Perinnebiotooppi

Perinnebiotooppi tarkoittaa perinteisten elinkeino- sekä maankäyttötapojen muovaamia luontotyyppejä, joilla esiintyy uhanalaisia lajeja. Esimerkiksi niityt, kedot, ahot ja metsälaitumet ovat perinnebiotooppeja. Perinnebiotoopista käytetään myös termejä puolikulttuuribiotooppi ja puolikulttuurimaisema. Perinnemaisema on laajempi käsite: perinnemaisemat jaetaan perinnebiotooppeihin ja rakennettuihin perinnemaisemiin. Perinnebiotooppialueella on aina arvokasta kasvillisuutta. Aikaisemmin esimerkiksi karjanlaidunnuksen ansiosta avoimina ja valoisina pysyneet perinnebiotoopit kasvavat helposti umpeen ja metsittyvät, ellei niitä hoideta. Hoitotapoja ovat laidunnuksen lisäksi raivaukset ja niitto.

Perinnebiotooppien luokittelu 

Suomalaisia tämänhetkisiä perinnebiotooppeja ja niiden alatyyppejä:
 Kalliokedot
 Kalkkivaikutteiset kalliokedot
 Karut kalliokedot
 Kedot
 Kalkkivaikutteiset pienruohokedot
 Karut pienruohokedot
 Kangaskedot
 Mäkikaurakedot
 Heinäkedot
 Nummet
 Pienruohonummet
 Heinänummet
 Varpunummet
 Tuoreet niityt
 Tuoreet pienruohoniityt
 Tuoreet suurruohoniityt
 Tuoreet heinäniityt
 Kosteat niityt
 Kalkkivaikutteiset kosteat niityt
 Kosteat ruohoniityt
 Kosteat heinäniityt
 Järven- ja joenrantaniityt
 Sisävesien hapsiluikkarantaniity
 Sisävesien järvikorte- ja kaislarantaniityt
 Sisävesien suursararantaniityt
 Sisävesien matalakasvuiset vihvilä-, heinä- ja sararantaniityt
 Sisävesien korkeakasvuiset rantaniity
 Merenrantaniityt
 Pikkuluikka-hapsiluikkamerenrantaniityt
 Luikka- ja kaislamerenrantaniityt
 Suursaramerenrantaniityt
 Matalakasvuiset vihvilä-, heinä- ja saramerenrantaniityt
 Korkeakasvuiset merenrantaniityt
 Suolamaalaikut
 Suoniityt
 Tulvaniityt
 Kortetulvaniityt
 Suursaratulvaniityt
 Kosteat heinätulvaniityt
 Tuoreet heinätulvaniityt
 Kuivat pienruohotulvaniityt
 Hakamaat
 Jalopuuhaat
 Lehtipuuhaat
 Sekapuuhaat
 Havupuuhaat
 Lehdesniityt
 Metsälaitumet
 Lehtimetsälaitumet
 Sekametsälaitumet
 Havumetsälaitumet

Viimeisten sadan vuoden aikana perinnebiotooppien määrä Suomessa on romahtanut alle prosenttiin ja useimmat perinnebiotoopit ovat uhanalaisia. Kasvi- ja eläinlajistoltaan perinnebiotoopit ovat monipuolisimpia luontotyyppejämme, ja niiden taantuminen on siksi vakava ongelma luonnon monimuotoisuudelle. Perinnebiotooppien eliölajeista 22 % eli 338 lajia on luokiteltu valtakunnan tasolla uhanalaisiksi.

Perinnebiotooppien kartoitus 
Suomen ympäristökeskus teki vuosina 1992–1998 perinnemaisemainventoinnin, jossa tunnistettiin 3694 arvokasta perinnebiotooppikohdetta, kokonaispinta-alaltaan noin 18 640 hehtaaria. Näistä puustoisia perinneympäristöjä oli runsaat 40 %, joista puolestaan metsälaitumia oli 29 %, hakamaita 19 % ja kaskimetsiä 2 %. Lehdesniityt olivat hyvin harvinaisia. Monet metsälaitumet ovat jo muuttuneet metsämaiksi luonnonvaikutuksesta.

Perinnebiotoopit jaoteltiin valtakunnallisesti, maakunnallisesti ja paikallisesti arvokkaisiin kohteisiin. Valtakunnallisesti arvokkaita perinnebiotooppikohteita oli 209 ja ne kattoivat 4 275 hehtaarin alueen. Noin puolet, 10 000 ha, näistä perinnebiotoopeista on aktiivisen hoidon kohteina.

Perinnebiotooppeja maakunnittain 
Varsinais-Suomen maakunnassa kartoitettiin SYKE:n inventoinnissa 39 valtakunnallisesti arvokasta perinnebiotooppia 1 573 ha:n alueella. Etelä-Karjalan maakunnan alueella oli kaksi valtakunnallista kohdetta kuuden hehtaarin alueella.

Päijät-Hämeessä oli 101 kohdetta 576 ha:n alueella, näistä valtakunnallisesti arvokkaita 10 (108 ha), maakunnallisesti arvokkaita 36 (253 ha), paikallisesti arvokkaita 55 (215 ha). Kohteet käsittivät kallioketoja, ketoja, tuoreita niittyjä, rantaniittyjä, hakamaita, kaskimetsiä, ja muita. Hämeen maakunnassa oli 134 kartoitettua kohdetta, jotka kattoivat 501 ha.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Ruuhijärvi R. & Häyrinen U.: Ympäristönsuojelu 2. 1984, s. 97-99. Kirjayhtymä. ISBN 951-26-2288-2