Estrelanvuoristokoira

Estrelanvuoristokoira on vanhastaan Portugalin Estrelanvuoriston talojen ja karjalaumojen vahtikoira. Lyhyt- ja pitkäkarvaisilla muunnoksilla on yhteinen rotumääritelmä. Rotu oli vuonna 2019 kotimaassaan suosituin portugalilainen rotu ja kaikkien rotujen rekisteröintilistalla sijalla 4. Suomessa syntyy vuodessa noin 50 pentua, ja koko kanta on yli 1 200 koiraa.

Alkuperä

Jo vuosisatojen ajan syrjäisen Estrelanvuoriston rinteillä on käytetty tämäntyyppisiä koiria laumojen vartiointiin, suojeluun ja jopa vetokoirina. Rotua pidetään yhtenä Pyreneiden niemimaan vanhimmista. Kun lampaiden paimennus luonnonlaitumilla oli vielä yleistä, estrelat seurasivat keväisin laumoja viheriöiviltä alemmilta rinteiltä yhä ylemmäs vuoristoon. Lampaat kiipesivät kohti huippua sitä mukaa, kun laitumet kuivuivat. Koirien maine levisi Portugalissa, ja estreloja ostettiin innokkaasti muuallekin maahan.

Ulkonäkö
Estrelanvuoristokoira on ruumiinrakenteeltaan melko suuri, pitkänomainen ja kaarevalinjainen. Sen kaartuva rintakehä ei ole kovin leveä. Rotu liikkuu sujuvasti, mahdollisimman vähällä vaivalla. Sillä on vahva raajaluusto, melko niukat kinnerkulmaukset ja soikeahkot käpälät. Lisäksi monilla estrelanvuoristokoirilla on kannukset. Rodulla on ominaista pitkä riippuva häntä, jonka päässä on J-koukku ja koiran seistessä häntä kohoaa melko korkealle.

Estrelanvuoristokoiralla on lyhyt kaula ja jykevä, lievästi kupera pää, jossa on loiva otsapenger. Rodulla on pitkä kuono ja sen huulet eivät riipu.  Sillä on keskikokoiset, soikeat silmät ja tiiviit luomet. Estrelanvuoristokoiralla on pienet, riippuvat, kolmiomaiset korvat, jotka taipuvat taaksepäin vasten päätä niin, että korvan tyvestä näkyy hieman korvan sisäpintaa.

Urosten säkäkorkeus vaihtelee 65–73 cm (2 cm korkeampi sallitaan) ja paino 45–60 kg välillä; nartuilla vastaavat mitat ovat 62–69 cm (2 cm korkeampi sallitaan) ja 35–45 kg.

Karva ja väri
Estrelanvuoristokoiran karva on suoraa ja kevyesti laineikasta. Turkin vahvuus vaihtelee rungon eri osissa. Karva on lyhyempää raajoissa kintereiden alapuolella, samoin päässä. Korvientyvessä on pitempää karvaa, samoin hännässä, joka pitkäkarvaisella on hapsuinen. Pitkäkarvaisella estrelanvuoristokoiralla on pieni karvakaulus ja selvät hapsut raajojen takana. Pitkäkarvaisen estrelan runsas pohjavilla on peitinkarvaa vaaleampaa.

Väri on useimmiten kellanruskea (fawn) tai punaruskea ja harvemmin sudenharmaa. Myös brindle eri sävyissään (keltainen, punaruskea tai harmaa pohjaväri) mustin raidoin sallitaan. Päässä on usein tumma maski. Pienet valkoiset merkit sallitaan ainoastaan kaulan alapuolella, rinnassa ja käpälissä.

Luonne
Estrelanvuoristokoira on luonteeltaan tyypillinen vuoristokoira, joka on rohkea ja omatoiminen mutta samanaikaisesti epäluuloinen vieraita kohtaan. Rotu on karaistunut ankarissa luonnonoloissa. Luonne on valpas ja tarkkaavainen, vahtimisvietti on voimakas. Omistajalla on hyvä olla kokemusta koirista, vaikka rotu onkin viime vuosikymmeninä muuttunut enemmän seurakoiramaiseksi. Tämän seurauksena yksilöiden määrä on kasvanut.

Lähteet
 Estrelanvuoristokoirat Ry.

Viitteet

Aiheesta muualla 
Kennelliitto: Estrelanvuoristokoira

FCI 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat
Vuoristokoirat
Portugalilaiset koirarodut
Seulonnan keskeiset artikkelit