Thilo Sarrazin

Thilo Sarrazin (12. helmikuuta 1945 Gera, Saksa) on saksalainen poliitikko. ja entinen Sosiaalidemokraattiseen puolueen jäsen. Hän on Saksan arvostetuimpia taloustieteilijöitä ja toiminut korkeissa viroissa. Sarrazin tunnetaan provosoivien mielipiteiden esittäjänä.

Thilo Sarrazin syntyi Gerassa vuonna 1945 ja pakeni äitinsä kanssa sotaa Recklinghauseniin. Sarrazin kasvoi lääkäriperheessä. Hän toimi 39 vuotta sekä Länsi-Saksan että yhdistyneen Saksan korkeimmissa viroissa ja oli Saksan jälleenyhdistymisen pääsuunnittelijoita ja -toteuttajia. Vuosina 2002–2009 Sarrazin oli Berliinin Finanzsenator, rahoituksesta vastaava senaattori. Vuonna 2009 hänet nimitettiin Saksan keskuspankin johtokuntaan. Sarrazin erosi johtokunnasta vuonna 2010, kun hänen lausuntojaan maahanmuuttajista arvosteltiin. Hänet myös hyllytettiin puolueestaan, mutta otettiin myöhemmin takaisin.

Vuonna 2009 Thilo Sarrazin sanoi Lettre Internationalille antamassaan haastattelussa muun muassa, että turkkilaiset ja arabit pummaavat valtiolta ja että he ovat kykenemättömiä kotoutumaan. Sarrazinin lausunnoista valitettiin Berliinin yleiselle syyttäjälle, mutta valitus hylättiin, koska kommenttien katsottiin olevan Saksan sananvapauslain mukaan sallittuja. Syyttäjän päätöksestä valitettiin, mutta valitus hylättiin. Heinäkuussa 2010 turkkilaisten kulttuurijärjestö vei asian Yhdistyneiden kansakuntien rasismin vastaisen komitean käsiteltäväksi. Komitea ilmoitti huhtikuussa 2013, että Sarrazinin syyttämättäjättämisellä Saksa rikkoi kansainvälistä rasismin vastaista sopimusta. Komitea antoi Saksan valtiolle uhkavaatimuksen, jolla se velvoitti maan ilmoittamaan, mihin toimiin se aikoo tapauksessa ryhtyä.

Kesällä 2010 Thilo Sarrazin julkaisi populistiseksi yhteiskunta-analyysiksi luonnehditun kirjan Deutschland schafft sich ab (Saksa lopettaa itsensä). Kirjassa hän esittää muun muassa, että Saksassa on liikaa muslimeja, he kotoutuvat muita siirtolaisia heikommin ja he ovat tyhmempiä kuin muut saksalaiset. Maan johtavat poliitikot Angela Merkeliä myöten, keskuspankin johtokunta sekä älymystö tuomitsivat kirjan, mutta kansan keskuudessa mielipiteet jakautuivat. Kirja myytiin nopeasti loppuun. Sitä on myyty yli 1,5 miljoonaa kappaletta ja se on Saksan toisen maailmansoden jälkeisen ajan myydyin ei-kaunokirjallinen teos.

Lähteet 

Saksalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot
Saksanitalialaiset
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt