Iranilainen filosofia

Iranilaisen tai persialaisen filosofian juuret ovat vanhoissa iranilaisissa filosofisissa perinteissä, jotka saivat alkunsa indoiranilaisessa kulttuurissa ja jotka saivat paljon vaikutteita Zarathustran opetuksista. Zarathustran ajattelu on vaikuttanut myös länsimaiseen ajatteluun juutalaisuuden ja keskiplatonismin kautta. Myöhempiä iranilaisen filosofian suuntauksia ovat manikealaisuus ja mazdalaisuus. Vanha iranilainen filosofia alkoi saada vaikutteita kreikkalaisesta filosofiasta, kun sassanidikuninkaat antoivat kääntää kreikkalaista luonnonfilosofiaa pahlaviksi. Käännöstoiminta jatkui arabivallan alla 800-luvulla, jolloin filosofian harjoittaminen jatkui islamilaisten tieteiden pohjalla.  Kehittyi myös islamilaisen filosofian suuntauksia, kuten illuminationismi ja transsendentti teosofia.

Islamia edeltänyt aika

Zarathustralaisuus 

Zarathustra oli itäiranilainen profeetta, jonka nimiin laitetut opetukset ajoittuvat vuosien 1000-588 eaa. välille. Hänen opetuksistaan tuli zarathustralaisuuden pohja, ja ne ovat vaikuttaneet monella tavalla iranilaiseen ajatteluun.

Zarathustra oli ensimmäinen, joka käsitteli pahan ongelmaa filosofisesti. Hänen on usein katsottu olleen myös ensimmäinen monoteisti uskontojen historiassa. Hänen eettinen ajattelunsa perustui kolmen hyvän asian, hyvien ajatusten (pendar-e-nik), hyvien sanojen (goftar-e-nik) ja hyvien tekojen (kerdar-e-nik), korostamiseen.

Zarathustran opetukset vaikuttivat myös kreikkalaiseen ja roomalaiseen filosofiaan. Useat antiikin ajan ajattelijat, kuten Eudoksos Knidoslainen ja Plinius vanhempi, ylistivät zarathustralaista filosofiaa. Platon sai tietoa zarathustralaisuudesta Eudoksoksen kautta, ja hänen on nähty saaneen siitä vaikutteita ideaoppiinsa. 200-luvulla eaa. Kolotes syytti Platonin varastaneen osia Zarathustran teoksesta Luonnosta, kuten Er-myytin, teokseensa Valtio.

Manikealaisuus 

Profeetta Manin perustama manikealaisuus vaikutti laajalla alueella, Pohjois-Afrikasta Kiinaan. Sen keskeinen piirre oli voimakas dualistinen kosmologia ja teologia, jonka se jakoi yhdessä mazdalaisuuden kanssa. Kaikkaudessa katsottiin olevan kaksi perusprinsiippiä: Valo, joka oli hyvä; ja Pimeys, joka oli paha. Nämä kaksi olivat sekoittuneet kosmisen onnettomuuden seurauksena, ja ihmisen tehtävänä tässä elämässä oli vapauttaa itsestään ne osat, jotka kuuluivat valoon. Mani näki hyvän ja pahan sekoittumisen traagisena, kun taas Mazdak oli nähnyt sen neutraalimmin, jopa optimistisella tavalla.

Mazdalaisuus 

Mazdak (k. 524/528 jaa.) oli persialainen yhteiskunnallinen uudistaja, joka toimi sassanidien kuninkaan Kavadh I:n aikana. Hän väitti olevansa Jumalan lähettämä profeetta. Hänen näkemyksiään on luonnehdittu varhaiseksi ”kommunismiksi”.

