Rantakukka

Pohjanrantakukka eli rantakukka (Lythrum salicaria) on punakukkainen kosteikkokasvi, jota tavataan lähes koko Euroopassa. Suomessa laji on yleinen sekä luonnonvaraisena että puutarhojen koristekasvina.

Ulkonäkö ja koko 

Monivuotinen rantakukka kasvaa 40–120 cm korkeaksi. Kasvin varsi on pysty, nelisärmäinen ja tavallisesti hienon karvan peitossa. Ruodittomat lehdet ovat varressa vastakkain, säteittäisesti tai kierteisesti. Muodoltaan ne ovat kapeanpuikeita, hertta- tai pyöreätyvisiä ja 4–10 cm pitkiä. Purppuranpunaiset kukkatähkät lähtevät lehtihangoista, ja ne voivat kasvaa jopa 40 cm pitkiksi. Rantakukka kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Siemenet ovat tummia, ja ne leviävät joko veden mukana tai jään pinnalla.

Levinneisyys 
Rantakukkaa tavataan kosteilla paikoilla lähes koko Euroopassa. Laji puuttuu Islannista, Skotlannin ylänköalueilta, Keski- ja Pohjois-Norjasta ja -Ruotsista sekä Pohjois-Suomesta ja Venäjän pohjoisosista. Euroopan ulkopuolella lajia tavataan Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan, Turkissa, paikoitellen Kiinassa, Korean niemimaalla sekä koko Japanissa. Pohjois-Amerikkaan laji on levinnyt ihmisen mukana, ja voimakkaan leviämisen takia sitä pidetään yhtenä sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Suomessa rantakukkaa tavataan paikoin hyvinkin yleisenä Keski-Lappiin saakka. Runsaimmillaan laji on Suomenlahden ja Pohjanlahden rannikolla Vaasan korkeudelle saakka.

Elinympäristö 
Rantakukkaa kasvaa monenlaisissa kosteissa paikoissa, kuten järvien, jokien ja meren rantaniityillä ja -kivikoissa, rantakallioiden raoissa, luhdilla, ojissa ja lammikoissa. Toisinaan kasvupaikka saattaa olla vedessä.

Käyttö 
Rantakukkaa kasvatetaan perennana, ja se kasvaa myös kuivemmilla kasvupaikoilla kuin luonnossa. Rantakukka on vanha rohdos- ja hyötykasvi. Versoista keitettyä haudetta on käytetty vatsa- ja suolistotautien, kuten ripulin, hoitoon sekä tyrehdyttämään verenvuotoa ja parantamaan esimerkiksi peräpukamia. Nuoria versoja voi keittää vihannekseksi, ja kukista saadaan punaista väriä leivonnaisiin. Parkkihappopitoisuutensa vuoksi rantakukkaa on myös aikanaan käytetty nahan parkitsemiseen.

Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Suomen terveyskasvit. Luonnon parantavat yrtit ja niiden salaisuudet. Toim. Huovinen, Marja-Leena & Kanerva, Kaarina. Oy Valitut Palat – Reader's Digest Ab, Helsinki 1982.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2010: Rantakukan eli pohjanrantakukan levinneisyys Suomessa
 Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Rantakukka (Lythrum salicaria)
 Luontoportti: Rantakukka (Lythrum salicaria)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Lythrum salicaria - rantakukka, pohjanrantakukka
 Nettikasvio: Rantakukka (Lythrum salicaria)
 Puutarha.net: (Pohjan)rantakukka (Lythrum salicaria)
 ITIS: Lythrum salicaria 
 United States Department of Agriculture (USDA): Lythrum salicaria 
 Flora of China: Lythrum salicaria 

58.4 Putkilokasvit
Rantakukkakasvit
Seulonnan keskeiset artikkelit