Hilkka Norkamo

Hilkka Mari Norkamo, o.s. Forstén (18. marraskuuta 1910 Sippola – 24. maaliskuuta 2004 Kouvola) oli suomalainen kuoronjohtaja ja kääntäjä.

Hänen isänsä agronomi Forstén oli maanviljelystyönsä ohella innokas kuoromies, muun muassa paikallisen mieskuoron johtaja ja isoäitinsä Alma Forsténin kodissa Norkamo sai kuulla konsertteja. Norkamo opiskeli Helsingin yliopistossa kieliä ja vuosina 1931–1934 musiikkia Helsingin konservatoriossa, nykyisessä Sibelius-Akatemiassa. Norkamo toimi vuodesta 1948 kuoronjohtajana Kaakkois-Suomessa, missä hän nosti muun muassa Kuusankosken Kaiku -sekakuoron Suomen valiokuorojen luokkaan.

Suomentajana Norkamo oli hyvin tuottelias. Hänen liki 500 laulukäännöstään edustavat eri musiikkityylejä: Pieni rumpali ja Lintu, virsi 567 tai joululaulu Sinivuorten yö. Hänen käännöksiään on tallennettu nuottijulkaisuihin, elokuvaan ja levytyksiin.

Vuodesta 1954 Norkamo johti Sulasolin laulujuhlien juhlakuoroja, teki kiertueita kuorojen kanssa, sai palkintoja ja diplomeja eri musiikkikilpailuista sekä toimi kuoronjohtajana edustustehtävissä. Presidentti Urho Kekkonen myönsi Norkamolle director musices -arvonimen 30.12.1964. Naisista hän oli viides arvonimen saaja ja sijalla 83 kaikista nimitetyistä. Kekkosen myöntämistä 4626 arvonimestä vain 274 tuli naisille.

Hän laati Puolan kansallislaulun suomen sanat.

Vuonna 1935 hän meni naimisiin Leo Norkamon kanssa ja heillä oli neljä tytärtä, Leena, Marja, Päivi ja Kirsti.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset kuoronjohtajat
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet