Opel Zafira

Opel Zafira on Opelin vuosina 1999–2019 valmistama tila-automalli, joka korvasi Opel Sintran. Istuimet on jaettu Zafirassa kolmeen riviin, ja niitä voi järjestellä matkustaja- ja tavaramäärän mukaan. Opel kutsuu ratkaisua nimellä Flex7. Maasta riippuen Zafira-mallia on myyty myös Vauxhallin, Holdenin tai Chevroletin merkillä. Japanissa ensimmäisen sukupolven Zafiraa myytiin nimellä Subaru Traviq.

Opel Zafira A (1999–2005) 

Vuonna 1999 esitelty ensimmäisen sukupolven Zafira perustui tekniikaltaan edellisvuonna esiteltyyn Opel Astra G -malliin. Se korvasi mallistossa Opel Sintran, joka oli ehtinyt olla markkinoilla vain kolme vuotta. Yhtenä syynä mallin nopeaan korvaamiseen oli sen Euro NCAP -kolaritestistä saama ala-arvoinen tulos. Zafirakaan ei luokkansa turvallisimpien joukkoon kolmen tähden tuloksellaan yltänyt, mutta parannus Sintraan verrattuna oli kuitenkin huomattava.

Urheilullinen Zafira OPC (Vauxhall-merkkisenä VXR) esiteltiin vuonna 2001 Geneven autonäyttelyssä. Sen muotoilu on tavallista Zafiraa aggressiivisempi. Autossa on 2,0-litrainen 190-hevosvoimainen turbomoottori viisivaihteisella manuaalivaihteistolla. OPC-malli kiihtyy nollasta sataan 8,2 sekunnissa ja sen huippunopeus on 220 km/h. Zafira OPC oli aikanaan nopein Euroopassa myytävä tila-auto. 

Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,6- (100 hv), 1,8- (115 hv) ja 2,2-litraiset (147 hv), jotka kaikki olivat 16-venttiilisiä ja kuuluivat Ecotec-sarjaan. Dieselmoottorit olivat 2,0-litraiset DI (80 hv) ja DTI (100 hv). Saatavana oli myös 1,6-litrainen (90 hv) maakaasumoottori. Vuoden 2002 alussa 2,0-litraiset dieselmoottorit korvattiin uudella 125-hevosvoimaisella 2,2 DTI:llä.

Vuoden 2003 kasvojenkohotuksessa Zafira koki pieniä ulkonäöllisiä muutoksia, joista huomattavimmat olivat poikittainen etusäleikön kromilista ja korinväriset ovenkahvat. Myös takavalojen vilkuista tuli kirkaslasiset. 1,8-litraisen bensiinimoottorin teho nousi 125 hevosvoimaan.

Opel Zafira B (2005–2014) 

Toisen sukupolven Zafira esiteltiin keväällä 2005 Geneven autonäyttelyssä. Se perustuu Opel Astra H -malliin. Zafira B on sijoittunut vikatilastoissa keskiarvon paremmalle puolelle. Jarrulevyt ja -palat kuluvat kuitenkin tavallista nopeammin ja 1,8-litraisessa bensiinimoottorissa ongelmana on nokka-akselin käyttöpyörien kuluminen. Vuoden 2006 alussa osia muutettiin kestävämmiksi.

Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä Zafira sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 

Myös toisen sukupolven Zafirasta esiteltiin suorituskykyinen OPC-versio. Sen 2,0-litraisessa turbomoottorissa on tehoa 240 hevosvoimaa ja huippunopeus on 231 km/h. OPC-mallissa on urheilullisempi korimuotoilu ja sisällä nahkaverhoillut Recaro-istuimet sekä OPC-urheiluohjauspyörä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,6- (105 hv), 1,8- (140 hv) ja 2,2-litraiset (150 hv). Dieselmoottorina oli 1,9-litrainen (120/150 hv) Fiatin valmistama Multijet. 1,8-litraisen bensiinimoottorin yhteyteen sai viisivaihteisen Easytronic-robottivaihteiston ja molempiin dieseleihin kuusivaihteisen automaattivaihteiston. 2,2-litraisen yhteyteen sai puolestaan neliportaisen automaatin. Saatavana oli myös 1,6-litrainen (94 hv) maakaasumoottori. 
Vuoden 2008 kasvojenkohotuksessa Zafira sai uudet muhkeammat puskurit. 1,6-litraisen bensiinimoottorin teho nousi 115 hevosvoimaan. Seuraavana vuonna moottorivalikoimaan saatiin Opelin 1,7-litrainen (110 hv) turbodiesel. Vuonna 2010 siitä tuli myös tehokkaampi 125-hevosvoimainen versio. 

Perusmalli Advantagen varusteluun kuului neljä turvatyynyä, ABS-jarrut hätäjarruassistentilla, ESP, aktiiviset pääntuet, 16 tuuman teräsvanteet pölykapselein, R10-radio, keskikonsolin alumiinikoristeet, kauko-ohjattu keskuslukitus, sähköpeilit, kuljettajan istuimen korkeussäätö ja sähköikkunat edessä.

