Kauko Aalto

Kauko Emil Aalto (s. 14. maaliskuuta 1934 Jämsä) on suomalainen opettaja ja kirjailija.

Aallon vanhemmat olivat puuseppä Emil Aalto (1897–1964) ja Elli Metsänen (ent. Mehtänen). Hän pääsi ylioppilaaksi Jämsän yhteiskoulusta 1953 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän kasvatustieteellistä korkeakoulusta 1957. Aalto on kuvannut teoksissaan koulumaailmaa ja sen kautta yksilöä ja yhteiskuntaa. 

Aalto voitti J. H. Erkon palkinnon runosarjan vuonna 1960. Aalto ja vaimonsa toimivat tällöin opettajina Vehmersalmen Ritoniemessä. 

Helsingin Sanomien Mies ja myllynkivi -teoksen kirja-arviossa Aallon kuvattiin kirjoittavan niin katkelmallisesti, että pidemmälle tuskin voi mennä etenemättä eräänlaiseen proosarunokokoelmaan. Autokausi oli aforistiikkaa ja pakinointia, joka parhaimmillaan toi kriitikko Harry Forsblomin mieleen Erno Paasilinnan mutta jossa hänen mukaansa liiallisen nerokkuuden väsyttävä vaara on lähellä.

Teokset 
 Viimeinen oppitunti historiassa, näytelmä. Jyväskylä 1962
 Mies ja myllynkivi, romaani. Tammi 1963
 Autokausi, runoja. Tammi 1970
 Lumikki, proosarunoelma. Itäkirja, Mikkeli 1972

Palkinnot 
 J. H. Erkon rahaston kirjoituskilpailu 1960

Kirjallisuutta 
 Tiina Aalto: Emil Aallon kapina. Punaisen tykkimiehen muistelmat 1918–1919. Helsinki 2005

Lähteet 
 Museo24.fi: Jämsän alueen kirjailijoita: Kauko Aalto
 Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia - Kauko Aalto
 Kauko Aalto Kirjasampo.fi:ssä

Viitteet 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt