Energia Suomessa

Energia Suomessa käsittelee Suomen energian tuotantoon, kulutukseen ja jakeluun liittyviä asioita.

Energiankulutus asukasta kohti on Suomessa Euroopan unionin suurinta. Syitä ovat paljon energiaa kuluttava teollisuus (noin puolet kulutuksesta), korkea elintaso, kylmä ilmasto (lämmitykseen 25 % kulutuksesta) ja pitkät etäisyydet (liikenne 16 %).

Energiantuotannon tärkeimmät lähteet ovat puupolttoaineet, öljy ja ydinvoima.

Energiapolitiikka ja ilmastopolitiikka ovat vahvasti sidoksissa toisiinsa, sillä kasvihuonekaasupäästöistä noin 80 prosenttia on peräisin energian tuotannosta ja kulutuksesta, mukaan lukien liikenne. Suomi on EU:n jäsenenä sitoutunut yhteisön tavoitteisiin kasvihuonepäästöjen vähentämisestä, energiatehokkuuden nostosta ja uusiutuvien energialähteiden suosimisesta.

Vuonna 2021 uusiutuvan energian osuus energian kulutuksesta oli 42,1 prosenttia. Kun tuohon lisätään ydinvoiman osuus (vuonna 2021: 18,2 prosenttia), 60,3 prosenttia Suomessa kulutetusta energiasta on päästötöntä. Energiatuotanto muuttuu, koska kiviihiilen käyttöä on vähennetty ja hiilivoimaloita suljetaan, uudet sellu- tai biotuotetehtaat tuottavat mustalipeää ja tuulivoimalla on kasvutrendi. Vuonna 2017 Suomessa oli seitsemän suurta kivihiilivoimalaa, joista vain yksi tuotti sähköä pelkällä kivihiilellä. Vuonna 2014 suljettiin Inkoon suuri kivihiilivoimala, joka oli Suomen suurin.

EU-tavoitteena oli, että Suomen olisi katettava 38 prosenttia energiasta uusiutuvilla vuonna 2020. Tämä tavoite ylitettiin. Energia- ja ilmastostrategian mukaan hiilen energiakäytöstä luovutaan Suomessa vuoteen 2030 mennessä.

Energiankulutus 

Energian kokonaiskulutus Suomessa vuonna 2021 oli Tilastokeskuksen mukaan 1 358 PJ (petajoulea) eli 377 TWh (terawattituntia). Kokonaiskulutus kasvoi seitsemällä prosentilla vuodesta 2020. Siirto- ja muuntohäviöiden jälkeen lasketusta loppukäytöstä teollisuus käyttää 45,3 %, rakennusten lämmitys 27,0 %, liikenne 15,4 % ja muut 12,2 %.

Energiankulutus asukasta kohti on Suomessa Euroopan unionin suurinta. Syitä ovat paljon energiaa kuluttava teollisuus, korkea elintaso, kylmä ilmasto ja pitkät etäisyydet. Energiankulutuksen kasvu pysähtyi 2000-luvulla ennen kaikkea teollisuuden muutosten takia. Raskas teollisuus on vähentynyt ja teollisuuden energiatehokkuus parantunut. Uusia energiankuluttajia ovat kansainvälisten yritysten laskentakeskusten konesalit.

Teollisuus 
Eri teollisuuden aloista eniten energiaa käyttävät paperiteollisuus (270 PJ vuonna 2020), metalliteollisuus (65 PJ), öljynjalostus (42 PJ) ja kemianteollisuus (38 PJ).

Metsäteollisuus käyttää puuta sekä raaka-aineena että energianlähteenä. Se käyttää suuren osan Suomen puupolttoaineesta. Metalliteollisuudessa suurimman osan energiasta kuluttaa rauta- ja terästeollisuus. Värimetallien, kuten kuparin, jalostus kuluttaa suuren määrän ennen kaikkea sähköenergiaa. Kemianteollisuudessa sähköä kuluu eniten muovituotteiden ja teollisuuskaasujen valmistukseen elektrolyysillä.

Asuminen 
Asumisen energiankulutuksesta 68 % meni tilojen lämmitykseen, 15 % käyttöveden, ja 5 % saunan vuonna 2018. Sähkölaitteet ja ruoanlaitto veivät 13 %. Asuminen muodosti 20 % energian loppukäytöstä. Vapaa-ajan asunnot olivat mukana luvuissa. Asuminen kulutti 66 TWh, edellisvuosia vähemmän mutta enemmän kuin ennätyslämpimänä vuonna 2015.

Lämmitys 
Rakennusten lämmityskustannuksia vertaillaan lämmitystarvelukujen avulla. Ne lasketaan ulkoilman ja sisätilojen lämpötilaerosta. Laskennallinen sisälämpötila on tässä +17 °C, lämpötilaero siitä todelliseen lämpötilaan katsotaan tulevan mm. erilaisten laitteiden hukkalämmöstä ja auringon lämmityksestä. Vertailukauden 1981–2010 keskimääräinen lämmitystarveluku on Etelä-Suomessa noin 4 000 vuorokausiastetta, Oulun korkeudella noin 5 000 ja Lapissa yli 6 000 vuorokausiastetta.

Asuinrakennuksissa käytetty energiamäärä on kasvanut, kun väkiluku ja asumisväljyys ovat lisääntyneet. Toisaalta vanhoja, vetoisia rakennuksia poistuu käytöstä ja uusien rakennusten energiatehokkuus on parempi. Siksi lämmitykseen käytettävän energiamäärän arvioidaan vähenevän 20–25% vuosina 2010–2050.

Kaukolämmön tuotanto kiinteistöjen lämmitykseen aloitettiin 1960-luvulla. Nykyään yli puolet kiinteistöjen lämmitysenergiasta on kaukolämpöä.

Liikenne 
Liikenne käyttää noin 16% Suomen energiankulutuksesta. Suurin osa liikenteen energian kulutuksesta muodostuu tieliikenteestä.  Tieliikenteen energiankulutus on viime vuosina hieman alentunut ja fossiilisten polttoaineiden osuus kulutuksesta on kääntynyt laskuun. Biopolttoaineiden energiasisällön osuus liikenteen polttonesteistä on velvoitettu olemaan nyt 18% ja kasvamaan vuoteen 2029 mennessä 30 prosenttiin. Fossiilittoman liikenteen tiekartan mukaan kotimaan liikenteen kasvihuonekaasupäästöt puolitetaan vuoteen 2030 mennessä ja liikenne muutetaan nollapäästöiseksi viimeistään vuoteen 2045 mennessä.  

Pääteiden varrella sijaitsevilla pikalatauspisteillä on suuri merkitys sähköautoilun yleistymisen kannalta.  Niinpä valtio tukee niiden lisäämistä. Keväällä 2022 pisteitä oli 700–800, ja suunnitteilla oli noin 500 uutta latauspistettä.

Tuonti, vienti ja hinnat

Energiaan tuonnin ja viennin erotus vuodessa oli 2011–2014 yli 6 miljardia € ja 2015–2017 noin 4 miljardia €. Tuonnin ja viennin arvoa ei voi suoraan verrata energian kulutuksen määriin, koska jalostetun tuotteen arvo kasvaa. Energian vientiin 2010–2017 sisältyi etenkin moottoribensiini ja keskitisleet, joiden yhteisarvo vaihteli 2,6–5,4 miljardia €.

Vuonna 2014 Suomeen tuotiin erilaisia energiatuotteita 10 miljardin euron arvosta, joka oli 25 prosenttia vähemmän kuin edellisenä vuonna. Suurimman tuontimaan Venäjän osuus tuonnin arvosta oli noin 61 prosenttia. Myös energiatuotteiden vienti pieneni 25 prosenttia ja sen arvo oli 5,2 miljardia euroa. Kolme neljäsosaa energiatuotteiden viennistä kohdistui EU-maihin.

