Klaus Maria Brandauer

Klaus Maria Brandauer (oik. Klaus Georg Steng, s. 22. kesäkuuta 1944 Bad Aussee, Itävalta) on itävaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän myös opettaa Max Reinhardt Seminarissa Wienissä Itävallassa.

Aloittaessaan näyttelijänuransa vuonna 1962 hän otti taiteilijanimekseen äitinsä tyttönimen Maria Brandauer. Työskenneltyään teatterissa ja televisiossa hän teki ensimmäisen filmiroolinsa vuonna 1972 elokuvassa Tehtävä Salzburgissa. Vuonna 1981 Brandauer teki kehutun roolityön István Szabón ohjaamassa elokuvassa Mefisto. Elokuva voitti parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkinnon. Brandauer sai roolistaan myös mm. Jussi-palkinnon. Pääosa Mefisto-elokuvassa käynnisti Brandauerin kansainvälisen uran. Seuraavina vuosina hän näytteli mm. Bond-elokuvassa Älä kieltäydy kahdesti (1983) Maximilian Largon roolissa ja paroni Bror von Blixen-Finecken roolissa elokuvassa Minun Afrikkani (1985).

Roolistaan paroni von Blixeninä hän voitti Golden Globe -palkinnon parhaasta miessivuosasta ja oli myös Oscar-ehdokkaana.

Vuonna 1989 hän ohjasi ensimmäisen elokuvansa Georg Elser – Einer aus Deutschland, jossa hän myös näytteli pääosassa. Hän on näytellyt myös monissa teatterirooleissa. 

Vuonna 2006 tuli kuluneeksi 50 vuotta saksalaisen näytelmäkirjailijan Bertolt Brechtin kuolemasta. Brandauer ohjasi Brechtin ja Kurt Weillin vuonna 1928 tekemän Kolmen pennin oopperan juhlanäytöksen. Brandauer valitsi Puukko-Mackien osaan Die Toten Hosen -punkyhtyeen laulusolistin Campinon (oik. Andreas Frege). Tämä herätti hämmästystä teatterialan asiantuntijoiden keskuudessa. Näytelmä sai ristiriitaisen vastaanoton. Campinon roolityötä kehuttiin, mutta näytelmän tavanomaista ohjausta moitittiin. Brandauer sai buuauksia näytelmän ensi-illassa, kun hän tuli kumartamaan yleisölle näytännön päätteeksi.

Brandauer oli naimisissa elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja Karin Brandauerin (o.s. Müller) kanssa vuodesta 1963 vuoteen 1992, jolloin Karin Brandauer kuoli vaikeaan sairauteen. Avioliitosta on yksi lapsi.
Heinäkuussa 2007 Brandauer avioitui Berliinissä elämänkumppaninsa apulaisohjaaja Natalie Krennin kanssa. Brandauerin poika Christian oli tilaisuudessa todistajana.
Klaus Maria Brandauerin asuinpaikkoina ovat nykyään Altaussee, Wien ja New York.

Elokuvat 
Tehtävä Salzburgissa 1972
A Sunday in October 1979
 Mefisto 1981
Älä kieltäydy kahdesti 1983
Eversti Redl 1985
Minun Afrikkani 1985
Kullatut kadut 1986
Poltettu kaupunki 1986, tv-minisarja
Majakkalaiva 1986
Hanussen 1988
Polttava salaisuus 1988
Sankari vai vakooja 1990
Valkohammas 1991
Becoming Colette 1992
Raamattu: Jeremia 1998
Dorothy Dandridge 1999
The Diver – Sukeltaja 1999
Druids – Taistelu Galliasta 2001
Everyman’s Feast 2002
Tetro 2009

Lähteet

Aiheesta muualla 

Itävaltalaiset näyttelijät
Itävaltalaiset elokuvaohjaajat
Golden Globe -palkinnon saajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt