W. G. Sebald

Winfried Georg Maximilian Sebald (18. toukokuuta 1944 Wertach, Saksa – 14. joulukuuta 2001 Norfolk, Britannia) oli saksalaissyntyinen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.

W. G. Sebald opiskeli muun muassa Sveitsissä ja Englannissa. Vuonna 1970 hän muutti pysyvästi Englantiin Norwichiin, jossa hän toimi eurooppalaisen kirjallisuuden professorina University of East Angliassa. 

Sebald tunnetaan esseistisen proosan taitajana. Essee, tutkielma ja matkakirja yhdistyvät hänen tuotannossaan omaksi lajityypikseen.

Elämä ja kirjallinen ura 
W. G. Sebald syntyi Wertachin pikkukaupungissa Baijerin alppiseudulla lähellä Itävallan rajaa kolmilapsisen perheen keskimmäisenä lapsena. Lukkosepäksi kouluttautunut isä siirtyi sotilasuralle jo 1920-luvun lopussa ja palveli sittemmin sekä Wehrmachtissa että Bundeswehrissä. Lapsuuden tärkeä esikuva ja läheisin ihminen oli kirjailijan äidinpuoleinen isoisä, jonka menetys oli suuri järkytys 12-vuotiaalle pojalle. Nuoruutensa kotiseutua Sebald kuvasi myöhemmin mm. romaanissa Huimaus ja useissa runoissaan.

Valmistuttuaan ylioppilaaksi Oberstdorfissa 1963 Sebald aloitti Saksan kirjallisuuden ja yleisen kirjallisuustieteen opinnot Freiburgin yliopistossa. Tuolta ajalta ovat peräisin Sebaldin ensimmäiset runot, jotka ilmestyivät paikallisessa ylioppilaslehdessä. Vuosina 1965–66 hän opiskeli myös Sveitsissä Fribourgin yliopistossa ja siirtyi tämän jälkeen Englantiin Manchesterin yliopistoon, jossa hän valmisteli loppuun tutkielmansa maisterintutkintoa varten. Saksalaista kirjailijaa Carl Sternheimia käsittelevä opinnäyte hyväksyttiin 1968 ja tekijälle myönnettiin Master of Arts with distinction -oppiarvo. Samanaikaisesti Sebald toimi yliopistossa saksan kielen lehtorina.  Manchesterin ajan kokemuksiaan hän käsitteli myöhemmin romaanissa Vieraalla maalla (ks. kertomus Max Aurach) sekä postuumina julkaistussa runoelmassa Bleston. Vuonna 1967 Sebald solmi Englannissa avioliiton kouluaikojensa ystävättären kanssa.

Vuodesta 1970 elämänsä loppuun Sebald toimi tutkijana ja opettajana Norwichissa Itä-Anglian yliopistossa, aluksi Saksan nykykirjallisuuden dosenttina ja 1980-luvun lopulta lähtien Euroopan kirjallisuuden professorina. Saksalaista kirjailijaa Alfred Döbliniä koskenut väitöskirja oli valmistunut jo 1973, mutta se julkaistiin vasta vuonna 1980. Lisäksi Sebald oli suorittanut ns. habilitaation Hampurin yliopistoon. Sebaldin toimesta Itä-Anglian yliopistoon perustettiin 1989 kääntämisen tutkimuksen laitos British Centre for Literary Translation.

Sebaldin ensimmäinen kaunokirjallinen teos, runoelma Nach der Natur, julkaistiin Saksassa vuonna 1988. 1990-luvulla hän alkoi keskittyä yliopistotyönsä ohella yhä enemmän myös kaunokirjalliseen proosaan. Huimaus ilmestyi 1990, Vieraalla maalla 1992 ja Saturnuksen renkaat 1995. Kun ensimmäiset proosateokset olivat ilmestyneet myös käännöksinä englanniksi, alkoi Sebaldin maine lyyris-melankolisena, taitavasti esseetä, filosofista pohdiskelua sekä romaanikerrontaa ja historiallista dokumentaarisuutta yhdistelevänä kirjoittajana levitä varsinkin englantiapuhuvissa maissa.
 
Vuonna 1997 Sebald piti Sveitsissä Zürichissä järjestetyssä seminaarissa luentosarjan, jossa hän kritisoi Saksan sodanjälkeistä kaunokirjallisuutta sen kyvyttömyydestä kuvata siviilien kärsimystä liittoutuneiden ilmapommituksissa ja sen synnyttämää kollektiivista kokemusta. Luennot ilmestyivät kirjan muodossa nimellä Ilmasota ja kirjallisuus kaksi vuotta myöhemmin ja synnyttivät kiivasta väittelyä.

Austerlitz-romaanin ilmestyessä vuonna 2001 Sebaldista oli tullut tunnetuimpia saksaksi kirjoittavia kirjailijoita ja hänelle oli myönnetty useita kaunokirjallisuuspalkintoja. Kirjan fiktiivinen päähenkilö, brittiläinen arkkitehtuurin tutkija Jacques Austerlitz kertoo siinä pitkissä monologeissaan ajatuksistaan ja paljastaa vähitellen traagista taustaansa. Teoksen juoni punoutuu Euroopan juutalaisten historiaan, holokaustiin ja pakolaisuuteen. Kirjaa ylistettiin, mutta se herätti saksalaisten ja brittikriitikoiden keskuudessa myös torjuvaa epäilyä. Eettisesti ongelmallisena pidettiin sitä, että Sebald Austerlitzin henkilöhahmoa luodessaan oli lupaa kysymättä hyödyntänyt Englantiin lapsena pelastuneen juutalaistaustaisen naisen omaelämäkerrassaan kertomia tapahtumia.

W. G. Sebald kirjoitti koko kirjallisen uransa aikana runoja ja julkaisi niitä lehdissä ja kirjallisissa albumeissa. Viimeisinä elinvuosinaan kirjailija ryhtyi yhteistyöhön kahden taiteilijan kanssa, jotka halusivat liittää kuviinsa hänen tuolloin kirjoittamaa muutamista säkeistä koostuvaa miniatyyrimaista lyriikkaa. Pieni englanniksi kirjoitettu runokokoelma For Years Now sisälsi brittiläisen maalarin Tess Jarayn  abstrakteja graafisia sommitelmia. Saksalaistaiteilijan Jan Peter Trippin kanssa yhteistyönä syntynyt Unerzählt yhdisti toisiinsa Sebaldin runot ja Trippin surrealistisen tarkat piirrokset tunnettujen henkilöiden kasvoista rajatuista silmäpareista. Unerzählt ilmestyi vasta kirjailijan kuoleman jälkeen vuonna 2003. Valittujen runojen kokoelma Über das Land und das Wasser, joka sisälsi sekä aikaisemmin julkaistua että ennestään julkaisematonta aineistoa kirjailijan jäämistöstä, ilmestyi vuonna 2008.

W. G. Sebald kuoli joulukuussa 2001 liikenneonnettomuuden yhteydessä saamaansa sydäninfarktiin. Hänen ohjaamassaan autossa matkustanut tytär loukkaantui vaikeasti. Kirjailija haudattiin Norwichiin St. Andrew-kirkon hautausmaalle.

Romaanille Austerlitz myönnettiin postuumisti vuoden 2002 Yhdysvaltain kriitikkojen tunnustuspalkinto sekä Independent Foreign Literature Prize parhaasta käännösromaanista. Vuonna 2003 julkaistu Campo Santo  (suom. Merkintöjä Korsikasta) sisälsi esseemäisiä proosakatkelmia kesken jääneestä kirjoitusprojektista, joka liittyi Korsikan historiaan ja luontoon.

Huomionosoitukset 
 Fedor-Malchow-Lyrikpreis, 1991 teoksesta Nach der Nature
 Preis der LiteraTour Nord, 1994 
 Berliner Literaturpreis, 1994 
 Johannes-Bobrowski-Medaille, 1994 
 Mörike-Preis der Stadt Fellbach, 1997 
 Wingate Literary Prize, 1997 
 Heinrich-Böll-Preis, 1997 
 Prix du Meilleur livre étranger (essee) teoksesta Saturnuksen renkaat, 1999 
 Joseph-Breitbach-Preis, 2000 
 Heinrich-Heine-Preis der Stadt Düsseldorf, 2000 
 National Book Critic's Circle Award (postuumisti), 2002 teoksesta Austerlitz
 Literaturpreis der Stadt Bremen (postuumisti), 2002 
 Wingate Literary Prize (postuumisti), 2002 
 The Independent Foreign Literature Prize (postuumisti) 2002 teoksesta Austerlitz

Teokset

Kaunokirjalliset teokset

Esseet ja kirjallisuustieteelliset teokset

Haastatteluja

Suomennetut teokset 
 
 
 
 
 
  
 ”Pieni retki Ajaccioon” (Kleine Exkursion nach Ajaccio)
 ”Campo Santo”
 ”Alpit meressä” (Alpen im Meer)
 ”Cour de l’ancienne école”

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta 
 
 Long, J. J.: W. G. Sebald: Image, Archive, Modernity. New York: Columbia University Press, 2008. ISBN 978-0-231-14512-1.

Aiheesta muualla 
 G. W. Sebald -sivusto 

Saksalaiset kirjailijat
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Saksalaiset professorit
Saksalaiset kirjallisuustieteilijät