Pelastussuunnitelma (mormonismi)

Pelastussuunnitelma (tai Onnen suunnitelma) on mormonismissa eli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa ja muissa myöhempien aikojen pyhien liikkeen yhteisöissä nimitys opille, joka käsittelee ihmisen olemassaolon tarkoitusta ja hänen mahdollisuuttaan kehittyä maanpäällisen elämän aikana ja sen jälkeen jumaluuden kaltaiseen tilaan, jota kutsutaan mormoniteologiassa "korotukseksi". Oppiin pelastussuunnitelmasta kuuluu osin samoja ajatuksia kuin perinteiseen kristilliseen opetukseen pelastuksesta eli soteriologiaan, mutta se on tätä laajempi, koska se pyrkii selittämään ihmisen olemassaolon perimmäisen tarkoituksen ja viittaa ihmisen olemassaoloon sekä ennen hänen syntymäänsä että sen jälkeen. Onnen suunnitelma on toinen nimi opille, koska sen tarkoituksena on tuoda iankaikkinen ilo kaikille Jumalan lapsille, mikä on heidän olemassaolonsa päämäärä.  

Oppi pelastussuunnitelmasta perustuu mormonismissa tunnustettuihin pyhiin kirjoituksiin eli Raamattuun, Mormonin kirjaan, Oppiin ja liittoihin sekä Kallisarvoiseen helmeen. Se on esitetty systemaattisessa muodossa useiden kirkon johtajien kirjoissa, puheissa ja esitelmissä.

Aikaisempi olemassaolo

Mormoniteologian mukaan ihminen on alun alkaen syntynyt Jumalan henkilapseksi toisessa ajassa ja ulottuvuudessa. Hänellä on siis ollut olemassaolo henkimaailmassa ennen hänen syntymistään maan päälle. Maanpäällisen elämän tarkoitus on, että ihminen oppii hyvän ja pahan. Häntä koetellaan maan päällä, ja hän voi asettua omasta vapaasta tahdostaan hyvän puolelle ja pahaa vastaan. Samalla ihminen voi saada maan päällä opetusta, joka on tarpeen hänen etenemisessään henkimaailmassa, kun hän ruumiin kuoltua on palannut sinne takaisin. Jotta ihminen voisi ratkaista suhteensa Jumalaan vapaasti, hän on unohtanut aikaisemman olemassaolonsa henkimaailmassa syntyessään maan päälle. Monet mormonit pitävät esimerkiksi déjà vu -ilmiöitä todisteena aikaisemmasta olemassaolosta, samoin kuin tuntemattomien ihmisten tuntumista tutuilta. Virallisesti MAP-kirkko ei kuitenkaan ole esittänyt näitä todisteiksi syntymää edeltävästä olemassaolosta henkimaailmassa. 

Mormonismin mukaan jumalat pitivät taivaassa kokouksen ennen näkyvän maailman luomista. Siellä Isä Jumalalle eli Elohimille esitettiin kaksi vaihtoehtoista pelastussuunnitelmaa. Jumalan vanhin henkilapsi Jehova (mormoniteologiassa Jehova ei ole sama olento kuin Elohim eli Isä Jumala, vaan eri persoona), joka myöhemmin tultiin tuntemaan Jeesuksena Kristuksena, esitti, että ihminen lähetettäisiin maan päälle ja hänelle annettaisiin vapaa tahto. Mikäli ihminen lankeaisi pahaan, hän saisi tilaisuuden oppia tuntemaan hyvän ja pahan salaisuuden. Samalla Jehova lupasi lähteä maan päälle ja lunastaa ihmisen lankeemuksen pahoista seurauksista. Toinen Jumalan henkilapsista, Lucifer eli Paholainen, sen sijaan esitti, että Jumala ei antaisi ihmiselle vapaata tahtoa, vaan pakottaisi tämän aina elämään yhteydessään. Luciefer lupasi tehdä tämän mahdolliseksi ja vaati samalla itselleen Elohimille kuuluvaa asemaa ja palvontaa. Jumala hyväksyi Jehovan suunnitelman, minkä jälkeen Lucifer kapinoi Isä Jumalaa vastaan. Hän houkutteli mukaansa kolmasosan taivaan henkiolennoista. Rangaistukseksi näiltä kiellettiin syntyminen ihmisruumiiseen, minkä takia heillä ei ole iankaikkisen kehittymisen mahdollisuutta. Mormoniopin mukaan he ovat pahoja henkiä, jotka Paholaisen kanssa kiusaavat ihmistä ja houkuttavat häntä pahaan.

Ihmisten elämä maan päällä
Luotuaan näkyvän maailman ja Maa-planeetan Jumala lähetti sinne erään korkea-arvoisen enkeliruhtinaan, Mikaelin, Aadamin hahmossa. Aadam ja hänen vaimonsa Eeva lankesivat Jumalan tahdon mukaisesti Luciferin houkutuksiin ja syntiin, minkä jälkeen Jumala ajoi heidät pois paratiisista ja riisti heiltä kuolemattomuuden. Samalla he kuitenkin saivat tulla tuntemaan hyvän ja pahan, mikä antoi heille mahdollisuuden päättää suhteestaan Jumalaan. He oppivat kärsimysten kautta kuuliaisuuden Jumalan tahdolle ja saivat samalla tilaisuuden asettua Hänen puolelleen pahaa vastaan. He oppivat myös arvostamaan taivaallisen elämän ihanuutta uudella tavalla. Ennen muuta syntiinlankeemus antoi ihmisille mahdollisuuden lisääntyä, mikä mahdollisti lukuisten Jumalan henkilasten syntymisen maailmaan ja heidän kehittymisensä eteenpäin. Näin Aadamin lankeemus oli positiivinen tapahtuma ja osaltaan osa Jumalan pelastussuunnitelmaa.

Vapauttaakseen ihmiskunnan Aadamin lankeemuksen negatiivisista seurauksista, kärsimyksesta ja kuolemasta, Jumala lähetti maan päälle vanhimman henkipoikansa Jehovan, joka syntyi maailmaan Jeesus nasaretilaisena. Hän antoi synnittömän elämänsä sovitusuhrina ihmiskunnan puolesta, mikä vapautti ihmisen perisynnistä. Samalla ihminen sai mahdollisuuden nousta ruumiillisesti kuolleista. Ylösnousemus annetaan kaikille Aadamin jälkeläisille Jumalan ansaitsemattomana lahjana, mika tuo esiin pelastuksen universaalisen aspektin.

Jeesuksen sovitusuhri antaa ihmiselle mahdollisuuden tehdä parannuksen synneistä ja luopua niistä. Samalla se antaa ihmiselle mahdollisuuden tehdä oman osansa pelastuksen suunnitelmassa. Mormoniteologiassa ihmisen pelastus on nimenomaan Jumalan ja ihmisen yhteisten ponnistusten tulos. Ihmisen pitää pelastukseen tehdä parannus synneistään ja luopua niistä, uskoa Jumalaan, hänen poikaansa Jeesukseen ja evankeliumiin, ottaa vastaan upotuskaste ja sen jälkeen Pyhän Hengen lahja kättenpäällepanemisen eli konfirmaation kautta. Parannusta, uskoa, kastetta ja konfirmaatiota kutsutaan yhdessä nimellä "evankeliumin ensimmäiset periaatteet". Niiden avulla ja pysymällä uskollisesti Jumalan yhteydessä ihminen pelastuu taivaaseen eli selestiseen kirkkauteen. Pääsy Isän Jumalan välittömään läheisyyteen eli "korotukseen" edellyttää myös muita pyhiä toimituksia, joita suoritetaan MAP-kirkon temppeleissä. Näistä tärkeimmät ovat endaumentti-seremonia ja sinetöinti eli vihkiminen avioliittoon täksi ajaksi ja iankaikkisuudeksi.

Elämä kuoleman jälkeen
Kuoleman jälkeen ihminen menettää väliaikaisesti ruumiinsa, mutta hänen henkensä jatkaa elämää henkimaailmassa. Mikäli ihminen on maan päällä ollessaan valinnut Jumalan puolen ja vastaanottanut tarpeelliset toimitukset, hän voi edetä edelleen henkimaailmassa. Koska evankeliumin ensimmäisten periaatteiden vastaanottaminen on välttämätöntä pelastukseen, mormoniteologia opettaa, että Jumala tarjoaa jokaiselle ihmiselle mahdollisuutta niihin. Edesmenneet apostolit saarnaavat henkimaailmassa, joten ihminen voi sielläkin tehdä parannuksen ja uskoa. Toisaalta hänellä ei henkimaailmassa ole mahdollisuutta pätevään kasteeseen ja konfirmaatioon. Tämän takia maan päällä elävä ihminen voi kastattaa itsensä sijaiskasteella kuolleiden puolesta. Mikäli henkimaailmassa elävä edesmennyt ottaa tämän vastaan, se luetaan hänen hyväkseen. Mikäli hän ei ota kastetta vastaan, ei sijaiskaste hyödytä häntä. Myös muut pyhät toimitukset on mahdollista suorittaa sijaistoimituksina kuolleiden puolesta.

Ihmisen kehityksen lopussa on viimeisen tuomion päivä, jolloin ihmikunta herätetään ruumiillisessa ylösnousemuksessa. Tällöin ihminen päätyy johonkin kolmesta kirkkauden valtakunnasta. Mikäli hän on ottanut vastaan kaikki tarvittavat toimitukset, hän pääsee Isän Jumalan läsnäoloon selestiseen eli taivaalliseen valtakuntaan. Sen kirkkaus on auringon kirkkauden kaltainen. Tämä selestinen valtakunta tullaan perustamaan maan päälle. Selestisen valtakunnan korkeinta astetta kutsutaan korotukseksi (engl. exaltation). Sinne pääsevät vain ne, jotka ovat suorittaneet korotukseen välttämättömät toimitukset mormonitemppelissä. Ihmiset, jotka eivät ole ottaneet vastaan tarvittavia toimituksia, mutta ovat eläneet omantuntonsa mukaan vilpittömästi, pääsevät terrestiseen valtakuntaan. Sen kirkkaus on kuun kirkkauden kaltainen, ja siellä käy Jeesus Kristus, muttei Isä Jumala. Pahat ja syntiset ihmiset pääsevät kirkkauden asteista alimpaan eli telestiseen valtakuntaan, jossa on läsnä vain Pyhä Henki. Telestisessä valtakunnassa Jumalan kirkkaus loistaa enää vain tähtien himmeyden kaltaisena. Vain he, jotka ovat tunteneet Isän Jumalan ja pelastussuunnitelman, mutta sittemmin ovat kääntyneet Jumalaa vastaan, joutuvat yhdessä paholaisen kanssa "ulkoisimpaan pimeyteen" eli kadotukseen. Siellä ovat myös Saatanaa seuranneet pahat henget.

Lähteet

Mormonismin teologia