Pirkko Kolbe

Pirkko Annikki Kolbe (o.s. Heikkilä; 2. maaliskuuta 1932 Helsinki – 13. syyskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka tunnettiin parhaiten Helsingin Sanomien pitkäaikaisena pakinoitsijana nimimerkillä Pii.

Kolbe opiskeli 1952–1955 Helsingissä Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Toimittajanuransa hän aloitti Uudessa kuvalehdessä, Savon Sanomissa ja Uutisaitassa. Vuonna 1959 hänet kutsuttiin nuorten toimittajien joukkoon Suomen Kuvalehteen. 

Helsingin Sanomiin hänet pyydettiin vuonna 1967, ja hän ehti olla mukana lehdessä miltei 30 vuotta ennen kuin jäi eläkkeelle 1994. Hän piti siellä pakinapalstaa nimeltä Viikon varrelta. Pakinat muodostuivat lyhyistä katkelmista, joissa kommentoitiin ajankohtaisia asioita sekä kerrottiin anekdootteja ja vitsejä. Näkyvimpinä olivat tekstin alkuun sijoitettu Kympin huuli ja loppukaneettina Päivän Pii. Palstaa pidettiin varsin elävässä kontaktissa lukijoiden kanssa. Viimeinen Piin pakina Helsingin Sanomissa ilmestyi 24. elokuuta 1994. Kolbe toimi myös Helsingin Sanomalehtimiesyhdistyksen hallituksessa 1975–1985, ja hänelle myönnettiin valtion lehtimieseläke vuonna 1995.

Kolbe oli naimisissa ekonomi Boris Kolben (1928–2015) kanssa, jonka työn vuoksi he muuttivat Bogotaan, mutta pari erosi heidän palattuaan Suomeen. Historiantutkija Laura Kolbe on heidän tyttärensä.


Teokset
Piin kovat. Otava 1975. ISBN 951-1-02137-0.
Sen pituinen se – puheita naisille (yhdessä Jaakko Okkerin kanssa). Kirjayhtymä 1975. ISBN 951-26-1065-5.
Kaiken maailman lammas (yhdessä Jyrki Sukulan kanssa, kuvat Jorma Puusa). SR-julkaisut 1995. ISBN 952-5003-05-1.
Naurattais jos ei itkettäis. Kirjapaja 2003. ISBN 951-625-959-6.
Ei aika eläen lopu. Kirjapaja 2005. ISBN 951-607-184-8.
Piin parhaat 1975–85. Sysmän kirjakylä 2005. ISBN 952-99243-2-1.

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta
 

Pakinoitsijat
Helsingin Sanomien toimittajat
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet