François Fillon

François Fillon /fʁɑ̃.swa fi.jɔ̃/ (s. 4. maaliskuuta 1954 Le Mans, Sarthe) on ranskalainen poliitikko (Les Républicains), moninkertainen ministeri, senaattori ja parlamentaarikko. Nicolas Sarkozy nimitti hänet Ranskan pääministeriksi 17. toukokuuta 2007. Hän on toiminut ranskalaisen epäpoliittisen keskusteluyhdistyksen France.9:n puheenjohtajana. Hänen yksityinen vaalilauseensa on ”Ranskan tulee kestää totuus”. 

Fillon oli Les Républicains -puolueen presidenttiehdokas Ranskan presidentinvaaleissa 2017, hän voitti 27. marraskuuta esivaalit 66,5 prosentin ääniosuudella. Hän oli ennakkosuosikki, kunnes hänen taustastaan paljastui useita skandaaleja. Hän on muun muassa maksattanut sukulaisilleen valtiolla palkkioita olemattomista tehtävistä.

Elämäkerta
François Fillon syntyi nelilapsiseen perheeseen. Hänen äitinsä on historioitsija Anne Fillon ja isänsä notaari Michel Fillon. Hän varttui pienessä kaupungissa Sarthen departementissa ja kävi siellä myös kunnallista koulua. Yläkoulun hän suoritti yksityisessä collègessa ja lukion samoin yksityisessä lukiossa Le Mansin kaupungissa. Ylioppilaaksi hän valmistui 1972.

Ylioppilaaksi tulon jälkeen hän opiskeli Mainen yliopistossa ja suoritti julkioikeuden maisterin tutkinnon vuonna 1976. Lisäksi hän on suorittanut DEA-jatkotutkinnon julkisoikeudessa (noin vuosi) René Descartes -yliopistossa Pariisissa ja valtio-opissa Fondation nationale des sciences politiquesissa.

Jonkin aikaa hän suunnitteli ryhtyvänsä toimittajaksi ja suorittikin kolme vuotta kestäneen harjoittelun ranskalaisessa AFP-uutistoimistossa. Hän kuitenkin siirtyi poliitikon uralle, kun hänen oman departementtinsa kansanedustaja Joël Le Theule otti hänet parlamenttiavustajakseen vuonna 1976. Kun Le Theulesta tuli ministeri, Fillon siirtyi hänen kabinettinsa apulaispäälliköksi.

Fillon on avioitunut walesilaisen Penelope Clarken kanssa vuonna 1980, ja heillä on viisi yhteistä lasta.

Joêl Le Theulen kuoleman (1980) jälkeen Fillonistä tuli Ranskan parlamentin nuorin kansanedustaja. Hänestä tuli myös Le Theulen manttelinperijä Sable-sur-Sarthen kaupungin mairena sekä myös Sarthen alueen alueneuvoston jäsen ja myöhemmin myös sen puheenjohtaja.

Fillon oli 2002–2004 sosiaali-, työ- ja solidaarisuusministerina Raffarinin hallituksessa, jolloin hän ajoi läpi eläkeiän korotuksen huolimatta ammattiliittojen suurista lakoista ja mielenosoituksista. Hänen johdollaan myös höllennettiin 35 tunnin työviikkoa. Hallituksen uudelleen järjestelyn jälkeen hän oli opetusministerinä. Opetusministerinä hän valvoi niin sanotun huivilain toteuttamista, joka kielsi kouluissa uskonnolliset symbolit, kuten ristit ja muslimien huivit. Raffarin hallitus joutui eroamaan vuonna 2005 EU-perussopimuksesta järjestetyn kansanäänestyksen tappion jälkeen. Potkujen vuoksi hän siirtyi presidentti Chiracin kannattajasta Sarkozyn tukijaksi.

Fillonin hallitus sai kesäkuun 2007 parlamenttivaaleissa odotetusti eniten paikkoja, vaikka se UMP tukijoineen itse asiassa menetti paikkoja edellisiin vaaleihin verrattuna.

Tuomio
Fillon sai kesäkuussa 2020 kavalluksesta viiden vuoden vankeustuomion, josta kolme ehdollisena, järjestettyään vaimolleen Pénélope Fillonille työn parlamenttiavustajana, jota tämä ei juuri hoitanut mutta sai täyden palkan. Pénélope Fillon sai kolmen vuoden ehdollisen tuomion, ja molemmat tuomittiin maksamaan 375 000 euron sakot. François Fillon oli vuoden 2017 presidentinvaalien ennakkosuosikki, mutta rikosepäilyjen paljastuminen romautti hänen suosionsa ja valituksi tuli Emmanuel Macron.

Poliittinen ura

Alkuvaiheet
 1976–1977: Joël Le Theulen, Sarthen kansanedustaja, parlamenttiavustaja.
 1977–1978: Kuljetusministeri Joël Le Theulen kabinetin apulaispäällikkö
 1980: puolustusministeri Joël Le Theulen kabinetin apulaispäällikkö
 1981: teollisuusministeri André Guraudin lainsäädäntö- ja parlamenttisuhteiden päällikkö

Paikallispoliitikkona
 1981–1988: Sablé-sur-Sarthen kaupunginvaltuutettu (mairen avustaja talousasioissa)
 1983–2001: Sablé-sur-Sarthen kaupungin maire
 1981–1998: Sarthen departementin neuvoston jäsen
 1985: departementin neuvoston varapuheenjohtaja (taloudelliset kysymykset)
 1992–1998 departementin neuvoston puheenjohtaja
 1998 ⇒: Loiren alueen alueneuvoston jäsen
 1998–2004 Loiren alueen alueneuvoston puheenjohtaja
 2001 ⇒:Solesmesin kaupunginvaltuutettu

Ura parlamentaarikkona
 1981–2005 RPR-puolueen kansanedustaja, 27-vuotiaana hän oli nuorin ranskalainen edustajantoimessa
 2005– UMP:n Sarthen alueen senaattori

Ura ministerinä
 1993–1995 korkeakoulu- ja tiedeministeri
 1995–1997 informaatioteknologia- ja postiministeri
 2002–2004 sosiaali-, työ- ja solidaarisuusministeri
 2004–2005 opetus-, korkeakoulu- ja tiedeministeri

Teokset
Les retraites, Michalon, 2007
La France en majuscules, yhteistyössä Olivier Dassault'n kanssa, Plon, 2007
La France peut supporter la vérité, Albin Michel, 2006.

Lähteet
Fillonin tiedot senaatin tietokannassa.
François Fillon aux portes de Matignon, (François Fillon Matignonin ovella) Le Monde 14.5.2007

Viitteet

Aiheesta muualla

Ranskan pääministerit
Ranskan opetusministerit
Työministerit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt