HMAS Melbourne (R21)

HMAS Melbourne (R21) oli Australian kuninkaallisen laivaston (RAN) Majestic-luokan lentotukialus. Alus oli palveluskäytössään vuosina 1955–1982 Australian kolmas ja viimeinen lentotukialus. Se oli ainoa Kansainyhteisön laivastoalus, joka on upottanut (törmäämällä) kaksi ystävällismielistä sota-alusta rauhan aikana.

Alus oli palveluksessa ollessaan Australian laivaston lippulaiva. Se ei ampunut yhtään laukausta sotatoimissa palveluskäytössä. Aluksella oli vain toissijainen, ei-sotiva rooli Indonesian–Malesian konfliktissa ja Vietnamin sodassa.

Tilaus ja valmistus 

Britannian kuninkaallisen laivaston Majestic-luokan nimikkoaluksen köli laskettiin 15. huhtikuuta 1943 Vickers-Armstrongin telakalla Barrow-in-Furnessissa, ja alus laskettiin vesille 28. helmikuuta 1945 nimellä HMS Majestic. Japanin antautumisen päättäessä toisen maailmansodan aluksen rakennustyöt keskeytettiin, kunnes Australian hallitus osti sen vuonna 1949. Oston yhteydessä oli päätetty ottaa käyttöön uutta lentotukialustekniikkaa aluksen rakenteissa, ja Melbournesta tuli USS Rangerin jälkeen kolmas lentotukialus, jossa oli 5,5 asteen kulmassa runkoon nähden oleva lentokansi. Viivästykset rakennustöissä ja uuden teknologian integroimisessa aiheuttivat sen, että alus tuli palveluskäyttöön vasta 28. lokakuuta 1955.

Palvelus 

Melbourne kastettiin 28. lokakuuta palvelukseen otettaessa kumminaan Sir Thomas Whiten puoliso. Aluksen ensimmäisenä päällikkönä oli Galfrey G. O. Gatacre. Ensimmäisenä alukselle laskeutui Whirlwind-helikopteri 6. joulukuuta, ja ensimmäiset lentokoneet Hawker de Havilland Sea Venom ja Fairey Gannet Englannin kanaalissa tehtyjen koeajojen aikana. Vastaanottotestien päätyttyä alus lähti Glasgow'sta 11. maaliskuuta 1956 Australiaan kannellaan 808 laivueen Sea Venomit sekä 817 ja 817 laivueiden Gannet-sukellusveneidentorjuntakoneet.

Melbourne oli osallisena kahdessa vakavassa yhteentörmäyksessä liittoutuneiden sota-alusten kanssa. Illalla 10. helmikuuta 1964 Daring-luokan hävittäjä HMAS Voyager muutti kurssia, osui Melbournen keulaan ja upposi. 82 Voyagerin miehistönjäsentä sai surmansa ja törmäyksen johdosta järjestettiin kaksi tutkintaa ().

Toinen yhteentörmäys tapahtui varhain aamulla 3. kesäkuuta 1969, kun Allen M. Sumner -luokan hävittäjä USS Frank E. Evans törmäsi Melbourneen ja upposi samankaltaisissa olosuhteissa. Melbourne leikkasi törmäyksessä USS Frank E. Evansin kahtia. Evansin keulaosa upposi muutamassa minuutissa. 74 Yhdysvaltain laivaston miehistön jäsentä sai surmansa, ja tapauksen johdosta järjestettiin molempien osapuolten yhteinen tutkinta.

Melbournen korvaavaksi alukseksi oli suunniteltu 1980-luvun alussa Italian laivaston Garbaldi-luokan tyyppinen alus, ja sittemmin Kuninkaallisen laivaston HMS Invincible, joka kuitenkin palautettiin palveluskäyttöön Falklandin sodan syttymisen vuoksi. Melbourne poistui 30. toukokuuta 1982 palveluskäytöstä, jolloin se siirrettiin reserviin odottamaan päätöstä kohtalostaan. Melbourne myytiin vuonna 1985 Kiinaan romutettavaksi. Sitä ei kuitenkaan romutettu, vaan kansan vapautusarmeija tutki alusta oman lentotukialuksen kehittämiseksi ja omien lentäjien koulutuksessa lentotukialustoimintaan.

Yhteentörmäyksiin liittyviä kuvia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 HMAS Melbourne (II) Ship Histories: Royal Australian Navy 
 HMAS Melbourne Association
 A sailor’s recollections of several tours of duty aboard the carrier 

Australian laivaston Majestic-luokan lentotukialukset
Australialaiset kylmän sodan lentotukialukset