Yhdeksän lyyristä runoilijaa

Yhdeksän lyyristä runoilijaa (myös yhdeksän meelistä runoilijaa) on nimitys, jota käytetään Kreikan arkaaisen kauden merkittävimmistä runoilijoista. Tällainen yhdeksän henkilöä käsittävä kaanon muodostui hellenistisenä aikana aleksandrialaisten tekstikriitikoiden parissa.

Yhdeksän lyyristä runoilijaa olivat:

 Alkman (600-luku eaa.) - kuorolyriikka
 Sapfo (n. 600 eaa.) - monodinen lyriikka
 Alkaios  (n. 600 eaa.) - monodinen lyriikka
 Anakreon  (500-luku eaa.) - monodinen lyriikka
 Stesikhoros  (500-luku eaa.) - kuorolyriikka
 Ibykos  (500-luku eaa.) - kuorolyriikka
 Simonides Keoslainen  (500-luku eaa.) - kuorolyriikka
 Pindaros  (400-luku eaa.) - kuorolyriikka
 Bakkhylides  (400-luku eaa.) - kuorolyriikka

Antiikin kreikkalaisissa lähteissä näistä runoilijoista käytetään yleensä termiä melikos (sanasta melos, ”laulu”), mutta jotkut lähteet käyttävät termiä lyrikos, joka tuli myöhemmin yleiseen käyttöön latinan kielessä (lyricus) ja nykykielissä.

Näiden runoilijoiden runous jaetaan yleensä kuorolyriikkaan (khorōidia) ja monodiseen lyriikkaan (monōidia). Eräät nykytutkijat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet tämän jaottelun. Antiikin ajalla oppineet määrittelivät lajityypin runomitan, eivät sisällön perusteella. Näin osa runoudesta, joka nykyään luettaisiin lyyriseksi, on kuitenkin jätetty pois; tällaisia runouden lajeja ovat elegia ja jambirunous.

Lähteet 

Antiikin Kreikan kirjallisuus