Miriam Makeba

Miriam Makeba, koko nimeltään Zenzile Makeba Qgwashu Nguvama Yiketheli Nxgowa Bantana Balomzi Xa Ufun Ubajabulisa Ubaphekeli Mbiza Yotshwala Sithi Xa Saku Qgiba Ukutja Sithathe Izitsha Sizi Khabe Singama Lawu Singama Qgwashu Singama Nqamla Nqgithi, myös Mama Afrika, (4. maaliskuuta 1932 Johannesburg, Etelä-Afrikka – 10. marraskuuta 2008 Castel Volturno, Italia) oli eteläafrikkalainen laulaja ja ihmisoikeusaktivisti, jota pidetään muun muassa kaikkien aikojen kuuluisimpana afrikkalaisena esiintyvänä taiteilijana. Hänen tunnetuin kappaleensa on ”Pata Pata”.

Lapsuus 
Miriam Makeba syntyi 1932 Nonkomndelo (engl. nimi Christina) Makeban ja Mpambane (engl. nimi Caswell) Makeban tyttären kuudentena lapsena Johannesburgin laitamilla erillisellä mustien asuma-alueella Melspruitissa. Hänestä tuli isänsä perusteella xhosa-heimon jäsen. Kahdeksantoista päivän vanhana, tuolloin vielä etunimeltään ”Zenzi”, Makeba joutuu ensimmäisen kerran vankilaan äitinsä saatua puolen vuoden vankeustuomion, kun hän oli valmistanut umqombothia, joka on eräänlaista maissiolutta. Hän oli viisivuotias kun hänen isänsä kuoli, ja hän muutti asumaan isoäitinsä luokse Riversiden asuinalueelle Pretoriaan. 

Lapsena Makeba oli myös kahden kummallisen tapahtuman todistajana: hänen ollessaan viisivuotias hän näki kissan tappavan ihmisen ja 
joitakin vuosia myöhemmin näki, kuinka salama tappoi koulumatkalla erään hänen tovereistaan. Nämä tapahtumat jättivät jäljen hänen persoonallisuuteensa.

Uran alku 
Makeba lauloi pikkulapsena kirkkokuorossa ja pääsi vähän myöhemmin poikkeusluvalla isosiskonsa koulun seniorikuoroon. Amerikkalaisia jazzlevyjä hän kuuli ensimmäistä kertaa veljensä luona. 

Makeban ensimmäinen yhtye oli Cuban Brothers. Vuonna 1954 hänet valittiin Etelä-Afrikan tunnetuimman yhtyeen Manhattan Brothersin laulusolistiksi, ja silloin hän myös sai pysyvän taiteilijanimensä. Pian hän levytti ensimmäisen soolosinglensä ”Lakutshuna Ilangun” eteläafrikkalaiselle Gallotone Recordsille. Vuonna 1956 Makeba esiintyi African Jazz and Variety - revyykiertueella yhdessä tulevan, toisen aviomiehensä, intialaistaustaisen Sonny Pillayn kanssa, ja hänet valittiin myös vain naisista koostuvan Skylarks-yhtyeen ykkössolistiksi. 

Venetsian elokuvajuhlilla kriitikoiden palkinnon saaneen Etelä-Afrikassa kuvatun dokumenttielokuvan Come Back, Africa sivuosa toi Miriam Makeballe kutsun Yhdysvaltoihin. Vuoden 1959 esiintyminen Steve Allen Showssa sinetöi amerikanvalloituksen alkaneeksi. Seuraavaa esiintymistä, konserttia New Yorkin Village Vanguard -klubilla olivat seuraamassa muun muassa Duke Ellington, Nina Simone ja Miles Davis.

Ura Yhdysvalloissa 1959–1968 
Tärkein Miriam Makeban tukija Yhdysvalloissa oli epäilemättä Harry Belafonte, joka auttoi Makeban uran alkuun ja tuki häntä, kunnes vuonna 1967 syntyi juutalaisasenteisiin liittyvä väärinkäsitys ja heidän välinsä katkesivat. 

Makeban ensimmäisen sooloalbumin julkaisi amerikkalainen RCA Records vuonna 1960, mutta rojaltit päätyivät Etelä-Afrikkaan Makeban entiselle levy-yhtiölle, jolta hän ei kuitenkaan ollut saanut korvauksia myydyistä levyistään puoleentoista vuoteen. Samana vuonna Etelä-Afrikan hallitus mitätöi Makeban passin ja esti näin hänen paluunsa kotimaahansa, ja hänestä tuli ensimmäistä kertaa pakolainen. 

Vuonna 1962 Makeba esiintyi YK:n yleisistunnon hallintokomitealle ja myöhemmin piti erityiskomission edessä puheen, jossa muun muassa vaati täydellista kauppasaartoa Etelä-Afrikalle. Makeban levyt joutuivat Etelä-Afrikassa myyntikieltoon, ja hänestä itsestään tuli maailman silmissä ”sorretun kansan symboli”. 

Yksi Makeban mainittavia esiintymisiä hänen Yhdysvaltain vuosiltaan on Addis Abebassa Etiopiassa pidetty Afrikan yhtenäisyysjärjestön perustamiskokous, jossa hän tapasi muun muassa keisari Haile Selassien. Pian sen jälkeen Makeballa todettiin kohdunkaulan syöpä, joka leikattiin, eikä hän enää voinut saada lapsia. 

Avioiduttuaan pariksi vuodeksi tuolloin New Yorkissa opiskelevan trumpetisti Hugh Masakelan kanssa Makeba asui Dizzy Gillespien naapurissa. Yhdysvalloissa asuessaan Makeba tapasi muun muassa Martin Luther Kingin, asui myös jazzpianisti Horace Silverin naapurina ja ystävystyi Marlon Brandon kanssa. Esiintyminen presidentti Kennedyn syntymäpäivillä oli Makeban mukaan hänen uransa huippuhetkiä. Hän myös sanoi olleensa vastuussa afro-kampauksen tulemisesta Yhdysvaltoihin. 

Makeba avioitui maaliskuussa 1967 pelättyjen Mustien pantterien johtajiin kuuluneen Stokely Carmichaelin kanssa. Makeba oli miehensä kanssa samaa mieltä mustien vastarinnan tarpeesta, mutta eri mieltä vastarinnan keinoista. Avioliitto aiheutti Makeballe vaikeuksia muun muassa Bahamasaarilla ja Jamaikalla, mutta suurin tappio oli Makeban ”toiseen maanpakolaisuuteen” johtanut esiintymisten ja Reprise Recordsin kanssa suunniteltujen levytysten peruuntumisista johtuva vaikea taloudellinen tilanne.

Maanpakolaisuus Afrikassa 1968–1991 
Yhdysvalloista lähdettyyän Makeba sai asuinpaikan Guineasta presidentti Ahmed Sékou Tourén suojeluksessa, mutta tämän kuoltua vuonna 1984 tilanne vaikeutui. 

Makeba pääsi palaamaan Etelä-Afrikkaan vuonna 1990 vankilasta vapautunut Nelson Mandela suostutteli Makebaa palaamaan Etelä-Afrikkaan ja hän esiintyi siellä ensimmäisen kerran maanpakonsa jälkeen vuonna 1991.

Yksityiselämä 
Vuonna 1950 Makeba meni ensimmäisen kerran naimisiin, ja sai liitosta ainoan lapsensa, Bongi-nimisen tyttären, joka kuoli vuonna 1985. 1950-luvun lopulla avioliitto taiteilija Sonny Pillayn kanssa kesti kolmisen kuukautta. Makeban kolmas aviomies oli trumpetisti Hugh Masekela. Viimeisen avioliiton Makeba solmi  maaliskuussa 1968 Stokely Carmichaelin kanssa, ja sekin avioliitto päättyi eroon.

Levytyksiä 
 Miriam Makeba, 1960
 The World Of Miriam Makeba, 1962
 Makeba, 1963
 An Evening With Belafonte/Makeba (Harry Belafonten kanssa), 1965
 The Click Song, 1965
 Pata Pata, 1967
 The Promise, 1974
 Country Girl, 1975
 Sangoma, 1988
 Welela, 1989
 Sing Me A Song, 1993
 Live From Paris & Conakry, 1998
 Homeland, 2000
 Keep Me In Mind, 2002
 Reflections, 2004

Dokumenttielokuvia 
 Mama Africa, 2011, ohj. Mika Kaurismäki

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 

Eteläafrikkalaiset laulajat
Apartheidinvastaiset aktivistit
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet