Friedrich Adolf Trendelenburg

Friedrich Adolf Trendelenburg (30. marraskuuta 1802 Eutin – 24. tammikuuta 1872 Berliini) oli saksalainen filosofi ja filologi. Hänen filosofiaansa voi kuvata nykyaikaistetuksi aristotelismiksi.

Elämä 

Trendelenburg syntyi Eutinissa lähellä Lyypekkiä. Hän opiskeli Kielin, Leipzigin ja Berliinin yliopistoissa. Hän kiinnostui ennen kaikkea Platonin ja Aristoteleen opiskelusta, ja hänen väitöskirjansa Platonis de ideis et numeris doctrina ex Aristotele illustrate vuonna 1826 oli pyrkimys hahmottaa Aristoteleen kritiikin kautta täsmällisempi kuva Platonin filosofiasta.

Trendelenburg kieltäytyi klassisten aineiden oppituolista Kielissä, ja ryhtyi sen sijaan yksityisopettajaksi. Hän toimi tässä toimessa seitsemän vuotta (1826–1833), ja valmisteli vapaa-aikanaan kriittistä editiota Aristoteleen teoksesta Sielusta (1833). Vuonna 1833 Trendelenburg nimitettiin Berliinin yliopiston ylimääräiseksi professoriksi, ja neljä vuotta myöhemmin tavalliseksi professoriksi.

Vuonna 1865 Trendelenburg joutui kiistaan Kuno Fischerin kanssa koskien Kantin Puhtaan järjen kritiikin transsendentaalisen estetiikan tulkintoja. Trendelenburg hyökkäsi Fischerin tulkintoja vastaan teoksessaan Kuno Fischer und sein Kant (1869), ja sai tältä vastauksen teoksessa Anti-Trendelenburg (1870).

Trendelenburg kuoli 71-vuotiaana. Hänen poikansa Friedrich Trendelenburg oli merkittävä kirurgi, jonka mukaan on nimetty useita lääketieteellisiä menetelmiä ja muita termejä.

Teoksia 

 Platonis de ideis et numeris doctrina ex Aristotele illustrate (väitöskirja, 1826)
 Elementa Logices Aristotelicae (1836)
 Erlauterungen zu den Elementen der Aristotelischen Logik (1842)
 Logische Untersuchungen (1840)
 Die logische Frage in Hegels System (1843)
 Historische Beitrage zur Philosophie (1846–1867, kolme osaa)
 Des Naturrecht aufdem Grunde der Ethik (1860)
 Kuno Fischer und sein Kant (1869)
 Lücken im Völkerrecht (1870)
 Kleine Schriften (1871)

Lähteet 

 

Trendelenburg
Trendelenburg
Trendelenburg