Béhanzin

Béhanzin Hossu Bowelle (s. 1840 Abomey, Dahomeyn kuningaskunta –k. 1906 Blida, Algeria) oli Dahomeyn kuningaskunnan hallitsija eli dadá vuosina 1889–1894 Ranskan ja Dahomeyn sotien aikana. Hänet ajettiin maanpakoon Martiniqueen ja Algeriaan. 

Béhanzinin alkuperäinen nimi Kondo muutettiin, kun hänen isänsä Glele kuoli ja hänestä tuli Dahomeyn yhdestoista kuningas. Béhanzinia kutsuttiin Dahomeyssa tradition mukaan nimellä "Kuningashai". Hänen mottonsa kuningashaina oli: “Vihainen hai pelottaa vihollisensa." Béhanzinin symbolit olivat hai, muna ja kaksi kookospalmupuuta.

Sodat ja valloitus

Sodan syyt 
Noustuaan valtaan Béhanzin kohtasi useita haasteita ulkopolitiikassa ja yrityksiä tunkeutua maahan, sekä yleistä tyytymättämyyttä kuningaskunnassa. Hän yritti puolustaa oikeuttaan kapinallisiin vasallivaltioihin valloitussodilla. Tämä johti suoraan konfliktiin Ranskan kanssa. Béhanzin hylkäsi Ranskan vaatimukset Cotonoun kylästä, jonka luultavasti oli hänen tietämättään luovuttanut Ranskalle paikallinen viranomainen. Lisäksi Béhanzin väitti, että Porto-Novo oli hänen vasallivaltionsa. Koska Porto-Novon kuningas Toffa oli vaatinut ja saanut protektoraattiaseman Ranskalta, Béhanzinin politiikka johti lopulta sotaan.

Ranskan julistettua sodan Dahomeylle Béhanzin kirjoitti Porto-Novon Ranskan siirtomaahallinnon johtajalle Victor Ballotille 10.4.1892:"Haluaisin tietää, kuinka monta itsenäisen Ranskan kylää minä, Dahomeyn kuningas olen tuhonnut. Olkaa niin hyvä ja pysykää rauhallisena, jatkakaa kaupankäyntiänne Porto Novossa, niin mekin pysymme rauhallisina, kuten ennenkin. Jos haluatte sotaa, olen valmis. En lopeta sitä, vaikka se kestäisi sata vuotta ja tappaisi 20 000 miestäni."Behanzinin uhkaukset kaikuivat kuuroille korville, ja Ranskan valloitusjoukkoja alkoi kerääntyä Dahomeyn rannikolle. Cotonoun kylän satamalaiturin rakentaminen alkoi. 

Marraskuussa 1892 Ranska valtasi Dahomeyn pääkaupungin Abomeyn. Béhanzin ei pystynyt vastaamaan vaatimuksiin luovuttaa seitsemän miljoonaa frangia, kahdeksan kanuunaa ja kaksi tuhatta pikakivääriä valloittajille 24 tunnin kuluessa. Kuningas pakeni hoveineen Abomeysta jättäen liekehtivän kaupungin viholliselle.

Seuraavan vuoden ajan monarkia säilyi koskemattomana, mutta näkymättömissä ranskalaisille Abomeyn pohjoispuolella. Pakolaisille, joiden lukupäärä arvioitiin kahdesta kuuteen tuhanneksi, tarjosivat ruokaa Ajan ja Agonlin seudun asukkaat.

Béhanzin onnistui lähettämään vuoden 1893 alussa lähetystön Eurooppaan Lagosin kautta. Se pyrki neuvottelemaan Ranskan presidentin kanssa ja yritti käynnistää lehdistökampanjan, jonka myötä muut Euroopan maat kääntyisivät Ranskaa vastaan. Lähettiläät palasivat takaisin maaliskuun alussa, jolloin hovin kannattajat alkoivat vähentyä ja pakolaisleirissä oli sairauksia. Dahomeyläisten raportoitiin rakentavan armeijansa uudelleen ja raporttien mukaan naisten joukkojen määrä oli suurempi kuin miesten.

Viestintä monarkian ja ranskalaisten välillä oli toimivaa. Ranskan valloitusarmeijan johtaja Alfred Dodds oli jo joulukuussa 1892 julistanut, että Béhanzin oli syösty vallasta ja että ranskalaiset etsivät hänen korvaajaansa. Vuoden 1893 alussa ranskalaiset ilmoittivat haluavansa jakaa maan siten, että Béhanzin jäisi Abomeyn tasangon hallitsijaksi. Kuningas vastusti vaatimuksia antautumisestaan. Heinäkuussa ranskalaiset kieltäytyivät neuvottelemasta ja vaativat Bëhanzinia paikalle henkilökohtaisesti. Sillä aikaa Dodds matkusti kolmeksi kuukaudeksi Pariisiin saadakseen tukea Dahomeyn lopulliselle valloittamiselle. Lokakuun puolessa välissä käynnistyivät ranskalaisten sotilasoperaatiot, joiden tavoitteena oli kuninkaan kiinniotto. Béhanzin pystyi kuitenkin pakenemaan muutamien vaimojensa ja lastensa kanssa. Béhanzin antautui tammikuun lopussa 1884.

Vankina 
Ranskalaiset nimittivät Agoli-Agbon Dahomeyn kuninkaaksi. Béhanzin ja seurue, jossa oli hänen vaimojaan, palvelijoitaan ja lapsiaan siirrettiin vankeina Cotonouhun ja helmikuussa Länsi-Intiassa sijaitsevaan Martiniqueen. 

Béhanzin kuoli Blidassa, Algeriassa keuhkokuumeeseen vuonna 1906. Béhanzinin jäännökset haudattiin uudelleen vuonna 1928 täysin sotilaallisn kunnianosoituksin Djimeen, jossa hänen jälkeläisillään on asuinkortteli.

Julkisuus, kunnianosoitukset ja muistomerkit 
Kuningas Béhanzinia pidetään nykyisin suurena afrikkalaisena johtajana, joka kieltäytyi yhteistyöstä ranskalaisten kolonialistien kanssa ja joka taisteli urheasti kansansa vapauden puolesta.  

Cotonoussa on Béhanzinin patsas Ranskan instituutissa ja Canan kaupungissa Béhanzinin vastarinnan muistopaikka.

Béhanzinin kunniaksi pystytettiin muistomerkki hänen kotikaupunkiinsa Abomeyhin. Pohjoiskorealaisen Mansudae Art Studion valmistama teos paljastettiin Beninin kansantasavallan aikana, vuonna 1979. Se esittää kuningas Béhanzinia, jonka vasen käsi kohoaa torjuvasti ja jonka oikeassa kädessä on recade-valtikka. Veistoksen jalustassa on ote Béhanzinin pitämästä puheesta: "En koskaan hyväksy minkään sopimuksen allekirjoittamista, joka saattaisi meidän esivanhempiemme maan itsenäisyyden menettämiseen."  Jalustan teksti päättyy: "Béhanzin Dahomeyn kuningas (1890-1906)". Sen mukaan Béhanzin olisi ollut Dahomeyn hallitsija vielä vangitsemisensa jälkeenkin, koska hän ei suostunut luovuttamaan maataan ranskalaisille miehittäjille.

Kuvia patsaista ja muistomerkeistä

Symbolit

Katso myös 

 Afrikan jako
Béhanzinin aarteet
 Beninin kuninkaat
 Dahomeyn kuninkaat

Lähteet

Beniniläiset henkilöt