Hans Nielsen Hauge

Hans Nielsen Hauge (3. huhtikuuta 1771 – 29. maaliskuuta 1824) oli 1800-luvun norjalainen luterilainen maallikko, hengellinen johtaja, yrittäjä, sosiaalinen uudistaja ja kirjailija. Hän johti pietististä herätystä, joka tunnetaan haugelaisuutena. Haugen katsotaan myös vaikuttaneen Norjan varhaiseen teollistumiseen.

Elämäkerta 
Hans Nielsen Hauge syntyi viidentenä kymmenlapsiseen perheeseen esi-isiltä perityllä Hauge på Rolvsøy -tilalla Østfoldin läänissä. Hänen isänsä oli Niels Mikkelsen Evenrød (1732–1813) ja äitinsä Maria Olsdatter Hauge (1735–1811).

Hän oli köyhä ja tavallinen nuori. Muutos tapahtui, kun hän sai hengellisen herätyksen 5. huhtikuuta 1796 ollessaan 25-vuotias. Kahden kuukauden sisällä hän perusti omaan yhteisöönsä herätysliikkeen, kirjoitti kirjan ja päätti ottaa työkseen lähetystehtävän. Hauge toimi 1797–1804 herätysliikkeen johtajana. Virallisesti maallikot eivät olisi saaneet saarnata, mutta Hauge kiersi silti ympäri maata ja perusti kristillisiä veljeskuntia. Hän pysyi seuraajineen Norjan kirkon yhteydessä huolimatta papiston vastustuksesta ja useista vankeustuomioista. 

Hän kirjoitti sarjan kirjoja elämässään. 18 vuoden aikana hän julkaisi 33 kirjaa. Arvioidaan, että 100 000 norjalaista luki yhden tai useamman kirjan, mikä on suuri määrä, kun väestöä oli 900 000. Joukossa oli enemmän tai vähemmän lukutaitoisia henkilöitä.

Seuraavien vuosien aikana Hauge kulki enimmäkseen jalkaisin suuressa osassa Norjaa. Hänellä oli lukemattomia herätyskokouksia, usein kirkonmenojen jälkeen. Uskonnollisen työnsä lisäksi hän tarjosi käytännön neuvoja ja rohkaisi uudisasuttamaan Pohjois-Norjaa. Häntä ja hänen seuraajiaan vainottiin, vaikka heidän opetuksensa olivat sopusoinnussa luterilaisen opin kanssa. Hän alkoi saarnata ”elävästä uskosta” Norjassa ja Tanskassa. Hän uskoi saaneensa kutsun julistaa pelastusvarmuutta muille mystisen kokemuksensa jälkeen. Siihen aikaan kiertävien saarnaajien uskonnolliset kokoukset pidettiin pastorin valvonnassa, mutta ne olivat laittomia, ja Hauge pidätettiin useita kertoja.

Hauge kohtasi suurta henkilökohtaista kärsimystä ja valtion vainoa. Hänet vangittiin peräti 14 kertaa vuosivälillä 1794–1811, häntä syytettiin noituudesta ja aviorikoksesta sekä sanottiin rikkovan vuoden 1741 konventikkeliplakaatia. Sen mukaan norjalaisilla ei ole oikeutta uskonnolliseen kokoontumiseen ilman Norjan kirkon papin lupaa. Hänen vankila-aikansa vahingoitti hänen terveyttään ja johti ennenaikaiseen kuolemaan. Kun hänet vapautettiin vankilasta vuonna 1811, hän aloitti Bakkehaugenissa maanviljelijänä ja teollisuudenharjoittajana lähellä Kristianiaa (nykyistä Osloa).

Vuonna 1815 hän meni naimisiin Andrea Andersdatterin kanssa, joka myöhemmin kuoli synnytyksessä samana vuonna. Vuonna 1817 hän meni naimisiin Ingeborg Marie Olsdatterin (1791–1872) kanssa ja osti Bredtvetin tilan (nykyään Bredtvet-kirkon alue Oslossa), jossa hän kuoli. Kolme neljästä lapsesta kuoli nuorena. Pojastaan, Andreas Haugesta, tuli Norjan kirkon pappi ja tämä toimi myös Norjan parlamentin jäsenenä.

Haugelaisuus ja saavutukset 
Yleisesti ollaan sitä mieltä, että Hans Nielsen Haugella oli syvällinen vaikutus sekä maalliseen että uskonnolliseen historiaan Norjassa. Hauge-sanoma korosti sitä hengellisyyttä, jota hän tunsi Martti Lutherista lähtien. Hän johti karismaattisia kokouksia, ja hänen organisaationsa muuttui epäviralliseksi verkostoksi, joka monin tavoin kiisti kirkon valtion laitoksena. Tämän seurauksena häntä ja hänen seuraajiansa vainottiin eri tavoin. Hauge vangittiin useaan otteeseen, ja hän vietti yhteensä yhdeksän vuotta vankeudessa.

Ajan myötä haugelaisuus lisäsi vaikutusvaltaa koko maassa. Jotkut luvut kuvaavat tätä tosiasiaa. 1800-luvun loppupuolella Kristianissa sijaitsevassa kirkossa normaalisti palvelukseen osallistui alle 20 ihmistä lähes 10 000:sta asukkaasta. Kristinusko Norjassa noudatti tradioita, ja etiikka (kristillisestä näkökulmasta) ja hengellinen elämä oli lähes olematonta. Ei ole liioiteltua sanoa, että hän elvytti uskoa laajasti Norjassa. Sekä miehet että naiset olivat keskeisessä asemassa tässä uudistumisessa. Haugelaisuuden ensimmäinen naispuolinen saarnaaja oli Sara Oust , joka oli aktiivinen vuodesta 1799.

