Gulistanin rauha

Gulistanin rauha on 12. lokakuuta juliaanisen kalenterin mukaan ja 24. lokakuuta gregoriaanisen kalenterin mukaan 1813 solmittu sopimus Venäjän keisarikunnan ja Persian välinen rauhansopimus, jossa virallistettiin 1804–1813 käydyn Venäjän–Persian sodan tulos. Persia vahvisti sopimuksella Azerbaidžanin Bakun kaanikunnan yhdessä Talishin sekä Lənkəranin linnoituksen kanssa kuuluvan Venäjän keisarikunnalle. Persian oli luovuttava myös (mahdollisista) vaatimuksistaan Dagestaniin, Georgiaan, Mingreliaan, Imeretiaan ja Abhasiaan.

Sopimuksen mukaan:
 Edellä mainitut alueet koostuivat kaikista Georgian kaupungeista ja kylistä käsittäen myös Mustanmeren rannalla olevat kaupungit ja kylät, kuten Mingrelian, Abhasian, Imeretian ja Gurian.
 Melkein kaikki Etelä-Kaukasian kaanikuntien kaupungit ja kylät käsittäen Bakun kaanikunnan, Šamahin kaanikunnan, Derbentin kaanikunnan, Karabahin kaanikunnan, Ganjan kaanikunnan, Šakin kaanikunnan, Quban kaanikunnan ja osan Länkäranin kaanikuntaa.
 Persia menetti merenkulkuoikeutensa Kaspianmerellä, ja Venäjän keisarikunta sai yksinoikeudet sijoittaa laivastoaan Kaspianmerelle. 
 Kumpikin maa sopi vapaakaupasta, venäläisillä on vapaa oikeus käydä kauppaa kaikkialla Persiassa.
 Venäjän keisarikunta sitoutui tukemaan Abbas Mirzan kruununperimystä Fath Ali Shahin kuoltua, joskaan tämä ei toteutunut.

Katso myös
Suuri peli

Venäjän historia
Iranin historia
Rauhansopimukset
1813