Puolan kenraalikuvernementti

Puolan kenraalikuvernementti (, ”Puolan valloitettujen alueiden kenraalikuvernementti”) oli natsi-Saksan siviilihallintoon vuosina 1939–1944 kuulunut alue, joka käsitti miehitetyn Puolan ne osat, joita ei liitetty suoraan Saksan valtionalueisiin eikä Neuvostoliitolle jääneisiin alueisiin jotka kuuluivat Valko-Venäjään tai Ukrainaan.

Kenraalikuvernementti perustettiin valtakunnankansleri Adolf Hitlerin 8. lokakuuta ja 12. lokakuuta 1939 antamilla asetuksilla, jotka määrittelivät valloitetun Puolan aluejaon. Suuri osa Puolan offensiivissa valloitetusta Puolasta siirrettiin Saksan valtakunnan suoraan hallintaan, ja jäännökset, joita Neuvostoliitto ei ollut vallannut omassa hyökkäyksessään 17. syyskuuta 1939 alkaen, jäivät Puolan kenraalikuvernementiksi.

Saksan saamasta alueesta perustettiin Danzigin-Länsi-Preussin valtakunnanpiiri, Warthelandin valtakunnanpiiri. Ylä-Sleesian eteläosa liitettiin Saksan jo olemassa olevaan valtakunnanpiiriin. samoin kuin alue Itä-Preussin eteläpuolelta. Muu alue jäi Puolan kenraalikuvernementille.

Kenraalikuvernementin kenraalikuvernööriksi nimitettiin Hans Frank 26. lokakuuta 1939. Hän toimitti virkaansa vuosina 1939–1945. Ennen sotia ollut itäinen Puola joutui osiltaan puna-armeijan haltuun jo kesän 1944 lopussa, jolloin rintamalinja pysähtyi Veikseljoelle Varsovan itäpuolelle. Loppuosa Puolan kenraalikuvernementista puna-armeija valtasi tammikuun puolivälissa 1945 alkaneella hyökkäyksellä kevättalvella 1945.

Piirit 
Puolan kenraalikuvernementti jaettiin neljään piiriin:
Krakovan piiri
Lublinin piiri
Radomin piiri
Varsovan piiri

Kun Saksa myöhemmin eteni operaatio Barbarossan myötä itään ja Galitsia vapautui Wehrmachtin sotilashallinnosta siirtyen Saksan valloitettujen itäalueiden ministeriölle, muodostettiin Galitsiasta Puolan kenraalikuvernementin viides piiri, Galitsian piiri.

Aiheesta muualla