Torii

Torii (, kirjaimellisesti ”linnun orsi”) on perinteinen japanilainen portti, joka rakennetaan useimmiten šintolaisen pyhäkön sisäänkäynnille tai pyhäkön alueelle. Se toimii merkkinä siirtymisestä pyhästä maailmasta profaaniin, maalliseen maailmaan. Sisäänkäynnillä sijaitseva torii on yleensä helpoin tapa tunnistaa šintolainen pyhäkkö, ja japanilaisissa kartoissa pyhäkköjä edustaakin pieni torii-symboli. Toriit ovat kuitenkin myös yleinen näky buddhalaisissa temppeleissä, joissa ne seisovat temppelin oman pyhäkön (, ”suojeluspyhäkkö”) sisäänkäynnillä. Nämä pyhäköt ovat yleensä hyvin pieniä.

Ensimmäiset toriit rakennettiin Japaniin viimeistään Heian-kauden keskivaiheilla, sillä ne mainitaan vuonna 922 kirjoitetussa tekstissä. Varhaisin jäljellä oleva kivinen torii on rakennettu 1100-luvulla, ja se kuuluu Hachiman-pyhäkölle Yamagatan prefektuurissa. Vanhin olemassa oleva puinen torii on vuonna 1535 rakennettu ryōbu-tyylinen torii Kubō Hachimanin pyhäkössä Yamanashin prefektuurissa.

Toriit rakennettiin perinteisesti puusta tai kivestä, mutta nykyään niiden rakentamiseen voidaan käyttää myös betonia, kuparia, ruostumatonta terästä tai muita materiaaleja. Ne jätetään yleensä joko maalaamatta tai maalataan kirkkaanpunaisiksi mustaa yläpalkkia lukuun ottamatta. Inari-pyhäköillä on tyypillisesti useita torii-portteja. Liike-elämässä menestynyt ihminen lahjoittaa usein toriin pyhäkölle osoittaakseen kiitollisuutensa. Kioton Fushimi Inari-taishassa on tuhansia tämäntyyppisiä toriita, joihin on jokaiseen kaiverrettu lahjoittajan nimi.

Toriin merkitys ja käyttö 

Toriin tarkoitus on olla merkki siirtymisestä pyhälle alueelle. Šintolaiselle pyhäkölle johtavan tien (sandō) varrella on tämän vuoksi lähes aina yksi tai useampi torii, ja ne ovatkin yleensä helpoin tapa erottaa pyhäkkö buddhalaisesta temppelistä. Jos sandō kulkee useamman toriin alitse, niistä ensimmäistä kutsutaan nimellä ichi no torii (, ”ensimmäinen torii”). Seuraavia toriita lähempänä pyhäkköä kutsutaan yleensä nimillä ni no torii (, ”toinen torii”) ja san no torii (, ”kolmas torii”). Syvemmällä pyhäkön alueella voi olla vielä muita toriita, jotka kertovat kasvavasta pyhyydestä lähestyttäessä pyhäkön sydäntä (honden). Šintolaisten pyhäkköjen ja Japanin keisarihuoneen välisen läheisen suhteen vuoksi myös jokaisen keisarin haudan edessä on torii.

Toriita käytetään usein myös Japanin buddhalaisessa arkkitehtuurissa. Niinkin huomattavan temppelin kuin Osakan Shitennō-jin, jonka perusti vuonna 593 Shōtoku Taishi ja joka on maan vanhin valtion rakentama buddhalainen temppeli, pääsisäänkäynnillä on torii-portti. (Alkuperäinen puinen torii paloi vuonna 1294, jolloin se korvattiin kivisellä portilla.) Monissa buddhalaissa temppeleissä on yksi tai useampi temppelin suojeluskamille omistettu pyhäkkö, jonka sisäänkäynnillä on torii.

Benzaiten on japanilainen synkreettinen jumalatar, jonka juuret ovat hindulaisessa Sarasvatī-jumalassa ja jossa yhdistyy sekä šintolaisia että buddhalaisia piirteitä. Tämän vuoksi Benzaitenille omistettuja halleja on rakennettu sekä pyhäköihin että temppeleihin, ja molemmissa tapauksissa hallin edessä seisoo torii. Jumalatar itse kuvataan joskus torii päänsä päällä. Yamabushit, japanilaiset vuoriaskeetikot, joita on pidetty pitkään taitavina yliluonnollisilla voimilla varustettuina sotureina, käyttävät joskus symbolinaan toriita.

