Hans Bischoff

Hans Bischoff (17. helmikuuta 1852, Berliini, Preussi – 12. kesäkuuta 1889, Niederschönenhausen, Saksan keisarikunta) oli saksalainen pianisti ja pedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa Theodor Kullakin ja Richard Wüerstin oppilaana Berliinissä sekä filosofiaa ja kieliä Berliinin yliopistossa 1868–1872. Bischoff väitteli filosofian tohtoriksi Göttingenissä 1873. Hänen väitöskirjansa aiheena oli Bernhard von Ventadorn. Bischoff opetti pianonsoittoa Theodor Kullakin akatemiassa (Neue Akademie der Tonkunst) 1873–1878 ja sitten kuolemaansa saakka Berliinin Stern-konservatoriossa. Hän toimi myös konserttipianistina soittaen pääasiassa kamarimusiikkia. Yhdessä viulisti W. Helmichin kanssa hän järjesti maanantaikonsertteja Berliinin Sing-Akademiessa. Muun työnsä ohessa Bischoff toimitti tarkistettuja laitoksia Georg Friedrich Händelin, Johann Sebastian Bachin ja Robert Schumannin pianoteoksista.

Kirjallinen tuotanto
 Biographie des Troubadours Bernhard von Ventadorn, 1873
 Über die ältere französische Klavierschule, 1875
 toimittanut Adolf Kullak: Die Ästhetik des Klavierspiels, 1876
 Zur Erinnerung an Theodor Kullak, 1883

Nuottijulkaisut
 Ausgewählte Klavier-Kompositionen von G. F. Händel, 1880
 Johann Sebastian Bach: Klavier-Werke, 1880–1888
 Muzio Clementi: 50 Etüden aus dem Gradus an Parnassum, 1888
 Muzio Clementi: 12 ausgewählte Sonaten für Pianoforte, 1893
 Muzio Clementi: Sonatinen für Pianoforte, 1893
 Franz Schubert: Ausgewählte Klavier-Kompositionen, 1893
 Carl Maria von Weber: Ausgewählte Klavier-Kompositionen, 1893
 Wolfgang Amadeus Mozart: Sämtliche Sonaten, Fantasien und Rondos für Pianoforte, 1894

Kirjallisuutta
 Olga Stieglitz: Dr. Hans Bischoff. Ein Lebensbild, 1889

Oppilaita
 Ingeborg Hymander

Lähteet

Saksalaiset pianistit
Vuonna 1852 syntyneet
Vuonna 1889 kuolleet