Leimusiilikäs

Leimusiilikäs (Pericallia matronula) on siilikkäisiin kuuluva, isokokoinen ja värikäs perhoslaji. Se on Pericallia-suvun ainoa laji.

Koko ja ulkonäkö 
Leimusiilikäs on helposti tunnistettava perhoslaji, jota ei oikeastaan voi sekoittaa muihin lajeihin. Etusiivet ovat kanelinruskeat, ja niiden etureunassa on neljä vaaleankeltaista laikkua. Takasiivet ovat kirkkaankeltaiset, ja niissä on kaksi riviä tummia täpliä sekä yksinäinen keskitäplä rivien välissä. Siiven tyven puoleinen täplärivi saattaa olla heikosti kehittynyt. Perhosen pää ja takaruumis ovat räikeän karmiininpunaiset, mutta keskiruumis on musta ja siinä on kaksi punaista olkajuovaa. Siipiväli on koiraalla 69–84 mm ja naaraalla 75–90 mm.

Toukka on täysikasvuisena 90–100 mm pitkä. Se on väritykseltään nuorena keltainen, myöhemmin tummanharmaa ja kauttaaltaan noin 15 mm pitkien ruskeiden karvojen peittämä.

Levinneisyys ja lentoaika 
Leimusiilikäs on mantereisen ilmastoalueen laji, jota tavataan Itä-Ranskasta keskisen Euroopan läpi Karpaateille ja Baltiaan. Levinneisyyden pääpaino on Itä- ja Kaakkois-Euroopassa. Euroopan ulkopuolella levinneisyysalue jatkuu Venäjällä Siperian poikki Japaniin asti.

Pohjoismaissa lajia on tavattu vain muutamia kertoja. Ruotsin toistaiseksi ainoa havainto on Gotlannista vuonna 2003. Suomessa leimusiilikäs on tavattu Dragsfjärdissä vuonna 2005 sekä Helsingissä ja Hankoniemellä vuonna 2006. Lentoaika on kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin, Suomessa yksilöitä on tavattu heinäkuun alkupuolella.

Elinympäristö ja elintavat 
Laji on piilottelevaa elämää viettävä ja sen tyypillinen elinympäristö on usein jalopuuvaltainen, kostea lehtimetsä. Laji on paikoittainen, ja esiintymät ovat usein erillään toisistaan. Perhoset lentävät aurinkoisina aamupäivinä sekä uudelleen iltapäivästä pitkälle yöhön, tyypillisesti useita metrejä maanpinnan yläpuolella. Koiraat liikkuvat huomattavasti naaraita enemmän ja lentävät toisinaan valolle.

Naaras munii 500–600 munaa ravintokasvien lehtien alapinnoille. Toukka talvehtii kaksi kertaa. Ensimmäisen kerran keskenkasvuisena, toisen täysikasvuisena. Toukokuussa toukka lopulta koteloituu kuivien lehtien sekaan maahan.

Ravintokasvi 
Toukka on polyfagi, jonka ravintokasvit muuttuvat sen kasvaessa. Ensimmäisenä kesänään toukka syö mm. pähkinäpensasta (Corylus avellana), kuusamia (Lonicera) sekä pyökkiä (Fagus sylvatica). Toisena kesänä pääasiallisia ravintokasveja ovat voikukat (Taraxacum), mustikka (Vaccinium myrtillus) sekä keltanot (Hieracium). Toisen kerran talvehdittuaan toukka ei nauti enää ravintoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 

Siilikkäät