Deltasiipi

Deltasiipi on jokseenkin kolmion mallinen lentokoneen siiven muoto. Nimitys tulee kreikan kielen delta-kirjaimesta (Δ).

Deltasiipi kehitettiin yhdistää nuolisiiven taaksepäin viiston etureunan ilmanvastuksen vähentämiseksi, sekä suuren siipipinta-alan nostovoiman lisäämiseksi. Siivestä voitiin myös tehdä ohut ja silti rakenteellisesti vahva. Tuulitunnelitutkimuksissa havaittiin siiven edut korkeissa nopeuksissa. Alhaisissa nopeuksissa deltasiivet toimivat heikosti ja ovat epävakaita.

Historia 
Ensimmäinen patentti deltasiivelle myönnettiin vuonna 1867 J.W. Butlerille ja E. Edwardsille. 1940-luvulla professori Alexander Lippisch aloitti deltasiiven kehityksen rakentamalla puisen liidokin Saksassa. Sodan jälkeen liidokki lähetettiin yhdysvaltoihin ja myös Lippisch siirtyi työskentelemään yhdysvalloissa.

Convair kehitti XF-92 -koneen ja teki sillä koelentoja Murocin tukikohdasta vuonna 1948.

Eräitä deltasiipisiä lentokoneita: MiG-21, Mirage III, Avro Vulcan. Suomessa ja Ruotsissa suositusta, jo käytöstä poistetussa hävittäjäkoneessa Saab 35 Draken, oli kaksoisdeltasiivet.

Lähteet 

 Tekniikan kirja 2, WSOY, 1964 (alkuteos C.Bertelsmann Verlag: Das Grosse Buch Der Technik)
 Tiedon Portat 3 - Ilmailu, WSOY, 1969
 Mark Hewish: Tietosarja - Lentokoneet, Intercontinental Book Productions/Artko, 1977 (suom. Tuomo Huuhka)

Viitteet 

Lentokonetekniikka