Ilmastonmuutos vuosina 536–545

Ilmastonmuutos vuosina 536–545 oli kymmenen vuoden mittainen äkillinen ilmaston viileneminen pohjoisella pallonpuoliskolla. Jo antiikin aikaiset lähteet kertoivat, että sumuharso pimensi auringon Euroopassa yli vuodeksi. Ilmastonmuutos aiheutti epätyypillistä säätä, nälänhätää ja sadon menetyksiä. 

Bysanttilainen historioitsija Prokopios kirjoittaa teoksessaan Sotien historia, että vuonna 536 ”Aurinko antoi valonsa ilman kirkkautta, kuten Kuu, koko vuoden ajan, ja se muistutti tavattomasti Aurinkoa pimennyksen aikana.” Cassiodorus vuorostaan kirjoitti: ”Miten outoa on, ettei omaa varjoaan näe edes keskipäivällä. Aurinko sinertää, Kuu ei loista lainkaan, eikä vuodenaikojen välillä ole eroa.”

Mahdollisia selityksiä

Tulivuorenpurkaukset 
Grönlannin jääkairauksista on löytynyt kahdesta eri kerrossarjasta vuoden 536 tienoille ajoittuvat happokerrostumat. Tämä viittaa pohjoisella pallonpuoliskolla tapahtuneeseen tulivuorenpurkaukseen, jonka vaikutuksesta Euroopan kesälämpötilat olisivat laskeneet 2–3 astetta ilmastollisesta keskiarvosta. Sekä Grönlannin että Antarktiksen jääkairauksista on myös löytynyt vuoden 540 tienoille ajoitetut happokerrostumat, joiden taustalla on luultavimmin jokin trooppisen vyöhykkeen tulivuori, mahdollisesti El Salvadorissa sijaitseva Ilopango. Tämä sai Euroopan kesälämpötilat putoamaan jälleen vuosina 541–550.

Halleyn komeetta 
Ilmastonmuutoksen syyksi on arveltu myös vuoden 530 Halleyn komeetasta irronneiden palasten syöksymistä Maahan, jolloin komeetta kävi lähellä Aurinkoa ja oli kiinalaisten lähteiden mukaan poikkeuksellisen kirkas. Halleyta seuraa yleensä kaksi meteorisuihkua. Ne ovat voineet osua maahan vuosien 530 ja 540 välissä ja olla poikkeuksellisen rajuja. 

Geofyysikko Dallas Abbot on esittänyt todisteita siitä, että vuoden 536 tienoilla Maan merialueille olisi osunut yksi tai useampi meteoriitti, joiden nostattama aines olisi syynä tapahtumiin. Hänen ryhmänsä löysi Grönlannin jääkairausnäytteistä epänormaalin korkeita klooripitoisuuksia ja parin mikrometrin kokoisia pisaroita, jotka olivat rautaoksidia ja piiyhdisteitä. Nämä ja muut heidän löytämänsä mineraalit todistavat Abbotin mukaan sen, etteivät ne voi olla muodostuneet tulivuorenpurkauksessa tai avaruudessa vaan peräisin yhden tai useamman meteoriitin iskeytymisestä Maahan.

Mahdollisina putoamispaikkoina Abbot on esittänyt ainakin Australian Carpentarianlahden ja Pohjanmeren. Carpentarianlahteen osuneen isoimman kappaleen läpimitta olisi ollut arviolta 640 metriä. Iskeytymät mereen selittäisivät myös jäänäytteistä löydetyt pienenpienet merelliset fossiilit.

Lähteet

Katso myös 
 Ilmastonmuutoksen historialliset vaikutukset
 Tulivuorenpurkausten vaikutus ilmastoon
 Myöhäisantiikin pieni jääkausi

Aiheesta muualla 
 Were the Dark Ages Triggered by Volcano-Related Climate Changes in the 6th Century? 
 Tulivuoren­purkaus pimensi Auringon ja sitten tulivat paise­rutto, pakkaset ja nälän­hätä – vuosi 536 oli ihmis­kunnan historian kamalin, sanovat tutkijat
 
 

530-luku
540-luku
Ilmastonmuutos