Klassinen islamilainen aika

Avicennalaisuus 

Avicenna pyrki islamilaisella kultakaudella yhdistelemään aristotelismia ja uusplatonismia islamilaiseen Kalam-teologiaan. 1100-luvulla avicennalaisuudesta tuli islamilaisen filosofian johtava koulukunta, ja Avicennan teoksia kommentoitiin laajalti. Avicennalaisuus vaikutti myös keskiajan eurooppalaiseen ajatteluun. Keskiajan filosofia sai vaikutteita muun muassa hänen sielua koskevista ajatuksistaan sekä olemassaolo-olemus (eksistenssi-essentia) -erottelusta. Toisaalta näkemyksistä väiteltiin paljon, ja osa tuomittiin Pariisin oppituomioissa vuonna 1210. Hänen psykologiansa ja tietoteoriansa vaikutti kuitenkin Willelmus Auvergnelaiseen ja Albert Suureen, ja hänen metafysiikkansa Tuomas Akvinolaiseen.

Illuminationismi 

Illuminationismi oli islamilaisen filosofian koulukunta, jonka perusti Shahab al-Din Suhrawardi 1100-luvulla. Koulukunnan ajattelu oli yhdistelmä Avicennan filosofiaa ja muinaista iranilaista ajattelua, sekä Suhrawardin omia ajatuksia. Illuminationismin on usein nähty saaneen vaikutteita uusplatonismista.

Transsendentti teosofia 

Transsendentti teosofia on islamilaisen filosofian koulukunta, jonka perusti Mulla Sadra 1600-luvulla. Hänen filosofiansa ja ontologiansa on nähty yhtä keskeisenä islamilaiselle ajattelulle kuin Martin Heideggerin ajattelu länsimaiselle filosofialle 1900-luvulla. Mulla Sadra kehitti uuden lähestymistavan todellisuuden luonteen tarkasteluun, ja hänen ajattelunsa on nähty siirtymänä essentialismista eksistentialismiin islamilaisessa filosofiassa, useita satoja vuosia ennen kuin sama tapahtui länsimaisessa ajattelussa.

Nykyaikainen iranilainen filosofia 

Ennen länsimaiden tyyliin järjestettyjä yliopistoja, filosofiaa tutkittiin Iranissa uskonnollisissa seminaareissa. 

1900-luvun merkittävimpiin iranilaisiin filosofeihin ja intellektuelleihin lukeutuvat muun muassa Dariush Shayegan, Morteza Motahhari, Javad Tabatabaei, Seyyed Hossein Nasr, Daryush Shokof, Ahmad Fardid, Mohsen Kadivar ja Mahmoud Khatami.

Koulukuntia ja filosofeja

Islamia edeltänyt aika 

 Zarathustra ja zarathustralaisuus
 Avesta ja Gathas
 Osthanes
 Jamasp
 Anakharsis, skyyttalainen filosofi
 Mani ja manikealaisuus
 Mazdak ja mazdalaisuus
 Burzoe
 Paavali Persialainen, kristitty filosofi
 Bukhtishu

Islamilainen aika 

 Avicenna
 Al-Farabi
 Imam Mohammad Ghazali Tusi 
 Abd al-Qahir al-Jurjani
 Kateb Qazwini 
 Zakaria Razi
 Qutb-al-din Razi
 Baba Afdal 
 Fakhr al-Din Razi (Imam Fakhr Razi)
 Nasir al-Din Tusi 
 Zakariya Qazwini 
 Faridaddin Attar (Attar Nishapuri)
 Umar Suhrawardi 
 Umar Khayyam 
 Semnani 
 Ali Hamedani 
 Jalal ad-Din Muhammad Balkhi-Rumi (Rumi)
 Mahmud Shabestari 
 Shams al-Din Lahiji
 Nematollah Vali Kermani
 Abdol-Rahman Jami 
 Noor Ali Shah 
 Shahab al-Din Suhrawardi ja illuminationistinen koulukunta 
 Sadr al-Din Dashtaki
 Mir Damad ja Isfahan-koulukunta 
 Mulla Sadra ja transsendentti teosofia 
 jabir ibn hayyan
 Rajab Ali Tabrizi 
 Qazi Sa’id Qumi
 Qom-koulukunta
 Mulla Hadi Sabzevari

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Iranian Philosophy & Theology Researchers Association  
 Persian Philosophy - An Anthology of Philosophy in Persia Review Essays of Academic, Professional &  Technical Books in the Humanities & Sciences 

Filosofia alueittain
Filosofia
Itämainen filosofia