Jalkaväkirykmentti 11 (jatkosota)

Jalkaväkirykmentti 11 oli Suomen puolustusvoimien 3. divisioonan joukkoyksikkö jatkosodassa. Sen rungon muodostivat välirauhan aikaisen 11. prikaatin yksiköt täydennettynä Oulun alueelta kootuilla joukoilla.

Rykmentin sotatie kulki ensin Kuusamosta Uhtuan kautta Ihantalaan ja sieltä edelleen Lapin sotaan, eli Tornioon, Rovaniemelle ja lopulta Kilpisjärvelle.

Perustaminen
Eräät V Armeijakunnan joukot kutsuttiin 10. kesäkuuta 1941 ylimääräisiin harjoituksiin, samalla siirrettiin rajan vartiointivastuu armeijakunnalle, ja välirauhan 11. prikaati jaettiin kahden sodan ajan rykmentin (Jalkaväkirykmentit 11 ja 53) kantajoukoksi.

Jalkaväkirykmentti 11:n komentajaksi määrättiin eversti Sulo Aate Malm, ja rykmentti muodostettiin seuraavasti:
11. prikaatin esikunnasta muodostettiin rykmentin esikunta (E/JR 11)
Komentotoimisto, jossa adjutanttina oli luutnantti Otto Ylirisku
Huoltotoimisto, huoltopäällikkö kapteeni Ossian Erik Marno
Komentojoukkue
Jääkärijoukkue muodostettiin 11. prikaatin vastaavista osista ja sen ensimmäisenä johtajana oli vänrikki Kurkinen
Pioneerijoukkue muodostettiin 11. prikaatin vastaavista osista ja sen ensimmäisenä johtajana oli vänrikki Kiviperä
Viestijoukkue muodostettiin 11. prikaatin vastaavista osista ja sen ensimmäisenä johtajana oli luutnantti Virtanen
Toimitusjoukkue
I Pataljoona (I/JR 11) oli everstiluutnantti Matti Ranisen varusmiespataljoona
II Pataljoona (II/JR 11) perustettiin Oulussa majuri Väinö Johannes Veijolan johdolla
III Pataljoona (III/JR 11) perustettiin Suomussalmen, Hyrynsalmen, Ristijärven ja Puolangan alueilla kapteeni M. Ylösen (kaatui 21.7.1941) johdolla
Kranaatinheitinkomppanian (13./JR 11) runkona oli 11. prikaatin kranaatinheitinkomppania. Komppania toimi aluksi osastona, mutta laajeni myöhemmin komppaniaksi, päällikkönä kapteeni A. Kulmakko
Tykkikomppanian (14./JR 11) runkona oli Oulussa toiminut Osasto Salpo, joka täydennettiin Oulun ja Oulaisten reserviläisillä. Osasto oli ollut välirauhan aikana V Armeijakunnan panssarintorjuntakoulutuskeskus. Komppanianpäälliköksi määrättiin luutnantti A. Huotari.
Rykmentin Kolonna (Kol./JR 11)

Perustamisen aikana ylijääneistä joukoista muodostettiin erillisosastoja, joita olivat muun muassa panssariauto-osasto.

Rykmentin miesvahvuus oli noin 3 600 miestä. Rykmentti oli puhtaasti hevosvetoinen ja hevosia oli 412 kappaletta. Moottoriajoneuvoja oli kuusi: kaksi moottoripyörää, kaksi henkilöautoa ja kaksi kuorma-autoa. (Rykmentin määrävahvuus.)

Hyökkäys Uhtualle 

Jalkaväkirykmentti 11 aloitti hyökkäyksensä osana Ryhmä F:ää 1. heinäkuuta 1941 kohden Uhtuaa. Rykmentti oli painopistesuunnan kärjessä muutaman päivän taukoa lukuun ottamatta ja nimekkäimmät taistelut käytiin Vuonnisenjoen ja Pistojärven ylimenohyökkäyksissä, Korpijärvellä, "Hevosenkengässä" ja Kiiskisjärvien kannaksella.

