Arvi Korhonen

Arvi Heikki Korhonen (9. tammikuuta 1890 Utajärvi – 29. joulukuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen historioitsija ja professori, joka tunnetaan niin sanotusta ajopuuteoriasta. Korhosen Barbarossa-suunnitelma ja Suomi -teoksessaan esittämän teorian mukaan Suomi ajautui tahtomattaan jatkosotaan.

Ura
Arvi Korhonen syntyi Utajärvellä Kangas-Korholan tilalla Niskan kylällä Juho ja Liisa Korhosen esikoiseksi. Hänen esi-isänsä olivat asuneet tilalla 1600-luvulta lähtien. Ylioppilaaksi hän kirjoitti Oulun lyseosta 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1912. Tohtoriksi hän väitteli 1923. Korhosen väitöskirja käsitteli Baltian keskiaikaista vakkalaitosta.

Varsinaisen elämäntyönsä hän teki Suomen armeijan yleisesikunnan sotahistoriallisen toimiston apulaispäällikkönä, Helsingin yliopiston opettajana ja historiankirjoittajana. Hän oli 1940–1959 Helsingin yliopiston yleisen historian professori. Jo aikaisemmin hän toimi samassa laitoksessa dosenttina. Turun yliopiston dosenttina Korhonen toimi vuodesta 1925 alkaen.

Vuosina 1927–1945 Korhonen toimi yleisesikunnan sotahistoriallisen toimiston apulaispäällikkönä. Tässä tehtävässä hän suuntautui Suomen sotahistorian tutkimukseen. Sotien aikana hän työskenteli Päämajassa. Majuriksi hänet ylennettiin vuonna 1942. 

Sodan jälkeen hän keskittyi yliopistolliseen opettajantoimeensa. Hänen johdollaan vuonna 1949 valmistui laaja sen aikaisen historiallisen tiedon synteesi Suomen historian käsikirja. Korhonen tunnettiin lisänimellä Perkele tai Arvi-Perkele. Nimityksen syynä oli hänen usein käyttämänsä kirosana.

Korhonen osallistui myös politiikkaan, lähinnä taustavaikuttajana. Hän kuului presidentti J. K. Paasikiven lähipiiriin ja Urho Kekkosen ystäviin. Poliitikkojen lisäksi Korhosen tuttaviin ja ystäviin lukeutui melkoinen määrä ajan kulttuurihahmoja, ennen muuta kirjailijoita kuten V. A. Koskenniemi ja P. Mustapää.

Arvi Korhonen kuoli Helsingissä 1967, ja hänet haudattiin Utajärven Niskan hautausmaahan.

Teoksia
 Suomalaisten vanhasta ajanlaskusta (1915)
 Vakkalaitos (1923)
 Tutkielma Turun tuomiokirkosta vv. 1700–1827 (1929)
 Suomen itärajan syntyhistoria (1938)
 Hakkapeliittain historia
 osa 1. 1617–1625 (1939)
 osa 2. 1626–1629 (1943)
 Kolme talvisotaa (1943)
 (toim.) Suomen historian käsikirja, osat I ja II (1949)
 Toisen maailmansodan aika (1949)
 Pienet kansat maailmanhistoriassa (1951)
 Eerikki Antinpoika (1953)
 Käräjäpukareita ja käräjäjuttuja (1956)
 Viisi sodan vuotta (1958)
 Barbarossa-suunnitelma ja Suomi (1961)
 Utajärven vaiheita (1962)
 Barbarossaplanen och Finland (1963)
 Oman maan puolustaminen (1964)

Lähteet
 Henkilögalleria.  Kirjasto Virma. Tarja Vimpari, 2004. (Viitattu 10.10.2008.)

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset historioitsijat
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Suomalaiset professorit