Latvialainen gambiitti

Latvialainen gambiitti on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla:
1.e4 e5 2.Rf3 f5
Se on harvinainen ja teoreettisesti kyseenalaisenakin pidetty avaus. Se on myös harvinainen huipputasolla. 

Siirto 2...f5 on mustan neljänneksi suosituin vastaus valkean toiseen siirtoon. Avauksen pääjatko on 3.Rxe5, joka tarjoaa valkealle selvästi mustaa paremmat voittomahdollisuudet, ainakin tilastollisesti.

Vladimir Nabokov viittaa latvialaiseen gambiittiin teoksessaan Luzhinin puolustus, josta on myös tehty elokuva.

Avauksen historiaa

Siirtoa 2...f5 analysoi teoksessaan ensimmäistä kertaa portugalilainen Pedro Damiano vuonna 1512. Niin sanottu Göttingenin käsikirjoitus sisältää ainoastaan muunnelman 1. e4 e5 2. Rf3 d6 3. Lc4 f5 4. d3 f4. Mainittu avausvariantti luetaan kyseisessä siirtojärjestyksessä varsinaisesti Philidorin puolustuksen teoriaan kuuluvaksi (1. e4 e5 2. Rf3 d6 3. Lc4 f5 on Philidorin puolustuksen harvinaisempi sivumuunnelma nimeltä Philidorin vastahyökkäys). Siihen voi päätyä siirtovaihdolla myös latvialaisesta gambiitista (1. e4 e5 2. Rf3 f5 3. Lc4 d6 4. d3 f4). 

1600-luvulla latvialaista gambiittia tutki italialainen Gioacchino Greco (1600-1634). Hänen mukaansa avausta kutsuttiin vuosisatojen ajan Grecon vastagambiitiksi. Sen jälkeen avaus painui unholaan 200 vuoden ajaksi. 1800-luvun ensimmäisellä puoliskolla sitä analysoivat ja käyttivät pelissä saksalaiset mestarit Paul Rudolf von Bilguer ja Tassilo von der Lasa. Eräs avauksen muunnelmista (1. e4 e5 2. Rf3 f5 3. Rxe5 Df6 4. d4 d6 5. Rc4) on von Bilguerin mukaan nimeltään Bilguerin muunnelma.  

Latvialainen Karl Behting (Kārlis Bētiņš) alkoi analysoida ja käyttää latvialaista gambiittia vuoden 1900 jälkeen. Hän voitti avauksella useita pelejä. Pian avausta alkoi käyttää myös muita latvialaisia mestareita. Näistä voidaan mainita Vladimirs Petrovs ja Wolfgang Hasenfuss. Behtingin johdolla Riian seniorien klubin joukkue voitti vuosina 1934–1936 neuvottelupelinä käydyssä kirjepelissä Tukholman Shakkiklubin joukkueen. Riikalaiset pelasivat myös muita pelejä. Peli Vaasan kaupungin joukkuetta vastaan päättyi tasan , mutta toisen pelin riikalaiset voittivat. Tunnustuksena latvialaisten pelaajien työlle avauksen tekemisessä tunnetuksi maailman šakkiliitto FIDE vahvisti kongressissaan 1937 avauksen nimeksi latvialainen gambiitti. 

Toisen maailmansodan jälkeen avausta on käytetty lähinnä kirjepeleissä. Sitä pelasi 1950-luvulla joitakin kertoja latvialainen Leonids Dreibergs (1908-1969). Säännöllisesti avausta pelasi aikanaan sekä lähipelissä että kirjepelissä saksalainen Jutta Hempel (s. 1960).

Huippupelaajista latvialaista gambiittia kokeili nuoruudessaan tuleva maailmanmestari Boris Spasski. Suurmestareista sitä ovat käyttäneet saksalainen Stefan Kindermann ja ruotsalainen Jonny Hector Kirjepeleissä sitä on 1970-luvulta lähtien usein pelannut kirjeshakin suurmestari Juan Sebastian Morgado.

1990-luvun alun jälkeen latvialainen gambiitti on suurmestaripeleissä esiintynyt enää vain satunnaisesti. Amerikkalainen suurmestari Joel Benjamin kokeili sitä vuonna 1992. Lähishakin suurmestari Murray Chandler pelasi 1997 sitä kahdesti kirjepeleissä, mutta hävisi molemmat pelinsä.

Katso myös
Epätavalliset shakkiavaukset

Lähteet

Shakkiavaukset