Arvid Mörne

Arvid Mörne (6. toukokuuta 1876 Kuopio – 15. kesäkuuta 1946 Kauniainen) oli suomenruotsalainen kirjailija.

Elämä 
Tullinhoitajan poika Mörne pääsi ylioppilaaksi 1894. Hän opiskeli sitten kirjallisuutta ja historiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi 1897. Mörne väitteli filosofian tohtoriksi 1910 aiheenaan kirjailija Josef Julius Wecksell.

Mörne toimi Espoon Finnsissä sijainneen Keski-Uudenmaan kansankorkeakoulun (Mellersta Nylands folkhögskola) johtajana 1899–1909 ja koulun opettajana 1909–1911. Mörne oli mukana aktivistien toiminnassa 1900-luvun alussa ja joutui lopulta luopumaan koulun johtajan virastaan vuoden 1905 suurlakkoon osallistumisen takia. Vuoden 1907 eduskuntavaalien alla Mörne oli ehdolla sosialidemokraattien kansanedustajaehdokkaaksi, mutta hävisi puolueen sisäisen esivaalin O. V. Johanssonille. 

Mörne pyrki nuoruudessaan yhdistämään kolmentyyppisen toiminnan: venäläisvastaisen aktivismin, suomenruotsalaisen itsetietoisuuden herättämisen ja työväenliikkeen. Näiden yhdistäminen oli kuitenkin lähes mahdotonta, mikä oli Mörnelle suuri pettymys. Hän pettyi varsinkin työväenaatteeseen. Suomenruotsalaisuuden edistäminen pysyi hänen tavoitteenaan. 1930-luvulla hän korotti äänensä fasismin nousua vastaan.

Vuonna 1911 Mörne muutti perheineen Kauniaisiin rakennuttamaansa Villa Granmora -nimiseen taloon, jossa hän asui lopun elämänsä. Arvid Mörne oli kotimaisen kirjallisuuden dosenttina Helsingin yliopistossa 1913–1943. 1900-luvun alkuvuosina Mörne toimi myös Nyländska posten- ja Veckans Nyheter -lehtien toimittajana sekä Arbetaren- ja Helsingfors-Posten-lehtien avustajana. Hän julkaisi myös proosaa ja näytelmiä, joiden on katsottu turhaan jääneen ilman huomiota.

Arvid Mörne oli naimisissa näyttelijä Signe Hagelstamin kanssa. Perheen kolmesta lapsesta Håkan Mörne ja Barbro Mörne olivat myös kirjailijoita ja Gudrun Mörne oli toimittaja ja lastenkirjailija.

Mörnen runoissa kuvastui 1900-luvun alussa hänen tuolloin omaksumansa sosialistinen maailmankatsomus. Hänen aatteellisen pettymyksensä aikoihin runoissa kuvattiin saaristoluontoa. Toisen maailmansodan aikana Mörne pohti runoissa ihmisen inhimillisyyden ja hänen tekojensa epäinhimillisyyden vastakohtaa. Runosarja Efter tiotusen år. En rundflygning vertautuu pessimismissään ja avaruusteemassaan myöhemmin ilmestyneeseen Harry Martinsonin Aniaraan.

Runokokoelmia 
 Rytm och Rim (1899)
 Nya sånger (1901)
 Ny tid (1903)
 Döda år (1910)
 Sommarnatten (1916)
 Höstlig dikt (1919)
 Vandringen och vägen (1924)
 Hjärtat och svärdet (1935)
 Atlantisk bränning (1937)
 Över havet brann Mars (1939)
 Sånger i världsskymning (1941)
 Sfinxen och pyramiden (1944)
 Solbärgning (1946)

Romaaneja 
 Inför havets anlete (1921) (suomeksi nimellä Meren kasvojen edessä 1926)
 Kristina Bjur (1922)

Tutkielmia  
Josef Julius Wexell (1909)
Alexis Kivi och hans roman "Seitsemän veljestä (1911)
Axel Olof Freudenthal (1927)
Från Saima till Vikingen (1916)

Palkinnot
 Valtion kirjallisuuspalkinto 1899, 1901, 1903, 1913-1914, 1915-1918, 1921, 1922, 1924, 1925, 1928, 1930, 1931, 1935
 Lybeckska priset 1925
 De Nios stora pris 1931
 SLS:s Sällskapets pris 1935, 1940, 1942, 1946
 De Nios stora pris 1940

Lähteet 
 Suomen kirjailijat -tietokanta 
 Elmer-kirjailijatietokanta: Arvid Mörne

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattavia Arvid Mörnen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta

Suomenruotsalaiset kirjailijat
Sortokausien aktivistit
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1946 kuolleet