Osmaninturkki

Osmaninturkki (turkiksi: Osmanlıca eli Osmanlı Türkçesi, osmaniksi: لسان عثمانی‎ lisân-ı Osmânî) on Turkin vanhempi kirjakieli Osmanien valtakunnan ajalta. Se kuuluu turkkilaisten kielten kielikuntaan, eteläturkkilaisten kielten ryhmään. 

Turkkilaiset kielet saapuivat Anatolian niemimaalle seldžukkien valloitusretkien myötä. Kielen historia voidaan jakaa kolmeen vaiheeseen: vanhempaan (1200–1500 -luvut), keskeiseen (1600–1700 -luvut) ja uudempaan (1800-luvulta lähtien) osmaaniturkkiin. 

Kieli oli lähinnä vain kirjakieli, jossa oli runsaasti, jopa 80 %, lainasanoja arabiasta ja persiasta. Kielioppi oli turkkilaisten kielten mukaista, mutta lainasanojen kohdalla noudatettiin paikoittain lähtökielen kielioppia. 

Osmaninturkkia kirjoitettiin arabialaisella kirjaimistolla, ja siinä oli niin paljon arabialaisia, kreikkalaisia ja persialaisia lainasanoja, että tavallisen kansalaisen oli vaikea ymmärtää sitä. Vuonna 1928, Turkin tasavallan perustamisen myötä (1923), vaihdettiin käyttöön latinalaiset aakkoset. Syynä vaihtoon oli mm. se, että arabialainen kirjoitusjärjestelmä ei sovi kovinkaan hyvin turkkilaisten kielten kirjoittamiseen, koska vokallien merkitseminen on vaikeaa. Myös arabiasta ja persiasta tulleista lainasanoista pyrittiin eroon 1930-luvun kuluessa toteutettujen reformien myötä, jolloin lainasanoja korvattiin turkkilaisilla sanoilla, joita piti usein keksiä. Tämän myötä osmaniturkista tuli vanha kirjakielen muoto, joka jäi sittemmin pois käytöstä.

Lähteet

Viitteet 

Turkin kielet
Aasian kuolleet kielet
Tunisian kielet
Osmanien valtakunnan kulttuuri