Maurice Béjart

Maurice Béjart (oik. Maurice-Jean Berger, 1. tammikuuta 1927 Marseille, Ranska – 22. marraskuuta 2007 Lausanne, Sveitsi) oli ranskalainen tanssija ja koreografi, joka perusti sekä tanssiryhmiä että tanssikouluja. Hänen koreografisen tyylinsä voidaan katsoa edustaneen nykybalettia.

Tausta
Maurice Béjart oli filosofi Gaston Bergerin poika. Hän opiskeli tanssia samaan aikaan kun suoritti lukio- ja yliopisto-opintoja. Hän ihastui Serge Lifarin tanssiresitaaliin ja päätti antautua kokonaan tanssijaksi. Hän suoritti neljätoistavuotiaana debyyttinsä Pariisin oopperassa ja toimi sen jälkeen Roland Petit'n johdolla.

Ura
Vuonna 1951 hän teki Tukholmassa ensimmäisen koreografiansa L’Inconnu. Sen jälkeen oli vuorossa Igor Stravinskyn Tulilintu (). Vuonna 1955 hän valmisti oman tanssiryhmänsä Ballets de l’Étoilen kanssa baletin Symphonie pour un homme seul, joka perustui Pierre Henryn ja Pierre Schaefferin musiikkiin. Niin lehdistö kuin yleisökin ylisti teosta.

Bryssel

Vuonna 1960 Brysselin Théâtre royal de la Monnaien johtaja Maurice Huisman oli huomannut Béjartin kyvyt. Béjart siirtyi Brysseliin ja perusti XX:n vuosisadan baletin, jonka kanssa hän kiersi maailmaa ja opetti myös laajalle yleisölleen uuden tanssin saloja.

Brysselistä tuli hänen toimintansa ansiosta eräänlainen modernin eurooppalaisen baletin ja tanssin keskus. Merkittävimmät teoksensa Béjart loi ehkä juuri Brysselissä, sillä säveltäjä Igor Stravinskin syntymän satavuotisjuhlien kunniaksi siellä esitettiin kaikki säveltäjän keskeiset balettiteokset uudistettuina versioina. Se oli Stravinskin juhla, mutta myös Brysselin ja ennen kaikkea Maurice Béjartin henkilökohtaisen menestyksen juhla.

Brysselissä XX:n vuosisadan baletissa solisteina tanssineet ainoat suomalaiset tähtitanssijat
Riitta Heinosen (kultamitali Lausannesta, hopeamitali Varnasta) ja Hannu-Pekka, (HP) Holmströmin, Béjart halusi kiinnittää heti solisteiksi nähtyään heidät Pariisissa keväällä v. 1979.

Brysselin jälkeen
Vuonna 1987 Le Monnaien teatterin johtaja Gerard Mortier ajautui avoimeen konfliktiin Maurice Béjartin kanssa. Ollessaan kiertueella Pietarissa Béjart päätti olla palaamatta Belgiaan. Vähän myöhemmin Philip Morris -säätiö kutsui Béjartin pysyvästi Sveitsin Lausanneen, jossa säätiö pitää päämajaansa. Näin Béjart lopetti XX:n vuosisadan baletin toiminnan ja perusti Lausanneen uuden tanssiryhmän, jolle hän antoi nimen Béjart Ballet Lausanne.

Brysselissä, kuten sen jälkeen myös Lausannessa, Béjart otti ryhmäänsä tulevia huipputanssijoita eri puolilta maailmaa. Béjartilla oli tavoitteenaan saada miesten tanssi uudelleen arvostetuksi, ja hän vaati tanssijoiltaan täydellistä venäläis-ranskalaisen tanssin hallintaa ja taitoa soveltaa ja hallita uusklassisen tanssin uusia virtauksia. Hän halusi toteuttaa kokonaisesityksen, jossa musiikki, lyyrisyys, teatteri ja koreografia yhdistyvät kokonaisuudeksi, ja siihen hän liitti vaatimukset solistisesta mestaruudesta. Teoksissaan Béjart ei kaihtanut suuria universaaleja kysymyksiä, kuten aidsia ja ekologiaa, jotka saivat ryhmän esityksissä oman sijansa.

Keskeiset teokset
 Symphonie pour un homme seul (Pariisi) 1955
 Sonate à trois (Essen) 1957
 Orphée (Liège) 1958
 Le Sacre du printemps (Bryssel) 1959
 Boléro (Bryssel) 1961 
 IX Symphonie (Bryssel) 1964
 Roméo et Juliette (Bryssel) 1966 
 Messe pour le temps présent (Avignon) 1967 
 Bhakti (Avignon) 1968 
 Nijinski, clown de Dieu (Bryssel) 1971 
 Pli selon pli (Bryssel) 1975 
 Notre Faust (Bryssel) 1975 
 Petrouchka (Bryssel) 1977 
 Eros Thanatos (Ateena) 1980 
 Wien, Wien, nur du allein (Bryssel) 1982 
 Messe pour le temps futur (Bryssel) 1983 
 Souvenir de Léningrad (Lausanne) 1987 
 Piaf (Tokio) 1988 
 1789... et nous (Pariisi) 1989 
 Pyramide (Kairo) 1990
 Tod in Wien (Wien) 1991 
 La Nuit (Lausanne) 1992 
 M (Tokio) 1993 
 À propos de Shéhérazade (Berliini) 1995
 Le Presbytère... (Pariisi) 1997
 La Route de la soie (Lausanne)  1999 
 Enfant-roi (Versailles) 2000 
 Tangos (Genova) 2001 
 Manos (Lausanne) 2001 
 Mère Teresa et les enfants du monde 2002 
 Ciao Federico en hommage à Fellini 2003 
 L'amour - La danse 2005 
 Zarathoustra 2006 
 Béjart: Best of 2007

Lähteet
 Béjart Ballet Lausanne, viralliset sivust
 Rudran viralliset sivut
 Internet Dance Database -tiedot
 Maurice Béjart, Institut national de l'audiovisuel (INA) -arkistot

Ranskalaiset koreografit
Ranskalaiset balettitanssijat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet