Suomi jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2011

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2011 järjestettiin Slovakiassa 29. huhtikuuta – 15. toukokuuta 2011. Suomi voitti niissä toisen miesten jääkiekon maailmanmestaruutensa.

Suomi hävisi kisoissa vuoden 1995 tavoin vain alkusarjaottelunsa Tšekkiä vastaan ja nousi monessa ottelussa voittoon tappioasemasta. Vain kahdessa ottelussa Suomi ei ollut missään vaiheessa tappiolla. Venäjän Suomi voitti kisojen aikana kahdesti (välisarjaottelu ja välierä). Suomi pelasi kaikki ottelunsa Bratislavassa Orange Arenalla. Suomen joukkueesta Jarkko Immonen valittiin kisojen tähtikentälliseen, ja hän voitti myös kisojen maalipörssin ja pistepörssin.

Mestarijoukkueesta MM-kulta oli ennestään ainoastaan joukkueenjohtaja Timo Jutilalla, joka oli vuoden 1995 joukkueen kapteeni. Kisajoukkueeseen valittu Ville Peltonen kuului 1995 MM-joukkueeseen, mutta joutui jäämään pois joukkueesta ennen kisojen alkua loukkaantumisen vuoksi. Lisäksi Petteri Nummelin oli ollut vuoden 1995 turnauksesta alkaen melkein joka vuosi (paitsi 2008) Suomen MM-kisajoukkueen mukana, mutta jäi tällä kertaa pois. Joukkueessa oli mukana myös nuorten MM-kullan voittaneita pelaajia. Nämä olivat hyökkääjä Niko Kapanen ja puolustaja Pasi Puistola, jotka voittivat nuorten maailmanmestaruuden 1998. Alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruus on Mikko Koivulla ja Tuomo Ruudulla vuodelta 2000 sekä Lasse Kukkosella vuodelta 1999.

Suomen joukkue

Pelaajat

Maalivahdit

Puolustajat

Hyökkääjät

Valmennusjohto 

Kisoissa Suomen päävalmentajana toimi Jukka Jalonen, joka oli toiminut Suomen maajoukkueen valmennustehtävissä vuodesta 2007 lähtien ja päävalmentajana vuodesta 2009 lähtien. Jalosen apuvalmentajina toimivat Teppo Numminen, Pasi Nurminen ja Petri Matikainen.

Muut toimihenkilöt 

General Manager: Jari Kurri
Joukkueenjohtaja: Timo Jutila
Huoltajat: Kari Brusin ja Riku Koivunen
Lääkäri: Harri Hakkarainen
Fysioterapeutit: Timo Vaitinen ja Jussi Luoma
Hieroja: Juha Sulin
Video: Janne Mälkiä
Tiedottaja: Janne Lahti

Suomen ottelut

Alkusarja 
Suomi tuli D-lohkossa toiseksi Tšekin jälkeen ja pääsi jatkoon.

Välisarja 
Suomi tuli E-lohkossa toiseksi Tšekin jälkeen ja sai puolivälierävastustajakseen F-lohkon kolmanneksi tulleen Norjan.

Puolivälieräottelu Norjaa vastaan 

Puolivälieräottelussa Norjaa vastaan 1. erä oli maaliton.

Toisessa erässä Norja meni 1–0 johtoon K. A. Olimbin rangaistuslaukausmaalilla. Sitten Suomi teki kolme ratkaisevaa maalia ylivoimalla: Ensin Jarkko Immonen tasoitti pelin Granlundin ja Niskalan syötöstä. Tuomo Ruutu vei Suomen 2–1 johtoon Koivun ja Pesosen syötöstä. Sitten Immonen teki Granlundin ja Välivaaran syötöstä ylivoimamaalin, joka oli tekotavaltaan hämmästyttävän tarkka kopio Immosen tekemästä tasoitusmaalista aiemmin toisessa erässä. Erän loppupäässä Jani Lajunen laukoi tilanteeksi 4–1, syöttäjinä maalissa olivat Komarov ja Jaakola.

Kolmas erä oli maaliton.

Välieräottelu Venäjää vastaan 

Venäjää vastaan pelatun välierän avausmaali oli Mikael Granlundin erikoinen ilmaveivimaali ajassa 25.13. Kolmannen erän alkupuolella Lajunen löi rystypuolelta kiekon maalille maalin sivusta ja kiekko kimposi maaliin Venäjän maalivahdin Barulinin patjasta. Parin minuutin päästä tästä Immonen teki ylivoimalla maalin Granlundin syötöstä, ja tilanne oli 3–0.

Petri Vehanen torjui ottelussa kaikki 30 Suomen maalia kohti lyötyä kiekkoa.

Loppuottelu Ruotsia vastaan 

Loppuotteluvastustajakseen Suomi sai Ruotsin ja loppuottelun 1. erä oli maaliton.

Toisessa erässä Magnus Pääjärvi-Svensson vei Ruotsin johtoon ajassa 27.40. Seitsemän sekuntia ennen erän päättymistä Jarkko Immonen tasoitti tilanteeksi 1–1 ylivoimalla, syöttäjinä olivat Janne Pesonen ja Mikko Koivu.

Kolmannen erän alkupäässä Nokelainen laukoi Suomen 1–2 johtoon Pihlströmin syötöstä ja Kapanen lisäsi Suomen johtoa: 1–3, syöttäjinä Aaltonen ja Komarov. Erän loppupuolella Ruotsi alkoi menettää otettaan peliin ja Suomi teki kolme maalia lisää: 1–4 Pesonen (syöttäjänä Granlund), 1–5 Pyörälä (syöttäjinä Koivu ja Salmela), 1–6 Pihlström (syöttäjänä Lajunen). Kolmannen erän Suomi vei siis selvin luvuin 0–5.

Ruotsin maalivahti Viktor Fasth torjui ottelussa 26 kertaa ja Suomen Petri Vehanen 32 kertaa. Ruotsi kärsi neljä ja Suomi kaksi kahden minuutin jäähyä.

Loppuottelua katsoi Suomessa keskimäärin lähes 2,1 miljoonaa katselijaa ja pelin loppuvaiheessa enimmillään katsojia oli 2,6 miljoonaa eli puolet suomalaisista.

Granlundin ilmaveivi 

Mikael Granlund teki välieräottelussa Venäjää vastaan toisessa erässä ajassa 25.13 maalin ilmaveivillä. Hyökkääjä Jarkko Immonen hävisi aloituksen Venäjän alueella Kalininille ja kiekko ajautui päätyyn, jossa Granlund karvasi sen itselleen. Granlund ohitti Venäjän puolustajat Kalininin ja Kulikovin ja kiersi maalin taakse kääntäen niin sanotun vanhanaikaisen. Hän kuitenkin vei kiekkoa vasenkätisen mailansa oikealla syrjällä ja työnsi lopulta mailan lavanterä alaspäin heittäen kiekon maalin ylänurkkaan. Tämä yllätti maalivahti Konstantin Barulinin. Kyseessä ei näin ollen ollut edes korkealla mailalla pelaaminen. Maali vei Suomen 1–0-johtoon ja jäi niin sanotuksi voittomaaliksi Suomen voitettua ottelun 3–0. Granlund on tehnyt vastaavia ilmaveivejä aiemminkin, muttei arvokisojen mitalipeleissä. Granlund on toinen maalin ilmaveivillä tehnyt pelaaja MM-kisoissa, ensimmäisen teki Bill Warwick vuoden 1955 MM-kisoissa. Granlundin ilmaveivistä tehtiin myös postimerkki, jonka Itella julkaisi 27. toukokuuta 2011.

Reaktiot 
Muun muassa Fox News, The Huffington Post, NBC, ja ESPN tekivät Granlundin maalista verkkouutisen. Toronto Sunin urheilutoimittaja Steve Simmonsin mukaan Granlundin maali tullaan muistamaan ikuisesti. Granlundin ilmaveivistä kertova artikkeli oli ottelupäivänä myös NHL-liigan virallisen verkkosivuston suosituin ja eniten luettu uutinen. Kanadalainen urheilukanava TSN kutsui ilmaveiviä vuoden maaliksi ja venäläinen Sovjetskij Sport ylisti maalia. Facebookissa Granlundin ilmaveivi keräsi seuraavaan päivään mennessä yli 156 000 fania. Ruotsin jääkiekkoliiton neuvonantaja Mike Keenan sen sijaan katsoo, että moiset temput tulisi jättää haavipallokentälle. Granlund itse katsoi, että kyseessä oli vain yksi maali, mutta tärkeä avausmaalina.

Ilmaveivi valittiin Suomessa myöhemmin vuoden sykähdyttävimmäksi urheiluhetkeksi.

Internet-ilmiö 

Jari Kurri totesi Ylen haastattelussa, että Granlundin ”uskomaton suoritus” on ”YouTube-kamaa”. Ensimmäisen vuorokauden aikana YouTubeen ladattiinkin yli 50 erilaista versiota ilmaveivimaalista. Useat videoista keräsivät jo toukokuussa 2011 yli 10 000 katsomiskertaa.

Konemusiikkituottaja Joonas Hahmo teki artistinimellä Finnish Hockey Mafia (nimi viittaa ruotsalaiseen Swedish House Mafiaan) YouTubeen ”Taivas varjele” -nimisen tanssikappaleen, jossa samplataan Antero Mertarannan haltioitunutta selostusta Granlundin ilmaveivimaalista. Video keräsi ensimmäisen viiden päivän aikana yli 800 000 katsojaa ja nousi YouTuben katsotuimpien listalle. Kappale on soinut useilla eri radiokanavilla, muun muassa YleX:llä.

Leijonajuhlat 

Leijonajuhlat oli 16. toukokuuta 2011 järjestetty Suomen suurjuhla Helsingin Kauppatorilla maailmanmestaruuden ansiosta. Torille kokoontui noin 100 000 henkeä. Tilaisuudessa esiintyivät muun muassa viihdetaiteilijat Petri Nygård, JVG ja Vesa-Matti Loiri. Laulaja Sakari Kuosmanen puolestaan esitti Finlandia-hymnin. Presidentti Tarja Halonen vieraili myös tilaisuudessa onnittelemassa maajoukkuetta. Jääkiekkojoukkue ja yleisö lauloivat J. Karjalaisen kappaletta Sankarit ja juhlien lopussa oli ilotulitus. Tapahtuma televisioitiin ja se oli katsottavissa myös verkosta suorassa lähetyksessä.

Joukkueen käyttäytyminen juhlissa 

Osa pelaajista ja joukkueenjohdosta esiintyi kultajuhlissa voimakkaassa humalatilassa, ja Suomen jääkiekkoliitto päätyikin esittämään julkisen anteeksipyynnön heidän puolestaan. Erityisesti joukkueen valmentaja Pasi Nurminen sai kyseenalaista julkisuutta kompuroimalla lentokentällä. Nurmisen talutti koneesta ulos toinen valmentaja, Petri Matikainen. Portaikon loppupäässä Nurminen kuitenkin horjahti ja kaatui lyöden päänsä maassa odottaneeseen maailmanmestaruuspokaaliin. Pokaaliin syntyi osuman seurauksena näkyvä jälki. Muutenkin mestaruuspokaali kärsi vaurioita mestaruusjuhlissa, sillä se oli juhlinnan tuoksinassa hajonnut siten, että maljan ja alustan välinen varsi meni poikki. 

Nurmisen kaatumisvideosta muodostui lyhyessä ajassa meemi, ja Internetissä alettiinkin puhua ”Nurmisen ilmaveivistä”. Myöskin joukkueenjohtaja Timo Jutilan olotilasta oli spekulaatioita, jotka saivat alkunsa siitä, ettei Jutila ollut lainkaan mukana Leijonien torijuhlassa. Virallinen syy Jutilan poissaololle oli matkan aikana pahaksi äitynyt nilkkatulehdus. Jutila sai huonosta kunnostaan nuhteet Jääkiekkoliiton puheenjohtajalta Kalervo Kummolalta. Myöhemmin Jääkiekkoliitto määräsi Timo Jutilalle ja Pasi Nurmiselle sakot käytöksestään kultajuhlien aikana.

Leijonien esiintyminen päihtyneenä sai runsaasti paheksuntaa mediassa. Muiden muassa kulttuuriministeri Stefan Wallin tuomitsi jääkiekkomaajoukkueen alkoholinkäytön sopimattomaksi.

Joukkueen juhlat eri kaupungeissa 

Helsingin juhlien jälkeen mestaruuspokaali ja osa joukkueesta kiersivät useissa Suomen kaupungeissa. Ensimmäiset juhlat järjestettiin joukkueen kapteenin Mikko Koivun kotikaupungissa Turussa 20. toukokuuta 2011. 23. toukokuuta oli Tampereen Keskustorilla noin 30 000 hengen yleisön kerännyt kansanjuhla jääkiekkokullan kunniaksi. Muita isojen leijonajuhlien paikkakuntia olivat Rauma, Hämeenlinna, Uusikaarlepyy, Oulu, Lahti, Imatra, Lappeenranta ja Riihimäki. Jyväskylässä mestareita juhlittiin 10. kesäkuuta 2011.

Katso myös 
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2011

Lähteet 

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2011 jääkiekko
2011