Mustadelfiini

Mustadelfiini eli harmaakuvedelfiini (Lagenorhynchus obscurus) on delfiinilaji, jota tavataan eteläisen pallonpuoliskon rannikkovesillä. Aiemmin sitä pidettiin geneettisesti samana kuin juovadelfiiniä, mutta nykyisen tieteellisen konsensuksen mukaan ne ovat eri lajeja. Sen pääasiallista ravintoa ovat kalmarit ja eri kalat. Mustadelfiinin uhanalaisuudesta ei ole saatu tietoa mutta niitä on usein joutunut nuottiin.

Rakenne 

Mustadelfiini on keskikokoinen tai pieni muihin delfiineihin verrattuna. Eri alueiden yksilöillä on kuitenkin havaittu merkittäviä kokoeroja. Suurimmt yksilöt löytyvät Perun rannikolta, missä ne ovat jopa 210 cm pituisia ja 100 kg painoisia. Uudessa-Seelannissa asustavat pienimmät yksilöt; siellä niillä on mittaa 165–178 cm ja painoa 69–85 kg. Urokset ovat naaraita hivenen kookkaampia. Muita sukupuolten välisiä eroja ei juurikaan ole, vaikkakin urosten selkäevä on kaarevampi ja niiden rakenne on laajempi.

Väritys on selkäpuolella tummanharmaa tai musta ja selkäevä kaksivärinen; etureuna on saman värinen kuin selkä mutta takareuna on selvästi vaaleampi. Pään sivusta, silmien edestä johtaa pitkä vaaleanharmaa laikku mustaan tai tummanharmaaseen kuonoon. Kurkku ja vatsa ovat valkoiset, ja nokka ja alaleuka tummanharmaat tai mustat. Mustadelfiini on sivusta harmahtavan valkoinen. Selkäevän alapuolella on valkoisen keskellä musta piikkimäinen kuvio. Kuono on delfiineille epäominaisen lyhyt.

Levinneisyys 
Mustadelfiiniä esiintyy Etelä-Amerikan keski- ja eteläosissa, Afrikan lounaisrannikolla, Uuden-Seelannin ympäristössä sekä muun muassa Tristan da Cunhan, Prinssi Edwardin saarten ja Amsterdamsaaren vesillä. Australian etelärannikolla se on todennäköisesti kausittainen.

Käyttäytyminen 
Parhaiten mustadelfiinit viihtyvät viileillä vesillä ja kylmillä virtauksilla. Ne voivat liikkua pitkiä matkoja (noin 780 km) mutta niillä ei ole määritelty kausiluonteisia vaelluksia. Uudessa-Seelannissa niiden on havaittu kommunikoivan tavallisten delfiinien (Delphinus) kanssa.

Ravinto 
Mustadelfiinit saalistavat monenlaisia kaloja ja kalmareita. Tavallisimpia lajeja ovat sardellit, lyhtykalat, härkäsimppu, kummeliturska, hoki, sardiinit, piikkimakrilli ja punaturska. Ne hyökkäävät koordinoidusti laumoissa ja ne voivat muuttaa strategioitaan ympäristön mukaan. Yleensä ne saalistavat pinnan läheisyydessä

Lähteet 
Encyclopedia of Marine Mammals. Perrin, W. F., Wursig, B and J. G.M. Thewissen., editors. (2008) Academic Press; 2nd edition, ISBN 012373553X
The Dusky Dolphin: Master Acrobat off Different Shores. Würsig, B., and Würsig, M., editors. (2010) Academic Press. ISBN 0123737230.
Whales, Dolphins and. Porpoises, K. S, Norris. editor, (1977) University of California Press. ISBN 0520032837 
Sensory Abilities of Cetaceans. Thomas, J.; Kastelein, R., editors. (1990) Plenum Press. ISBN 0306436957.
Cetacean Societies. Mann, J., editor. (2000) University of Chicago Press,  ISBN 0226503410.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Harmaakuvedelfiini (Lagenorhynchus obscurus)
 ITIS: Lagenorhynchus obscurus 
 University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Lagenorhynchus obscurus, dusky dolphin 
 Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Lagenorhynchus obscurus 

Valkokuvedelfiinit