Muinaisuiguurin kieli

Muinaisuiguurin kieli on muinaisten uiguurien käyttämä turkkilainen kirjakieli. Se tuli tunnetuksi Itä-Turkestanista 1800–1900-lukujen vaihteessa löydettyjen kirjallisten muistomerkkien ansiosta. 

Muinaisuiguurin kehityksen uskotaan alkaneen 500-luvun lopussa Orhonjoella nykyisen Mongolian alueella syntyneessä muinaisturkkilaisessa valtakunnassa. 700-luvun puolivälistä lähtien uiguurien valtakunnassa käytettiin turkkilaisiin piirtokirjoitusaakkosiin perustunutta kirjakieltä, jonka normit olivat yhteisiä kaikille itäisille turkkilaisille. 800-luvun puolivälissä osa uiguuriheimoista muutti Itä-Turkestaniin ja perusti Kotšon valtakunnan, jossa on laadittu suurin osa muinaisuiguurin kirjallisista muistomerkeistä. Valtakunnan hajottua 1200-luvun puolivälissä muinaisuiguuria käytettiin vielä pitkään kulttikielenä.

700–1600-luvulta peräisin olevien muinaisuiguurilaisten tekstien kieli kuuluu turkkilaisten kielten uiguurilais-oguusilaiseen ryhmään. Ne on laadittu etupäässä uiguurilaisella kirjaimistolla. Sen lisäksi on käytetty manikealaista, syyrialaista (estrangelo), brahmilaista, tiibetiläistä sekä turkkilaista riimukirjoitusta. Muistomerkit koostuvat etupäässä käännetyistä buddhalaisista ja muiden uskontojen pyhistä kirjoituksista.

Toisen vuosituhannen alussa käytetty karahanid-uiguurin kirjakieli ja sen jatkajat sekä nykyinen uiguurin kieli eli uusuiguuri poikkeavat huomattavasti muinaisuiguurista. Ne kuuluvat turkkilaisten kielten karlukkilaiseen ryhmään.

Lähteet

Turkkilaiset kielet