoslovakiasta pelatakseen jääkiekkoa NHL:ssä.
Ferenc Puskás loikkasi vuosien 1956-1957 Eurooppacupin aikana Madridissa Espanjassa.

Tunnettuja suomalaisia puoluepoliittisia loikkareita 

Zahra Abdulla Vihreistä Vasemmistoliittoon 2015
Sulo Aittoniemi SMP:stä Keskustaan 1994
Pirkko Aro Liberaalisesta kansanpuolueesta SDP:hen 1973
Ulla Bogdanoff SMP:stä POP:iin 1986
Jörn Donner SKDL:stä RKP:hen ja SDP:hen
Georg C. Ehrnrooth RKP:stä POP:hen, joka perustettiin 1973
Merikukka Forsius Vihreistä Kokoomukseen 2008
Bjarne Kallis KD:sta Kokoomukseen 2014
Seppo Kanerva Kokoomuksesta Liberaaleihin, Keskustaan ja Perussuomalaisiin
Toimi Kankaanniemi KD:sta Perussuomalaisiin 2015
Jyrki Kasvi Nuorsuomalaisista Vihreisiin
Salme Katajavuori Kokoomuksesta POP:hen 1973

Eija-Riitta Korhola Kristillisdemokraateista Kokoomukseen 2003
Laila Koskela Perussuomalaisista Keskustaan 2014
Risto Kuisma SDP:stä Nuorsuomalaisiin 1997 ja Remonttiryhmään 1998. Liittyi takaisin SDP:hen 2001
Eeva Kuuskoski Kokoomuksesta Keskustaan 1980
Hannele Luukkainen Vihreistä Kokoomukseen 2006
Toivo Pyörtänö ja Ahti M. Salonen SDP:stä POP:hen
Susanna Rahkonen SDP:stä Vihreisiin 2012
 Lyly Rajala Kristillisdemokraateista Kokoomukseen 2003
Tarja Tallqvist KD:stä SDP:hen 2011
 Maria Tolppanen Perussuomalaisista SDP:hen 2016
Tuulikki Ukkola LKP:stä Kokoomukseen 2007
Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmän muodostaminen kesäkuussa 2017
Markku Uusipaavalniemi Keskustasta Perussuomalaisiin 2010
Ville Vainio SDP:stä SSTP:hen 1920
Veikko Vennamo Maalaisliitosta SMP:hen, joka perustettiin 1959
Veltto Virtanen KIPU:sta Perussuomalaisiin
Paavo Väyrynen perusti Kansalaispuolueen 2016 ja erosi Keskustasta 2018

Lähteet

Poliittiset käsitteet
Muuttoliike