Emmanuel Le Roy Ladurie

Emmanuel Le Roy Ladurie (s. 19. heinäkuuta 1929 Moutiers-en-Cinglais, Calvados) on ranskalainen historiantutkija. Professuurien lisäksi hän on hoitanut Ranskan kansalliskirjaston pääjohtajan virkaa.

Elämäkerta
Emmanuel Le Roy Ladurien isä oli sosiaalisia katolisia edustanut Marsalkka Pétainin maatalousministeri ja myöhempi vastarintaliikkeen jäsen Jacques Le Roy Ladurie. Emmanuel on opiskellut loppututkinnon pariisilaisessa eliittikoulussa École normal supérieuressa, josta hän sai päästödiplomin vuonna 1948. Vuosina 1955–1957 hän toimi lukion opettajana ja sen jälkeen CNRS-tutkimuslaitoksessa ja Montpellier’n yliopiston filosofisen tiedekunnan assistenttina. Montpellier’n kaudella hän antautui syvällisemmin tutkimustyölle ja jatkoi sitä toimiessaan yliassistenttina École des hautes études en sciences sociales (EHESS) -tutkimusinstituutissa. 

Hän väitteli tohtoriksi historiassa teoksella Les Paysans de Languedoc (1966) ja julkaisi sen jälkeen maailmanmainetta saavuttaneen teoksensa Montaillou – ranskalainen kylä 1294–1347 (Montaillou, village occitan). Vuosina 1973–1999 hän hoiti Collège de Francen nykyajan kulttuurihistorian professuuria. Hän toimi 1987–1994 Ranskan kansalliskirjaston pääjohtajana. Tässä tehtävässä hän osallistui keskeisesti uuden kansalliskirjaston rakentamiseen.

Le Roy Ladurie lasketaan kuuluvaksi annalistiseen koulukuntaan tukijansa ja oppi-isänsä Fernand Braudelin vaikutuksesta. Le Roy Lauderie osallistui 1970-luvun alussa vaikuttaneen Nouvelle histoire -ryhmän toimintaan. Hän on myös yksi mikrohistoriallisen tutkimusmenetelmän pioneereista. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi kahdella paikallishistoriallisella tutkimuksella, joissa hän analysoi pienyhteisön elämää kriisivaiheissa. Nämä teokset  Montaillou – ranskalainen kylä 1294–1347 (Montaillou, village occitan) ja Karnevaalit: kynttelinpäivästä piinaviikolle, 1579-1580 (Le Carnaval de Romans : de la Chandeleur au Mercredi des cendres (1579–1580), Gallimard, 1979).  Hänen tunnetuin teoksensa Montailloun kylän tapahtumista perustuu inkvisiittori Jacques Fournierin muistiinpanoihin ja pyrkii rakentamaan kokonaisuuden pienen Languedocin maakunnassa sijaitsevan kylän elämästä kataarien vaikutuskaudella. Hän on myös saanut mainetta antropologisen historian alueella, johon hän on pureutunut tarkastelemalla menneisyyden ihmisiä yhteydessä ympäristöönsä.

Le Roy Ladurie oli nuoruudessaan Ranskan kommunistisen puolueen jäsen, mutta suhde päättyi vuonna 1956, kun Neuvostoliitto osallistui Unkarin kansannousun tukahduttamiseen. Tuotannossaan hän on eritellyt totalitarismia ja siihen sitoutumista teoksissa Les grands procès politiques ou la pédagogie infernale (2002) ja Ouverture, société, pouvoir : de l’Édit de Nantes à la chute du communisme. Jälkimmäinen teos ilmestyi yhteistyönä Guillaume Bourgeoisin kanssa vuonna 2004. 

Tutkijana Le Roy Lauderie on ollut kiinnostunut myös paikallis- ja aluehistoriasta. Tästä todistaa teos Histoire de France des régions (2004). Hän on toiminut aktiivisesti Arkeia-nimisen Lounais-Ranskan alueen historiaa käsittelevän lehden kirjoittajana. 

Hän on myös ilmastohistorian tutkimuksen pioneeri.

Kunnianosoitukset

Jäsenyydet
 Ranskan instituutin moraalisten ja poliittisten tieteiden akatemian jäsen (Académie des sciences morales et politiques de l'Institut de France) vuodesta 1993
Euroopan akatemian jäsen
Ulkomainen kunniajäsen Amerikan tiedeakatemiassa (1974)
Japanin akatemian kunniajäsen (2006)

Kunniamerkit
Ranskan kunnialegioonan komentaja
Ranskan ”Arts et Lettres” -ritarikunnan komentaja

Kunniatohtori
Geneven yliopisto (1978)
Michiganin yliopisto (1981)
Leedsin yliopisto (1982)
Leicesterin yliopisto (1986)
Yorkin yliopisto (1986)
Carnegie Mellon -yliopisto (1987)
Durhamin yliopisto (1987)
Hullin yliopisto (1990)
Dublinin yliopisto (1992)
Montréalin yliopisto (1993)
Haifan yliopisto (1993)
Oxfordin yliopisto (1993)
Pennsylvanian yliopisto (1995)

Teokset
Les paysans de Languedoc, 1294 à 1324 (väitöskirja) SEVPEN, 1966
Histoire du climat depuis l'an mil, Flammarion, 1967
Le Territoire de l'historien, Gallimard, 1973 ja 1978 
Montaillou, village occitan, Gallimard, 1975 /suom. Montaillou – ranskalainen kylä 1294–1347, suom. Marja Itkonen-Kaila 1984 ja 2003, ISBN 951-1-07649-3
Histoire économique et sociale de la France, 1976 
De 1450 à 1660
Paysannerie et croissance (yhteisteos)
Le Carnaval de Romans : de la Chandeleur au Mercredi des cendres (1579–1580), Gallimard, 1979 / suom. Karnevaalit: kynttelinpäivästä piinaviikolle, 1579-1580, suom. Inkeri Tuomikoski. Art House, 1990, ISBN 951-884-027-X,
L’Argent, l'amour et la mort en pays d'oc, Le Seuil, 1980
La Sorcière de Jasmin, Le Seuil, 1980
Inventaire des campagnes (yhteisteos), 1980
Histoire de la France urbaine (yhteisteos), 1981
Pierre Prion, scribe, 1987
L’Histoire de France: l'État royal 1460-1610
Parmi les historiens, Le Seuil, 1983 et 1994
Le siècle des Platter. Tome I, Le mendiant et le professeur, Fayard, 1997
L'Historien, le chiffre et le texte, Fayard, 1997
Saint-Simon ou Le système de la Cour, Fayard, 1997 (yhteistyössä)
Histoire du Languedoc, 2000
Histoire de France des régions, 2001
Autour de Montaillou, un village occitan: histoire et religiosité d'un village au Moyen Âge, 2001
Histoire des paysans français: de la peste noire à la Révolution, 2002
Les Grands procès politiques, 2002
La dîme royale, 2002
Histoire humaine et comparée du climat, Fayard, 2004
Histoire de France des régions: la périphérie française, des origines à nos jours, 2005

Lähteet 

Ranskalaiset historioitsijat
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt