Piper Laurie

Piper Laurie, oik. Rosetta Jacobs (22. tammikuuta 1932 Detroit, Michigan – 14. lokakuuta 2023 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Perhe ja nuoruus 
Rosetta Jacobs syntyi juutalaiseen perheeseen Detroitissa Michiganissa. Hänen isänsä oli huonekalukauppias Alfred Jacobs ja hänen äitinsä Charlotte Sadie Jacobs. Isän isovanhemmat olivat muuttaneet Yhdysvaltoihin Puolasta ja äidin Venäjältä. Rosetta oli kuusivuotias, kun hänet lähetettiin astmaattisen isosiskonsa kanssa asumaan eteläkalifornialaiseen parantolaan. Vanhemmat tulivat perässä kolme vuotta myöhemmin, ja he kaikki muuttivat Los Angelesiin.

Rosetta Jacobs jännitti poikkeuksellisen paljon julkista puhumista, joten hän puhetaidon oppitunteja, joiden kautta hän päätyi myös näyttelemään pieniin rooleihin. Hänen äitinsä kannusti hänet myös näyttelemään pieneen losangelesilaiseen teatteriseurueeseen. Jacobs löysikin pian itselleen myös agentin.

Ura 
Jacobs teki 17-vuotiaana sopimuksen Universal-Internationalin kanssa. Universal antoi hänelle myös näyttämönimen Piper Laurie. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Louisa, jossa hänen vastanäyttelijänään oli Ronald Reagan.

Laurie teki 1950-luvulla muutamassa vuodessa useita elokuvia, mutta hän kyllästyi lopulta hänelle annettuihin rooleihin ja rikkoi vuonna 1956 sopimuksen. Hän kertoi myöhemmin näytelleensä Universalille aina vain samanlaista tyttöä, viatonta, seksuaalista ja yksinkertaista. Laurie lähti Los Angelesista New Yorkiin eikä luvannut palata, ennen kuin saisi kunnollisia rooleja.

Laurie alkoi New Yorkissa näytellä televisiossa ja Off Broadway -näytelmissä. Hän oli neljä vuotta poissa Hollywoodista, kun hänelle tarjottiin osa elokuvasta Suurkaupungin hait (1961). Siitä hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden.

Laurie tapasi Suurkaupunkien haiden promootiokiertueella kriitikko Joe Morgensternin, jonka kanssa hän meni 1962 naimisiin. Avioliiton alkuvuosina Laurie teki pääosin muutamia pieniä televisiorooleja, mutta hän esiintyi 1965 myös ensimmäisessä Broadway-näytelmässä. Hän jätti näyttelemisen kokonaan 1966. He muuttivat maatilalle New Yorkin osavaltion pohjoisosiin Woodstockiin. Laurie keskittyi perhe-elämään ja kuvanveistoon, jota hän myös opiskeli Art Students League of New York. Hän ryhtyi myös leipuriksi, ja hänen reseptejään julkaistiin The New York Timesissa.

Ohjaaja Brian De Palma houkutteli Laurien näyttelemään kauhuelokuvaansa Carrie. Laurie luuli alkuun elokuvaa komediaksi, mutta hän sai silti parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden elokuvasta, jossa hänen roolihahmonsa on telekineettisen tyttären häiriintynyt uskonnollinen äiti.

Carrie innoitti Laurien takaisin näyttelemiseen, ja hän jatkoi uraansa sen jälkeen useamman vuosikymmenen ajan. Laurien seuraavia elokuvia olivat Ruby – riivaajan rakastettu, Tim – erilainen rakkaustarina ja Oz – ihmeiden maailma. Hän oli aktiivinen myös televisiossa ja näytteli muun muassa televisioelokuvassa Bunkkeri Magda Goebbelsiä. Siitä hän sai Emmy-ehdokkuuden. Ehdokkuuden hän sai myös Okalinnuista ja Sairaalan sykkeestä, jossa hän oli vierailevana näyttelijänä. Emmy-palkinon Laurie voitti televisioelokuvasta Promise.

Laurien kolmas Oscar-ehdokkuus tuli elokuvasta Sanaton rakkaus, missä hän näytteli kuuron Marlee Matlinin kuuron hahmon etäistä äitiä. Laurie tunnetaan myös roolistaan televisiosarjassa Twin Peaks, jossa hän esittää Catherine Martellia. Hän oli siitä Emmy-ehdokkaana 1990 ja 1991.

Laurien myöhempiä elokuvia ovat Emily on poissa (1995), Ruohojen harppu (1995), kauhuelokuvat Kauhun oppitunnit (1998) ja Bad Blood (2012) sekä vuonna 2018 elokuvissa Snapshots ja White Boy Rick. Laurie vieraili 1990- ja 2000-luvuilla myös televisiosarjoissa Frasier, Teho-osasto, Diagnoosi: Murha, Enkelin kosketus, Will ja Grace ja Kova laki: Erikoisyksikkö.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2023 kuolleet