Asemasotavaihe 

Hyökkäyksen pysähdyttyä Jalkaväkirykmentti 11 ryhmittyi puolustukseen. Tavoitteena ollut Uhtua jäi saavuttamatta. Uhtuan alue oli suhteellisen rauhallinen ja tappiotkin olivat pieniä.

Mukana Kiestingin suurtaistelussa
Asemasodan hiljaiselo keskeytyi huhtikuussa 1942 Uhtuan pohjoispuolisella alueella alkaneeseen Kiestingin suurtaisteluun, jossa venäläiset pyrkivät usean divisioonan ja mm. erillisen hiihtoprikaatin voimin motittamaan koko Kiestingin rintaman. Jo taistelun alkamispäivänä 24:ntenä huhtikuuta IV/11.Pr (entinen II/JR 11) sai käskyn siirtyä III armeijakunnan reserviksi Kiestinkiin Röhön kautta. Jo 2 päivää myöhemmin IV/11.Pr käynnisti suomalaisten ensimmäisen vastahyökkäyksen Ylä-Mustajärven ja Jelettijärven välisellä kannaksella yhdessä 35. Rajajääkäriosaston ja Jalkaväkirykmentti 14:n kanssa.
Toukokuussa myös I/11.Pr oli mukana taisteluosasto Puroman mukana Kiestingissä laajemmassa vastahyökkäyksessä, johon oli haalittu yhteensä 6 muualta tuotua pataljoonaa, joista osa saksalaisia.

Kannaksen torjuntataistelut 

Kesällä 1944 Jalkaväkirykmentti 11 siirrettiin Karjalankannakselle, minne se saapui juuri ennen Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alkamista. Rykmentti sijoitettiin VT-asemaan Kivennavalle. Rykmentti torjui neuvostojoukkojen hyökkäykset ja irtaantui käskystä puolustuksen murruttua sivustalla.

VKT-asemassa Jalkaväkirykmentti 11 ryhmitettiin Kuparsaaren alueelle.

Lapin sota 

Jalkaväkirykmentti 11 oli osana ensimmäistä maihinnousujoukkoa Torniossa. Kovat lähes kaksiviikkoiset taistelut Torniossa kuluttivat joukkoja tuntuvasti, mutta niiden päätyttyä rykmentti aloitti etenemisen kohden Rovaniemeä. Rykmentti tarvitsi matkaan kahdeksan päivää saksalaisten viivyttäessä joukon etenemistä. Rykmentti ei kyennyt estämään Rovaniemen tuhoa, vaan joutui katselemaan saksalaisten poistumista palavasta kaupungista.

Rykmentin lakkauttaminen 

Rykmentti lakkautettiin Sinetässä Rovaniemen pohjoispuolella lokakuun alussa 1944.

Tappiot 

Jalkaväkirykmentti 11 menetti taisteluissa sodan aikana yli 4 000 miestä. Rykmentin sotilaita kaatui menehtyneiden tietokannan mukaan 668, menehtyi haavoihinsa 222, katosi ja julistettiin myöhemmin kuolleiksi 15, menehtyi sotavankeudessa 4. Yhteensä sotatoimien vuoksi rykmentin sotilaita menehtyi 909. Lisäksi 54 sotilasta kuoli muusta kuin vihollistoiminnasta johtuen.

Komentajat 
Rykmentinkomentajina olivat:
 eversti Sulo Malm 18. kesäkuuta - 9. lokakuuta 1941
 everstiluutnantti (everstiksi 22. joulukuuta 1941) Joel Svante Walldén 10. lokakuuta 1941 - 8. helmikuuta 1943
 eversti Yrjö August Pöyhönen 9. helmikuuta 1943 - 24. maaliskuuta 1944
 jääkärieversti Aksel Vuokko 25. maaliskuuta - 14. heinäkuuta 1944
 everstiluutnantti Wolf H. Halsti 15. heinäkuuta - 23. elokuuta 1944 (sijaisena)
 jääkärieversti Aksel Vuokko 24. elokuuta - 27. syyskuuta 1944
 everstiluutnantti Wolf H. Halsti 28. syyskuuta - 25. lokakuuta 1944

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Pohjan Prikaatin Kilta: JR 11 

Jatkosodan suomalaiset jalkaväkirykmentit