Marcus Ragnarsson

Lars Johan Marcus Ragnarsson (s. 13. elokuuta 1971 Östervåla, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan 632 NHL-ottelua ja teki niissä tehot 37+140=177. Jäähyminuutteja Ragnarsson keräsi 482. Hän lopetti uransa kaudella 2010–2011 Elitserien-joukkue Djurgårdens IF:ssä.

Ura
Ragnarsson on Östervåla IF:n kasvatti. Hän pelasi siellä jo 15-vuotiaana täyden kauden 1986–1987 II-divisioonaa. Kaudella 1989–1990 Ragnarsson pelasi ensin sarjatasoa ylempänä Nacka HK:n riveissä ja hän nousi samalla kaudella Djurgårdens IF:n Elitserien-joukkueeseen, jossa Ragnarsson pelasi 13 runkosarjaottelua ja yhden playoff-ottelun. Keväällä 1990 hän voitti Ruotsin mestaruuden. Ragnarsson pelasi tulokaskaudellaan 1990–1991 35 ottelua tehoin 4+1=5. Hän voitti Ruotsin mestaruuden toisen kerran peräkkäin keväällä 1991. Keväällä 1992 Ragnarsson voitti Elitserienin hopeaa.

Kesällä 1992 San Jose Sharks varasi Ragnarssonin viidennellä kierroksella numerolla 99. Hän siirtyi Djurgårdenista Sharksiin kaudeksi 1995–1996. Ragnarsson pelasi siellä hienon tulokaskauden tekemällä 71 ottelussa tehot 8+31=39. Hän oli joukkueensa tehokkain puolustaja ja tehot olivat Ragnarssonin yhden kauden henkilökohtainen piste-ennätys NHL:ssä. Hän pelasi Sharksissa vielä seitsemänä seuraavana kautena ja pelasi useita kausia Mike Rathjen pakkiparina. Ragnarsson pelasi vuonna 2001 NHL:n tähdistöottelussa. Seitsemännellä Sharks-kaudellaan, joulukuussa 2002 hänet kaupattiin Philadelphia Flyersiin vaihdossa Dan McGillisiin. Kausi 2003–2004 oli Ragnarssonille viimeinen NHL:ssä.

NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 Ragnarsson palasi kotimaahansa ja siirtyi HockeyAllsvenskanin Almtunaan tammikuussa 2005. Hän kuitenkin ehti pelata joukkueessa vain yhden karsintasarjan ottelun. Ragnarsson jatkoi Almtunassa vielä kolme seuraavaa kautta. Hän oli kaudella 2005–2006 joukkueen tehokkain puolustaja ja sisäisen pistepörssin voittaja tehoilla 10+28=38. Ragnarsson oli HockeyAllsvenskanin pistepörssin kolmastoista ja puolustajien pistepörssin toinen Boforsin Nick Angellin jälkeen. Kaudella 2006–2007 hän teki 26 pistettä, mutta oli silti joukkueensa tehokkain puolustaja. Ragnarsson oli puolustajien pistepörssissä kymmenes. Kaudella 2007–2008 hän teki 29 pistettä ja oli jälleen joukkueensa tehokkain puolustaja. Ragnarsson oli HockeyAllsvenskanin neljänneksi tehokkain puolustaja.

Ragnarsson siirtyi kaudeksi 2008–2009 sarjatasoa ylemmäs Elitserieniin ja palasi Djurgårdens IF:n riveihin. Hän voitti puolustajien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 12+25=37, hänet palkittiin Elitserienin parhaan puolustajan Salming Trophyllä, ja hänet valittiin Ruotsin tähdistökentälliseen. Ragnarssonilla oli myös Elitserienin keskimäärin suurin peliaika ottelua kohden (26:12). Kaudella 2009–2010 loukkaantuminen lyhensi runkosarjan 37 mittaiseksi, mutta Ragnarsson voitti keväällä 2010 Elitserienin hopeaa. Kaudella 2010–2011 hän pelasi kolme runkosarjan ottelua, mutta Ragnarsson loukkasi olkapäänsä ja hän lopetti pitkän uransa 39-vuotiaana marraskuussa 2010.

Maajoukkue
Ragnarsson edusti Ruotsia talviolympialaisissa kahdesti: vuonna Naganossa 1998 ja Salt Lake Cityssä 2002, mutta hän jäi molemmissa kisoissa ilman mitalia. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 1995 ja 1997 voittaen molemmista MM-hopeaa. Ragnarsson edusti Ruotsia myös maailmancupissa syksyllä 2004. Yhteensä hän pelasi 40 A-maaottelua tehoin 3+6=9.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
San Jose Sharksin varaamat pelaajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt