Neuvostoliiton divisioonat jatkosodassa

Neuvostoliiton divisioonat jatkosodassa - artikkeli käsittelee taulukkomuotoisena Puna-armeijan Suomen vastaisella rintamalla olleita divisioonia. Suomen valtakunnan alueen pohjois-osan sotatoimien vastuu oli saksalaisilla, joille oli alistettuna muun muassa kaksi suomalaista divisioonaa.

Jatkosodan alkaessa Suomen-vastaiselle rintamalle keskitetyt divisioonat 

Jatkosodan alkaessa Puna-armeijan sodanjohdolla oli suomalaisten ja saksalaisten kesä/heinäkuussa 1941 aloittamia hyökkäyksellisiä sotatoimia vastaan käytettävissään alla olevan taulukon mukaisia divisioonia.

Suomalaisilla oli käytettävissään yhteensä 17 jalkaväkidivisioonaa ja lisäksi saksalaisia joukkoja hyökkäsi Suomen valtakunnan alueelta pohjois-Suomesta.

Etelästä lukien neuvostoliittolaiset joukot oli jaettu kolmeen armeijaan:
23. Armeija (23.A), jonka rintamavastuu alue oli noin 186 kilometriä Suomenlahdesta suuntautuen koilliseen.
Komentajana kenraaliluutnantti Pjotr S. Pšennikov ja joukkoina mm.
50. Armeijakunta (komentaja divisioonankomentaja Filipp Danilovitš Gorelenko)
19. Armeijakunta (komentaja Filipp N. Starikov)
7. Armeija, jonka rintamavastuualue oli 552 kilometriä aina Louhi–Kiestinki-linjalle asti.
Komentajana kenraaliluutnantti Filipp D. Gorolenko
14. Armeija, jonka rintamavastuualue ulottui edellä mainituista paikoista (ne mukaan lukien) Jäämereen.
Komentajana kenraaliluutnantti Valerian A. Frolov ja joukkoina mm.
42. Armeijakunta
Taistelualueen sotatoimista kantoi vastuun saksalainen sodanjohto.

Taulukossa mainitaan divisioonan perustietojen ohessa myös merkittävimpiä taistelupaikkoja, joissa divisioonan joukot olivat mukana. Reservinä olleiden joukkojen sijaintitiedossa määritellään alue, jossa divisioona sijaitsi sodan alkaessa.

Taulukoissa mainitut divisioonien komentajat olivat niiden komentajina taisteluiden alkaessa. Lukusissa suomalaisjoukkoja vastaan taistelleissa yksiköissä tapahtui komentajavaihdoksia mm. Stavkan ollessa tyytymätön komentajien toimintaan.

Näiden joukkojen lisäksi oli Suomen alueelta tapahtuvaa hyökkäystä torjumassa ainakin kaksi panssariprikaatia Karjalankannaksella.

Vuoden 1941 aikana Suomen-vastaiselle rintamalle keskitettyjä divisioonia 

Neuvostoliiton sodanjohdolle selvisi hyvin nopeasti suomalaisten joukkojen hyökkäyksen alkamisen jälkeen, että ne muodostivat monilla alueilla selvän uhan Neuvostoliiton alueellekin tunkeutuessaan. Olihan uhkana mm. Leningradin miehittäminen ja Muurmannin radan katkaisu. Niinpä puna-armeijan johto päätti jo sangen varhaisessa vaiheessa aloittaa joukkojen lisäkeskityksen Suomen vastaiselle rintamalleen.
Alla olevassa taulukossa esitellään tärkeimpien tietojen osalta Neuvostoliiton sodanjohdon Suomen vastaiselle rintamalle vuoden 1941 aikana keskittämiä divisioonia.

Vuoden 1944 aikana suomalaisjoukkoja vastassa olleet divisioonat

Leningradin rintaman joukot Karjalan kannaksella 

Leningradin rintaman joukkojen osalta tässä artikkelissa joudutaan tyytymään sen joukkojen esittelemiseen suurhyökkäyksen alkaessa. Leningradin rintaman sodanjohdon käskyillä kokonaisia armeijakuntia ja divisioonia siirreltiin ja alistettiin eri armeijoiden ja armeijakuntien välillä lähes kaikenaikaa, joten yksittäisen divisioonan eri alistussuhteiden kirjaaminen ei ole mahdollista.

21.Armeija 

Puna-armeijan 21.Armeijan tehtävänä oli aloittaa suurhyökkäys läpimurrolla Valkeasaaren alueella 9. kesäkuuta alkaneessa taistelussa. Murtoalueen leveydeksi oli määritelty 21,7 km:n levyinen rintamanosa Suomenlahdesta alkaen.

Armeijan komentajana toimi kenraaliluutnantti Dmitri N. Gusev.

Armeijaan kuuluivat mm.
 109. Armeijakunta
 komentajana kenraaliluutnantti Ivan P. Alfjorov
 30. Kaartin Armeijakunta
 komentajana kenraaliluutnantti Nikolai P. Simonjak
 97. Armeijakunta
 komentajana kenraalimajuri Mihail M. Busarov
lisäksi
kaksi panssarirykmenttiä
yksi rynnäkkötykkirykmentti

21. Armeijan divisioonat olivat oheisen taulukon mukaiset.

23. Armeija 

23. Armeijan tehtävänä oli liittyä 21. Armeijan aloittamaan suurhyökkäykseen ja jatkaa sitä murtoalueesta pohjoiseen ja luoteeseen.

Armeijan komentajana toimi kenraaliluutnantti Aleksandr I. Tšerepanov.

Armeijaan kuuluivat mm.:
115. Armeijakunta
98. Armeijakunta

Reservijoukot 

Suomea vastaan tehtävän suurhyökkäyksen jatkamista varten oli Neuvostoliiton sodanjohto Stavka varannut lisäksi mm. kaksi jalkaväkiarmeijakuntaan, jotka olivat:
108. Armeijakunta
110. Armeijakunta

Lähteet 
Ari Raunio ja Juri Kilin / WG 2005 : Sodan taisteluja 2 - Jatkosota / ISBN 951-593-927-5