Toriita käytetään myös joskus Japanin symbolina ei-uskonnollisissa yhteyksissä. Se on esimerkiksi Yhdysvaltain 101. maahanlaskudivisioonan 187. jalkaväkirykmentin ja muiden Japanissa olevien Yhdysvaltain joukkojen tunnus.

Alkuperä 

Toriin alkuperää ei tunneta. Siitä on esitetty erilaisia teorioita, joista yhtäkään ei ole yleisesti hyväksytty. Koska symboliset portit ovat Aasiassa yleisiä – samantapaisia rakennelmia esiintyy esimerkiksi Intiassa, Kiinassa, Thaimaassa, Koreassa sekä nikobaarien ja shompenien kylissä – monet historioitsijat uskovat, että torii saattaa olla muualta omaksuttu perinne.

Torii saattaa esimerkiksi olla peräisin intialaisesta torana-portista, joita on Sanchin luostarissa maan keskiosassa. Tämän teorian mukaan toranan otti käyttöön shingon-buddhalaisuuden perustaja Kūkai, joka käytti sitä erottamaan homa-rituaalille tarkoitetun pyhän tilan muusta alueesta. Hypoteesi syntyi 1800- ja 1900-luvuilla, koska molempien porttien rakenteet ja nimet ovat samankaltaisia. Teoriaa vastaan on esitetty kielitieteellisiä ja historiallisia vastalauseita, mutta sen paikkansapitävyydestä ei ole vielä päästy yksimielisyyteen.

Thaimaan Bangkokissa on uskonnollinen, Sao Ching Cha -niminen rakennelma, joka muistuttaa suuresti toriita. Sitä käytetään kuitenkin keinuna. Bramiinit keinuvat siinä seremonioiden aikana ja yrittävät napata toiseen pilareista kiinnitetyn kolikkopussin.

Muiden teorioiden mukaan torii saattaisi olla sukua kiinalaiselle pailou-portille. Näillä porteilla on kuitenkin suuri määrä erilaisia muotoja, joista vain osa muistuttaa edes jollain tavalla torii-porttia.

Korealainen hongsalmun (紅箭門) on toriin kaikkein todennäköisin sukulainen. Se maalataan punaiseksi, ja sen kahden pilarin ja kahden palkin muodostama rakenne muistuttaa vahvasti toriita. Hongsalmun seisoo myös vapaasti pyhän paikan edessä tai lähellä ja toimii ainoastaan pyhän ja profaanin välisen rajan merkkinä. Tärkein ero porttien välillä on se, että Koreassa vaakapalkit eivät ole pilarien päällä, vaan pilarit nousevat niitä korkeammalle. Ilmiselvistä samankaltaisuuksista huolimatta ei kuitenkaan varmasti tiedetä, kehittyivätkö portit eri maissa samaan aikaan vai syntyikö toinen perinne selvästi toisesta.

Toriille ehdotettuja sukulaisia

Toinen hypoteesi perustuu linnunorsien uskonnolliseen käyttöön Aasiassa. Korealaiset sotdaet () ovat keppejä, joiden päässä on yksi tai useampi veistetty lintu. Niitä on yleensä kylään johtavalla tiellä jangseung-nimisten toteemipaalujen rinnalla. Ne ovat talismaneja, joiden tarkoitus on karkottaa pahoja henkiä ja tuoda kyläläisille hyvää onnea. Muodoltaan ja tarkoitukseltaan samankaltaisia ”linnunorsia” on käytetty myös muissa šamanistisissa kulttuureissa, kuten Kiinassa, Mongoliassa ja Siperian alueella. Vaikka ne eivät näytä torii-porteilta ja niillä on erilainen funktio, ne osoittavat, että linnuilla uskotaan monissa aasialaisissa kulttuureissa olevan taikavoimia. Ne saattavat siten auttaa selittämään, miksi sana ”torii” tarkoittaa kirjaimellisesti "linnunortta".