Enjoyssa oli lisäksi turvaverhot (yht. kuusi turvatyynyä), kuljettajan turvavyönmuistutin, korinväriset kylkilistat, lämmitettävät peilit, 16 tuuman kevytmetallivanteet, säilytystaskut etuistuinten selkänojissa, alumiinikoristeet myös ovissa ja ohjauspyörässä, kromikehyksiset mittarit, Radio/CD 30 -soitin, ilmastointi ja valaistuspaketti.

Ylellisimmässä Cosmossa oli Enjoyn lisäksi panoraamalasikatto, hopeiset kattokaiteet, etusumuvalot, mustat koristeet keskikonsolissa ja ohjauspyörässä, alumiini- tai puujäljitelmäkoristus ovissa, osittain nahkaverhoillut urheiluistuimet, nahkaverhoiltu ohjauspyörä, tallelokerolla varustettu käsinoja edessä, valaistut meikkipeilit, kynnyslistat etuovissa ja sähköikkunat takana. 

Vuonna 2011 esiteltiin Zafiran rinnalle suurempaa kokoluokkaa edustava Zafira Tourer. Zafira B:n valmistus jatkui vuoteen 2014 saakka, jolloin Zafira Tourer virallisesti korvasi sen.

Opel Zafira Tourer C (2011–2019) 

Kolmannen sukupolven Zafira esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2011, ja se tuli myyntiin seuraavan vuoden alussa. Auton tekniikka pohjautuu pitkälti Opel Astra J -malliin. Zafira B jäi uuden mallin rinnalle vuoteen 2014 saakka. 

Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä Zafira Tourer sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 

Ainoana bensiinimoottorina oli aluksi 1,4 Ecotec Turbo (120/140 hv). Dieselinä tarjottiin 2,0-litraista CDTI:tä kolmella eri tehovaihtoehdolla (110/135/165 hv). Lisäksi saatavana oli nestekaasua polttoaineenaan käyttävä 1,4 LPG ecoFLEX (140 hv).

Varustetasoina olivat aluksi Enjoy ja Cosmo.

Keväällä 2012 valikoimaan lisätiin 1,6-litrainen (150 hv) CNG ecoFLEX -maakaasumoottori ja 1,8-litrainen (115 hv) bensiinimoottori.

Vuoden 2013 mallisto täydentyi 1,6-litraisella CDTI:llä (135 hv) ja suorasuihkutteisella 1,6 Turbo SIDI (170 hv) -bensiinimoottorilla. Vuonna 2014 siitä tuli tarjolle myös 200-hevosvoimainen versio. 

Vuonna 2015 esiteltiin 170-hevosvoimainen 2,0 CDTI ecoFLEX. ecoFLEX-malleissa on aina aktiivinen etusäleikön suljin, madallettu alusta, moottorin kalibrointi ja optimoidut välityssuhteet. 

Zafira Tourerin perusmalli oli Pro. Siihen kuului kuusi turvatyynyä, ESP, turvavyönmuistutin edessä ja takana, vakionopeudensäädin, manuaali-ilmastointi, lämmitettävät etuistuimet, 16 tuuman teräsvanteet pölykapselein, Radio/CD 300 -soitin, monitoimiohjauspyörä ja sähköikkunat edessä. Pro-malli oli vakiona viisipaikkainen. Kolmannen rivin istuimet olivat saatavana lisävarusteena.

Drive-varustelussa oli lisäksi kaksivyöhykkeinen automaatti-ilmastointi, Radio/CD 600 -soitin kuudella kaiuttimella, IntelliLink-multimediajärjestelmä seitsemän tuuman värinäytöllä, Bluetooth-järjestelmä, nahkaverhoiltu ohjauspyörä, lattiakonsoli käsinojalla ja säilytyslokerolla, 17 tuuman kevytmetallivanteet, sähköikkunat takana, tummennetut takaikkunat ja kromikehyksiset ajovalot.

Cosmossa oli lisäksi tuulilasinpyyhinten sadetunnistin, osittain nahkaverhoillut istuimet, etusumuvalot, LED-takavalot, lounge-istuimet toisella rivillä, panoraamatuulilasi, sähkötoiminen käsijarru mäkilähtöavustimella ja automaattiset kaukovalot.

Zafira Tourer koki kesällä 2016 kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkoista ilmettä muutettiin enemmän uutta Astra K -mallia muistuttavaksi. Myös ohjaamoa uudistettiin muun muassa seitsemäntuumaisella kosketusnäytöllä, jonka myötä fyysisten painikkeiden määrää vähennettiin. Samalla Tourer-lisänimi poistettiin ja auton mallinimi oli jälleen pelkkä Zafira.

Opel Zafira Life (2019–) 

Vuonna 2019 Zafira-mallinimi siirtyi pakettiautomalli Opel Vivaron henkilönkuljetusversiolle. Uusi Vivaro on Citroën Jumpyn, Peugeot Expertin ja Toyota Proacen sisarmalli, mikä on seurausta Opelin siirtymisestä General Motorsilta ranskalaisen PSA-konsernin omistukseen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Zafira
M-segmentin autot
1990-luvun autot
2000-vuosikymmenen autot
2010-luvun autot