Bysantin–arabien sodat

Bysantin–arabien sodat olivat sarja sotia, jotka käytiin islaminuskoisten arabikalifaattien ja Bysantin valtakunnan välillä. Sodat käytiin vuosien 634 ja 1180 välillä. Sodan tuloksena Levantti, Mesopotamia ja Pohjois-Afrikka siirtyivät arabeille osana arabien laajempaa ekspansiota.

 Bysantin–muslimien sota (634–646), arabit valloittavat Syyrian, Palestiinan, Mesopotamian ja Egyptin. Jarmukin taistelu vuonna 636. Vuodesta 644 eteenpäin arabit tekivät useita ryöstöretkiä Bysantin alueelle Vähässä-Aasiassa. 
 Vuosina 674–678 arabit saartoivat ja piirittivät vuosittain Konstantinopolia. Ensimmäinen kerta kun kreikkalaista tulta käytetään. 
 Vuosina 685–693 Bysantin ja kalifaatin välinen rauha. 
Rauhan päätyttyä kalifi Abd al-Malikin veli Muhammad voitti Justiianus II:n armeijan ja ryösteli Anatoliaa. 
 Arabit valtasivat Karthagon vuonna 698.
 Konstantinos V teki useita hyökkäyksiä muslimien alueille 750-, 760- ja 770-luvuilla.
 Vuodesta 824 eteenpäin arabit valloittivat Sisilian ja Kreetan. Sisilia menetettiin lopullisesti vuoden 900 jälkeen.
 Vuonna 838 arabit hyökkäsivät Vähään-Aasiaan. Amorionin ryöstö.
 Vuonna 863 bysanttilaiset saavuttivat suuren voiton arabeista Posonin taistelussa Vähässä-Aasiassa. 
 Vuosina 923–944 Johannes Kourkouas valtasi takaisin alueita idässä.
 Vuosina 960–961 Nikeforos Fokas valtasi takaisin Kreetan.
 Vuodesta 963 eteenpäin Bysantti valtasi alueita idässä. Vuonna 965 keisari Nikeforos II Fokasin joukot valtasivat Tarsoksen ja Kyproksen. Vuonna 969 hän valtasi Aleppon ja Antiokian. Laajentuminen jatkui Johannes I Tzimiskesin ollessa keisarina vuosian 969–976.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Bysantin sodat
Seulonnan keskeiset artikkelit