Sanalle ”torii” on ehdotettu useita mahdollisia etymologioita. Erään etymologian mukaan sana on peräisin fraasista tōri-iru ( ”kulkea läpi ja mennä sisään”). Toinen ottaa sanan merkityksen kirjaimellisesti: portti olisi toiminut alun perin jonkinlaisena ortena. Koska linnut on Japanissa yhdistetty pitkään kuolleisiin, portti olisi saattanut syntyä jonkin esihistoriallisen hautajaisrituaalin kautta. Vanhat japanilaiset tekstit kuten Kojiki ja Nihonshoki mainitsevat esimerkiksi, kuinka Yamato Takeru muuttui kuolemansa jälkeen valkoiseksi linnuksi ja valitsi oman hautapaikkansa. Sen vuoksi hänen mausoleumiaan kutsuttiin nimellä shiratori misasagi (, ”valkoisen linnun hauta”). Monissa myöhemmissäkin teksteissä on jonkinlainen yhteys kuolleiden sielujen ja valkoisten lintujen välillä, ja samanlainen yhteys on yleinen myös muissa Japanin tavoin šamanistisissa kulttuureissa. Yayoi- ja Kofun-kausien arkeologisista kohteista on löytynyt lintuaiheita, joissa linnut liitetään kuolleisiin. Tämä assosiaatio voisi olla myös selitys sille, miksi torii-porteissa ei nimestään huolimatta ole jälkiä linnuista: linnut edustivat kuolemaa, joka on šintolaisuudessa epäpuhdas () asia.

Paaluja, joiden uskotaan kannatelleen puisia lintuja ja jotka ovat hyvin samantapaisia kuin sotdaet, on löydetty puisten lintuhahmojen luota. Jotkut historioitsijat uskovat, nettä ne kehittyivät jollakin tavalla nykyisenkaltaisiksi torii-porteiksi.

Lisäksi ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että torii-portti on alun perin japanilainen keksintö. Ensimmäinen torii saattoi kehittyä nykyiseen tarkoitukseensa seuraavalla tavalla:

Neljä paalua asetettiin pyhän alueen kulmiin ja yhdistettiin toisiinsa köysillä erottamaan pyhä alue profaanista alueesta.
Kaksi korkeampaa paalua asetettiin sitten tärkeämmälle puolelle, jolta pappi astui sisään alueelle.
Köysi sidottiin paalujen väliin merkitsemään pyhän alueen ulko- ja sisäpuolen rajaa. Tällainen hypoteettinen portti vastaa nykyisinkin käytettyä torii-tyyppiä, niin kutsuttua shime-toriita (), jollainen seisoo esimerkiksi Ōmiwa-jinjan haidenin edessä Kiotossa.
Köysi korvattiin palkilla.
Koska portin rakenne oli heikko, sitä vahvistettiin ylimääräisellä sidepalkilla, jolloin syntyi nykyisenlainen shinmei-torii () tai futabashira-torii ( ”kaksipilarinen torii”). Tällä teorialla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä sen kanssa, miten portit saivat nimensä.

Shinmei-torii, jonka rakenne myötäilee historioitsijoiden rekonstruktiota, koostuu vain neljästä kuorimattomasta ja maalaamattomasta paalusta: kahdesta pystypilarista (), joiden päällä on vaakapalkki () ja joita sitoo toisiinsa välipuu (). Pilarit saattavat olla hiukan vinossa sisäänpäin, mitä kutsutaan sanoilla uchikorobi () tai vain korobi (). Puuosat ovat aina suoria.

Toriin osat ja koristeet 

 Torii voidaan jättää maalaamatta tai maalata kirkkaanpunaisella ja mustalla värillä. Mustan värin käyttö rajoittuu kasagiin ja nemakiin (, katso kuva). Hyvin harvoin torii-portissa saatetaan käyttää muita värejä; Kamakuran Kamakura-gū-pyhäkössä on esimerkiksi punavalkoinen torii.
 Kasagin alla voi olla sitä tukeva toinen palkki, jonka nimi on shimaki tai shimagi ().

 Kasagi ja shimaki saattavat kaareutua ylöspäin. Tätä nimitetään sanalla sorimashi ().

 Nukia pitävät usein paikoillaan kiilat, kusabi (). Kusabit ovat monissa tapauksissa pelkkiä koristeita.

 Nukin ja shimakin välissä voi olla tukipuu, jonka nimi on gakuzuka (). Sitä peittää joskus laatta, johon on kirjoitettu pyhäkön nimi.

 Pilarit lepäävät usein vaalean kivilaatan päällä, jonka nimi on kamebara (, ”kilpikonnanvatsa”) tai daiishi (, ”jalustakivi”). Kiven tilalla on joskus musta ”hiha”, jota kutsutaan nimellä nemaki (, ”juurikääre”) ja joka on ainoastaan koriste.

