Liejutaskurapu

Liejutaskurapu (Rhithropanopeus harrisii) on alkujaan pohjoisamerikkalainen, pienikokoinen taskurapulaji, joka on 2000-luvulla kotiutunut myös Suomen rannikkovesiin.

Koko ja ulkonäkö 
Liejutaskuravun kuoren halkaisija on enintään noin 25 mm. Väri vaihtelee ruskeasta oliivinvihreään. Saksien kärjet ovat vaaleat, ja oikea saksi on yleensä vasenta pidempi. Silmät ovat varsien päissä. Varsien molemmin puolin on neljä pientä okaa. Kävelyjalat ovat pitkät ja hoikat, ja niissä on harvakseltaan karvoja. Toukat ovat mikroskooppisen pieniä.

Varhaisvaiheet 
Urosten etummaiset kävelyjalat kuljettavat siittiöitä. Vaikka munat hedelmöityvät sisäisesti naaraan siemensäiliöissä, naaras hautoo niitä vatsan päällä. Rykelmässä on 1200–5000 munaa, ja naaras voi tuottaa jopa 4 rykelmää parittelukauden aikana. Munista kuoriutuu noin millimetrin mittaisia planktonissa ajelehtivia zoea-toukkia, joilla on pitkä piikki. Useiden zoea-vaiheiden jälkeen toukasta kuoriutuu noin 2 mm pitkä megalopa-toukka, jolla on suhteellisen suuret silmät ja puolivalmiit jalat, joita se käyttää uimiseen ja asuinpaikan etsimiseen.  Lopulta toukasta kuoriutuu pieni rapu, joka pystyy ryömimään asuinpaikallaan pohjalla. Koko metamorfoosi munasta aikuisen näköiseksi kestää 15–32 päivää.

Levinneisyys 
Liejutaskuravun luonnollinen levinneisyysalue kattaa murtovesialueet Pohjois-Amerikan Atlantin puoleisella rannikolla. Euroopassa ensimmäiset havainnot kirjattiin vuonna 1874 Hollannissa. Laji on levinnyt moniin jokisuistoihin ympäri maailmaa, esimerkiksi laivojen painolastivesien, runkoon kiinnittymisten, virtausten, syöttiämpäreiden ja kalojen istutusten mukana. Yhdysvalloissa se on asuttanut sisämaassa vain muutamia makean veden altaita Teksasissa ja Oklahomassa, joissa korkea mineraalipitoisuus voi edistää selviytymistä.

Suomen vesiltä lajia tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2009 Naantalin ja Rymättylän alueelta. Löytöjä tehtiin samalla alueella myös vuonna 2010.

Elinympäristö ja elintavat 
Liejutaskurapu elää murtovesissä ja suosii varsinkin mereen laskevien jokien suita. Laji sietää vähähappisia merenpohjia, monia ympäristömyrkkyjä ja laajaa vaihtelua veden suolaisuudessa. Kuolleen Veikselin (Veikselin sivu-uoma Martwa Wisla) ja Gdanskin lahden tutkimuksissa todettiin, että liejutaskurapu saalistaa pääasiassa monisukasmatoja ja simpukoita, mutta se syö myös viherleviä ja kuollutta eläinperäistä ainesta. Se itse on ankeriaiden, kampeloiden ja merimetsojen ruokalistalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Harris mud crab (Rhithropanopeus harrisii) catching a shrimp (Palaemon elegans): "Katkaravun nappaus"; 20.9.2020; Youtube - Katriina Könönen; 0min 35s.
 Crab zoea of Rhithropanopeus harrisii: "Toukkavaihe"; 1.7.2020; Youtube - Lodewijk van Walraven; 0min 56s.
 Krabik amerykanski (Rhithropanopeus harrisii) (4K). Harris mud crab: "Kaikkiruokainen"; 5.9.2020; Youtube - Nantai TV Pawel Vogelsinger; 2min 45s.

Taskuravut
Itämeren vieraslajit