Ulvova mylläri (elokuva)

Ulvova mylläri on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Jaakko Pakkasvirta. Elokuva perustuu Arto Paasilinnan samannimiseen romaaniin vuodelta 1981. Elokuvan pääosissa nähdään Vesa-Matti Loiri, Eija Ahvo, Yrjö Järvinen ja Harri Tirkkonen.

Elokuvaa kuvattiin Mikkelin maalaiskunnassa, Vihdissä, Siuntiossa, Helsingissä, Sipoossa ja Kirkkonummella. Elokuva on esitetty televisiossa vuosina 1984, 1987, 1989, 1991, 2009, 2020, 2022, 2023 sekä kaksi kertaa vuonna 2018.

Juoni 

Pohjois-Suomessa eletään sodanjälkeistä aikaa. Maatalouskerhoneuvoja Sanelma Käyrämö (Eija Ahvo) opettaa mylläri Gunnar Huttuselle (Vesa-Matti Loiri), miten vihanneksia viljellään. Mylläri on tullut Etelä-Suomesta menetettyään suuressa tulipalossa oman vaimonsa sekä myllynsä. Sanelman lähdettyä mylläri ulvoo koskessa, koska hän on ihastunut Sanelmaan.

Muutaman päivän päästä Gunnar tekee yöllä vierailun Siposten maalaistaloon, joiden vintillä Sanelma asuu. Vähän liiankin utelias Siposten emäntä (Margit Lindeman) putoaa portailta yrittäsessään kuunnella Sanelman ja Gunnarin keskustelua ja teeskentelee muille olevansa halvaantunut. Siposten isäntä (Yrjö Kallionpää) syyttää mylläriä tapahtumasta. Huttunen ehtii suututtaa myös kauppias Tervolan (Olavi Ahonen) sekä Viittavaaran isännän (Waldemar Pitkänen), jotka molemmat ilmoittavat sosiaalilautakunnanjäsenten lähettävän myllärin mielisairaalaan, jollei ulvominen lopu. Huttusen salaa tapailema Sanelma alkaa haveilemaan avioliitosta ja vauvasta, kunhan Gunnarin henkinen tasapaino palautuu takaisin ennalleen.

Sanelman neuvosta Gunnar menee kunnanlääkäri Ervisen (Yrjö Järvinen) vastaanotolle. Yksikseen juopotteleva kunnanlääkäri esittelee itse metsästämiään, täytettyjä eläimiään ja humaltuessaan eläytyy matkimaan karhua, mutta loukkaantuu, kun Huttunen innostuu jäljittelemään kurkea. Huttunen syö yliannostuksen kunnanlääkäriltä saamiaan pillereitä ja sen johdosta hän näkee harhoja sekä koputtelee nimismies Jaatilan (Harri Tirkkonen) ovea pyytääkseen vettä, mutta lopulta kyläläiset vangitsevat hänet köysillä.

Huttunen lähetetään mielisairaalaan hoidettavaksi. Huttunen kirjoittaa Sanelmalle kirjeen mielisairaalasta ja onnistuu karkaamaan takaisin myllylleen. Huttusen hyvä ystävä poliisi Portimo (Ahti Kuoppala) kehottaa häntä pakenemaan metsään tai muuttamaan ulkomaille, ettei nimismies ja hänen joukot löytäisi häntä.

Nimismies Jaatilan johdattama miesjoukko saapuu myllylle juuri, kun Huttunen on pakkaamassa tavaroitaan. He käynnistävät myllyn testimielessä, kun samalla hetkellä Huttunen joutuu puristuksiin, mutta pelastuu viime hetkellä heidän lopettaessa testaamisen.

Huttunen katkoo kylän puhelinlinjat välttääkseen poliisihälytyksen, pakottaa kirveellä uhaten kauppias Tervolan myymään hänelle ruokaa ja piiloutuu lopulta metsään. Nimismiehen etsintäpartio tuhoaa Huttusen suurella vaivalla tehdyn majoituksen, mutta he eivät löydä itse Huttusta lainkaan. Kun pankinjohtaja (Topi Reinikka) ei suostu antamaan Sanelmalle Gunnarin rahoja, Huttunen varastaa kunnanlääkäriltä aseen ja noutaa itse omat rahansa.

Pontikkatehdastaan nimismieheltä piilotteleva postinkantaja Piittisjärvi (Juha Muje) lyöttäytyy yhteen Huttusen kanssa ja opastaa Sanelman Gunnarin uudelle piilopaikalle. Huttunen ei kuitenkaan juo pontikka, "ettei järki mene".

Maaherra (Martti Tschokkinen) kuulee myllärin ulvontaa vieraillessaan kunnanlääkärin puutarhamajalla järjestettävillä rapujuhlilla ja vaatii saamaan Huttusen hoitoon. Edes rajakomppania ei onnistu saamaan Huttusta kiinni, joka ampuu heidän koirat. Huttusen piilopaikka tuhotaan jälleen ja Piittisjärvi jää kiinni, mutta tämä ei paljasta salaisuuksiaan, vaikka nimismies pahoinpitelee häntä.

Nimismies saa suostuteltua Sanelman ja postinkantaja Piittisjärven auttamaan Huttusen kiinniotossa lupaamalla, että tämä pääsee kotihoitoon, mutta nimismies pettää lupauksensa laittaessaan Huttusen rautoihin. Huttunen onnistuu kuitenkin viime hetkellä pakenemaan kirkkoon ja aikoo polttaa koko kirkon sekä itsensä, mutta muuttaa viime hetkellä mielensä, kun "Jeesus" (Jaakko Pakkasvirta) puhuttelee häntä ja pyytää häntä harkitsemaan tekoa. Huttunen ryntää ulos kirkosta, mutta hänet otetaan välittömästi kiinni ja kunnanlääkäri antaa hänelle rauhoittavan pistoksen. Vankilassa Huttunen ulvoo tuskaansa.

Nimismies Jaatila lähettää poliisi Portimon kuljettamaan Huttusen mielisairaalaan. Matkalla Portimo avaa Huttusen käsiraudat ja he poimivat niityltä yksinäisen ja surullisen Sanelman kyytiinsä. Kertoja (Esko Salminen) toteaa, "että mylläri, Portimo ja Sanelma eivät koskaan ilmoittautuneet mielisairaalaan. Ja kun kovina pakkasöinä Reutuvaaran suunnalta kuultiin suden ulvontaa, kyläläiset sanoivat: Jotenkin se Huttunen ulvoskeli luonnollisemmalla äänellä."

Näyttelijät

Muut tekijät 
 Äänitys: Johan Hake ja Seppo Anttila (apulaisäänittäjä)
 Puvustaja: Leila Jäntti
 Maskeeraaja: Marjatta Nissinen
 Tuotantopäälikkö: Matti Penttilä
 Apulaisohjaaja: Matti Penttilä
 Tuotantosihteeri: Milja Mykkänen
 Rakennusmiehet: Jorma Kiviniemi, Jouko Ala-Pantti, Markku Laukkonen, Kauko Ala-Pantti, Tapio Kovanen, Antti Laurikainen ja Toivo Hokkanen
 Ompelija: Tuula Laine
 Järjestäjä ja rekvisitööri: Eeva Pirttilä
 Apulaisjärjestäjät: Matti Leminen ja Petri Pykälä ("Ilkka Remes")
 Kampaaja: Aune Ollila
 Kuvaussihteeri: Lilli Kaipainen
 Muusikot / Otto Donnerin studio-orkesteri: Viljo Ala-Pietilä (oboe), Aaro Kurkela (harmonikka), Markku Paalanen (käyrätorvi), Juhani Aaltonen (huilu), Reino Laine (lyömäsoittaja), Timothy Ferchen (lyömäsoittimet), Pekka Sarmanto (kontrabasso), Esko Heikkinen (trumpetti), Jari Varpama, Ilkka Hanski (kontrabasso) ja Otto Donner (musiikin johto)
 Värimäärittely: Pirjo Laivuori
 Miksaus: Tuomo Kattilakoski (Sektio-Ääni Ky)
 Valokuvat: Lena Paersch
 Negatiivinleikkaus: Leena Palmu
 Eläinlääkäri: Kaj Skutnabb
 Logon suunnittelu: herra Kaijanen

Kuvauspaikat 
 "Tervolan kaupan" ulkokohtaukset kuvattiin puutalon edustalla Palojärven lähellä Vihdissä.
 "Kunnanlääkärin puutarhamaja" kuvattiin Hvitträskin Luomassa Kirkkonummella.

Kuvauspaikat Mikkelin maalaiskunnassa (nyk. Mikkeli) 
 Harjukosken mylly, Pullialan kylä (Huttusen mylly)
 puutalo, Pulliala (Siposten talo)
 metsä, Pulliala (Huttunen teltassa, hulluuskohtaus)
 metsätie, Pulliala (Huttusta etsitään)
 Abel Lappalaisen talo, Pulliala (Sanelma lukee kirjettä)

Kuvauspaikat Siuntiossa 
 pelto, Kahvimaa (Sanelma ajaa polkupyörällä)
 kylänäkymä (kylä)
 tie, Kahvimaa (Huttunen kaataa puhelinpylväät)
 metsäalue, Palojärven eteläpää (Huttunen kiikaroi tienristeystä, Huttusen ensimmäinen piilopaikka, virkavalta keskustelee Huttusen ampumisesta, sivuvaunumoottoripyörä, ammutut koirat putoavat kalliolta, Huttusen kolmas piilopaikka, talvikuvat metsässä)
 Palokoski (Huttunen ottaa vettä ämpäriinsä), Palojoki (Sanelma pesee pyykkiä, Huttunen kalastaa)

Kuvauspaikat Helsingissä 
 talo, Hopeasalmentie (kunnanlääkärin talo)
 Marian sairaala, Lapinlahdenkatu 16 (mielisairaala)
 Fennada-Filmi Oy, Kulosaaren studiot, Kulosaarentie 37 (kauppa, Huttusen asunto, Siposten asunto, kunnanlääkärin asunto, pankki, paperien poltto kirkossa, selli)

Kuvauspaikat Sipoossa 
 Östersundomin kappeli (kirkko) ja hautausmaa (Huttunen pumppukaivolla, Huttunen sidotaan, hautajaiset)
 hiekkatie, Östersundom (Huttunen sidottuna vaunuissa)
 Lampisuo (pontikankeittäjä tapaa Huttusen, Huttusen toinen piilopaikka, sotilaat etsivät Huttusta)
 talo, Östersundom (nimismiehen talo)

Taustaa 
Ulvova mylläri on neljäs Arto Paasilinnan tekstien pohjalta tehty elokuva. Tätä elokuvaa ennen Paasilinnan tekstien pohjalta tehtyjä elokuvia oli ohjannut Risto Jarva (Jäniksen vuosi) vuonna 1977, Hannu Kahakorpi (Onnellinen mies) vuonna 1979 sekä Matti Kassila (Natalia) vuonna 1979. Ulvovan myllärin jälkeen romaaneja ovat filmanneet Jouko Suikkari (Hirtettyjen kettujen metsä) vuonna 1986 sekä Ere Kokkonen (Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä vuonna 1996 ja Hurmaava joukkoitsemurha vuonna 2000). Elokuva sijoittuu pukujen ja setelien perusteella 1950-luvun puoleenväliin. Vesa-Matti Loiri palkittiin parhaan miespääosan / parhaan näyttelijän Jussi-palkinnolla laajasta näyttelysuorituksesta vuoden elokuvissa.

Arvioita 
Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo Ulvovaa mylläriä pahasti ylinäytellyksi ja rautalangasta väännetyksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.

Televisioesitykset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 , katsottavissa kokonaan.

Vuoden 1982 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Jaakko Pakkasvirran ohjaamat elokuvat