Räshid Hakimsan

Räshid Hakimsan (حەكيمجان, [hakim'd͡ʒan]; 5. huhtikuuta 1934 Tampere – 4. syyskuuta 1997 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija ja erotuomari, joka pelaajana edusti Ilvestä kaudet 1951–1960 ja voitti neljä Suomen-mestaruutta. "Räskä" Hakimsan oli urheiluvaikuttaja Martti Huhtamäen mukaan aikansa tamperelaisen yleisön suuria suosikkeja. Hakimsan teki Suomen ensimmäisen keinojääradan Koulukadun avausmaalin. Pelaajanuransa päättyessä kultamitaleihin hän muodosti hyökkäysketjun yhdessä Jorma Salmen ja Raimo Kilpiön kanssa.    

Hakimsan toimi kansainvälisen tason erotuomarina jääkiekkoilijauransa jälkeen, aina vuoteen 1974. Hakimsan kuului SM-sarjan aktiivisimpiin tuomareihin ja hänet palkittiin Suomen Jääkiekkoliiton ansiomerkillä- ja juhlamitalilla.   

Jääkiekon ohella Hakimsan pelasi jalkapalloa TaPan riveissä ja voitti Suomen Palloliiton A-nuorten mestaruuden parhaana pelaajana. Yleisurheilussa Hakimsan saavutti SM-hopeaa nuorten 1000 metrin viestissä Pyrintöä edustaen.

Räshid Hakimsan kuului Suomen tataariyhteisöön. Hänen isänsä oli taiteilija-johtaja Aisja Hakimžanov, Tampereen islamilaisen seurakunnan perustajajäsen, joka oli kotoisin Venäjän Nižni Novgorodin alueelta.

Ura

Pelaajana 

"Räskä" Hakimsan edusti koko SM-sarjauransa Tampereen Ilvestä, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi 17-vuotiaana. Hakimsan pelasi kausina 1951–1960 yhteensä 88 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 64 + 35 = 99 ja jäähymääränsä 33 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1952, 1957, 1958 ja 1960. Kultaa tuli vuosina 1952 ja 1953 myös nuorten joukkueessa sekä vuonna 1958 Suomen Cupissa. Hakimsan pelasi kahdeksan nuorten- ja kaksi B-maaottelua. Hän osallistui Suomen ensimmäisen B-maajoukkueen otteluun Oslossa 1954.

Pelatessaan Norjaa vastaan Suomessa vuonna 1952 palkittiin Hakimsan hyökkääjien parhaana. Hänestä kirjoitettiin lehdessä ”yleisön suosikkina”, joka ”pelasi loistavasti huiputtaen norjalaisia yhtenään”.

Hakimsan teki avausmaalin Koulukadun vuonna 1956 rakennetulla Suomen ensimmäisellä tekojääradalla pelissä Koovee:ta vastaan.

Hakimsan oli mukana vuonna 1959 kun Ilves lähti pelaamaan kesäturnausta Italiaan ja Saksaan. Ensimmäinen oli Cortina d'Ampezzon olympiastadionilla. Tämän jälkeen matka jatkui Saksaan, jossa he ensiksi pelasivat Obersdorfissa Preussen Krefeldiä vastaan ja sitten Berliinissä Itä-Saksan maajoukkuetta vastaan.

Kun vuoden 1960 keväällä Hakimsanin SM-sarjaura pelaajana päättyi kultamitaleihin, hän muodosti "sarjan vaarallisimman hyökkäysketjun" yhdessä Jorma Salmen ja Raimo Kilpiön kanssa. Aikaisempiin hyökkäysketjuihin kuului heidän lisäksi muun muassa Teppo Rastio, Juhani Wahlsten, Kalevi Rassa ja Lennart Jaala. Hakimsanin tavoin tataariyhteisöön kuuluneet Lotfi Nasibullen ja Mönäyvär Saadetdin pelasivat hetkellisesti samassa joukkueessa.

Urheiluvaikuttaja-toimittaja Martti Huhtamäki kuvaili Hakimsania yhdeksi sotien jälkeisen yleisön suurista suosikeista. Hakimsan oli kautena 1953–1954 Ilveksen pistepörssin kärjessä. Hakimsanin maalintekopisteet olivat usein tasaväkisiä muinakin kausina, mutta hänen kokonaispisteitä laski ajoittainen syöttöjen panttaaminen. ("Nasibullenmaista soolopujottelua", "teknillinen ja nopea, mutta liian itsekäs").

Mieleenpainuvimpia kokemuksia kaukalosta Hakimsan kertoi olleen vuoden 1958 loppuottelut Tapparaa vastaan, jotka päättyivät Ilveksen mestaruuteen. Hän osoitti erityiskiitokset valmentaja Aarne Honkavaaralle, jonka ”taktiset taidot ja henkinen tuki” olivat tärkeä osa joukkueen menestystä. Ilves myönsi Hakimsanille hopeisen sekä pronssisen ansiomerkin.

Yhdessä vanhojen pelikavereidensa kuten Eero Saaren, Aarne Honkavaaran ja Lotfi Nasibin kanssa Hakimsan palasi vuonna 1968 jääkiekkokaukaloon Ilveksen paidassa kun tammikuussa järjestettiin "veteraaniottelu".

Hakimsan pelasi Suomen puolustusvoimien jääkiekkojoukkueessa, josta hänellä on kultainen mitali vuodelta 1953.

Erotuomarina 

Hakimsan toimi erotuomarina jääkiekkoilijan uransa jälkeen tuomiten 181 SM-ottelua ja kaksi maaottelua. Hakimsan tuomaroi kansainvälisellä tasolla myös muun muassa Ahearne Cup -turnauksia, nuorten EM-kilpailut (1967), akateemiset mestaruuskilpailut (1970), HIFK:n järjestämän Sir William Cupin (1970) ja Euroopan Cupin (1971). Hän oli myös mukana otteluissa, jossa paikalliset mestaruussarjajoukkueet kohtasivat ulkomaalaisia joukkueita, kuten Moskovan Dynamo, Torpedo-Gorki ja Södertälje SK.

Hakimsanin tuomaritoiminta jatkui vuoteen 1974. Uransa viimeisinä kausina hän oli SM-sarjan aktiivisimpia tuomareita. Hän oli myös Pentti Isotalon jälkeen eniten sarjapelejä tuomaroinut ilvesläinen. Hakimsan ja Isotalo tuomaroivat aktiivisesti yhdessä. Muita Hakimsanin toistuvia pareja olivat Sakari Sillankorva, Lennart Jaala ja Reijo Kääriäinen. Hakimsanin ensimmäinen ulkomailla tuomittu ottelu oli vuonna 1968 kun Itä-Saksan maajoukkue kohtasi Neuvostoliiton. Tuomariparina toimi Unto Wiitala.

Vuoden 1967 helmikuussa Hakimsan oli tuomarina Nordiksen historiallisessa ottelussa, jossa HIFK kohtasi Töölön Vesan ja nousi takaisin mestaruussarjaan. Ottelu keräsi sen aikaisen katsojaennätyksen. Vesan joukkuetta valmensi tuolloin Jorma Salmi, Hakimsanin ketjukaveri Ilveksestä. Hakimsan mainittiin Helsingin Sanomissa seuraavasti: ”Tuomaripari Räshid Hakimsan – Sakari Sillankorva – ja etenkin Hakimsan, näytti jälleen kaikille, kuinka otteluita pitää johtaa”.

Tuomarioppinsa Hakimsan sai alkujaan Tuomo Lindroosilta, joka otti nuoria ilvesläisiä mukaansa ottelumatkoille.

Hakimsan kuului Tampereen Jääkiekkotuomarit ry:n jäseneksi. Yhdistys palkitsi hänet vuonna 1979 Suomen Jääkiekkoliiton erotuomarin ansiomerkillä ja 50-vuotisjuhlamitalilla.

Jalkapallo ja yleisurheilu

Jalkapallo 

Ennen uraansa jääkiekossa ja myös sen ohella Hakimsan pelasi jalkapalloa edustaen Tampereen Palloilijoita ja vuonna 1952 voitti Suomen Palloliiton nuorten mestaruuden. Hakimsan palkittiin parhaana A-juniorina Matti Wasaman kiertopalkinnolla. Vuosina 1947 ja 1948 Hakimsan oli myös voittanut C-junioreiden piirimestaruuden. Jalkapalloilijana Hakimsan oli "valpaskatseinen, teknillinen, vilkas ja repäisevä", mutta myös "hieman diivamaiset eleet omaava ja kenties liian itsekäs keskuspelaaja".

Vuoden 1953 lehtiartikkelissa "Viisas Räsid", Hakimsanin kuvaillaan olleen "kuin kahden tulen välissä" joutuessaan valitsemaan jalkapallon tai jääkiekon. Toimittaja toteaa Hakimsanin päätöksen jättää jalkapallo olevan sääli lajille, sillä "niin harvoin putkahtaa esille yhtä älyllisesti korkeammalla tasolla olevia jalkapalloilijoita".

Hakimsan ei tiettävästi kuitenkaan kokonaan lopettanut jalkapalloa. Vuonna 1956 hän voitti piirimestaruuden TaPan A-nuorten joukkueessa, jossa pelasi myös Ilveksen Raimo Kilpiö ja myöhemmin maajoukkuettakin edustanut jalkapalloilija Matti Mäkelä.

Seura muisti Hakimsania hopeisella ansiomerkillä.