 Pilarien yläpäässä voi olla koristerengas, jonka nimi on daiwa (, ”jalustarengas”).

 Koska portilla on ainoastaan symbolinen tarkoitus, siinä ei yleensä ole ovia eikä siihen liity aitaa, mutta poikkeuksiakin on, kuten esimerkiksi Ōmiwa-jinjan kolmiosainen torii (miwa-torii).

Torii-tyypit 
Rakenteellisesti yksinkertaisin torii-tyyli on shime-torii tai chūren-torii (). Se on luultavasti yksi vanhimmista torii-tyypeistä ja koostuu kahdesta pylväästä, joiden väliin on sidottu pyhä shimenawa-köysi.

Kaikki muut toriit voidaan jakaa kahteen eri perheeseen: shinmei-perheeseen () ja myōjin-perheeseen (). Ensimmäisen perheen porteissa on vain suoria puuosia, toisen perheen porteissa sekä suoria että käyriä puuosia.

Shinmei-perhe

Shinmei-torii 
Shinmei-torii (), joka on antanut nimensä koko torii-perheelle, koostuu ainoastaan vaakapalkista (kasagi) ja kahdesta pilarista (hashira), joita yhdistää sidepalkki (nuki). Yksinkertaisimmassa muodossaan kaikki sen neljä osaa ovat pyöreitä, eikä pilareilla ole kallistusta. Kun nuki on leikkaukseltaan neliömäinen, porttia kutsutaan nimellä yasukuni-torii Tokion Yasukuni-jinjan mukaan. Tämän uskotaan olevan vanhin torii-tyyli.

Ise-torii 
Ise-torii () on torii-tyyppi, jota käytetään vain Isen pyhäkössä Mien prefektuurissa. Tästä syystä portteja kutsutaan myös nimellä jingū-torii, joka tulee Isen pyhäkön virallisesta japaninkielisestä nimestä ().

Toriista on kaksi erilaista muotoa. Yleisin muistuttaa erittäin paljon shinmei-toriita, mutta sen pilarit kallistuvat hieman sisäänpäin ja sen nuki pysyy paikoillaan kiilojen (kusabi) avulla. Kasagin leikkaus on viisikulmion muotoinen. Kasagin päät ovat hieman keskiosaa paksummat, minkä vuoksi se näyttää kaareutuvan ylöspäin. Kaikki tämäntyyppiset toriit on rakennettu 1300-luvun jälkeen.

Toinen tyyppi muistuttaa ensimmäistä, mutta siinä on myös toissijainen, neliön muotoinen vaakapalkki (shimaki) viisikulmaisen kasagin alapuolella.

Tämä torii-tyyli ja shinmei-torii-tyyli yleistyivät 1900-luvun alussa valtiošintolaisuuden aikaan, koska niitä pidettiin vanhimpina ja arvokkaimpina tyyleinä.

Kasuga-torii 
Kasuga-torii () on kuin myōjin-torii, mutta sen ylimmät vaakapalkit ovat suoria. Tyyli on saanut nimensä Kasuga-taishan ichi-no-toriilta () eli päätoriilta.

Pilareilla on kallistus ja ne kapenevat hiukan ylöspäin. Nuki ulottuu pilarien sivuille ja sitä pitävät paikoillaan kusabit pilarien molemmilla puolilla. Tämä torii oli ensimmäinen, joka maalattiin Kasuga-taishassa kirkkaanpunaiseksi ja johon lisättiin shimaki.

Hachiman-torii 
Hachiman-torii () on lähes samanlainen kuin kasuga-torii, mutta sen kahden ylimmän palkin päissä on viisto. Sitä alettiin käyttää Heian-kaudella. Torii on saanut nimensä siitä, että sitä käytetään usein Hachiman-pyhäköissä.

Kashima-torii 
Kashima-torii () on shinmei-torii, jossa ei ole kallistusta mutta jossa on kusabit ja pilarien sivuille ulottuva nuki. Se on saanut nimensä Kashima-jingūlta Ibarakin prefektuurissa.

Kuroki-torii 
Kuroki-torii () on shinmei-torii, joka on rakennettu kuorimattomasta puusta. Koska tämäntyyppinen torii täytyy rakentaa uudestaan joka kolmas vuosi, se on harvinaistumassa. ”Pahamaineisin” esimerkki on Nonomiya-jingū Kiotossa. Pyhäkössä on nykyisin torii, joka on tehty puuta muistuttavasta keinotekoisesta materiaalista.

Shiromaruta-torii 
Shiromaruta-torii () tai shiroki-torii () on shinmei-torii, joka on rakennettu kuorituista tukeista. Tämäntyyppistä toriita käytetään kaikkien Japanin keisarien haudoilla.

Mihashira-torii 
Mihashira-torii tai mitsubashira-torii (, ”kolmipilarinen torii”), myös sankaku-torii (), on torii-tyyppi, joka lienee muodostunut kolmen erillisen toriin yhteenliittymästä. Jotkut ajattelevat, että sen rakensivat varhaiset japanilaiset kristityt edustamaan pyhää kolminaisuutta.

Myōjin-perhe 

Myōjin-perheen torii-porteille luonteenomaista on kaareutuva yläpalkki.

Myōjin-torii 
Myōjin-torii () on selvästi yleisin torii-tyyli. Sen yläpalkit (kasagi ja shimaki) kaareutuvat hieman ylöspäin. Kusabit ovat läsnä. Myōjin-torii voidaan rakentaa puusta, kivestä, betonista tai muista materiaaleista ja maalata kirkkaanpunaiseksi tai jättää maalaamatta.

Nakayama-torii 
Nakayama-torii () on saanut nimensä Nakayama-jinjalta Okayaman prefektuurissa. Se on käytännössä myōjin-torii, jonka nukit eivät ulotu pilarien sivuille ja jonka yläpalkit ovat tavallista kaarevampia. Alkuperäinen Nakayaman pyhäkölle rakennettu torii on yhdeksän metriä korkea ja pystytettiin vuonna 1791.

Daiwa-torii tai Inari-torii 
Daiwa-torii () tai Inari-torii () on myōjin-torii, joiden pilarien yläosassa on daiwa-nimiset renkaat. Nimi ”Inari-torii” tulee siitä, että kirkkaanpunaiset daiwa-toriit tapaavat olla yleisiä Inari-pyhäköillä, mutta kuuluisan Fushimi Inari-taishankaan alueella kaikki toriit eivät edusta tätä tyyliä. Tyyli syntyi Heian-kauden loppupuolella.

Sannō-torii 
Sannō-torii () on myōjin-torii, jonka yläpalkkien päällä on harjakatto. Paras esimerkki tällaisesta toriista on Hiyoshi-taishan pyhäköllä Biwajärven lähellä.

Miwa-torii 
Miwa-torii (), myös sankō-torii (, ”kolmen valon torii”) tai mitsu-torii (, ”kolmoistorii”), koostuu kolmesta vierekkäisestä myōjin-toriista, joiden pilareilla ei ole kallistusta. Siinä saattaa olla ovet tai ei. Kuuluisin esimerkki on Naran Ōmiwa-jinjan pyhäköllä, jolta se on saanut nimensä.

Ryōbu-torii 
Ryōbu-torii (), myös yotsuashi-torii (, ”nelijalkainen torii”), gongen-torii () tai chigobashira-torii (), on daiwa-torii, jonka pilarit on tuettu molemmilta puolilta neliömäisten paalujen avulla. Torii on saanut nimensä siitä, että se on yhdistetty pitkään buddhalaisvaikutteiseen šintolaiseen suuntaukseen ryōbu-shintōhon. Kuuluisa vedestä nouseva torii Itsukushima-jinjan pyhäköllä on ryōbu-torii.

Hizen-torii 
Hizen-torii () on erikoinen torii-tyyppi, jonka kasagi on pyöristetty ja jonka pilarit levenevät alaspäin. Alla olevassa galleriassa oleva esimerkki on Chiriku Hachiman-gūn pyhäkön päätorii Sagan prefektuurissa.

Kuvia

Shinmei-perheen toriita 
Shinmei-toriille ja sen eri muodoille luonteenomaista ovat suorat yläpalkit.

Myōjin-perheen toriita 
Myōjin-toriille ja sen eri muodoille luonteenomaista ovat kaareutuvat yläpalkit.

Huomautukset

Lähteet

Aiheesta muualla 

Japanin rakennukset ja rakennelmat
Šintolaisuuden käytännöt