Kansainvälisen energiajärjestön IEA:n arvion vuodelta 2007 mukaan Suomen suurin haaste on energiavarmuus eli tuontiriippuvuus ja riippuvuus yhdestä tuontimaasta. Huoltovarmuuden ylläpitämiseksi Suomessa on päätetty vuodesta 2013 alkaen pitää tuontipolttoaineita varastossa viiden kuukauden normaalikulutusta vastaava määrä. Maakaasu vaati oman erityisjärjestelynsä, koska sitä ei voida varastoida Suomen maaperään, kuten esimerkiksi Keski-Euroopassa tehdään. Ilmasto- ja energiastrategian mukaisesti kotimaisen sähköntuotantokapasiteetin tulee kattaa kulutus kaikissa tilanteissa, myös sähköntuonnin ollessa estyneenä. Kaasuntoimitusten katkeamisten varalta teollisuus on valmistautunut käyttämään muuta polttoainetta, käytännössä polttoöljyä. Maakaasua korvaavaa kaasua voidaan tarvittaessa valmistaa putkiverkostoon Porvoossa sijaitsevassa ilmapropaanilaitoksessa, tai tuoda maahan nestemäisenä.  

Vuonna 2022 sähkön kuluttajahinta Suomessa oli Euroopan keskitason alapuolella, se oli 18. korkein 28 maan joukossa. Kun maan yleinen hintataso otetaan huomioon, suomalaisten maksama hinta on vielä halvempi.

Syyskuussa 2015 E95-bensiinin hinta oli EU:n korkeimpien joukossa: kalliimpaa bensiiniä oli Alankomaissa, Britanniassa, Italiassa ja Tanskassa. Samaan aikaan diesel oli Suomea kalliimpaa Britanniassa, Italiassa ja Ruotsissa.

Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 liikennepolttonesteiden hinta nousi rajusti. Kesällä 2022 ne olivat yli 50% kalliimpia kuin vuotta aikaisemmin. Syksyä kohti hinta lähti laskuun.

Energianlähteet
Suomen tärkeimmät energialähteet vuoden 2021 aikana olivat puupolttoaineet (30 % kokonaiskulutuksesta), öljy (19 %), ydinenergia (18 %), hiili (6 %), maakaasu (6 %), vesivoima (4 %) ja turve (3 %). Tuulivoimalla katettiin kaksi prosenttia kulutuksesta, muilla energialähteillä yhteensä 7 prosenttia.

Puupolttoaineet
Suomessa kulutetusta energiasta noin neljännes tuotetaan puupolttoaineella. Polttoaineeksi ei kasvateta varsinaisia energiapuumetsiä, vaan suurin osa puupolttoaineesta syntyy joko metsäteollisuuden sivutuotteina tai hakkuiden yhteydessä. Metsäteollisuudesta saadaan energiakäyttöön puun kuorta ja sahanpurua sekä selluntuotannon sivutuotetta mustalipeää. Nämä käytetään yleensä teollisuuden omissa voimalaitoksissa. Metsähaketta syntyy sekä harvennushakkuissa että päätehakkuiden yhteydessä oksista ja kannoista.

Vuonna 2013 kiinteistä puupolttoaineista käytettiin kolmasosa (18 TWh) pienpoltossa eli (asuin-, teollisuus-, maatalous- ja palvelurakennukset) ja energialaitoksissa kaksi kolmannesta (36 TWh).

Suomen itsenäisyyden alusta toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan asti metsistä hakattiin lähinnä polttopuuta. Metsäteollisuuden puunkäyttö syrjäytti myöhemmin polttopuun.

Öljy

Toinen Suomen kahdesta suurimmasta energialähteestä on öljy, jonka osuus energian kokonaiskulutuksesta on 20–25 %. Osuus on yksi kehittyneiden teollisuusmaiden eli OECD-maiden pienimmistä.

Suomessa toimii kaksi öljynjalostamoa, Porvoon öljynjalostamo ja Naantalin jalostamo. Lähes kaikki Suomessa jalostettava raakaöljy tuodaan Venäjältä Primorskin öljyterminaalista säiliöaluksilla. Runsas kolmannes jalostetusta öljystä menee vientiin.

Öljyn ja muiden fossiilisten polttoaineiden käyttö alkoi kasvaa voimakkaasti 1960-luvulla. Kasvu hidastui energiakriisin aikana 1970-luvulla.

Ydinvoima

Ydinvoimaa tuottavat neljä toimivaa ydinvoimalaitosyksikköä. Laitosyksiköistä kaksi on Satakunnassa, Eurajoen Olkiluodossa ja toiset kaksi Itä-Uudellamaalla, Loviisassa.  Näiden voimaloiden yhteenlaskettu nettosähköteho on 2 752 megawattia.