Haugen teollisuussaavutuksina oli lukuisia tehtaita, joita Hauge perusti ympäri maata. Kaikki paitsi yksi katosivat teollisen vallankumouksen aikana, joka Norjassa tapahtui 1800-luvun puolivälissä. Vuonna 1809 hallitus vapautti tilapäisesti Haugen vankilasta, jotta hän pystyisi rakentamaan suolakauppoja helpottaakseen brittiläisen saarron aiheuttaman suolapulan. Hänen vaatimattomuutensa esti, ettei hänestä kuitenkaan tullut kapitalisti, ja hän luovutti kaiken, minkä hän oli perustanut ja inspiroinut muille - veljille ja ystäville. Äärimmäisen talouskriisin aikana, kun lähes kaikki vaurastuneet puuparonit ja rautatavaroiden omistajat joutuivat konkurssiin Napoleonin sodan vuoksi, hän osoitti vaurastumisen keinon kenelle tahansa aloitteellisuudellaan ja tämä johti Norjan kansantalouden uusiin nousuihin muutaman vuoden kuluttua kansallisen itsenäistymisen vuodesta 1814 lukien. Tässä asiassa Hauge oli vain yksi monista toimijoista, mutta hän oli yksi vaikutusvaltaisimmista - etenkin tavalla, jolla hän yhdisti taloutta ja kristillistä moraalia: tunnusmerkkejä olivat vaatimattomuus, rehellisyys ja kova työ.

Haugen vaikutukset 

 Hänen varmuutensa uskonnolliseen ja maalliseen vaikuttamiseen antoi äänen tavallisille ihmisille, jotka auttoivat suuresti Norjan vapaata ja demokraattista perinnettä.
 Hänen luterilaiseen teologiaan sitoutumisensa elvytti yleismaailmallisen uskonnon käsitteen Norjassa. Norjan valtiokirkko myöntää, että Haugen vaikutuksesta usko on koettu henkilökohtaisena asiana.
 Hänen matkansa synnyttivät valtakunnallisia verkostoja, joiden toiminta jatkuu Norjan poliittisessa järjestelmässä yleensäkin ja erityisesti puolueissa.
 Hänen tukensa kansalaisille tuli tärkeäksi voimaksi teolliselle vallankumoukselle Norjassa.

Haugen perintö 
Monet haugelaiset käynnistivät teollisia toimia, kuten tehtaita, telakoita, paperitehtaita, tekstiiliteollisuutta ja painatusta. Menestys toi heille vaurautta lyhyessä ajassa, mikä johtui haugelaisten keskittymisestä huolellisuuteen, taloudelliseen yritykseen ja säästävyyteen. Kolme jäsentä perustuslakia säätävässä Eidsvollissa kuului hänen liikkeensä.

Koska haugelaisten saarnaaminen oli samansuuntaista vuosikausia aikana, jolloin monet norjalaiset siirtyivät Amerikkaan, Haugen-liikkeen vaikutus luterilaisuuteen Amerikassa on ollut huomattava. Amerikkalaisessa luterilaisessa kirkossa oli Hauge- synodi , Eielsenin synodi ja luterilainen vapaakirkko, joilla kaikilla oli haugelaista vaikutusta. Hauge muistetaan vuosittain 29. maaliskuuta yhdysvaltalaisen evankelis-luterilaisen kirkon liturgisessa kalenterissa yhtenä kirkon uudistajana.

Hauge-instituutti 
Hauge-instituutti (Haugeinstituttet) perustettiin vuonna 2005. Instituutti pyrkii lisäämään tietoisuutta Hans Nielsen Haugesta, hänen eettisestä ajattelustaan ja ajankohtaisuudestaan ja antamaan inspiraatiota liike- ja koulutusyhteisölle sekä yhteiskunnalle yleisesti. Hauge-instituutin ajatusten ja käytännön pohjalta keskitytään eettiseen ulottuvuuteen kolmella pääalueella: johtaminen, yrittäjyys, kauppa ja ympäristö. Hauge-instituutilla on useita ammattikumppaneita. Kaksi tärkeintä ovat Pyhän Olavin College Northfieldissa Minnesotassa ja Norjan kauppakorkeakoulu Bergenissä Norjassa.

Hans Nielsen Haugen teoksia 
 Betragtning over Verdens Daarlighed, 1796
 Forsøg til en Afhandling om Guds Viisdom, 1796
 De Enfoldiges Lære og Afmægtiges Styrke, 1798
 De sande Christnes udvalgte Psalmebog, 1799
 Den christelige Lære, forklaret over Epistlerne og Evangelierne, 1800
 Forklaring over Loven og Evangelium, 1804
 Om religiøse Følelser og deres Værd, 1817
 Religeuse Sange, 1819
 Huus-Postil, 1822
 Udtog af Kirke-Historien, 1822
 Hans Nielsen Hauges Testamente til sine Venner, 1821

Kirjallisuutta

Suomenkielisiä kirjoja Haugesta 
 Bull, Jacob B, Hans Nielsen Hauge, 1914
 Hauge, Alfred, Hans Nielsen Hauge: Jumalan kiertolainen, 1951
 Bull, Jacob B, Tunturimaan herättäjä, 1971
 Saarnivaara, Uuras, He elivät Jumalan voimassa, 1975

Lähteet 
 Encylopaedia Britannica: Church of Norway

Aiheesta muualla 
 The Life of Hans Nielsen Hauge . Augsburg Now Fall 1997, Vol. 60, No. 1 

Luterilaiset herätysliikkeet
Pietismi
Norjalaiset henkilöt
Kristilliset kirjailijat
Vuonna 1771 syntyneet
Vuonna 1824 kuolleet