Elli Ylimaa

Ellen Johanna ”Elli” Ylimaa (o.s. Linnanheimo, vuoteen 1924 saakka Leino; ) oli suomalainen näyttelijä. Hän päätyi harrastelijanäyttämöiden kautta tekemään sivurooleja kymmenissä suomalaisissa elokuvissa aina 1930-luvun puolivälistä 1950-luvun loppuun.

Elli Ylimaa oli Johan Gustaf Leinon (alk. Grönroos) ja Aksa Johanna Grönlundin seitsenlapsisen perheen toinen. Vuonna 1924 perheen sukunimi muutettiin Linnanheimoksi. Elli Ylimaan sisarista Ragnhild, Rakel ja Regina alkoivat myös näyttelijöiksi. Jälkimmäisestä tuli suomalaisen elokuva kulta-ajan valovoimaisimpia filmitähtiä. Isä vastusti ankarasti lastensa teatterihaaveita, mutta sisarensa Ragnhildin innoittamana myös Elli alkoi 1920-luvulla esiintyä harrastelijanäyttämöillä ja niitti mainetta varsinkin koomisissa rooleissa.

Elokuvaohjaajat Teuvo Tulio ja Valentin Vaala olivat Linnanheimon sisarusten hyviä tuttavia, jotka ottivat heidät mukaan omiin projekteihinsa. Kun Vaala alkoi työskennellä Suomi-Filmin ohjaajana 1935, Ylimaasta tuli yksi hänen luottonäyttelijöistään palvelijattarien, yläluokkaisten neitien tai tiukkapipoisten akkojen sivurooleissa. Niin ikään Tulio käytti Ylimaata usein omissa elokuvatuotannoissaan, niin ikään sivuosissa. Yleensä hänet nähtiin sisarensa Regina Linnanheimon esittämän päähahmon luottohenkilönä.

Ylimaan merkittävimpiin tulkintoihin lukeutuvat muun muassa Mantan osa Tulion elokuvassa Taistelu Heikkilän talosta (1936) ja johtajaopettajan rouva Kristiina Iippo Vaalan elokuvassa Varaventtiili (1942). Hän teki elokuvarooleja 1950-luvun lopulle asti.

Elli Ylimaa oli vuodesta 1926 naimisissa toimistosihteeri Toivo Ylimaan kanssa. Heidän poikansa Veikko eli ”Ekku” esiintyi pikkuroolissa Taistelu Heikkilän talosta -elokuvassa. Ylimaa menehtyi 81-vuotiaana 1982.

Filmografia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Elli Ylimaa IMDb:ssa

Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet