NEP

NEP ( eli 'uusi talouspolitiikka') on Neuvostoliitossa 1921–1928 harjoitettua talouspolitiikkaa, jolla oli tarkoitus saada maan talous kuntoon surkean sotakommunismin ajan jälkeen ja saada pysähtyneisyyden tilalle tehokkuutta, teollistumista, teknistä kehitystä, koulutusta ja uusi neuvostoihminen. Kirjallisuudessa alettiin yksilöiden sijasta korostaa massoja. Politiikka aloitettiin Vladimir Leninin toimiessa valtionpäämiehenä, ja se oli rajoitettua sekataloutta. Josif Stalin otti 1928 käyttöön puhdasoppisen suunnitelmatalouden.

Poliittinen ilmasto oli NEP-kaudella tiukka. Kommunistinen puolue edellytti ajattelun pysyvän aatteen raameissa, ja arvosteleva oppositio oli kielletty. Sensuuria tiukennettiin. Bolsevismia vastustaneiden pidätykset ja teloitukset jatkuivat, vaikka toisaalta porvaristo saattoi esittää epäilyksiään melko vapaasti. Oletettiin että suunta on demokratiaa kohti.

NEP-kauden kapitalistinen suunta merkitsi tiukan linjan kommunistien mielestä ideologisesti askelta taakse päin.

Tuotanto ja kauppa siirtyivät niin sanottujen NEP-miesten käsiin, jotka olivat nopeasti ja hämärästi vaurastuneita yksityisyrittäjiä, joilla usein oli jo vanhastaan yrittäjätaustaa. Suurissa kaupungeissa jokapäiväisten tuotteiden kauppa oli heidän käsissään. Mutta joukossa oli myös sisällissodan aikaisia mustan pörssin kauppiaita ja keinottelijoita. Kirjailija Mihail Bulgakov esittelee ihmistyyppiä kertomuksessaan "Tšitšikovin seikkailut" (1922).

NEP:n aikana talonpojat saivat myydä osan sadosta vapailla markkinoilla, kunhan loput kaupattiin valtion kautta. Lenin oli katsonut, että tällaisella talousmallilla saataisiin maahan ulkomaisia sijoittajia, jotka vuorostaan parantaisivat talouskasvua. Se kuitenkin kohtasi vastarintaa politbyroossa, ja vastustajia olivat erityisesti Nikolai Buharin, Lev Trotski ja Stalin. Stalin lakkautti NEP:n ja aloitti siirtymisen viisivuotissuunnitelmiin.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Encyclopaedia Britannica: New Economic Policy 

Neuvostoliiton politiikka