Sampo Terho

Sampo Johannes Terho (s. 20. syyskuuta 1977 Helsinki) on entinen suomalainen poliitikko, ministeri ja europarlamentaarikko. Terho on ollut Sipilän hallituksen eurooppa-, kulttuuri- ja urheiluministeri vuosina 2017–2019, Sininen tulevaisuus -puolueen puheenjohtaja vuosina 2017–2019 sekä Helsingin kaupunginvaltuutettu vuosina 2017–2021. Terho toimi perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtajana 2015–2017.

Terho oli europarlamentaarikko vuosina 2011–2015. Terho nousi Euroopan parlamenttiin varasijalta Timo Soinin siirryttyä takaisin eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa. Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa Terho valittiin jatkokaudelle. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.

Kesäkuussa 2017 Terho erosi perussuomalaisten eduskuntaryhmästä 20 muun kansanedustajan kanssa ja perusti Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmän. Hän toimi sen puheenjohtajana 2017–2019 ja oli mukana perustamassa myös Sininen tulevaisuus -yhdistystä, jonka puheenjohtajana hän myös toimi. Vuoden 2019 vaaleissa hän putosi eduskunnasta.

Ura
Terho valmistui ylioppilaaksi vuonna 1996 Porkkalan lukiosta. Vuonna 2003 hän valmistui filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan Suomen historia. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli 1,5 vuotta tietopalvelusihteerinä puolustusministeriössä. Vuonna 2005 Terho oli rauhanturvaajana Eufor-joukoissa Bosnia ja Hertsegovinassa. Vuosina 2006–2008 hän työskenteli Maanpuolustuskorkeakoulussa strategiatutkijana ja vuosina 2009–2010 mediatutkijana.

Terho on kirjoittanut yhteiskunnallisia artikkeleita sanomalehtiin ja toiminut kolumnistina muun muassa Uudessa Suomessa, Aamulehdessä, Kalevassa, Helsingin Sanomissa ja Turun Sanomissa. Vuonna 2007 julkaistiin Terhon tietokirja kuolemanrangaistuksen historiasta. Marraskuussa 2009 hänet valittiin Suomalaisuuden liiton puheenjohtajaksi.

Politiikka
Eduskuntavaaleissa 2003 Terho oli perussuomalaisten ehdokas Pirkanmaan vaalipiirissä muttei tullut valituksi. Vuosina 2008–2009 hän toimi Kallion seudun Perussuomalaiset ry:n puheenjohtajana ja vuonna 2009 Helsingin piirihallituksen toisena varapuheenjohtajana.

Terho oli perussuomalaisten ehdokas vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa ja ylsi 9 374 äänellä varasijalle. Hän nousi europarlamenttiin, kun perussuomalaisten puheenjohtaja Timo Soini luopui jäsenyydestään tultuaan valituksi eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa. Vuosina 2011–2014 Terho kuului EU-kriittiseen Vapaa ja demokraattinen Eurooppa -ryhmään (EFD). Terho valittiin jatkokaudelle vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa. Vuoden 2015 eduskuntavaalien jälkeen Terhon paikalle Euroopan parlamenttiin nousi kuitenkin varajäsen Pirkko Ruohonen-Lerner, kun Terho tuli valituksi ja otti vastaan paikkansa Suomen eduskunnassa. Vuosina 2014–2015 Terho kuului konservatiivien ja reformistien ryhmään (ECR) ja oli ryhmän työvaliokunnan jäsen.

Euroopan parlamentin seitsemännellä vaalikaudella (2009–2014) Terho toimi talous- ja raha-asioiden sekä turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alivaliokunnan jäsenenä vuodesta 2012 vaalikauden loppuun. Terho toimi myös kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan varapuheenjohtajana vuosina 2011–2012 ja Kanada-suhteista vastaavan valtuuskunnan jäsenenä vuosina 2011–2014. Lisäksi Terho on ollut varajäsen ulkoasiainvaliokunnassa (2011–2014), työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnassa (2012–2014) sekä Australian ja Uuden-Seelannin suhteista vastaavassa valtuuskunnassa (2011–2014). Vuonna 2014 alkaneella vaalikaudella Terho oli jälleen talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsen, suhteista Yhdysvaltoihin vastaavan valtuuskunnan jäsen sekä teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan varajäsen.

Jari Lindströmin siirryttyä ministeriksi Sipilän hallitukseen Terho nimitettiin hänen tilalleen perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi.

Terho valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa. Hän sai 3 381 ääntä. Maaliskuussa 2021 Terholle myönnettiin ero valtuustosta paikkakunnalta muuton vuoksi ja uudeksi valtuutetuksi hänen tilalleen nousi perussuomalaisten Nuutti Hyttinen. 

Tasavallan presidentti nimitti Terhon eurooppa-, kulttuuri- ja urheiluministeriksi Sipilän hallitukseen perjantaina 5. toukokuuta 2017. Kesäkuussa 2017 Terho erosi perussuomalaisten eduskuntaryhmästä 20 muun kansanedustajan kanssa ja perusti Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmän. Ryhmän jäsenistö perusti samassa kuussa Sininen tulevaisuus -yhdistyksen, joka rekisteröitiin puolueeksi 15. marraskuuta 2017. Terho toimi Sinisen tulevaisuuden de facto puheenjohtajana sen perustamisesta saakka, kunnes hänet valittiin virallisesti sen puheenjohtajaksi puolueen ensimmäisessä puoluekokouksessa 16. joulukuuta 2017.

Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Terho sai Uudenmaan vaalipiirissä 3 118 ääntä ja putosi eduskunnasta. Terho ilmoitti 3. toukokuuta 2019 jättävänsä puolueensa puheenjohtajuuden Espoon puoluekokouksessa 8. kesäkuuta 2019, perustellen päätöstään puolueen heikolla vaalimenestyksellä ja tarpeella uudistaa puoluetta nostamalla uusia henkilöitä sen johtoon.

Näkemyksiä
Terhon mukaan hänen elämäntehtävänsä on sosialismin purkaminen.

Vaalimenestys

Eduskuntavaalit 
 2003: 83 ääntä (Pirkanmaan vaalipiiri, ei valittu) (PS)
 2015: 10 067 ääntä (Helsingin vaalipiiri, valittiin) (PS)
2019: 3 118 ääntä (Uudenmaan vaalipiiri, ei valittu) (Sin)

Europarlamenttivaalit 
 2009: 9 374 ääntä (varalla)
 2014: 33 833 ääntä (valittiin)

Kuntavaalit 
 2017: 3 381 ääntä (Helsinki, valittiin).

Yksityiselämä 
Terho oli naimisissa Maija Sihvosen kanssa vuosina 2011–2019 ja heillä on vuonna 2016 syntynyt tytär.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sampo Terhon verkkosivut .
 
 
 
YLE: Sampo Terho raotti kotialbumiaan. 2017.

Kansanedustajat
Perussuomalaiset poliitikot
Suomen ministerit
Perussuomalaisten europarlamentaarikot
Sinisten puheenjohtajat
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset kolumnistit
Suomalaiset tietokirjailijat
Helsingin vaalipiiri
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt