Holokausti Virossa

Holokausti Virossa oli natsi-Saksan ja Viron kansallissosialistien suorittama järjestelmällinen Viron juutalaisten kansanmurha 1940-luvun alussa Virossa. Saksalaismiehityksen aikana Virossa toimi saksalaisten alaisuudessa virolaisjohtoinen nukkehallinto. Sen johdossa oli vapaussoturien liikkeen (vapsien) johtohahmoihin kuulunut Hjalmar Mäe. Wannseen konferenssin pöytäkirjoissa 20. tammikuuta 1942 todettiin Viron olevan ”juutalaisista vapaa” ainoana maana Euroopassa: kaikki Virossa asuneet juutalaiset (noin 950 – 1 000 henkilöä) oli jo tuhottu tai karkotettu kokonaan vuonna 1941 aikana.

Historia 

Vuoden 1934 väestönlaskennan mukaan Virossa asui noin 4 400 juutalaista ja heistä noin puolet Tallinnassa. Ennen saksalaismiehityksen alkua heidän määränsä oli vähentynyt noin tuhanteen. Juutalaisia oli kyyditetty pois ja osa heistä oli hankkiutunut Neuvosto-Viron järjestelmän palvelukseen ja tätä kautta heidät evakuoitiin maasta. Saksalaiset pyrkivät propagandan avulla juutalaisten tehneen yhteistyötä entisen miehittäjän kanssa ja tämä saikin ainakin osittaista ymmärrystä tuekseen Virossa. Sen sijaan kansallissosialistien rotuteorioihin ei tavallisesti uskottu. Varsinaisia virolaisten toteuttamia pogromeja ei saksalaisten harmiksi Virossa syntynyt. Viron miehittäneen Pohjoinen armeijaryhmän mukana tuli SS-joukkojen erikoiskomennuskunta Einsatzgruppe A, jonka tehtävänä oli taistella saksalaisten selustassa saksalaisvastaisia voimia vastaan. Einsatzgruppen yksi osastoista oli Martin Sandbergerin komentama Sonderkommando 1a, joka johti Viron puhdistuksia. Siihen kuului Saksan valtiollisen poliisin Gestapon ja puolueen turvallisuuspalvelu Sicherheitsdienstin (SD) miehistöä. Sonderkommando 1a muutettiin joulukuussa 1941 nimelle Sicherheitsdienst polizei und SD Estland, eli Viron turvallisuuspoliisi ja SD. Se jakautui puolestaan saksalaiseen ja virolaiseen turvallisuuspoliisiin, joista jälkimmäisen muodostivat pääasiassa Viron tasavallan aikaiset poliisit.

Kesällä 1942 tuhoamispolitiikan seurauksena Virossa oli enää ehkäpä kymmenisen juutalaista. Viranomaiset julistivatkin maan olevan juutalaisista vapaan eli judenfrei. Viron alueella ei surmattu kuitenkaan vain Viron juutalaisia. Juutalaisia tuotiin Viron keskitysleireille Itä-Euroopan maista, kuten Liettuasta, Tšekkoslovakiasta ja Puolasta, sekä myös Saksasta. Tunnetuimmat Viron keskitysleirit olivat Klooga Tallinnan länsipuolella ja Jägala sen itäpuolella. Jägalaan tuotiin syksyllä 1942 noin 2 000 juutalaista ja lähes kaikki heistä teloitettiin Kalevi-Liivan alueella. Teloituksia jatkettiin myöhemmin ja Kalevi-Liivalla surmattiin yhteensä noin 6 000 juutalaista. Kloogalla oli vuonna 1943 noin 1 500 juutalaista. Leirille oli sijoitettu myös inkeriläisiä ja venäläisiä Leningradin alueelta. Kun puna-armeija lähestyi syyskuussa 1944 saksalaiset surmasivat Kloogalla noin 1 800 juutalaista. Yhteensä Virossa surmattiin arviolta 10 000 eri Euroopan maista peräisin ollutta juutalaista.

Vuonna 2006 julkaistun kansainvälisen tutkimuskomission raportin mukaan virolainen SS-legioona ja jotkin virolaisista poliisipataljoonista osallistuivat juutalaisten kokoamiseen ja teloittamiseen ainakin valkovenäläisessä Navahrudakin kaupungissa. He osallistuivat myös vartiotehtäviin vähintään neljässä puolalaisessa kaupungissa ja useilla leireillä Virossa ja muissa maissa. Myös jotkut Omakaitsen jäsenistä ovat saattaneet osallistua juutalaisten tuhoamiseen.

Keskitysleirit

KZ-Stammlager 
KZ Vaivara

KZ-Außenlager 
KZ Aseri
KZ Auvere
KZ Erides
KZ Goldfields (Kohtla)
KZ Ilinurme
KZ Jewe
KZ Kerestowo (Petserimaalla)
KZ Kiviöli
KZ Kukruse
KZ Kunda
KZ Kuremaa
KZ Lagedi

KZ Lodensee (KZ Klooga; SS-Untersturmführer Wilhelm Werle; syyskuu 1943 – syyskuu 1944. Leiri avattiin vuonna 1943. Siellä pidettiin noin 2000–3000 vankia, joista suurin osa oli Liettuan juutalaisia. Kun puna-armeija lähestyi, vartijoina olevat SS-miehet ampuivat viimeiset noin 2500 vankia 19. syyskuuta 1944 ja polttivat suurimman osan ruumiista. Alle sata vankia onnistui piiloutumaan ja siten selviämään. Paikalta löytyy nykyisin juutalaisille osoitettu muistomerkki.
KZ Narwa
KZ Narwa-Hungerburg
KZ Putki
KZ Reval (Ülemiste?)
KZ Saka
KZ Sonda
KZ Soski
KZ Wiwikond
KZ Ülenurme

Arbeits- und Erziehungslager 
AEL Jägala (elokuu 1942 – syyskuu 1943)
AEL Murru
AEL Reval
Harku (27. lokakuuta 1942 tuomittiin Harkun leirissä 243 Viron mustalaista)
Lasnamäe vankila
AEL Tartu (Karl Linnas)
AEL Turba (Ellamaalla)

Vankilat 
Haapsalu
Kuressaare
Narva (Vestervalli-kadulla 1941–1944)
Petseri
Pärnu
Tartu
Valga
Võru

Muut keskitysleirit 
Dvigatel
Essu
Järvakandi
Laitse
Lavassaare
Lehtse
Lelle (1942–1943 toukokuu)
Roela
Sitsi (Tallinnassa Tööstuse-kadun lopussa, jossa oli 10 parakkia. 17. syyskuuta 1944 asti.)
Vasalemma
Vaste

Sotavankileirit 
Dulag 101 Narva 8.1941–9.1941
Dulag 102 Rakvere Estland 8.1941–9.1941
Dulag 110 Tapa 4.1943–12.1943
Dulag 110/N ("Reval-Süd") Tallinn 4.1943–12.1943 (?)
Dulag 110 Valga 12.1943–1944
Dulag 154 Viljandi 7.1941–10.1941
Dulag 154/N Pärnu 7.1941–10.1941 (?)
Dulag 154/N Tartu 7.1941–10.1941 (?)
Dulag 200 Narva 10.1941–6.1942
Dulag 200/N Narva 6.1942–
Dulag 375 Viljandi 5.1943–8.1944
Dulag 375/N Tapa 10.1943–4.1944
Dulag 377 Kiviõli 4.1943–8.1944
Dulag 377/N Kohtla 4.1943–8.1944 (?)
Dulag 377/N Kütte-Jõu 4.1943–8.1944 (?)
Dulag 377/N Ahtme 4.1943–8.1944 (?)
Dulag 377/N Käva 4.1943–8.1944 (?)
Dulag 377/N Kukruse 4.1943–8.1944 (?)
Frontstalag 347/N Valga 11.1941
Stalag XXI B Tapa 10.1941–4.1942
Stalag 332 Viljandi 10.1941–5.1943
Stalag 332/N Põltsamaa 10.1941–5.1943 (?)
Stalag 351 Valga 9.1941–12.1943
Stalag 381 Tapa 4.1942–5.1943
Stalag 381/Z ("Reval-Süd") Tallinn 4.1942–5.1943 (?)

Tuomitut 
Oskar Angelus
Hans Aumeier
Heinrich Bergmann
Julius Geese
Ralf Gerrets
Juhan Jüriste
Aleksander Koolmeister
Friedrich Kurg
Aleksander Laak
Ernst Laigo
Roland Lepik
Karl Linnas
Ain-Ervin Mere
Hjalmar Mäe
Hinrich Möller
Artur Paal
Vladimir Purka
Villem Raid

Martin Sandberger
Walter Stahlecker
Karl Tagasaar
Arkadi Valdin
Jaan Viik
Ervin Viks
Arkadi Visnapuu
Wilhelm Werle

Järjestelmät 
Eesti Julgeolekupolitsei
Einsatzgruppe A
Omakaitse
Ordnungspolizei
Poliitiline Politsei
Politseipataljonid
Sicherheitspolizei und des SD
Sonderkommando 1a

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Karl Lemmik ja Ervin Martinson (toim.): 12 000. Tartus 16.–20. jaanuaril 1962 massimõrvarite Juhan Jüriste, Karl Linnase ja Ervin Viksi üle peetud kohtuprotsessi materjale. Eesti Riiklik Kirjastus 1962.
 Ants Saar: Vaikne suvi vaikses linnas. Kirjastus Eesti Raamat 1971.
 Eesti vaimuhaigete saatus Saksa okupatsiooni aastail (1941–1944). Eesti Arst 3.3.2007.
 Ervin Martinson: Elukutse – reetmine. Eesti Raamat 1970.
 Ervin Martinson: Haakristi teenrid. Eesti Riiklik Kirjastus 1962.
 Vladimir Raudsepp (toim.): Inimesed olge valvsad. Eesti Riiklik Kirjastus 1961.
 Ervin Martinson ja A. Matsulevitš (toim.): Pruun katk. Dokumentide kogumik fašistide kuritegude kohta okupeeritud Eesti NSV territooriumil. Eesti Raamat 1969.
 SS tegutseb. Dokumentide kogumik SS-kuritegude kohta. Eesti Riiklik Kirjastus 1963.

Aiheesta muualla 

Andrei Hvostov, Jakobsoni komisjon Augeiase tallis
Extermination of the Gypsies in Estonia during World War II
Isamaaliitlane, kellest sai timukas
Komisjon: 20 000 juudi hukkamine Eestis pole tõendatud
Meelis Maripuu, Eesti juutide Holokaust ja eestlased
Omakaitse omakohus 
Operation 1005 in Riga by Jens Hoffmann 
SAKSA OKUPATSIOON EESTIS 
Ülevaade juutide tapmisest Eesti territooriumil asunud laagrites

Virossa
Viron historia
Luettelot Virosta