Gaston Bachelard

Gaston Bachelard (27. kesäkuuta 1884 Bar-sur-Aube, Ranska – 16. lokakuuta 1962 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja filosofi ja Académie des sciences morales et politiquesin jäsen.

Bachelard oli 1919–1930 Sorbonnen fysiikan ja kemian professori ja 1940–1954 historian ja tieteen filosofian professori.

Bachelardin merkittävimmät työt ovat tieteenfilosofian ja poetiikan alalla, lisäksi hän oli kiinnostunut muun muassa kuvittelukyvystä ja psykoanalyysista. Bachelard otti käyttöön käsitteet ”epistemologinen este” (obstacle épistémologique) ja ”epistemologinen halkeama” (rupture épistémologique) tieteenfilosofiassaan. Hän on vaikuttanut moniin ranskalaisiin filosofeihin 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla, mukaan lukien Michel Foucault ja Louis Althusser.

Suomennetussa teoksessaan Tilan poetiikka Bachelard pohtii inhimillisen täälläolon tilallisuutta erityisesti poeettisen kuvittelun kautta.

Teokset 
 L'intuition de l'instant (1932)
 Le nouvel esprit scientifique (1934)
 La formation de l'esprit scientifique (1938)
 La psychanalyse du feu (1938)
 La philosophie du non (1940)
 L’eau et les rêves. Essai sur l’imagination de la matière (1942, suom. )
 L'air et les songes (1943)
 La terre et les rêveries du repos (1946)
 La terre et les rêveries de la volonté (1948)
 Le Rationalisme appliqué (1949)
 La poétique de l'espace (1958, suom. )
 La poétique de la rêverie (1960)
 La flamme d'une chandelle (1961)

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Association des Amis de Gaston Bachelard. 

Mannermaiset filosofit
Ranskalaiset filosofit
Ranskalaiset runoilijat
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1962 kuolleet