Pranab Mukherjee

Pranab Kumar Mukherjee (, 11. joulukuuta 1935 Kirnahar, Länsi-Bengali – 31. elokuuta 2020) oli intialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 2012–2017. Hän oli ennen presidenttiyttään Intian kongressipuolueen (INC) jäsen. 1980-luvun lopulla hän oli kolmen vuoden ajan itse perustamansa Rashtriya Samajwadi Congress -puolueen (RSC) johtaja, mutta palasi Intian kongressipuolueeseen Rajiv Gandhin pääministerikauden päätyttyä.

Poliittinen ura

Ministerinä 
Mukherjee toimi monissa ministerintehtävissä 1970-luvulta alkaen, muun muassa kauppaministerinä, puolustusministerinä, ulkoministerinä ja valtiovarainministerinä. Intian valtiovarainministeri hän on ollut tammikuusta 1982 joulukuuhun 1984, Indira Gandhin ollessa pääministeri, ja uudelleen tammikuusta 2009 kesäkuuhun 2012, Manmohan Singhin johtamassa hallituksessa. Hän jätti ministeriytensä pyrkiessään maansa presidentiksi, johon tehtävään hänet myös valittiin heinäkuussa 2012. Kauppaministerinä hän on toiminut tammikuusta 1980 tammikuuhun 1982 (Gandhin hallituksessa) sekä tammikuusta 1993 helmikuuhun 1995 (P. V. Narasimha Raon hallituksessa), puolustusministerinä toukokuusta 2004 lokakuuhun 2006 (Singhin hallituksessa) ja ulkoministerinä helmikuusta 1995 toukokuuhun 1996 (Raon hallituksessa) sekä lokakuusta 2006 toukokuuhun 2009 (Singhin hallituksessa).

Parlamentin jäsenenä 
Mukherjee valittiin Intian parlamentin ylähuoneeseen Rajya Sabhaan ensimmäisen kerran vuonna 1969 ja hän toimi sen jäsenenä vuoteen 2004. Hänet uudelleenvalittiin vuosina 1975, 1981, 1993 ja 1999. Vuonna 2004 hänet valittiin ensimmäisen kerran Intian parlamentin alahuoneeseen, Lok Sabhaan, jossa hän edusti Jangipurin vaalipiiriä. Hänet valittiin toiselle Lok Sabha -kaudelleen vuonna 2009.

Mukherjee toimi ylähuoneen johtajana () vuosina 1980–1985 ja alahuoneen johtajana vuosina 2004–2012.

Presidenttinä 
25. heinäkuuta 2012 Mukherjeesta tuli Intian presidentti. Hänen toimikautensa kesti viisi vuotta.

Yksityiselämä 
Mukherjee oli naimisissa ja hänellä oli vaimonsa Suvran kanssa kolme lasta, kaksi poikaa ja tytär. Hänen vanhempansa olivat Kamada Kinkar Mukherjee ja Rajlakshmi Mukherjee. Hänen isänsä oli vapaustaistelija, joka oli yli kymmenen vuotta vankeudessa vastustettuaan Intian brittihallintoa.

Mukherjee suoritti Bachelor of Laws -tutkinnon oikeustieteessä ja Master of Arts -tutkinnot historiantutkimuksessa ja politiikan tutkimuksessa. Hänelle myönnettiin myös kunniatohtorin arvo (Doctor of Letters). Ennen poliittista uraansa hän työskenteli opettajana, toimittajana ja asianajajana.

Kirjat 
Mukherjee kirjoitti kirjat Mid-term Poll (julkaistu 1969), Beyond Survival: Emerging Dimensions of Indian Economy (1984), Off the Track (1987), Saga of Struggle and Sacrifice (1992) ja Challenges Before the Nation (on Indian National Congress) (1992).

Kuolema 
Mukherjee kuoli 31. elokuuta 2020 monielinvaurio-oireyhtymään. Hän oli joutunut reilut kaksi viikkoa aiemmin hätäleikkaukseen aivoissa olleen veritulpan takia. Sairaalassa hänet testattiin myös COVID-19-positiiviseksi. Mukherjee oli koomassa leikkauksen jälkeen, ja hänen terveytensä romahti nopeasti 31. elokuuta, kun keuhkoinfektio aiheutti septisen sokin.

Kunnianosoituksia 

  Bharat Ratna (Intia, 2019)
  Padma Vibhushan (Intia, 2008)
  Norsunluurannikon kansallinen ritarikunta (Norsunluurannikko, 2016)
  Makarios III:n ritarikunta (Kypros, 2017)

Lähteet 

Intian presidentit
Intian ulkoministerit
Intian puolustusministerit
Rajya Sabhan jäsenet
Lok Sabhan jäsenet
Intian kongressipuolueen poliitikot
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet