Läskelän rautatie

Läskelän rautatie oli Laatokan pohjoispuolella Harlun Läskelässä Suomen Neuvostoliitolle luovutetulla alueella sijainnut, myös yleistä liikennettä harjoittanut, raideleveydeltään 750 mm:n kapearaiteinen teollisuusrata, joka palveli Läskelän paperitehtaan ja sahan kuljetuksia. 

Rata perustettiin vuonna 1910 hoitamaan sahan ja tehdaslaitoksen välistä liikennettä. Pääradan pituus oli 6,2 km ja sivu- ja pistoraiteiden suunnilleen yhtä paljon. 

Radalla oli käytössä kaikkiaan kolme höyryveturia: Tampellan valmistamat numerot 1 ja 2 (194/1912, 0-4-2T ja 228/1914, 0-6-2T) sekä vuonna 1927 ostettu, Hiitolassa sijainneen lakkautetun Pekonlahden–Haukkavaaran metsäradan amerikkalainen Dickson (1083/1899, 0-6-4T) -höyryveturi, joka oli tehokkain radalla olleista. Radalla käytettiin – kuten Jokioisissakin – lavettivaunuja, joiden avulla sahan puutavara voitiin lastata suoraan VR:n vaunuihin ilman siirtokuormausta. Lavetteja oli neljä. Lisäksi radalla oli kaksi matkustajavaunua ja nelisenkymmentä erilaista tavaravaunua. 

Yhtiö maksoi valtiolle tietyn korvauksen jokaisesta päivästä jonka VR:n vaunu oli LR:n lavetilla, mutta siirtokuormauskulujen poisjäänti teki tästäkin edullisemman vaihtoehdon. 

Rata jäi vuonna 1940 rajan taakse, ja kun jatkosodan aikana päästiin takaisin, oli jäljellä vain osa ratalinjasta ja molemmat kotimaiset veturit; Dickson oli viety välirauhan aikana pois. Rata saatiin vuonna 1943 kuntoon ja liikenne alkoi taas kahdella veturilla ja kuudella tavaravaunulla kolmen virkailijan voimin. Liikenne oli tavarankuljetusta; matkustajaliikennettä ei – satunnaisia armeijan lomalaiskuljetuksia lukuun ottamatta – enää ollut. 

Rata jouduttiin hylkäämään vuonna 1944 sotaonnen käännyttyä, ja Päämajan käskystä se jätettiin ehjänä venäläisille, jotka liikennöivät sitä kapearaiteisena aina 1970-luvulle, jolloin se levennettiin. Radalla käytettiin sen venäläisaikoina PT-4- ja Move2-vetureita. Julkista liikennettä ei enää aloitettu, vaan liikenne oli – ja on edelleen – yksinomaan tavaraliikennettä. 

Radalle jääneitä kahta ajokuntoista veturia ja vaunuja ei otettu huomioon varsinaisissa sotakorvauksissa, mutta kylläkin hyvityksenä sellaisesta suomalaisille jätetystä sotasaaliskalustosta - mm. panssarivaunuista - jota ei haluttukaan palautettavan. 

Levennetty rata oli kauan teollisuuskäytössä. Neuvostoliiton hajottua sen toiminta hiipui; nykyään rata on käytännössä hylätty ja lähes umpeen kasvanut. Kalustosta ei ole tietoa.

Lähteet
 Kapeat kiskot
 SOTEVAn arkistot, Kansallisarkisto
 Olavi Kilpiön rautatiekokoelmat

Suomen kapearaiteiset rautatiet
Luovutettujen alueiden rautatiet
Harlu
Teollisuusjunat ja -radat