Vladimir Adlerberg

Vladimir Fjodorovitš Adlerberg (alk. Eduard Ferdinand Woldemar Adlerberg; ; 29. marraskuuta (J: 18. marraskuuta) 1791 Pietari – 20. maaliskuuta (J: 8. maaliskuuta) 1884 Pietari) oli venäläinen kreivi, jalkaväenkenraali ja ministeri.

Vladimir Adlerberg kuului ruotsalaisperäiseen Adlerberg-aatelissukuun. Hänen isoisänsä isoisä oli Ruotsin arkkipiispa Olaus Swebilius, jonka lapset aateloitiin vuonna 1684 nimellä Adlerberg. Vladimir Adlerbergin isoisä Erik Adlerberg jäi asumaan Viroon sen tultua liitetyksi Venäjän keisarikuntaan ja hänen isänsä Gustav Friedrich Adlerberg oli venäläisen jalkaväkirykmentin komentajana Viipurissa. Adlerbergin äiti Julia Adlerberg (o.s. von Baggehufwudt) oli Smolnan instituutin johtaja ja keisarinna Maria Fjodorovnan ystävä.

Adlerberg valmistui Pietarin paašikoulusta vuonna 1811 ja osallistui upseerina Napoleonin sotiin vuosina 1812–1814, muun muassa Borodinon taisteluun. Vuodesta 1817 hän oli suuriruhtinas Nikolai Pavlovitšin eli myöhemmän keisari Nikolai I:n adjutantti. Hän pysyi Nikolai I:n läheisenä ystävänä tämän hallitsijakaudella. Adlerberg oli vuodesta 1828 kenraaliadjutantti, vuosina 1828–1832 pääesikunnan päällikön kanslian johtaja ja vuodesta 1832 sotaneuvoston sekä vuodesta 1842 valtakunnanneuvoston jäsen.

Adlerberg oli keisarillisen postilaitoksen päällikkönä vuosina 1842–1857, minä aikana Venäjällä otettiin käyttöön postimerkit. Vuosina 1852–1870 hän oli Venäjän hoviministeri. Hän sai jalkaväenkenraalin sotilasarvon vuonna 1843 ja kreivin arvon vuonna 1847. Hän kääntyi luterilaisesta ortodoksiksi.

Adlerbergin puoliso oli Marija Vasiljevna Nelidova. Heidän pojistaan Nikolai Adlerberg toimi muun muassa Suomen kenraalikuvernöörinä ja Aleksandr Adlerberg hoviministerinä isänsä jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäläiset kenraalit
Venäjän ministerit
Vuonna 1791 syntyneet
Vuonna 1884 kuolleet