Sotilasnimi

Sotilasnimi on sotilaalle annettu lisänimi. Suomessa se oli Ruotsin vallan aikana yleensä vierasperäinen, mutta Suomen suuriruhtinaskunnassa siirryttiin suomenkielisiin sotilasnimiin.

Vierasperäiset sotilasnimet ovat olleet Suomessa käytössä jo keskiajalla. Näiden varhaisten sotilasnimien vaikutus nykyiseen suomalaiseen nimistöön on kuitenkin vähäinen. 1600-luvun lopulla Ruotsissa otettiin käyttöön ruotujakolaitos, jonka yhteydessä annetut sotilasnimet ovat vaikuttaneet voimakkaammin suomalaiseen nimistöön, sillä monet niistä ovat jääneet käyttöön sukuniminä. Ruotujakolaitoksen alkuaikoina merkittiin katselmusrulliin muun muassa kansanomaisia liikanimiä ja ammattinimiä, mutta 1700-luvun alun jälkeen koko Ruotsissa kehittyi yhtenäinen sotilasnimien antamiskäytäntö. Tähän vaikutti pyrkimys yhtenäiseen ruotsinkieliseen valtakuntaan.

Sotilasnimet muistuttivat aluksi yleisesti säätyläisten nimiä. Aatelisnimien antaminen kiellettiin 1752, mutta niitä matkittiin sen jälkeenkin. 1700-luvun puolessa välissä yleisimpiä sotilasnimiä olivat kaksiosaiset nimet, jotka mukailivat aatelis- ja porvarisnimiä. 1700-luvun lopulla yleistyivät lyhyet nimet, niin sanotut tyypilliset sotilasnimet. 1800-luvun puolivälissä ruotujakolaitosta uudistettiin Suomessa ja sotilasnimiksi annettiin suomenkielisiä nimiä. Ne muistuttivat tyyliltään ja sisällöltään ruotsalaisia tyypillisiä sotilasnimiä.

Ruodun uusi sotamies saattoi saada edellisen sotamiehen sotilasnimen sellaisenaan tai vähän muutettuna.

1860-luvulla ruotujakolaitos lakkautettiin, mutta sotilasnimet jäivät elämään. Osa Suomen nykyisistä ruotsinkielisistä sukunimistä on alkujaan sotilasnimiä. Myöhemmin sotilasnimiä on käännetty myös suomeen, jolloin tulokseksi on saatu sukunimi, jota tuskin muuten esiintyisi. Sotilasnimi on voinut siirtyä sotilaalta myös sotilastorpalle ja sitä kautta paikannimeksi. Tällaiset paikannimet ovat yleensä mukautuneet suomen kieleen.

Vänrikki Stoolin tarinoissa taisteluun osallistunut sivullinen saa sotilasnimen sekä varusteet komppanian urhoollisimmalta taistelussa kaatuneelta, sotamies Stoltilta.



Esimerkkejä
Esimerkkejä sotilasnimistä:
 Keskiajalla käytettyjä sotilasnimiä: Ryting, Posse, Utmark
 Ruotsinkielisiä kaksiosaisia säätyläisnimiä mukailleet nimet. Yleisiä jälkiosia: -man, -berg, -ström, -felt, -qwist, -gren, -dal
 Tyypilliset sotilasnimet:
 kasvikunnan aiheet: Roos, Blom, Ek, Björk, Lindh
 eläinkunnan aiheet: Falck, Björn, Rehn, Svan, Örn
 muut luontoaiheet: Sten, West, Winter
 värit:Grön, Bruun
 Sotilaan ominaisuudet:Lång, Flick, Frisk, Rask, Skön, Stolt, Lustig, Tapper
 Sotilaan varusteet ja muut sotilastermit:Borg, Ståhl, Hammar, Pihl, Svärd, Hjelm
 suffiksilliset muukalaistetut sivistyneistön nimien tyyppiset nimet (harvinaisia):  Hulten, Järwelin, Wendell, Willenius, Hujander, myös -ing-päätteisiä kuten Nordling, Velling
 1800-luvun puolenvälin suomalaiset nimet: Luoti, Kuula, Samo, Voima, Niemi, Saari, Lahti
 Uuden sotilaan muutettuna perimiä nimiä: Willing→Willman, Häkkinen→Häckman, Walström→Ström→Forsström, Kask→Rask, Listig→Lustig
 Asuinpaikasta tai ruotutalonpojan nimestä johdettuja nimiä: Hirvelä→Hirvi, Tikkala→Ticka, Rantala→Randalindu, Salmenoja→Sund, Sonnilahti→Oxman
 Mukaillen tai kääntämällä suomalaistettuja sotilasnimiä: Nöjd→Tyytyväinen, Hertz→Sydänheimo, Tjeder→Teiro
 Paikannimiksi siirtyneet mukautetut sotilasnimet: Risku, Vikki, Viiperi, Pistooli, Översti

Lähteet
 Suomalainen nimikirja, Otava 1985 ISBN 951-1-07227-7 s. 247-248

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Vihtori Simonen : Kun Tirrosesta tehtiin Larm ja Pasasesta Sabel. Suomen miesten Ruotsinvallan aikuisia sotilasnimiä ja niitten perut nykyisessä sukunimistössämme, Hakkapeliitta, 01.12.1936, nro 48, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Henkilönnimet
Suomen sotahistoria
Ruotsin sotahistoria