Kuntoutuskomitea

Kuntoutuskomitea oli vuosina 1963–1966 toiminut, Kelan pääjohtajan V.J. Sukselaisen johtama komitea, jonka tehtävänä oli selvittää invalidihuolto- ja muussa invalidien kuntouttamislainsäädännössä sekä kuntouttamistoiminnassa olevia puutteellisuuksia ja epäkohtia sekä tehdä niiden poistamiseksi tarpeelliseksi katsomansa ehdotukset mainitun lainsäädännön tarkistamiseksi ja täydentämiseksi sekä laatimaan periaate-ehdotuksensa kuntouttamistoiminnan tarkoituksenmukaiseksi kokonaisohjelmaksi tarpeellisine lainsäädäntötoimenpiteineen.

Kuntoutuskomitean yleinen merkitys 

Sukselaisen komitea, jollaisena Kuntoutuskomitea alalla tunnetaan, on tärkein suomalaista kuntoutusjärjestelmää koskeva julkinen suunnitteluasiakirja, vaikka mietinnön laatimaa hyvin yksityiskohtaista ehdotusta ei monilta osin toteutettukaan. Käytännössä kaikki komitean sisällölliset ehdotukset toteutettiin seuraavan 5–10 vuoden aikana, ja useimmat näistä muutoksista ovat edelleen voimassa muodostaen kuntoutusjärjestelmän perusrungon. Kuntoutuskomitean työn yhtenä tausta-asiakirjana oli Veikko Niemen vuonna 1962 sosiaaliministeriön toimeksiannosta laatima ”Kuntouttamisen yleissuunnitelma”. 

Komitea määritteli kuntoutuksen toimenpiteiksi, joiden avulla vammaisia, sairaita tai muutoin normaalista poikkeavia henkilöitä pyritään auttamaan kykeneviksi ansiotyöhön, omintakeiseen toimeentuloon ja muutoinkin mahdollisimman normaaleihin elämänolosuhteisiin. ... Kuntoutukselle on ominaista pyrkimys kokonaisnäkemykseen vammaisen tai sairaan henkilön ongelmista. Itse sairaus tai vamma pyritään tietenkin parantamaan asianmukaisella tavalla, mutta sen rinnalla on tavoitteena henkilön kunnon ja toimintakyvyn parantaminen muiltakin osin. 

Kuntoutuskomitea laati seuraavat pykäläkohtaiset laki- ja asetusehdotukset
Kuntoutuslaki
Kuntoutusasetus
Laki kuntoutusrahasta sekä kuntoutuskustannusten korvauksesta ja rahoituksesta
Asetus kuntoutusrahasta sekä kuntoutuskustannusten korvauksesta ja rahoituksesta
Laki yksityisistä kuntoutuslaitoksista
Asetus yksityisistä kuntoutuslaitoksista
Laki suojatyön valtionavusta
Asetus suojatyön valtionavusta

Komitean ehdotus kuntoutuksen sisällöksi (3 §) oli:
Kuntoutukseen kuuluvat, sen mukaan kuin kunkin kuntoutettavan kohdalla on tarpeellista ja tarkoituksenmukaista,
kuntoutettavan ja hänestä huolehtivan henkilön neuvonta 
kuntoutustutkimus 
lääkinnällinen kuntoutus 
koulutus ja valmennus 
työllistäminen

Edellä luetellut toimenpidekokonaisuudet määritellään lakiehdotuksessa seuraavalla tavalla:
Kuntoutustutkimukseen kuuluvat yhteisesti tai erillisinä
lääkärin tarkastus 
ammatinvalinnanohjaus 
työkokeilu 
muu tarpeelliseksi katsottava toimenpide 

Lääkinnälliseen kuntoutukseen kuuluu kuntouttamistarkoituksessa annetun lääkärin- ja sairaan hoidon lisäksi:
lääkintävoimistelu ja muu liike- tai fysikaalinen hoito 
toimintaterapiaan kuuluva työ-, askartelu-, viihdytys- ja opetustoiminta 
päivittäisten toimintojen harjoittelu 
puheterapia ja kielen opetus 
sopeutumisvalmennus ja kuntoutustutkimus, sikäli kuin se tapahtuu lääkinnällistä kuntoutusta antavassa laitoksessa
muu näihin verrattava toiminta.

Koulutukseen ja valmennukseen kuuluvat 
sopeutumisvalmennus
peruskoulutus
ammatti- ja muu koulutus
työhönvalmennus

Työllistämiseen kuuluvat 
elinkeinon tai ammatinharjoittamisen aloittamiseen liittyvä tuki
vaikeavammaisen työtä helpottavat apuvälineet 
koroton laina työllistymistä varten
elinkeinoneuvonta ja hankintojen ja markkinoinnin tukeminen

Yleishallinto ehdotettiin järjestettäväksi sosiaaliministeriön (vuodesta 1968 sosiaali- ja terveysministeriö) alaisuuteen. Kuntoutuksessa tarvittavat toiminnot olisivat asianomaisten ammattiviranomaisten johdon ja valvonnan alaisia. Yksilön kuntoutusasian hoitoa varten perustettaisiin kuhunkin lääniin kuntoutustoimisto ja sen avuksi kuntoutustoimikunta.

Kuntoutuksen kehitys Kuntoutuskomitean jälkeen 

Suomalainen kuntoutusjärjestelmä oli alkanut hahmottua jo Kuntoutuskomitean työskentelyn aikana. Vakuutusalan Kuntouttamiskeskus perustettiin 1964, työvoimaviranomaiset aloittivat neuvontaosastojen kautta työpaikalla tapahtuvan työkokeilun vuonna 1966. Kelan kuntoutuksen kenttäorganisaatio – kuntoutusosasto, alueiden kuntoutustoimistot, paikallistoimistot – aloitti toimintansa 1967. Kela oli ja on edelleen eduskunnan alainen laitos, muussa vakuutuskuntoutuksessa taustatekijöinä ovat yksityiset vakuutuslaitokset. 

Kuntoutuskomitean työtä pidettiin kuitenkin kuntoutuksen sisällön kannalta niin tärkeänä, että Invalidihuoltoasiain neuvottelukunta, Kuntoutusasiain neuvottelukunnan edeltäjä asetti erityisen jaoston (ns. Ailion jaosto) valmistelemaan erillislainsäädäntöä tärkeinä pidetyistä muutoksista. Muutokset tehtiin invalidihuoltolakiin. 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa toteutettiin ”Ailion jaoston” aloitteesta seuraavat toimenpiteet:

käynnistettiin toimintaterapeuttikoulutus
työkokeilu invalidihuoltolakiin
työhönvalmennus invalidihuoltolakiin
elinkeinoneuvonta invalidihuoltolakiin
sopeutumisvalmennus invalidihuoltolakiin 
suojatyön kokeilulainsäädäntö vuosille 1971–1975 (vakinaistettiin vuonna 1979) 

Sittemmin, lähinnä 1980-luvun alkupuolen valtionosuusuudistuksen yhteydessä, näitä säädöksiä siirrettiin yleisempään lainsäädäntöön (kansanterveyslaki, erikoissairaanhoitolaki, sosiaalihuoltolaki) tai korvattiin uudemmalla lainsäädännöllä (esimerkiksi vammaispalvelulaki, 380/1987). Vasta vuoden 1991 kuntoutuslainsäädännön kokonaisuudistus saattoi kuntoutuslainsäädännön uudenaikaisemmalle kannalle. Tosin vammaisten työllistämisen osalta muutos viivästyi aina 2000-luvun puolelle.

Lähteet 

Kuntoutus
Suomalaiset komiteat