Oskari Vihantola

Frans Oskar (Oskari) Vihantola (vuoteen 1906 Grönroos, 25. tammikuuta 1876 Pomarkku – 25. elokuuta 1936 Lapua) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja maallikkosaarnaaja, joka toimi kristillisen työväen liiton kansanedustajana vuonna 1909.

Uusheräykselliseen liikkeeseen kuulunut Vihantola vaikutti pitkään Turussa, jossa hän muun muassa toimitti useita kristillisiä lehtiä. 1910-luvun jälkipuoliskolla Vihantola muutti herännäisyyteen käännyttyään Lapualle, jossa hänestä tuli tunnettu saarnamies. 1900-luvun alkuvuosina Vihantola oli kristillisen työväenliikkeen näkyvimpiä suomalaisia toimijoita. Herännäisyyteen käännyttyään Vihantola siirtyi poliittisessa ajattelussaan konservatiiviseen suomettarelaiseen suuntaan ja lopulta Etelä-Pohjanmaalle muutettuaan äärioikeistolaisuuteen. Vihantolaa on kutsuttu muun muassa ”Jumalan hulluksi”.

Elämä

Varhaiset vuodet 
Oskari Vihantolan vanhemmat olivat Ahlaisissa syntynyt maakauppias Frans Fredrik Grönroos (s. 1850) ja Maria Kristiina Peltomaa (s. 1855). Lestadiolaisessa perheessä varttuneen Vihantolan kerrottiin jo pikkupoikana pysäytelleen ohikulkijoita julistaakseen heille sanaa. Hän työskenteli isänsä apulaisena, kunnes jäi 15-vuotiaana turkulaisen asioimisliikkeen palvelukseen vanhempien lähdettyä siirtolaisiksi Pohjois-Amerikkaan. Hieman myöhemmin Vihantola oli kirjaltajan opissa Helsingissä, jonka jälkeen hän harjoitti asioitsijan ammatin ohella kirja-alan liiketoimintaa Porissa, Tampereella ja Turusssa 1894-1905. Vihantola kustansi muun muassa kokoelman Lars Levi Lestadiuksen ennenjulkaisemattomia saarnoja.

Toimittajana ja politiikassa 
Vuosisadan vaihteessa Vihtantola kuului uusherännäiseen liikkeeseen, jonka eteläpohjalainen Mikko Saarenpää oli tuonut Satakuntaan 1890-luvun puolivälissä. Hän suhtautui kriittisesti kirkkooon ja papistoon sekä oli kiinnostunut myös työväenaatteesta. Suurlakon jälkeen Vihantola oli perustamassa kristillistä sosialismia kannattanutta Tähti-lehteä. Vuotta myöhemmin perustettiin hänen aloitteestaan Suomen Kristillisen Työväen Liitto. Vihantola toimi KrTL:n sihteerinä 1906–1907 ja oli puolueen äänenkannattajaksi ryhtyneen Tähden päätoimittaja 1906–1908. Vihantola kirjoitti usein luokkatietoisuudesta ja arvosteli kärkkäästi kapitalismin ohella papistoa, niin että lehden hallitusta johtaneet papit alkoivat sensuroimaan hänen juttujaan. Vihantola sai tukea puoluejohtaja Antti Kaarneelta, mutta erosi lopulta tehtävästään ja perusti syksyllä 1908 vain kaksi numeroa ilmestyneen Länsi-Suomen Kristilliset Sanomat -aikakauslehden.

Keväällä 1909 Vihantola nousi eduskuntaan varasijalta, kun Matti Helenius-Seppälä osoittautui vaalikelvottomaksi. Hänen lyhyeksi jäänyt kansanedustajakautensa päättyi jo syyskuussa vaalituloksen kumoamiseen. Nuorsuomalaisten valituksen johdosta kuvernööri Nikolai Borgenström hylkäsi Helenius-Seppälän äänet, jolloin Vihantolan tilalle astui korkeamman vertausluvun omannut Antti Mikkola. Lokakuussa prokuraattori Axel Charpentier katsoi kuvernöörin menetelleen virheellisesti, mutta päätöksellä ei ollut merkitystä, koska eduskunta hajotettiin vielä samana syksynä. Lounais-Suomen uskonnolliset liikkeet eivät tyydyttäneet Vihantolan sanan janoa, jonka vuoksi hän matkasi Etelä-Pohjanmaalle ja kääntyi Lapualla herännäisyyteen Juho Malkamäen ja Vilhelmi Malmivaaran julistusta kuultuaan. Samalla Vihantola siirtyi poliittisesti oikealle ja liittyi KrTL:n papiston muodostamaan Antti Kaarneen vastaiseen oppositioon. Vihantola ja K. R. Kares perustivat suomalaista puoluetta tukeneen Herättäjän, jonka päätoimittajana hän työskenteli 1910-1911. Pappislinja kärsi kuitenkin tappion vuoden 1911 puoluekokouksessa, jossa aatteen petturiksi julistettu Vihantola kammettiin varapuheenjohtajan pallilta.

Saarnamieheksi 

Puoluekokouksen jälkeen Vihantola luopui politiikasta ja jätti myös Herättäjän. Vuonna 1912 hän suoritti saarnalupatutkinnon Porvoon hiippakunnassa ja toimi Suomen Merimieskirkon saarnaajana Turussa, kunnes hänet 1913 kutsuttiin Herättäjä-Yhdistyksen matkasaarnaajaksi. Vuonna 1917 Vihantola vihdoin muutti Lapualle, jonka hän koki hengelliseksi kodikseen. Vihantolasta tuli nopeasti Pohjanmaan herännäisyyden johtohahmoja. Hän oli suosittu matkasaarnaaja, joka kiersi eri puolilla maata herännäisten keskuudessa ja kuului myös herättäjäjuhlien vakiopuhujiin. Politiikkaan Vihantola ei enää lähtenyt, mutta hän lukeutui Lapuan liikkeen ja IKL:n tukijoihin. Sydänvaivoista kärsinyt Vihantola jätti matkasaarnaajan tehtävänsä 1920-luvun puolivälissä ja perusti Lapualle muuttaneen K. R. Kareksen kanssa Heräävä Nuoriso -lehden, jota hän toimitti viimeiset vuotensa. Lisäksi hän julkaisi Aamunväki-nimistä lastenlehteä. Vihantola kuoli sydänkohtaukseen 60-vuotiaana elokuussa 1936. Hänet haudatttiin Lapuan hautausmaalle. Vuonna 1939 haudalle pystytettiin 65 herännäisen papin hankkima muistomerkki, jossa on Vihantolan kasvokuva sekä 2. Korinttolaiskirjeen teksti "Köyhä, mutta monia rikkaiksi tekevä".

Perhe 
Vihantolan puoliso oli Ahlaisissa syntynyt Hilda Josefiina Lehtimäki (s. 1875), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1895. Pariskunnalla oli kuusi lasta. Heistä tunnettuja ovat toimittaja Lauri Vihantola, kirjailija Siiri Vihantola, lääninrovasti Aarno Vihantola ja taidemaalari Yrjö Vihantola.

Muuta 
Mika Pekkolan vuonna ilmestyneen romaanin Aamun kirkastus henkilöhahmo Frans Oskar on mukaelma Oskari Vihantolasta.

Tuotanto 
 Uhkaavilta ulapoilta: osa 1, Suomen kristillisen työväenliiton kesäjulkaisu, 1906
 Ristinkukkia: osa 1, Herättäjän sisälähetysyhdistys 1913 
 Saatanan villitys maan päällä : minne? : lehtisiä uskonnollista aiheista, 1932
 Kotiemme nuoret ja Kristus, 1934
 Muista pyhää hetkeä pyhinä päivinä, 1934
 Uskonto, isänmaallisuus ja kansanliike, 1934
 Minun sydämeni valvoi, Herättäjä-yhdistys 1957 ISBN 
 Herätys, Jumalan ihme, Herättäjä-yhdistys 1979 [valikoima kirjoituksia, toim. Aarno Vihantola], ISBN 951-9013-77-6

Kirjallisuutta

Lähteet 
 Suomen kansallisbibliografia Fennica: Oskari Vihantola (tuotanto)

Viitteet 

Kansanedustajat
Suomen Kristillisen Työväenliiton poliitikot
Varsinais-Suomen vaalipiiri
Suomalaiset päätoimittajat
Herännäiset henkilöt
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1936 kuolleet