Idylli

Idylli (, pieni kuva) rauhaisa, tunnelmallinen olotila.

Kirjallisuudessa

Kertomarunouden lajina idylli kuvailee sopusointuista luonnonläheisyyttä ja sen tuomaa rauhaisaa onnea. Idylli tavallisesti kuvailee ja ihannoi yksinkertaisia maalaisoloja ja tavalliselle kansalle ominaista elämää.

Runoudessa idyllin esikuvia ovat olleet esimerkiksi Ruutin kirja Raamatussa ja antiikin aikaisen kreikkalaisen runoilija Theokritoksen doorilaisella murteella kirjoittamat heksametrisäkeiset paimenrunot, joissa hän kuvaili sisilialaisten paimenten elämää usein aiheenaan rakkaus. Theokritoksen esikuvana olivat kreikkalainen paimenrunous eli bukolinen runous ja sisilialaiset kansanlaulut. Roomalaisen runoilija Vergiliuksen eklogien esikuvana olivat puolestaan Theokritoksen runot. Keskiajalla muun muassa 1300-luvulla elänyt italialainen Francesco Petrarca taas jäljitteli edeltäjiään.

Idyllejä on kirjoitettu niin renessanssin, klassismin kuin esiromantiikankin aikana. Tämän lajityypin kukoistuskausi sijoittuu renessanssin ja barokin aikaan ja ilmentyy paimenrunoudessa. Idyllejä loivat muun muassa italialaiset Jacopo di Sannazaro, Giovanni Battista Guarini, Torquato Tasso, portugalilais-espanjalainen Jorge de Montemayor ja espanjalainen Miguel de Cervantes. Lajityypin vahvin edustaja oli 1700-luvulta alkaen niin sanottu idyllieepos, jollaisia kirjoittivat sveitsiläinen Salomon Gessner ja saksalaiset Johann Wolfgang von Goethe, Ewald von Kleist ja Johann Heinrich Voss sekä suomalainen Johan Ludvig Runeberg, jonka teoksia ovat Hirvenhiihtäjät, Hanna ja Jouluilta. Myöhemminkin idyllirunoutta on kirjoitettu, mutta harvanlaisesti. Sitä edustavat esimerkiksi saksalaisen Nobel-kirjailija Gerhart Hauptmannin teos Anna, saksalaisen Nobel-kirjailija Thomas Mannin teokset Herra ja koira ja Gesang vom Kindchen sekä Eino Leinon kertomaruno Vanha pappi vuodelta 1921.

Kuvataiteessa 

Kuvataiteessa idylli on harmonisen olotilan, paikan, seudun tai maiseman kuvaaminen, varsinkin ihannoitu maisema ja maalaiselämän kuvaus. 

Idyli voi tarkoittaa myös taidetta, joka usein kuvaa idealisoiden esimerkiksi perhe-elämää, työtä tai muuten levollista olemassaoloa.

Idylli saattaa olla maalaus, jossa kuvataan paimen eläimineen maaseutuympäristössä. Kuvaus on luonnonmukaista, maalauksen kolme osa-aihetta – paimen, eläin ja ympäristö – ovat harmonisessa ykseydessä, joka estää kuvaa olemasta joko maisema, genremaalaus tai vain yksinkertaisesti kuva eläimestä. Tällaisessa kokonaisuudessa luonto kuvataan usein koruttomalla, realistisella tavalla. Tällaisten kuvien henkilöt ovat usein yksinkertaisia, jotka asuvat sivistymättömissä olosuhteissa, he luonnehtivat naivisuutta ajattelussaan ja kuitenkin elävät onnellisina ja iloisina. Esitystapa ei ole koominen, vaan tunteellinen, joskus sentimentaalinen.

Kirjassaan Landscape and Memory Simon Schama jakaa arkadiat idyllisiin ja villeihin ja toteaa:

Musiikissa

Musiikkiin nimitys idylli on lainattu kirjallisuudesta. Sillä tarkoitetaan melko suppeaa ja rauhallista soitinsävellystä, joka tunnelmaltaan viittaa luontoon tai maalaisympäristöön.

Katso myös 
 Maisemamaalauksen sanastoa

Lähteet 

Runous
Taiteen aiheet