Camp Davidin kokous 2000

Camp Davidin kokous 2000 oli epäonnistunut yritys saada aikaan pysyvä rauha Israelin ja palestiinalaishallinnon välille. Tärkeimmät osanottajat olivat Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton, Israelin pääministeri Ehud Barak ja palestiinalaishallinnon johtaja Jasser Arafat. Kokous alkoi 11. heinäkuuta ja päättyi 25. heinäkuuta. Osapuolet eivät päässeet yhteisymmärrykseen. He antoivat kuitenkin kolmenvälisen lausunnon, johon kirjattiin uusien neuvottelujen suuntaviivoja.


Neuvottelut
Neljä tärkeintä estettä rauhansopimuksen syntymiselle olivat:
Valtiorajat
Jerusalemin ja Temppelivuoren asema
Palestiinan sodan pakolaiset
Israelin turvallisuus

Valtiorajat
Palestiinalaisneuvottelijat vaativat täyttä itsemääräämisoikeutta Länsirannalle ja Gazan kaistalle. Barak lupasi muodostettavalle palestiinalaisvaltiolle 73 prosenttia Länsirannasta ja Gazan kokonaan.

Jerusalem ja Temppelivuori
Pääministeri Barak ehdotti Länsirannalla olevien israelilaiskaupunkien, kuten Ma'ale Adumimin, Giv'at Ze'evin ja Gush Etzionin liittämistä Jerusalemiin. Palestiinalaiset olisivat tällöin saaneet itsehallinnon eräissä pienissä kaupungeissa, jotka liitettiin Jerusalemiin Kuuden päivän sodan jälkeen. Mahmud Abbas, joka tuolloin oli Arafatin neuvottelijana kokouksessa, vaati koko Itä-Jerusalemin luovuttamista Palestiinan itsehallinnolle.

Pakolaiset
Israelin itsenäisyyssodan aikana noin 700 000 pakolaista lähti kodeistaan. Palestiinalaiset ovat vaatineet täyttä paluumuutto-oikeutta. Israel ei ole suostunut tähän, koska silloin juutalaiset jäisivät vähemmistöön omassa valtiossaan.

Israelin turvallisuus
Israelin neuvottelijat halusivat sopimukseen seuraavat vaatimukset: Palestiinan ilmatila kuuluu Israelin hallintaan, kriisitilanteessa Israelilla olisi oikeus sijoittaa joukkoja Palestiinan alueelle ja Palestiinan valtion täydellinen demilitarisointi.

Lähteet 

Israelin ja Yhdysvaltain kahdenväliset suhteet
Palestiinan historia‎
Rauhansopimukset
Israelin historia
2000