Videotaide

Videotaide on taidemuoto, jossa video on taiteellisen ilmaisun väline. Kuvataiteen ja elokuvan välimaastossa oleva videotaide syntyi Yhdysvalloissa 1960-luvulla. Suomessa sen läpimurto oli 1980-luvulla, joskin videotaidetta oli ollut esillä jo 1970-luvulla.

Video taiteena 
Videotaide sai nimensä videonauhasta, jota käytettiin taidemuodon alkuvuosina. Tekninen puoli on sittemmin kokenut monia muutoksia, ja ennen videonauhuria taiteilijat olivat työskennelleet kokeilevan elokuvan parissa.  

Videotaiteella ja elokuvalla on yhtymäkohtia, mutta videotaide ei kuitenkaan ole elokuvaa. Tärkein ero on, että video ei välttämättä nojaudu esittävän draamaelokuvan konventioihin. Videotaiteessa ei aina ole näyttelijöitä eikä dialogia, juonta tai tarinaa. Videot eivät useimmiten noudata muitakaan elokuvien tai viihteen vakiintuneita toimintatapoja ja niitä harvemmin levitetään elokuvateattereissa. Tämä ero määrittää videotaiteen ja elokuvan rajaa myös lyhytfilmeihin ja avantgarde-elokuviin nähden. Myös videotaiteen päämäärät poikkeavat elokuvataiteen vastaavista, vaikka muoto muistuttaisikin elokuvaa.

Historiaa 

Videotaiteen sanotaan saaneen alkunsa Nam June Paikin Sony Portapakilla tehdystä teoksesta jota esitettiin syksyllä 1965. Myös ranskalainen taiteilija Fred Forest käytti samaa välinettä vuodesta 1967 alkaen. Kuitenkaan video ei vielä tuolloin ollut yleisesti käytettävissä, vaan edelläkävijät olivat saaneet laitteen koekäyttöön valmistajalta. Andy Warholin sanotaan kuitenkin näyttäneen underground-videoita ennen Paikin ensiesitystä.

Videolaitteiden tultua yleisön ja samalla taiteilijoiden ulottuville video kiinnosti monia taiteilijoita enemmän kuin filmimateriaalin käyttäminen etenkin editointi- ja muokkausohjelmien tultua markkinoille. Ensimmäinen useita monitoreita soveltanut videoteos oli Ira Schneiderin ja Frank Gilletten Wipe Cycle, jossa käytettiin yhdeksää televisiota. Teos myös yhdisti ensimmäisenä suoraa kuvaa galleriakävijöistä, televisio-ohjelmista lainattuja otteita ja aiemmin nauhoitettuja otoksia. 

Monet ensimmäisistä merkittävistä videotaiteilijoista ja alan pioneereista tekivät myös käsitetaidetta, performanssia ja kokeellista elokuvaa. Heihin kuuluivat Vito Acconci, valokuvaaja William Wegman, Bruce Nauman, Richard Serra,  Chris Burden ja Dennis Oppenheim. Videotaiteen pioneereja olivat myös Dan Graham, myös performansseista tunnettu Joan Jonas, feministisiä videoita kuten Semiotics of the Kitchen (1974/1975) tehnyt Martha Rosler, espanjalainen Domingo Sarrey, myös ympäristötaidetta ja happeningeja tehnyt saksalainen fluxus-taiteilija Wolf Vostell.

Videotaiteen historiaa Suomessa 

Ensimmäisiä videotaiteilijoita olivat Marikki Hakola ja nykyisin Saksassa asuva Mervi Deylitz-Kytösalmi. Hakola alkoi tehdä videotaidetta vuonna 1982. Ars 83 toi videotaiteen laajan yleisön tietoisuuteen.  Ensimmäinen valtakunnallinen videotaiteen levitysorganisaatio AV-arkki perustettiin vuonna 1989. Näihin aikoihin toiminta oli vireää, ja Kuopion kansainväliset videofestivaalit vuonna 1989 ja 1990 olivat laajimpia Suomessa nähtyjä videotaiteen katsauksia. Myös Erkki Pirtola toimi aktiivisesti videotaiteen alkuvaiheessa.

Videotaide nykyään 

Videotaidetta tehdään yhä aktiivisesti niin videoinstallaatioina kuin yksittäisinä videoina. Videoinstallaatiosta on tullut videotaiteen yleisin muoto. Toisinaan se yhdistyy laajempaan installaatioon tai performanssiin, joskus myös arkkitehtuurin, kuvanveistoon ja mediataiteeseen. Digitaalisen videon tulo 1990-luvulta alkaen on lisännyt mahdollisuuksia editointiin ja vuorovaikutteisten installaatioiden tekemiseen. Myös kokonaan digitaalisesti ilman kameraa tehty video on tullut mukaan ja internet on tuonut uusia videoille sopivia esityspaikkoja.

Yhdysvaltalainen taiteilija Bill Viola, joka aloitti 1970-luvulla, on yhä yksi merkittävimmistä videotaiteilijoista. Muita kansainvälisesti tunnettuja nykyvideotaiteilijoita ovat kokeellista elokuvaa ja veistoksia tekevä Matthew Barney, Tony Oursler, omaelämäkerrallisia videoita tekevä Sadie Benning, myös lyhytelokuvia ja musiikkivideoita tehnyt Miranda July, suomalainen Eija-Liisa Ahtila, sveitsiläinen Pipilotti Rist, käsitetaiteilija ja Young British Artist Gillian Wearing, Shirin Neshat ja venäläinen Oleg Buryan.

Videotaiteilijoita

Suomessa 
 Eija-Liisa Ahtila
 Terike Haapoja
 Juha van Ingen
 Sami van Ingen
 Heta Kuchka
 Marko Lampisuo
 Henrietta Lehtonen
 Arttu Merimaa
 Teemu Mäki
 Marjatta Oja
 Hanna Ojamo
 Erkki Pirtola
 Pilvari Pirtola
 Markus Renvall
 Seppo Renvall
 Aarno Salosmaa (1941-2008)
 Minna Suoniemi
 Salla Tykkä
 Milja Viita
 Kari Yli-Annala

Muualla 
 Matthew Barney
 Steve McQueen
 Bruce Nauman
 Nam June Paik
 Pipilotti Rist
 Bill Viola
 Wolf Vostell
 Andy Warhol

Katso myös 
 Mediataide
 Musiikkivideo
 Video
 Käsitetaide

Lähteet 

 Hannu Eerikäinen, Videotaide Suomessa. Viitattu 22.2.2009.

Aiheesta muualla 

 Videomies Perttu Rastas. Ylen Elävä arkisto.

Elokuvaan liittyvät käsitteet
Kuvataiteen uudet alueet
Seulonnan keskeiset artikkelit