Ralph Bunche

Ralph Johnson Bunche [bʌntʃ] (7. elokuuta 1904 Detroit – 9. joulukuuta 1971) oli yhdysvaltalainen politiikan tutkija ja diplomaatti, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1950 sovittelustaan Palestiinan konfliktissa. Hän sai kaksi Yhdysvaltain korkeinta kunniamerkkiä: Yhdysvaltain kongressin kultaisen mitalin ja presidentin vapaudenmitalin.

Elämäkerta 
Bunche syntyi afroamerikkalaiseen perheeseen Michiganissa. Hänen isänsä oli parturi ja äitinsä harrastelijamuusikko. Perhe muutti Albuquerqueen New Mexicon osavaltioon, jotta vanhempien terveydentila kohentuisi. Melkein heti muuton jälkeen vanhemmat kuitenkin kuolivat ja Bunche joutui 12-vuotiaana isoäitinsä kasvatettavaksi Los Angelesiin. Isoäiti oli mustan liikkeen aktivisti.

Bunche oli koulussa, Jefferson High Schoolissa, loistava oppilas, ja hän suoritti opintonsa UCLAssa parhain arvosanoin vuonna 1927, jolloin hän valmistui kurssinsa parhaana. Hänet tunnettiin myös etevänä baseball-pelaajana. Oman värillisten yhteisönsä keräämillä varoilla hän lähti opiskelemaan Harvardin yliopistoon, jossa hän suoritti maisterin tutkinnon valtiotieteessä vuonna 1928. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1934, vaikka samaan aikaan hän jo opetti Howardin yliopistossa, jossa hän toimi vuodet 1928–1959 ja tapasi siellä myös tulevan vaimonsa Ruth Harrisin.

Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli aluksi CIA:n edeltäjän Office of Strategic Servicesin palveluksessa ja vuodesta 1943 lähtien Yhdysvaltain ulkoministeriössä. Hän myös osallistui Yhdistyneiden kansakuntien perustamiskokoukseen San Franciscossa vuonna 1945. Hän oli jo sodan loppuvaiheen aikana työskennellyt YK:n peruskirjan parissa, ja erityisesti yhteistyössä presidentin puolison Eleanor Rooseveltin kanssa hän keskittyi Ihmisoikeuksien julistukseen.

Vuoden 1947 lopulta Bunche omistautui Israelin ja palestiinalaisten konfliktin selvittämiselle. Tällöin hän palveli YK:ta sen Palestiinan komission sihteeristön päällikkönä. Vuonna 1948 hän työskenteli ruotsalaisen kreivi Folke Bernadotten kanssa yhteistyössä Palestiinan kysymyksessä. Bernadotten kuoleman jälkeen Bunchesta tuli Palestiinan-kysymyksen sovittelija, ja vuonna 1949 hän osallistui keskeisellä tavalla Israelin ja Palestiinan välisen rauhan solmimiseen. Siitä hänelle myönnettiin vuonna 1950 Nobelin rauhanpalkinto.

Tämän jälkeen Bunche jatkoi rauhantyötään YK:n välittäjänä Kongossa, Jemenissä, Kashmirissa ja Kyproksella. Vuonna 1955 hänet nimitettiin YK:n apulaispääsihteeriksi.

Teokset 
 Bunche, Ralph, A World View of Race. Washington, D.C.: Associates in Negro Folk Education, 1936
 Bunche, Ralph. The Political Status of the Negro in the Age of FDR, Chicago: University of Chicago Press, 1973
 Bunche, Ralph. A Brief and Tentative Analysis of Negro Leadership, NY, New York University Press, 2005
 Edgar, Robert R., ed. An African American in South Africa: The Travel Notes of Ralph J. Bunche, 28 September 1937 – 1 January 1938. Athens, Ohio University Press, 1992
 Henry, Charles P., ed. Ralph J. Bunche: Selected Speeches and Writings. Ann Arbor: University of Michigan Press, 1995.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Nobelin rauhanpalkinnon saajat
Yhdysvaltalaiset diplomaatit
Yhdysvaltalaiset politiikan tutkijat
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet