Kaitai shinsho

Kaitai shinsho (, ”uusi teksti anatomiasta”) on lääketieteellinen teos, joka käännettiin japanin kielelle Edo-kaudella. Se perustuu hollanninkieliseen käännökseen Ontleedkundige Tafelen (usein ) Johann Adam Kulmin saksankielisestä teoksesta Anatomische Tabellen. Se oli ensimmäinen täysimittainen käännös länsimaisesta lääketieteellisestä teoksesta Japanissa. Sen toimitti Sugita Genpaku ja se julkaistiin vuonna 1774, An’ei-aikakauden kolmantena vuonna. Teksti käsittää neljä osaa, kuvitukset yhden. Teos on kirjoitettu kanbunilla.

Tausta 
Sanotaan, että vuonna 1771 lääkärit Sugita Genpaku ja Maeno Ryōtaku olivat tarkkailemassa Kozukapparassa teloitettujen rikollisten ruumiinavauksia. Sekä Sugitalla että Maenolla oli mukanaan kirja Ontleedkundige Tafelen, joka oli tuotu Alankomaista. Sugita hämmästeli teoksen tarkkuutta verratessaan sitä ruumiinavausten tuloksiin, ja ehdotti Maenolle sen kääntämistä. Sugita oli halunnut kääntää hollannista jotakin jo jonkin aikaa ja sai nyt hyväksynnän tähän. Hän tapasi Maenon seuraavana päivänä ja aloitti kääntämisen. Kaitai shinshoa shōgunille suositellut henkilö oli Katsuragawa Hosan.

Käännöstyöhön osallistui myös muun muassa Nakagawa Jun’an. Aluksi Sugita ja Nakagawa eivät osanneet lukea hollantia, ja vaikka Maeno osasi, hänen sanavarastonsa oli riittämätön. Heidän olisi ollut vaikea pyytää apua hollantia osaavilta kääntäjiltä Nagasakissa, eikä sanakirjoja ollut. Käännös muusta länsimaisesta kielestä ei kuitenkaan tullut kyseeseen, sillä Japanin valtio ei sallinut suhteita mihinkään muihin maihin. Siksi kryptoanalyysia muistuttavaa käännöstyötä jatkettiin. Myöhempinä vuosinaan Sugita kirjoitti vaikeasta käännösprosessista teoksessa Rangaku koto hajime.

An’ein toisena vuonna (1773) miehet saivat käännöksensä valmiiksi ja julkaisivat viisisivuisen Kaitai yakuzu -lehtisen (, ”anatomisia diagrammeja”) varmistaakseen myönteisen vastaanoton teokselleen. Kaitai shinsho julkaistiin seuraavana vuonna.

Sisältö 

Kaitai shinshon sanotaan yleensä olevan käännös teoksesta Ontleedkundige Tafelen. Sen lisäksi kääntäjät konsultoivat kuitenkin muitakin, muun muassa Blankaartin, Schambergerin, Koyterin, Veslingiuksen ja Palfijnin teoksia. Myös aasialaisilla lähteillä ja mielipiteillä oli luonnollisesti vaikutuksensa. Teos ei ole pelkkä käännös – lääkärikääntäjien piti tulkita ja rekonstruoida teoksen sisältöä. Käännöksessä on useissa kohdin Sugitan muistiinpanoja jäänteenä käännöstyöstä. 

Kirjan sisältö jakautuu neljään osaan: 

Osa I
Yleiset huomautukset, muodot ja nimet, ruumiinosat, luurangon rakenne: yleisiä huomautuksia nivelistä, luurangon rakenne: yksityiskohtainen selostus nivelistä.

Osa II
Pää, suu, aivot ja hermot, silmät, korvat, nenä, kieli.

Osa III
Rinta ja pallea, keuhkot, sydän, valtimot, suonet, porttilaskimo, vatsa, suolisto ja maha, suolilieve, haima. 

Osa IV
Perna, maksa ja sappirakko, munuaiset ja virtsarakko, sukuelimet, raskaus, lihakset. 

Kuvitukset käsittävät yhden osan.

Käännökseen täytyi keksiä joitakin sanoja. Jotkut niistä, kuten ”hermo” (), ”rusto” () ja ”valtimo” () ovat yhä käytössä nykyäänkin. Koska teos oli ensimmäinen käännös, pieniä virheitä ei voitu välttää. Kaitai shinsossa onkin useita väärin käännettyjä kohtia, ja myöhemmin Ōtsuki Gentaku käänsi teoksen uudelleen ja julkaisi sen nimellä Chōtei kaitai shinsho () vuonna 1826.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Japanin kirjallisuus
Edo-kausi