Yleisurheilu 
Hakimsan edusti Tampereen Pyrintöä yleisurheilussa ja voitti vuonna 1951 Lahdessa SM-hopeaa nuorten 1000 metrin viestissä eli niin sanotussa ruotsalaisviestissä. Juoksukumppaneina olivat Matti Lahti, Urho Riihikoski ja Matti Ahmavuori. Joukkueen aika oli 2:04.0h.

Tilastot

Erotuomarina (vuoteen 1974) 

 181 SM-, 2 maaottelua (+ kansainvälisiä otteluita kuten nuorten EM-kilpailut, Talviuniversiadit, Ahearne Cup, Sir William Cup, Euroopan Cup).

Saavutukset ja huomionosoitukset 
Jääkiekko
4 Suomen-mestaruutta (1952, 1957, 1958, 1960)
 2 SM-kultaa nuorten joukkueessa (1952, 1953)
 Suomen Cup -mestaruus (1958)
 5 hattutemppua SM-sarjassa
 Ilveksen kauden pistepörssin voittaja (1953–1954)
 Nuorten maajoukkueen paras hyökkääjä (1952)
 Ilveksen hopeinen ansiomerkki
 Ilveksen pronssinen ansiomerkki
 Puolustusvoimien jääkiekkojoukkue, kultainen mitali (1953)
 Suomen Jääkiekkoliiton erotuomarin ansiomerkki ja 50-vuotisjuhlamitali (1979)
Muut
 A-nuorten Suomen Palloliiton mestaruus ja Matti Wasama -palkinto parhaana pelaajana (1952)
 A-nuorten jalkapallon piirimestaruus (1956)
 C-nuorten jalkapallon piirimestaruus (1947, 1948)
 Hopeinen ansiomerkki, Tampereen Palloilijat
 SM-hopea, nuorten 1000 metrin viesti (1951)

Yksityiselämä

Räshid Hakimsan menehtyi syyskuussa vuonna 1997 äkilliseen sydänkohtaukseen ollessaan pyörällä liikkeellä Itsenäisyydenkadulla. Hakimsan teki päivätyönsä teknisenä piirtäjänä Tampellan "kattilapuolella".

Hakimsan kuului Suomen tataariyhteisöön. Hänen isänsä oli Venäjällä syntynyt tataaritaiteilija Aisja Hakimsanoff (Aisa Hakimcan) ja äiti islamin uskoon kääntynyt Sylvia "Särvi". (1904–1965).

Räshid Hakimsanin lapset on Sami ja Irina. Poika Sami työskenteli 2000-luvun alkupuolella Ilves-Hockey Oy:n markkinointijohtajana ja aikoinaan oli myös musiikin kanssa tekemisissä. Juice Leskinen kehui Samia laulajana ja kirjoitti haluavansa hänet bändiinsä basistiksi teoksessa Kuka murhasi rock’n’roll tähden. (1978). Räshidin serkun Semiullan lapsenlapsi puolestaan on yhtyeen Melrose kitaristi-laulaja Mika ’Tokela’ Tuokkola.

Nimi 

Räshid Hakimsanin nimi kirjoitetaan tataarin kirjakielellä Рәшит Хәкимҗан; Räşit Xäkimcan / Rəşit Xəkimcan. Tataarit Suomessa merkitsevät yleensä turkkilaisittain (Reşid / Reşit Hakimcan). Misäärien murteella c -kirjain on affrikaatta [d͡ʒ], poiketen tataarin yleiskielen pehmeämmästä [ʑ]. 

Arabialaisella tataarin kirjaimistolla:  رەشيت حەكيمجان (İske imlâ; foneettinen versio).

Sukunimen alkuperäinen versio on Hakimsanoff. (venäläisestä Хакимжанов, Hakimžanov). 

Lempinimeltään ”Räskä”.

Sekä etu- että sukunimi tulevat arabian kielestä.

Lehdistössä Räshid Hakimsanin nimestä oli monesti eri väännöksiä, kuten "Räffit", "Hakimsson", "Hakimsam", "Hakisman".

Galleria

Huomautuksia

Lähteet 
 Baibulat, Muazzez: Tampereen islamilainen seurakunta: juuret ja historia. Tampere: Tampereen islamilainen seurakunta 2004. ISBN 952-91-6753-9
 
 

 Raevuori, Antero ja Honkavaara, Aarne: Pelimiehiä, tulisieluja – Tampereen Ilves 50 vuotta. Ilves ry, 1981. ISBN 951-99 323-7-2.
 Rantala Risto, Siukonen Markku, Tukiainen Seppo (vastaavat toimittajat): Urheilumme kasvot. Osa 3: Palloilu. Jyväskylä: Oy Scandia Kirjat Ab, 1973.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Suomen tataarit
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet