Osvald Sivén

Valter Osvald Sivén (18. toukokuuta 1868 Helsinki – 13. joulukuuta 1918 Helsinki) oli omistamansa Kammion hermotautisairaalan ylilääkäri ja aktivistijohtaja.

Perhe ja opinnot
Sivénin vanhemmat olivat piirilääkäri Frans Edvard Sivén ja Olga Laetitia Lindeqvist o.s. Polin ja hänet vihittiin avioliitoon vuonna 1895 Siiri Blomstedtin (1871–1948) kanssa. 

Heille syntyi neljä lasta: 
 Paavo Oskar Edvard Sivén (vuodesta 1927 Susitaival) (1896–1993), jääkärieverstiluutnantti ja IKL:n kansanedustaja 
 Liisa Margareta Sivén (1897–1985), joka oli naimisissa vuodesta 1919 Pertunmaan kirkkoherran ja IKL:n poliitikon, rovasti Aarne Israel Kallialan (1895–1953) kanssa 
 Hans Håkon Kristian "Bobi" Sivén (1899–1921), joka ampui itsensä vuonna 1921 vastalauseena Tarton rauhansopimuksen ehdoille ollessaan Repolan nimismiehenä 
 Anna Maria Sivén (avioiduttuaan Leisten) (1903–1991), joka oli sairaanhoitaja. 

Osvald Sivén pääsi ylioppilaaksi 1887 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1889 ja maisterin tutkinnon 1890, lääketieteen lisensiaatin tutkinnon 1896 ja lääketieteen ja kirurgian tohtorin tutkinnon 1898.  Sivén teki myös opintomatkoja Tukholmaan, Berliiniin ja Leipzigiin.

Toiminta terveydenhuollon parissa
Sivén toimi Ruokolahden ja Joutsenon kunnanlääkärinä vuosina 1897–1898 ja Helsingin yliopiston fysiologian dosenttina 1900–1918, Helsingin yliopistollisen sairaalan sisätautien osaston apulaislääkärinä 1901–1904 ja Kammion hermotautisairaalan ylilääkärinä 1904–1915.

Toiminta aktivisti- ja jääkäriliikkeessä
Sivén toimi routavuosina Kagaalissa (passivisen vastarinnan miehissä) ja liittyi myöhemmin aktiiviseen vastustuspuolueeseen, josta hänet valittiin Voimaliiton johtokunnan jäseneksi. Hän liittyi vuonna 1915 Aktiiviseen komiteaan ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1916–1917. Tänä aikana hän edusti komiteassa vanhoja aktivisteja ja maalaisliittoa. Komitean jäsenenä hän osallistui suuriin jääkärivärväyksiin syksyllä 1915 ja keväällä 1916.

Aktivistiliikkeen toiminnan paljastuttua Sivén pakeni tammikuussa 1917 Ruotsiin, missä hän toimi Tukholmassa Suomen vapausliikkeen ulkomaanvaltuuskunnan jäsenenä. Vielä saman vuoden aikana Sivén matkusti Ruotsista Saksaan, jossa hän toimi Suomen vapausliikkeen edistämiseksi Saksan viranomaisten parissa. Lopulta hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa suomalaisille jääkärikoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n riveihin Libaussa 20. tammikuuta 1917. Pataljoonassa hänet nimitettiin pataljoonan ylilääkäriksi.

Suomen sisällissota
Sivén palasi takaisin Suomeen jääkärien etukomennuskunnan mukana Vaasaan 18. helmikuuta 1918. Vaasassa hänen ninmitettiin paikkakunnalla toimivan väliaikaisen lääkintähallituksen päälliköksi. Tehtävässä hän aloitti 4. maaliskuuta 1918 ja oli tehtävässä 9. toukokuuta 1918 saakka, siis osapuilleen Suomen sisällissodan ajan. Sisällissodan jälkeen hänet nimitettiin Suomen armeijan ylilääkäriksi 1. kesäkuuta 1918 alkaen. Myöhemmin hän toimi armeijan vt. ylilääkärinä jona aikana hän osallistui Saksassa käytyihin Suomen ja Venäjän välisiin rauhanneuvotteluihin Suomalaisen valtuuskunnan jäsenenä. Saksan armeija palkitsi hänet 2. luokan rautaristillä.

Lähteet

Kirjat
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
 Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
 Susitaival, Paavo: Aktivistit toimivat, WSOY: Porvoo 1968.

Verkko
 Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli osa P-Ö 1640-1917

Viitteet

Suomalaiset lääkärit
Jääkärit
Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet