Jäämerentähtimö

Jäämerentähtimö (Stellaria humifusa) on pohjoisilla arktisilla alueilla tavattava monivuotinen kohokkikasvi. Suomesta laji on ilmeisesti kadonnut.

Ulkonäkö ja koko 
Jäämerentähtimö on tiiviisti mätästävä ja kasvaa 5–10 senttimetriä korkeaksi. Varsi on rento, kalju ja väriltään vaaleanvihreä. Tiheässä olevat möyheähköt, ruodittomat lehdet ovat 2–8 mm pitkiä, puikeita tai leveänpuikeita ja kaljuja. Lehtihangat ovat usein itusilmuisia. Pitkäperäinen kukinto on vähäkukkainen viuhko tai kukat ovat yksittäin. Kukkien tukilehdet ovat vihreitä ja kaljulaitaisia. Kukan verholehdet ovat 3–4,5 mm ja tylppiä. Verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä, teriö verhiötä hieman pitempi. Terälehtien liuskat ovat pitkulaisia, kaksiosaisia ja väriltään valkoisia. Emiö on kolmilehtinen. Jäämerentähtimö kukkii heinä-elokuussa. Siemenet sisältävä, kuusiliuskaisesti aukeava kota on verhiön pituinen.

Jäämerentähtimö muistuttaa suuresti lettotähtimöä (S. crassifolia).

Levinneisyys 
Jäämerentähtimöä tavataan pääasiassa pohjoisen pallonpuoliskon arktisilla alueilla. Erityisen yleinen laji on Kanadan arktisessa saaristossa. Laji tavataan myös muun muassa Islannissa, Huippuvuorilla ja Pohjois-Norjan rannikolla sekä Venäjällä Kuolan niemimaalta ja Vienan alueelta itään pitkin arktista rannikkoa. Suomesta laji löydettiin yllättäen Hailuodon Viinikanlahdelta vuonna 1947. Tämä Itämeren alueen ainoa, pienikokoinen esiintymä kuitenkin hävisi pian. Hailuodon esiintymän arvellaan olleen joko jääkauden jälkeinen jäänne tai äskettäin Jäämeren rannikolta vesilintujen tai kahlaajien jaloissa paikalle kulkeutunut.

Elinympäristö 
Jäämerentähtimö on pohjoisten merenrantojen kasvi. Sitä kasvaa maatuvilla levävalleilla, liejunsekaisilla rantaniityillä ja alavilla vuonorannoilla. Hailuodon esiintymä kasvoi kostealla merenrantaniityllä.

Lähteet 
 Laine, Unto: Jäämerentähtimö. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 254. ISBN 951-26-4256-5.
 Piirainen, Mikko: Jäämerentähtimö. Teoksessa Suomen uhanalaiset kasvit. Toim. Ryttäri, Terhi & Kalliovirta, Mika & Lampinen, Taina. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2012, s. 324–325. ISBN 978-951-31-6593-2.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. ISBN 951-45-8167-9.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Jäämerentähtimön levinneisyys Suomessa.
 United States Department of Agriculture (USDA): Stellaria humifusa 
 Flora of North America: Stellaria humifusa 

Tähtimöt
Suomesta hävinneet lajit