Jaakko Rugojev

Jaakko Rugojev (15. huhtikuuta 1918 Uhtua, Venäjä – 17. kesäkuuta 1993) oli Neuvostoliitossa asunut suomeksi kirjoittanut vienankarjalainen runoilija ja kirjailija.

Rugojev kävi keskikoulun Uhtualla ja opiskeli sitten Petroskoin opettajaininstituutissa. Valmistuttuaan hän työskenteli opettajana ja toimittajana. Jatkosodan aikana Rugojev oli partisaanina ja rintamakirjeenvaihtajana ja kuului Punainen partisaani (Krasnyi partizan) -nimiseen partisaaniosastoon, jota johti kapteeni Faddei Zurih. Osasto oli koottu pääosin Kalevalan piirin ja Vienan Kemin seuduilta. Rugojev haavoittui vakavasti kesällä 1942, luoti osui sydämen lähelle ja vuoden päästä löytyi vasemman käden kyynärpäästä. Käsi ei toiminut kunnolla useiden vuosien ajan ja hänellä oli invaliditeetti. Tämän vuoksi loppusodan hän toimi kirjeenvaihtajana. Punainen partisaani -osasto osallistui 1943 suomalaisten siviilien murhiin Suomussalmen Viiangissa, Hyryssä, Malahviassa ja Tuppurissa sekä Kuusamon Lämsänkylässä. Sitä ei tiedetä, mikä Rugojevin osuus näissä teoissa oli, eikä hän käsitellyt asiaa myöhemmin julkaisemissaan sotavuosia kuvanneissa kirjoissa. Sodan jälkeen reservin majuriksi ylennyt Rugojev oli Suomessa valvontakomission tulkkina.

Rugojev kirjoitti jo 1930-luvulla pioneerien suomenkielisen Kipinä-lehteen, ja hänen ensimmäinen kertomuskokoelmansa Kosto ilmestyi 1943. Rugojev oli Karjalan kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1944 ja oli liiton puheenjohtajana kolmeen otteeseen 1953–1957, 1967–1971 ja 1985–1990. Rugojev sai Karjalan kansalliskirjailijan arvon 1992.

Rugojev vastusti 1980-luvun alussa Kostamusjärven muuttamista läheisen Kostamuksen rautamalmikaivoksen lietealtaaksi. Hän mm. kirjoitti runon Kostamusjärvestä. Suunnitelma toteutettiin, mutta Rugojevin vetoomus vaikutti siten, että järveen rakennettiin kolme kilometriä pitkä pato, joka esti lietevesien valumisen edelleen Kuittijärvien vesistöön. Alkuperäiseen suunnitelmaan pato ei kuulunut, ja niinollen koko Kuittijoen vesistö olisi saastunut. Patoa alettiinkin kutsua Jaakon padoksi.

Teoksia 
 Sotapakolaisia, 1946
 Santtu, 1946
 Marikosken valot, 1947
 Sukupolven tie, runoja, 1948
 Elämän jano, 1949
 Rauhan lauluja, runoja, 1951
 Matkanäkyjä, 1952
 Roudan rouhijoita, kertoelma, 1956
 Vaikeat vuodet : runokokoelma, jatkoa Roudan rouhijoita runokokoelmaan, 1959
 Rannalla Kuitin ...: kuvauksia Kalevalan piiristä, 1962
 Vaiheita, runoja, 1962
 Katajaisilla kangasmailla, kertomuksia, Karjalan kirjakustantamo, Petroskoi, 1964
 Neuvosto-Karjalan näkymiä, Karjalan kirjakustantamo, Petroskoi, 1964
 Tarina Karjalan maasta, 1966
 Karjalainen tarina, runokertoelma, Karjala-kustantamo, Petroskoi, 1975
 Maan huolia, runoja, runoelmia, suomennoksia, Karjala-kustantamo, Petroskoi, 1978
 Sukupolvien saatossa, proosa-valikoima, Karjala-kustantamo, Petroskoi, 1979
 Ruokoranta, romaani, Karjala-kustantamo, Petroskoi, 1980
 Minun karjalaiset juureni, 1982
 Polkua pohjustamassa... : tosipohjaisia kuvauksia ja kertoelmia,  Petroskoi, 1985
 Karjalaisen leipäpuu, valittuja runoja, Karjala-kustantamo, Petroskoi, 1988
 Majuri Vallin rykmentti, Pohjoinen, Oulu 1990, 2. korj. painos Karjala, Petroskoi, 1990
 Korpisotaa Vienan selkosissa, Karjala-kustantamo, Petroskoi, 1991 (yhdessä Eino Pietolan kanssa)
 Jaakko ja Vasselei. Korpikarjalaista nuoruutta, Karjala-kustantamo, Petroskoi, 1997
 Kivenä koskessa, valitut runot, Periodika, Petroskoi, 2003

Lähteet 
 Karjalan suomenkieliset kirjailijat: Jaakko Rugojev (1918–1993) (Archive.org)
 Punainen partisaani hyökkäsi Ylivuokkiin, ote Veikko Erkkilän kirjasta Vaiettu sota, Arator 1998 ISBN 952-9619-16-2 sivut 164-171 
 Kostamuksen kaivos hautasi alleen runokylän, Etelä-Suomen Sanomat 21.8.2008

Viitteet

Venäjän suomenkieliset kirjailijat
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Vienankarjalaiset