Gus Hall

Gus Hall (syntyjään Arvo Kustaa Halberg; 8. lokakuuta 1910 Iron, Minnesota – 13. lokakuuta 2000 New York) oli yhdysvaltalainen kommunistipoliitikko ja ammattiyhdistysvaikuttaja. Hän oli Yhdysvaltain kommunistisen puolueen (CPUSA) pääsihteeri vuosina 1959–2000 ja puolueensa nelinkertainen presidenttiehdokas 1970- ja 1980-luvuilla. Hall yhdistetään myös vuoden 1937 niin sanottuun ”Little Steel” -lakkoon, jonka yhteydessä pienempiä ja alueellisia terästyöntekijäjärjestöjä yhdistyi. Hän oli taustaltaan amerikansuomalainen.

Lapsuus ja nuoruus
Hall syntyi Minnesotan osavaltiossa rautakaivosteollisuudesta tunnetulla niin sanotulla Mesabi Iron Rangen alueella, Iron-nimisellä paikkakunnalla. Hänen vanhempansa Matt (Matti) ja Susan (Susanna) Halberg olivat Suomesta muuttaneita siirtolaisia. Hänen isänsä ja äitinsä sekä useimmat esivanhempansa olivat syntyjään Lapualta, ja hän oli Vihtori Kosolan kolmas serkku. Hallin vanhemmat olivat Industrial Workers of the World (IWW) -ammattijärjestön jäseniä ja liittyivät jo varhain Yhdysvaltain kommunistiseen puolueeseen.

Hall jätti koulunkäynnin 14-vuotiaana ja meni metsätöihin, missä hän tutkiskeli marxismia tukkikämpillä. Hän liittyi vuonna 1926 Young Workers League -nuorisojärjestöön ja seuraavana vuonna kommunistiseen puolueeseen, jossa hän sai tehtäväkseen nuorkommunistisen järjestön Young Communist Leaguen organisoimisen. Vuodet 1929–1932 Hall vietti Euroopassa, enimmäkseen Neuvostoliitossa, jossa hän opiskeli kaksi vuotta Moskovan kansainvälisessä Leninin puoluekoulussa.

Ammattiyhdistystoiminta ja nousu puoluejohtoon 
Palattuaan Yhdysvaltoihin 1930-luvun laman aikana Hall muutti Minneapolisiin ja jatkoi siellä nuorisoliiton toimintaa. Hän sai vuonna 1934 puolen vuoden vankeustuomion osallisuudesta väkivaltaisissa kuljetustyöläisten lakoissa. Vuonna 1935 Hall muutti Ohioon, jossa hän osallistui Congress of Industrial Organizations (CIO) -ammattijärjestön toimintaan terästeollisuuden työläisten keskuudessa. Hän kohosi vuonna 1937 Youngstownin kaupungin paikalliseksi kommunistijohtajaksi. Hall oli perustamassa myös Steel Workers Organizing Committee -järjestöä (SWOC) ja oli vuoden 1937 ”Little Steel” -lakon johtaja. Yhdysvaltojen liityttyä vuoden 1941 lopulla mukaan toiseen maailmansotaan hän liittyi vuonna 1942 vapaaehtoisena laivastoon ja toimi koneenkäyttäjänä Guamilla. Hänet demobilisoitiin 6. maaliskuuta 1946.

Hall valittiin kommunistisen puolueen kansallisen komitean jäseneksi sodan aikana vuonna 1944 ja puolueen poliittisen toimikunnan jäseneksi sodan jälkeen vuonna 1947. Hän toimi Ohion osavaltion puolueorganisaation puheenjohtajana vuosina 1947–1949. Hänet valittiin CPUSA:n kansallisen komitean sihteeriksi vuonna 1949, ja hän toimi koko puolueen vt. pääsihteerinä 1950–1951.

Vankeusvuodet 
Hall ja 11 muuta kommunistipuolueen johtajaa pidätettiin 22. heinäkuuta 1948 ja heitä syytettiin kumouksellisesta toiminnasta Smith Act -lain nojalla. Myöhemmin Yhdysvaltain korkein oikeus totesi Smith Actin perustuslain vastaiseksi. Päästyään vapaaksi takuita vastaan Hall valittiin CPUSA:n sihteeristöön. Hän sai viiden vuoden vankeustuomion ja siirtyi maan alle ollessaan yhä vapaana takuita vastaan. Hän pakeni Meksikoon, mutta jäi kiinni Méxicossa, josta hänet luovutettiin Yhdysvaltoihin. Hänen tuomionsa pidennettiin kahdeksan vuoden vankeudeksi. Hall vietti vuodet 1951–1957 liittovaltion Leavenworthin vankilassa Kansasissa, ja oli sen jälkeen vuoteen 1959 asti kotiarestissa. Vapauduttuaan hän jatkoi poliittista toimintaansa.

Kommunistisen puolueen johdossa 

Hall valittiin vuonna 1959 CPUSA:n pääsihteeriksi, ja hän sai Leninin kunniamerkin vuonna 1977. Hän esiintyi yliopistojen kampuksilla ja puheohjelmissa sosialismin puolustajana. Hallin mukaan sosialismia voitaisiin Yhdysvalloissa rakentaa demokraattisesti ja perustuslaillisesti. Hän ei kuitenkaan kannattanut eurokommunismia ja tuki vuosikymmenestä toiseen uskollisesti Neuvostoliiton kulloisiakin linjauksia. Hall pyrki Yhdysvaltain presidentiksi neljä kertaa, vuosien 1972, 1976, 1980 ja 1984 vaaleissa. Vuosina 1980 ja 1984 hänen varapresidentttiehdokkaanaan oli kansalaisaktivisti Angela Davis. Hallin äänimäärät jäivät joka vaaleissa kymmeniin tuhansiin eli alle promilleen kaikista annetuista äänistä.

Neuvostoliitto rahoitti Yhdysvaltain kommunistisen puolueen toimintaa salaa noin 40 miljoonalla dollarilla vuosina 1958–1988, ja rahat kulkivat Hallin kautta. Rahaliikenteestä tiesivät vain Hall sekä hänen luotetut alaisensa Jack ja Morris Childs, jotka paljastuivat myöhemmin liittovaltion poliisin FBI:n tiedottajiksi. FBI:n raporttien mukaan Hall olisi 1960-luvulta alkaen käyttänyt saamiaan rahoja myös itsensä ja perheenjäsentensä hyväksi, muun muassa ostamalla pojalleen Arvolle avoauton.

Neuvostoliiton hajoaminen vuonna 1991 ajoi kommunistisen puolueen kriisiin. Puolue oli saanut kaksi miljoonaa dollaria Neuvostoliiton kommunistiselta puolueelta (NKP) Daily Worker -sanomalehden rahoittamiseen. Neuvostoliiton kaaduttua monet jäsenet jättivät puolueen. Hall kuoli 13. lokakuuta 2000 Manhattanilla New Yorkissa. Hän pysyi puolueensa johtajana kuolemaansa asti.

Yksityiselämä ja suhteet Suomeen 
Hall solmi vuonna 1935 avioliiton amerikanunkarilaisen Elizabeth Turnerin kanssa. 65 vuotta kestäneestä avioliitosta syntyi kaksi lasta, Barbara ja Arvo. Hall puhui suomea sisarustensa kanssa, joita hänellä oli yhdeksän. Muutettuaan 1930-luvulla pois Minnesotan suomalaisseuduilta Hall pääsi käyttämään alkuperäistä äidinkieltään suomea vain harvoin, joten hän ei oppinut poliittista terminologiaa suomeksi.

Hall vieraili Suomessa yhden kerran elokuussa 1966 ollessaan matkalla Moskovaan tapaamaan NKP:n johtoa. Suomen Kommunistinen Puolue (SKP) järjesti Hallille vierailuohjelman, jota isännöivät puolueen pääsihteeri Ville Pessi ja kansainvälisten asioiden sihteeri Anna-Liisa Hyvönen. Tiukan aikataulun vuoksi Hall ei ehtinyt tapaamaan Lapualla asuneita sukulaisiaan. Lisäksi joulukuussa 1975 SKP:n puheenjohtaja Aarne Saarinen kävi tapaamassa Hallia CPUSA:n päämajassa New Yorkissa.

Teoksia 
 Working Class USA
 Fighting Racism
 Basics--For Peace, Democracy and Social Progress
 Imperialism Today
 Ecology: Can We Survive Under Capitalism?
 The Energy Rip-off: Cause and Cure
 Karl Marx: Beacon for Our Times

Lähteet 
BSE, Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, Moskova 1978, kolmas painos, osa 28, s. 337, 338.
Kortesoja, Heikki, J., Suvun napamiehiä vai mustia lampaita? Lapuan Sanomat 27.6. 2013.
New York Times 17.10.2000
SET-Lehtiset, 3/2003, Reijo Nikkilä. Stalin elämässäni.

Viitteet

Kirjallisuutta 
 

Yhdysvaltalaiset kommunistit
Yhdysvaltalaiset presidenttiehdokkaat
Amerikansuomalaiset henkilöt
Yhdysvaltalaiset ammattiyhdistysjohtajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet