Kuvanlukeminen

Kuvanlukeminen eli skannaus (engl. scanning) tarkoittaa analogisen kuvan lukemista valojäljentimellä digitaaliseen muotoon. Kuvanlukemiseen tarkoitetusta laitteesta käytetään nimitystä kuvanlukija eli skanneri. Skannauksessa tehdään käsiteltävissä oleva kuvatiedosto.

Kuvatiedostojen tulostamisen kannalta esimerkiksi kirjapainossa oleellista on tulostimen, esimerkiksi kirjapainon tai lehtipainon osalta linjatiheys, joka määritellään linjoina senttimetrille (linjaa/cm). Kuva voi olla sitä tarkempi, mitä suurempi linjatiheys on.

Kuvanlukeminen kirjapainoa varten

Kuvanlukemisessa tarvittava skannerin kuvaerottelukyky määrittyy linjatiheydestä, laatukertoimesta ja suurennuskertoimesta.

Taulukon lähde:

Suomessa käytetään yhdysvaltalaisesimerkkejä suurempaa linjatiheyttä: aikakauslehdissä tyypillinen linjatieheys on 60 linjaa/cm, ja 80 linjaa/cm käytetään myös muissa kuvateoksissa kuin kaikkein hyvälaatuisimmissa kuvateoksissa.

Kertoimella 1,41 voidaan muuntaa A-koot seuraaviksi suuremmiksi, esimerkiksi A6 ⇒ A5, A5 ⇒ A4, A4 ⇒ A3 tai A3 ⇒ A2. Kerroin 2 mahdollistaa yhden koon yli suurentamisen, esimerkiksi A6 ⇒ A4, A5 ⇒ A2, A4 ⇒ A2 jne.

Laatukertoimen suuruus riippuu siitä, miten paljon sävyjä ja yksityiskohtia esimerkiksi käsiteltävä valokuva sisältää.

Kuvanlukijoilta edellytettävä kuvanlukutarkkuus

Käytännössä päädytään siihen, että linjatiheydellä 80 linjaa/cm, mitä käytetään syväpainokoneissa ja erittäin erottelukykyissä arkkipainokoneissa, on skannaustarkkuuden oltava 600 pistettä tuumalle, jotta kuvankäsittelyyn haluttu suurehko varmuuskerroin sekä suurennokset esimerkiksi yhden koon yli suurennuskertoimella kaksi (A6 ⇒ A4, A5 ⇒ A3, A4 ⇒ A2) voidaan tehdä.

Suurehkojen kuvien lukeminen tietokoneen kuvatiedostoksi vaatii erittäin paljon muistitilaa, ja tiedostosta tulee suurikokoinen, jolloin niiden arkistoiminen suurina määrinä vaatii huomattavasti muistitilaa.

Lähteet

Kuvankäsittely