M100 (juna)

M100 on Helsingin metrossa liikennöivä sähkömoottorijuna. Junasarjaa valmistettiin yhteensä 42 yksikköä eli vaunuparia vuosina 1977–1984. Alumiinirakenteisten vaunujen valmistaja oli Valmetin lentokonetehdas Tampereella, sähköiset komponentit puolestaan toimitti Strömberg. M100 oli maailman ensimmäinen sähkömoottorijuna, jossa oli taajuusmuuttajalla ohjatut oikosulkumoottorit. Junan kaikki akselit ovat vetäviä ja jokaiselle akselille on oma moottorinsa. Junan jarrujärjestelminä ovat ajomoottoreilla toimiva sähköjarru, itsetoiminen EP-paineilmajarru sekä kiskojarru. Taajuusmuuttajat antavat junalle sille ominaisen ”vonkuvan” äänen kiihdytettäessä sekä sähköjarrulla jarrutettaessa. Keveyden ja nopean kiihtyvyyden saavuttamiseksi vaunujen korirakenne on kokonaan alumiinia. Myös telit olivat alun perin alumiinia, mutta ne jouduttiin murtumien vuoksi vaihtamaan takuutyönä teräksisiin.

Verrattuna Valmetin hieman aiemmin VR-Yhtymälle suunnittelemiin Sm1- ja Sm2-sähkömoottorijuniin olennaiset tekniset erot ovat M100-junien tasavirtainen virransyöttö sivuvirroituksella ja vaihtovirtamoottorit. Koska M100-junilla ei liikennöidä valtion rataverkolla vaan Helsingin kaupungin liikennelaitoksen omalla radalla, junia kutsutaan metrojuniksi eli arkikielessä ”metroiksi”.

Sarjan kolme ensimmäistä yksikköä (101–106), joita kutsutaan myös nokkajuniksi, ovat sarjan prototyyppejä ja ne valmistuivat jo vuonna 1977. Niissä on pieniä teknisiä eroavaisuuksia myöhemmin valmistuneisiin verrattuna, esimerkiksi niiden ovikoneisto on paineilmatoiminen, kun se uudemmissa yksiköissä on sähkötoiminen. Nämä protojunat poistuivat matkustajaliikenteestä länsimetron avauduttua, sillä esimerkiksi niiden matkustajainformaatio ei ole päivitettävissä vanhentuneen teknologiansa vuoksi. Nokkajunavaunuista viisi romutettiin marraskuussa 2021, ja yksi vaunu säästettiin museoitavaksi Helsingin kaupunginmuseoon. M100-junasarja on tarkoitus poistaa käytöstä vuosien 2029–2032 välisenä aikana, jolloin käyttöön tulee uusi M400-junasarja ja osittainen ajoautomaatio. Käytännössä tämä tarkoittaa, että ohjaamossa on jatkossakin kuljettaja, joka huolehtii turvallisuudesta ja muun muassa ovien sulkemisesta, mutta junaa ajaa tietokone, jolloin vuoroväliä voidaan lyhentää. 

Kunkin junayksikön vaunuilla on oma numeronsa. Siten vaunuparin numero on aina kaksiosainen, esimerkiksi 149–150.

Junayksiköitä voidaan kytkeä toisiinsa enintään 6 kpl, mutta länsimetron tultua käyttöön (johon liittyi operatiivisen laituripituuden lyhennys lähinnä kustannussyistä) Helsingin metron asemalaiturien pituus riittää enintään 2 vaunuparin mittaisille junille. 3–6 yksikköä käsittäviä yhdistelmiä ei siksi tavata matkustajaliikenteessä, mutta niitä esiintyy siirtoajossa ja vaihtotyössä.

Junien peruskorjaus

Ensimmäinen peruskorjaus 2004–2009 
M100-junasarjaa peruskorjattiin 2000-luvulla Talgo Oy:llä Vuolijoen (vuoden 2007 kuntaliitoksesta lähtien Kajaanin) Otanmäessä. Tässä yhteydessä ovikoneistoa, matkustajainformaatiojärjestelmää, kuulutuslaitteita ja ohjaamon varustelua on uudistettu. Peruskorjatut junayksiköt eivät ole yhteensopivia peruskorjaamattomien kanssa, eli niitä ei voida kytkeä samaan junaan. Viimeinen M100-sarjan junayksikkö peruskorjattiin kesällä 2009. Sarjan prototyyppijunia (101–106) ei tulla peruskorjaamaan, mutta HKL-Metroliikenne teki niihin itse pienen kunnostuksen kesällä 2009.  

Junien linjakilvet olivat alkuun valkoisia, mutta ne vaihdettiin keltaisiin vuonna 1998, kun Vuosaaren haara otettiin käyttöön. Peruskorjauksen myötä junat saivat uudet sähköiset kääntöpistelinjakilvet, aikaisemmin ennen peruskorjausta länsipäässä oli tekstit "Kamppi" ja "Ruoholahti" sekä itäpäässä "Mellunmäki" ja "Vuosaari" (lisäksi aiemmin vuosina 1982–1998 "Itäkeskus" ja vuosina 1986–1989 "Kontula"). Ohjaamon ja matkustamon välillä oli myös aiemmin ikkuna, joka tosin peitettiin myöhemmin levyllä. Levy on maalattu valkoiseksi peruskorjatuissa M100-junissa. Prototyyppivaunuissa ohjaamon ja matkustamon välisten ikkunoiden reunat ovat näkyvillä.

Toinen peruskorjaus 2019–2023 

M100-junasarja, poislukien protojunayksiköt 101–106, peruskorjataan uudestaan vuosien 2019–2023 aikana VR FleetCaren Pieksämäen ja Ilmalan toimitiloissa. Tällä saadaan pidennettyä junien käyttöikää 2020-luvun lopulle. Peruskorjauksen tavoitteena on parantaa sekä matkustajien viihtyisyyttä että kuljettajien työhyvinvointia.

M100-metrojuniin tehdään peruskorjauksessa monenlaisia muutoksia. VR:n Pieksämäen huoltohallilla vaunujen vanha maalipinta poistetaan, metallipinta karhennetaan, vaunujen vasemman puolen ohjaamon ja matkustamon ensimmäisiin ikkuna-aukkoihin tehdään pienennykset ja vaunut uudelleenmaalataan. Suurin muutos ulkovärityksessä on katon maalaaminen kokonaan oranssiksi. 

VR:n Ilmalan tiloissa vaunujen sisätiloihin lisätään aikaisempaa kattavampi kameravalvonta, metron vianilmaisujärjestelmä vaihdetaan SNMP-protokollaa käyttäväksi ja ajovalot vaihdetaan halogeenivaloista led-pohjaisiksi. Ohjaamoa uudistetaan purkamalla sen takaseinä ja rakentamalla uusi seinä noin 30 senttimetriä nykyistä taaemmas. Kuljettajan istuin vaihdetaan samanlaiseksi kuin M200-junissa, ja ajopöydän painikkeiden järjestystä vaihdetaan. Matkustamosta poistetaan muutama penkki ohjaamon vierestä. Tähän jäävä tila on ajateltu käytettäväksi polkupyörän, pyörätuolin ja lastenvaunujen kuljettamiseen. 

Matkustamon loisteputkivalaisimet vaihdetaan LED-valaisimiksi, ja matkustamon sisäpintoja kunnostetaan sekä ilmanvaihtoa tehostetaan. Junien matkustajainformaatiojärjestelmä uusitaan täysin käsittäen linjakilpien vaihdon, informaatiojärjestelmä tulee olemaan sama mitä HKL-raitioliikenteen Artic-raitiovaunuissa.

Metrojunat kuljetetaan peruskorjaukseen ja sieltä takaisin metroverkolle junaraiteita pitkin. Kaksi ensimmäistä peruskorjattua metroyksikköä palasi matkustajaliikenteeseen 23. marraskuuta 2020.

Katso myös
 M200
 M300

Lähteet
HKL-Metroliikenne:Kalusto
Suomen raitiotieseura: HKL: Metrovaunut 101–184
Kuljettajan opas, M100. Strömberg, Valmet. 1985. s. 5. (tekniset tiedot)

Viitteet

Aiheesta muualla

 Helsingin metro muotoilun näkökulmasta – Päivi Simpanen, Opinnäytetyö Metropolia AMK, 29.5.2009

Helsingin metro
Raideliikennekalusto
Valmet