Kaiho Nieminen

Kaiho Kalervo Nieminen (s. 20. joulukuuta 1941 Suomenniemi) on suomalainen kirjailija.

Nieminen eli suurimman osan lapsuus- ja nuoruusvuosistaan Lappeenrannassa.  Maalarina työskennellyt Nieminen muutti  Helsinkiin vuonna 1967.

Niemisen työttömyyden ja asuntopulan kanssa kamppailevasta nuoresta perheestä kertova esikoisromaani Lovistoori ilmestyi vuonna 1972. Se sai ilmestymisvuonnaan Weilin+Göösin 100-vuotisromaanikilpailun ensimmäisen palkinnon ja voitti J. H. Erkon palkinnon. Kirjaa myytiin yli 10 000 kappaletta, ja Nieminen ryhtyikin tämän jälkeen vapaaksi kirjailijaksi.

Niemisen varhaisessa tuotannossa on keskeistä yhteisön kuvaus. Hänen toinen romaaninsa Tavallinen impi (1973) kuvaa työläisnaista riiston ja hyväksikäytön kohteena. Myöhemmissä kirjoissaan Nieminen siirtyy tarkastelemaan erityisesti yksilöä. Romaanissa Äiditön mies (1985) Nieminen tarkastelee 1980-luvulla elävän miehen traumoja ja ympäristön vaatimuksia. Teosta Mies ja elokuu (1996) on kuvattu taiteilijaromaaniksi. Romaanien lisäksi Nieminen on kirjoittanut myös novellikokoelmia, joista Saalistajat (1982) ja Pyromaanien yö (1988) kuvaavat marginaalissa eläviä ihmisiä ja heidän paikkaansa yhteisössä.

Teokset 
 
 
 
 
 
 
 Pyromaanit, radiokuunnelma. Radioteatteri 1987.
 
 Vapauden hinta, radiokuunnelma. Radioteatteri 1988.
 Piirin paras näyttelijä, radiokuunnelma. Radioteatteri 1988.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Sokkeli. Helsinki: WSOY, 2019. ISBN 978-951-0-44235-7.

Palkinnot 
 Weilin+Göösin 100-vuotisromaanikilpailun 1. palkinto 1972
 J. H. Erkon esikoisteospalkinto 1972
 WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto 2003
 Valtion taiteilijaeläke 2006
 Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto 2017 
 Eino Leinon palkinto 2022

Lähteet 
 Etelä-Saimaa-lehden artikkeli

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt