Sarah Vaughan

Sarah Lois Vaughan [vɔːn] (27. maaliskuuta 1924 Newark, New Jersey – 3. huhtikuuta 1990 Hidden Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen taitavimmista jazztulkitsijoista. Hänen virtuoosimainen tyylinsä muodostui luontevasta ja helponkuuloisesta svengistä, jopa kolmen oktaavin äänialasta, äärimmäisen tarkasta nuottikorvasta, taitavasta vibraton käytöstä ja vaihtelevista äänenväreistä. Hänet tunnettiin myös scat-laulustaan.

Vaughan oli Emmy- ja Grammy-palkittu. Hänelle myönnettiin vuonna 1989 Grammy-palkinto elämäntyöstä (Grammy Lifetime Achievement Award). Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.

Laulajaura
Sarah Vaughan aloitti musiikkiharrastuksen jo lapsena. Hän soitti pianoa ja lauloi muun muassa kirkon tilaisuuksissa kotiseudullaan Newarkissa. Muiden yllyttämänä hän osallistui vuonna 1943 New Yorkin Apollo-teatterissa pidettyihin kykyjenetsintäkilpailuun ja voitti sen laulamalla jazzstandardin ”Body and Soul”. Sen kuultuaan Billy Eckstine suositteli Vaughania esimiehelleen Earl Hinesille, jonka yhtyeessä soittivat tuolloin muun muassa Charlie Parker ja Dizzy Gillespie. Pian Vaughan sai paikan Eckstinen uuden big bandin laulajana vuosiksi 1944–1945. Seuraavaksi Vaughan oli joitakin kuukausia basisti John Kirbyn sekstetin solistina kunnes antautui soolouralle jazz- ja viihdemusiikin laulajana. Ura vei hänet yhä useammin radioon, televisioon ja levytysstudioihin. Vaughan levytti paljon Mercury Recordsille ja sen EmArcy-merkille vuosina 1954–1963, säestäjinään muun muassa Clifford Brown ja Count Basie. Hän esiintyi usein duettona yhdessä Billy Eckstinen kanssa.

1950-luvulla Sarah Vaughan teki kiertueita lähinnä oman trionsa kanssa. 1960-luvun puolivälissä hänen suosionsa laski, ja tuottelias levytysura sai jatkoa vasta 1971 mutta kesti sitten hänen elämänsä loppuun asti. 1980-luvulla hän esiintyi usein sinfoniaorkestereiden kanssa ja levytti South Pacific -musikaalin yhdessä Kiri Te Kanawan ja José Carrerasin kanssa. Hänen ehkä erikoisin levytysprojektinsa The Planet Is Alive... Let It Live koostui paavi Johannes Paavali II:n runoihin perustuvista lauluista, joiden englanninkieliset tekstit teki Gene Lees ja sävelmistä vastasi joukko italialaisia säveltäjiä.

Yksityiselämä
Vaughan oli kolmesti naimisissa, eikä hänellä ollut biologisia lapsia, vain adoptoitu tytär Debra Lois. Hän kuoli keuhkosyöpään hieman sen jälkeen kuin oli täyttänyt 66 vuotta.

Vaughan Suomessa
Sarah Vaughan esiintyi Suomessa Hesperia Night Clubissa lokakuussa 1978. TV1:n Viihdetoimitus teki hänen konsertistaan televisio-ohjelman, joka esitettiin ensi kerran Yle TV1:llä 9. joulukuuta 1978 ja viimeksi Yle Teemalla 22. heinäkuuta 2014. Ohjelman ohjasi Erkki Pohjanheimo.
Vaughan esiintyi myös kesän 1984 Pori Jazzeilla, jossa Sarah Vaughan ja Paquito D’Rivera kuulivat 16-vuotiaan Severi Pyysalon vibrafoninsoittoa ja pyysivät häntä soittamaan omissa esityksissään.

Diskografia

Studioalbumit

Livealbumit

Lähteet

Aiheesta muualla 

Grammy-palkinnon saajat
Hollywood Walk of Fame
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat