Lukillios

Lukillios ( tai Loukillios, ensimmäinen vuosisata) oli antiikin kreikkalainen epigrammirunoilija, joka parodioi sekä oman aikansa ilmiöitä että menneiden polvien sovinnaisuuksia. Lukillioksen tuotteliain kausi ajoittuu keisari Neron valtakauden alkupuolelle, kun hän oli saanut taiteiden ystävänä itseään pitävältä keisarilta rahoituksen. 

Lukillios parodioi muun muassa erilaisia julkisia piirtokirjoituksia, kuten hauta- ja votiivikirjoituksia sekä urheilukisojen voittajille osoitettuja ylistyksiä. Myös eri kirjallisuuslajit olivat Lukillioksen pilkan kohteina. Esimerkiksi hän parodioi Leonidas Taraslaisen romanttisen köyhyyden ylistystä. Eniten Lukillios irvaili erilaisia ihmistyyppejä (esim. laihoja ihmisiä), ruokatapoja ja ammatteja (esim. lääkäreitä) stereotypioita ja liioittelua viljellen. Kuvaava esimerkki Lukillioksen ivailusta on kateellinen ristiinnaulittu: ”Nähdessään toisen ristiinnaulitun, jolla oli korkeampi risti, Diofantes kuoli kateudesta.”

Lukillioksen kreikka on lähellä puhekieltä, mutta säkeet ovat huolellisesti sommiteltuja. Roomalainen epigrammirunoilija Martialis on saanut ilmeisiä tyylivaikutteita Lukilliokselta.

Lukilliokselta on säilynyt 123 epigrammia, jotka ovat mukana Kreikkalaisessa antologiassa. 


Lähteet

Kirjallisuutta

Suomennetut teokset

Muuta kirjallisuutta 

 
  
 

Antiikin kreikkalaiset epigrammirunoilijat