Saksan kaapparilaivat maailmansodissa

Kaappari-nimitystä käytettiin 1900-luvun maailmansodissa, vaikka klassinen kaapparitoiminta oli päättynyt Napoleonin sotien myötä.

Kaapparilaivojen paluu
Molempien maailmansotien aikana erityisesti muutamat saksalaiset pienehköt sotalaivat kävivät itsenäisesti sotaa vastapuolen kauppalaivoja vastaan. Myöhemmin mukaan tulivat ns. apuristeilijät () eli siviiliristeilijät. Ne olivat valtamerikelpoisia rahti-matkustajalaivoja, joissa oli kätketty aseistus ja naamiointivarusteita. Myös yksi purjelaiva, kolmimastofregatti Seeadler, varustettiin apuristeilijäksi. 

Alukset esiintyivät iskujensa välissä puolueettomina kauppalaivoina, mutta niiden varsinainen tarkoitus oli  harjoittaa itsenäistä sodankäyntiä vihollisen rahtiliikennettä vastaan. Aina hyökkäyksen alussa puolueeton lippu vaihdettiin omaksi sotalipuksi. Näin tehtiin myös silloin, jos ylivoimainen vastapuolen sotalaiva yllätti siviiliristeilijän ja avasi tulen: kaapparin miehet vaihtoivat siviilipukunsa asetakkeihin ja nostivat oman lippunsa. Näin heitä kohdeltiin vangitsemisen tullen sotavankeina - väärällä lipulla ja siviilivaatteissa olisi seurannut tuomio merirosvoudesta.

Menestyneimmät kaapparit
Toisessa maailmansodassa menestyneimmät tällaiset olivat saksalaiset s/s Pinguin (32 upotusta, 154 000 brt) päällikkönään kommodori () Ernst-Felix Krüder, s/s Kormoran päällikkönään kommodori Heinrich Detmers, ja s/s Atlantis päällikkönään kommodori, myöhemmin amiraali Bernhard Rogge. s/s Pinguin upposi Intian valtamerellä taistelussa County-luokan raskaan risteilijän HMS Cornwallin ja s/s Kormoran kevyen risteilijän HMAS Sydneyn kanssa. Atlantiksen upotti etelä-Atlantilla raskas risteilijä HMS Devonshire. Molempien jälkimmäisten kaapparien miehistöt pelastuivat, polttoainesäiliöön osuneen torpedon tuleen sytyttämä HMAS Sydney upposi koko miehistöineen. Molempien alusten, HMAS Sydneyn ja HSK Kormoranin, hylyt löydettiin lopulta Australian rannikon läheisyydestä maaliskuussa 2008.

Viimeiset kaapparit

Apuristeilijät toimivat myös varsinaisten sotalaivojen huoltolaivoina, kunnes taistelualusten käyttö valtamerillä lopetettiin taistelulaiva Bismarckin upottamisen jälkeen 21. toukokuuta 1941. Viimeiset apuristeilijät hakeutuivat turvaan Japaniin.

Viimeinen yrittäjä s/s Togo ei päässyt ulos Pohjanmereltä; päällikkö huomasi jo Dogger-matalikon tienoilla aluksensa olevan niin pahasti saarrettuna, että katsoi ainoaksi mahdollisuudeksi perääntyä takaisin Saksaan. Suuramiraali Dönitz oli samaa mieltä, ettei kaapparitehtäviin ollut enää asiaa, ja Togosta tehtiin yöhävittäjiä ohjaava tutkalaiva, jonka asemapaikaksi tuli Tallinna. Sieltä käsin alus otti osaa mm. helmikuussa 1944 tapahtuneiden Helsinkiin kohdistuneiden suurilmahyökkäyksien torjuntaan.  Alus vetäytyi takaisin Saksaan, kun saksalaiset joukot poistuivat Baltiasta. Sodan päätyttyä venäläiset ottivat sen sotakorvauksena.

Aiheesta muualla
Marauders of the Sea, German Armed Merchant Raiders During World War 2
Marauders of the Sea, German Armed Merchant Raiders During World War 1, Wolf
Marauders of the Sea, German Armed Merchant Raiders During World War 1, Möwe
Hilfskreuzer

Saksan keisarikunnan laivasto
Kriegsmarine
Merirosvous