Arkaainen hymy

Arkaainen hymy on antiikin Kreikan arkaaisen kauden kuvanveistolle tyypillinen veistosten kasvoilla oleva ilme, jossa suun reunat kääntyvät hieman ylöspäin. Arkaainen hymy tavataan sekä puettuja naisia eli koreita tai alastomia nuoria miehiä esittävien kurosten kasvoilla.

Arkaaista hymyä on tulkittu eri tavoin. Sitä on luonnehdittu arvoituksellisuuden, jumalallisuuden, elämänvoiman ja elämänilon merkiksi.

Tulkinnat taiteessa 

Myös taiteilijat ovat tulkinneet arkaaista hymyä. Esimerkiksi Léon Bakstin maalaus, jonka nimi on Terror Antiquus eli ”Ikivanha terrori” (toiselta nimeltään Zeuksen salama, 1908), esittää hymyilevää kore-naista, jonka takana on apokalyptinen maisema, jossa kaupungit sortuvat ja maailma tuhoutuu.

Romaanissaan Jumalten naamiot (The Magus, 1965) John Fowles kuvaa keskustelua, joka käydään veistoksesta, joka on peräisin ”Diymasta, Vähästä-Aasiasta”, ”kuudennelta tai seitsemänneltä vuosisadalta ennen Kristusta.” Kirjoittajan mukaan sen ”voima oli kasvoissa. Niillä asui voitonriemuinen hymy, hymy joka olisi ollut omahyväinen, ellei se olisi niin estottomasti kuvastellut puhdasta metafyysistä hyvää mieltä. [...] Suu oli kaunismuotoinen, ajattoman älykäs ja ajattoman huvittunut.” 

Kirjan henkilö kysyy, mahtaisiko se hymyillä tuolla tavoin, jos olisi tiennyt Belsenistä ja toinen sanoo:

Lähteet 

Kreikan arkaainen kuvanveisto
Taidehistorian käsitteet