Kalju Lepik

Kalju Lepik (5. lokakuuta 1920, Koeru - 30. toukokuuta 1999, Tallinna) oli virolainen runoilija.  Lepik on julkaissut kaksikymmentä runokokoelmaa. Hänet on palkittu Juhan Liivin runopalkinnolla kahdesti, vuonna 1990 teoksestaan Valusad Viisid ja vuonna 1998 teoksesta Ema portree. Lisäksi hän voitti Viron vuosittaisen kirjallisuuspalkinnon vuonna 1998. 

Lepik opiskeli toisen maailmansodan aikana Tarton yliopistossa Pohjoismaista historiaa ja arkeologiaa, kunnes vuonna 1943 hänet värvättiin Saksan armeijaan. Saksan jouduttua tappiolle sodassa Lepik pakeni Ruotsiin vuonna 1944, jonne hän asettui asumaan jatkaen opintojaan Tukholman yliopistossa. Hän palasi Viroon vuonna 1990.

Suomennettu tuotanto
 Yön tyttö; suomentanut Martti Rauhala, Tukholma: [kustantaja tuntematon] 1994

Runoja julkaisuissa
Lähde
 Arvo Turtiaisen suomentamia Lepikin runoja on teoksessa 20 nykyvirolaista runoilijaa, toim. Raili Kilpi-Hynynen ja Arvo Turtiainen, Helsinki: Tammi 1969
 Deliriumissa 
 Isänmaa 
 Kantaatti huilulle ja enkelikuorolle 
 Korppi on lintu
 Me laulamme
 Minulla on karvaset sääret
 Pop-pakolaisen taistelulauluja
 Satu Tiikerimaasta

 Martti Rauhalan suomentamia Lepikin runoja on julkaisussa Parnasso 1994 ; nro 1 Yön tyttö -sarjasta 
 nrot 3-9 sekä
 Hauta on multaa
 Järvien surullisista silmistä
 Kaikki sotilaat maatuvat haudoissaan
 Katu on autio
 Mene pois, yön tyttö
 Puujalkainen kuu
 Surun lääke ei ole ilo
 Tyttöni, unohda järvet
 Varpaisillaan astuvat enkelit
 Yöpöllö

Lähteet

Virolaiset runoilijat
Ruotsin virolaiset
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet