Alice Pike Barney

Alice Pike Barney (alun perin Alice Pike, 14. tammikuuta 1857 – 16. heinäkuuta 1931) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hänen tyttärensä olivat kirjailija ja salonginpitäjä Natalie Clifford Barney ja Bahá'í-kirjailija Laura Clifford Barney.

Varhainen elämä 

Barneyn isä Samuel Napthali Pike, joka oli tehnyt omaisuutensa Magnolia-viskin valmistajana, oli taiteen suosija Cincinnatissa, missä hän oli rakennuttanut Pike's Opera House -oopperatalon. Hänen isänsä oli Saksan juutalaisia ja hänen äitinsä Alankomaan kristittyjä. Alice Pike Barneyn äiti oli ranskalaista syntyperää. Perheen muutettua New Yorkiin 1866 Barneyn isä rakennutti 23. kadun ja 8. avenuen kulmaukseen talon josta sittemmin tuli Grand Opera House. Barney oli nuorin perheen neljästä lapsesta ja ainoa lapsista joka oli isänsä tavoin kiinnostunut kulttuurista; lapsena hän osoitti taipumuksia laulajaksi ja pianistiksi. 17-vuotiaana hän kihlautui 34-vuotiaan tutkimusmatkailija Henry Morton Stanleyn kanssa. Alicen äiti piti suhdetta sopimattomana ikäeron takia ja vaati heitä siirtämään naimisiinmenoa. Kun Stanley oli kolme vuotta kestävällä tutkimusmatkalla Afrikassa, Alice meni naimisiin Albert Clifford Barneyn kanssa.

Taideopinnot 

Vuonna 1887 Alice matkusti Pariisiin ollakseen lähempänä tyttäriään kun he opiskelivat Les Ruchesissa, ranskalaisen feministikasvattajan Marie Souvestren perustamassa koulussa. Siellä ollessaan hän opiskeli taidemaalausta Carolus-Duranin opastamana. Hän palasi Pariisiin 1896 tuodakseen tyttärensä Lauran hoitoon ranskalaiseen sairaalaan jalkakivun takia ja jatkoi opiskelua Carolus-Duranin kanssa sekä sai oppitunteja espanjalaiselta taidemaalarilta Claudio Castelucholta. Barney oli yksi ensimmäisistä opiskelijoista James Abbott McNeill Whistlerin perustamassa akatemiassa.  Pian Whistler kuitenkin menetti mielenkiintonsa taideopetukseen ja koulu suljettiin, mutta hän vaikutti kuitenkin Barneyn taiteeseen.

Vuonna 1899 Barney perusti salongin vuokra-asuntoonsa; säännöllisiä vieraita olivat symbolistiset taidemaalarit Lucien Lévy-Dhurmer, John White Alexander sekä John White Alexander, ja Barneyn taiteessa alkoi näkyä symbolistien vaikutteita.

Barneyn tyttären Natalien kirjoittaessa  Quelques Portraits-Sonnets de Femmes -nimistä lukukirjaa ranskalaisesta runoudesta, Barney tarjoutui kuvittamaan kirjan. Hän ei ymmärtänyt kirjan rakkausrunojen sisällön olevan suunnattu naisille eikä tiennyt, että kolme neljästä naisesta jotka olivat malleina kirjan kuvitusta varten, olivat hänen tyttärensä rakastajattaria. Alicen mies Albert sai tietää kirjan teeman sanomalehden otsikosta "Sapfo laulaa Washingtonissa" jonka jälkeen hän ryntäsi Pariisiin jossa hän osti sekä tuhosi kustantajan jäljellä olevat olleet kopiot sekä painolaatat. Hän myös vaati että Barney ja Natalie palaavat hänen luokseen perheen kesäkotiin.

Barneyllä oli useita taidenäyttelyjä suurissa gallerioissa mukaan lukien Corcoran Gallery of Art. Myöhempinä vuosina hän kehitti ja patentoi mekaanisia laitteita, kirjoitti sekä esiintyi useissa näytelmissä sekä oopperassa. Monet hänen tauluistaan ovat nykyisin Smithsonian American Art Museum-museon kokoelmassa. Hän kääntyi Bahá'í-uskontoon noin vuonna 1900.

Myöhempi elämä 

Vuonna 1911 53-vuotias Barney meni naimisiin 23-vuortiaan Christian Hemmickin kanssa, heidän kihlauksensa johti maailmanlaajuiseen kohuun lehdistössä. He erosivat 1920.

Aiheesta muualla 

Alice Pike Barney Smithsonian American Art Museum-museon sivustolla 

Yhdysvaltalaiset taidemaalarit
Vuonna 1857 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet