Simplonin tunneli

Simplonin tunneli on Italian ja Sveitsin rajaseudulla sijaitseva, Alpit alittava, lähes 20 km pitkä kaksiaukkoinen ja -raiteinen rautatietunneli, joka yhdistää Sveitsin Brigin Italian Domodossolaan. Tunnelin eteläinen pää on Isellessä. Tunnelin omistaa sveitsiläinen valtionyhtiö SBB-CFF-FFS. Liikenteenohjauksesta tunnelissa, osana BLS- eli Bern–Lötschberg–Simplon-reittiä, vastaa BLS. Tunnelissa on henkilö-, autojuna- ja tavaraliikennettä.

Historia 
Simplonin tunnelin poraaminen annettiin Brandt & Brandau -nimisen saksalaisen yhtiön tehtäväksi, joka lupasi toteuttaa sen viidessä ja puolessa vuodessa. Toteutuksen oli määrä koostua kahdesta erillisestä, 17 metrin päässä toisistaan olevasta tunnelista. Tunnelia alettiin porata Brigin puolelta 1. elokuuta 1898. Työt Domodossolan puolelta aloitettiin 16. elokuuta 1898.

Tunnelia louhittiin dynamiitilla, jota varten tunneliporat tekivät kallioon vain suhteellisen pieniä reikiä. Noin puolen tonnin päivittäinen dynamiittimäärä tuotti tunnelista poistettavaksi noin 450 kuutiometriä kiveä. Lämpötila tunnelissa saattoi ajoittain nousta yli 50 °C:n. Rakentajat osuivat vesisuoneen 228 kertaa rakennustöiden aikana. Italian puolella vastaan tuli pehmeä kalkkiliuskekerros, joka oli louhittava käsivoimin. Kolmesti tyytymättömät työntekijät menivät lakkoon. Vaativasta työstä ja monista vastoinkäymisistä johtuen aikataulua jouduttiin lykkäämään. Uudeksi valmistumisajankohdaksi sovittiin 30. huhtikuuta 1905. Tämäkään aikataulu ei pitänyt. Tunnelit yhtyivät lopulta 24. helmikuuta 1905. Max Rosenmundin laatimat laskelmat olivat osoittautuneet tarkoiksi; korkeuseroa tunneleilla oli 20 ja sivusuunnassa 9 senttimetriä. Edessä oli vielä mittava työ tunnelin muuttamiseksi rautatiekäyttöön sopivaksi.

Ensimmäinen Simplonin tunneli valmistui 19. toukokuuta 1906. Italian kuningas Viktor Emanuel III ja Sveitsin liittopresidentti Ludwig Forrer avasivat tunnelin Brigissä. Tunneli oli valmistumiseensa mennessä vaatinut erilaisissa onnettomuuksissa yhteensä 67 työntekijän hengen. Se oli maailman pisin rautatietunneli 76 vuoden ajan.

Aluksi tunneli oli yksiaukkoinen ja -raiteinen. 7. tammikuuta 1922 avattiin toinen 19 824 metrin pituinen tunneli ensimmäisen, 19 803-metrisen viereen.

Tunneli on alusta alkaen ollut sähköistetty. Aluksi syöttöjännite oli 3-vaiheinen (3 kV, 16,7 Hz). Tunnelissa oli kolmivaihekäytön vaatimat kaksi ajojohdinta katossa. Kolmas vaihe oli yhdistetty kiskoihin. Vuonna 1930 syöttöjännite muutettiin 1-vaiheiseksi (5 kV). Nykyisin jännitetaso on Sveitsin pääradoilla käytetty 15 kV.
 
Tunnelissa tehtiin suuri kunnostus vuosina 1984–2003, jotta normaalia rataverkkoa suuremmat, SIM-profiilin (Simplon Inter-Modal) mukaiset, kontteja ja rekka-autoja kuljettavat tavarajunat voisivat kulkea sen läpi.

Uutisia 
9. kesäkuuta 2011 tunnelin Italian-puoleisessa päässä syttyi tavarajunassa tulipalo, jossa tuhoutui viisi vaunua. Henkilövahinkoja ei tapahtunut. Tunnelin molemmat raiteet olivat suljettuja 11. kesäkuuta asti.  Läntisen tunnelin eteläinen osa oli suljettuna 18. marraskuuta 2011 asti.

Tunnelin keskeiset tiedot 
 Alkukorkeus Sveitsin puolella 685,7 m merenpinnasta; Italian puolella 633,5 m merenpinnasta
 Korkein kohta (noin puolivälissä tunnelia) 705 metriä merenpinnasta
 Pituus Sveitsin puolella 9 068 metriä; Italian puolella 10 732 metriä (yhteensä 19 800 metriä)

Katso myös 
Simplonsola
Idän pikajuna

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Kuvia Simplonin tunnelista 

Sveitsin rautatietunnelit
Valais
Italian ja Sveitsin raja