Surumarssi (vallankumouslaulu)

Surumarssi on venäläinen työväenlaulu ja surumarssi, jota esitettiin kuolleiden vallankumouksellisten hautajaisissa. Erityisesti vuoden 1905 Pietarin verisunnuntai teki kappaleen kuuluisaksi. Laulu on myöhemmin tunnettu myös Suomen työväenliikkeen parissa.

Laulun sanat perustuvat runoilija A. Arhangelskin (joissain lähteissä V. G. Arhangelski; oikea nimi Anton Amosov) runoon vuodelta 1878, ja se tuli Venäjällä tunnetuksi jo 1880-luvulla nimellä ”Te tuskissanne kaaduitte” (). Sävelen taustasta on erilaisia näkemyksiä: sen on sanottu olleen romanssisäveltäjä Aleksandr Varlamovin sovitus eräästä kansanlaulusta, toisaalta säveltäjäksi on väitetty N. N. Ikonnikovia. Erään tiedon mukaan samalla melodialla oli aiemmin laulettu toista, runoilija Ivan Kozlovin sanoihin perustunutta laulua.

Nadežda Krupskajan mukaan kappaletta laulettiin verisunnuntain uhrien hautajaisissa 9. tammikuuta 1905 (gregoriaanisen kalenterin mukaan 22. tammikuuta).

Kappaleen vanhan suomennoksen on tehnyt ilmeisesti Esa Paavo-Kallio ja uuden 1950-luvulla Reino Sandell. Laulusta on useita suomenkielisiä levytyksiä 1970- ja 1980-luvuilta, muun muassa Koiton Laulun esittämänä albumilla V. I. Lenin 1870–1970 (1970), Kom-teatterin esittämänä albumilla Kansainvälinen (1972) sekä Ajan laulun esittämänä albumilla Ajan laulu (1972).

Dmitri Šostakovitš käytti Surumarssin teemaa 11. sinfoniansa adagio-osassa, Benjamin Britten puolestaan nuoruudensävellyksessään Russian funeral.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Työväenlaulut
Venäläiset musiikkikappaleet