Suomen viides laitosyksikkö, Olkiluoto 3, on testikäytössä. Säännöllisen sähköntuotannon on määrä alkaa maaliskuussa 2023.

Suomen ydinvoimalat ovat vuosina 2000–2014 tuottaneet sähköä vuosittain 21,4–22,7 TWh, joka on ollut vuodesta riippuen 27–35 prosenttia Suomen tuotannosta ja 24–28 prosenttia maan kulutuksesta .

Suomen hallituksen kansallinen energia- ja ilmastostrategia keväältä 2013 näkee ydinvoiman puhtaan energian muotona, jonka avulla voidaan vähentää esimerkiksi kivihiilen käyttöä ja kasvihuonepäästöjä.

Suomen ensimmäinen ydinvoimalaitosyksikkö aloitti toimintansa Loviisan Hästholmenissa vuonna 1977 ja toinen Olkiluodossa 1979. Loviisan toinen yksikkö otettiin käyttöön vuonna 1981 ja Olkiluodon toinen yksikkö vuonna 1982. Fennovoima päätti lokakuussa 2011 Suomen kuudennen yksikön rakentamisesta Pyhäjoelle. Sillä oli vaikeuksia saada rakennuslupahakemukseen vaadittavaa 60 prosentin kotimaista omistusosuutta. Tilanne näytti ratkeavan Fortumin tulolla Fennovoiman osakkaaksi. Hankkeesta luovuttiin ja Fennovoima irtisanoi sopimuksen Rosatomin kanssa keväällä 2022.

Hiilivoima

Hiilivoima kattaa Suomessa yli 10 prosenttia primäärienergiasta. Kivihiilen osuus sähköntuotannosta on vaihdellut 11 ja 21 prosentin välillä. Kaukolämmöstä ja siihen liittyvästä sähköstä tuotetaan kivihiilellä 26–27 prosenttia. Kivihiilen käyttö on keskittynyt suuriin voimalaitoksiin. Kivihiiltä on tuotu Suomeen ennen kaikkea Venäjältä (3 428 000 tonnia vuonna 2013), Puolasta (302 000 tonnia vuonna 2013), Kazakstanista (105 000 tonnia vuonna 2013) ja Tšekistä (302 000 tonnia vuonna 2013).

Ukrainan kriisin takia EU kielsi kivihiilen tuonnin venäjältä elokuusta 2022 alkaen.

Maakaasu

Maakaasun käyttöalue Suomessa ulottuu Kaakkois-Suomesta pääkaupunkiseudulle, Pirkanmaalle ja osaan läntistä Uuttamaata. Maakaasuputkiverkosto kattaa Suomen kaakkois- ja eteläosan. Tällä alueella maakaasun osuus lämmön- ja sähköntuotannon polttoaineista on noin 30 % primäärienergian käytöstä ollen koko maan primäärienergian käytöstä noin 10 %. Maakaasun osuus sähkönhankinnasta vuonna 2013 oli 13 %. Maakaasulla on myös merkittävä osuus erityisesti kaukolämmön ja sähkön yhteistuotannossa, mutta myös kaukolämmön tuotannossa sekä lauhde- ja erillissähkön tuotannossa.

Maakaasu tuli Suomeen Venäjältä Länsi-Siperiasta kahdella rinnakkaisella putkella. Suomessa maakaasua varastoidaan ainoastaan putkiverkkoon vuorokausivaihteluiden tasaamiseksi. Tuonti alkoi vuonna 1974. Maahantuojana ja tukkumyyjänä toimii Gasum Oy.

Maakaasun toimitus Venäjältä lopetettiin toukokuussa 2022. Gasum alkoi toimittaa maakaasua Balticconnector-yhdysputken kautta muista hankintalähteistä. Venäjän ilmoitettua kaasutoimitusten katkaisusta Suomi tilasi kelluvan lng-terminaalin. Kaasun kulutus kuitenkin romahti.

Turve

Kotimaista turvetta käytetään varsinkin kaukolämmön ja siihen liittyvän sähkön ja lämmön yhteistuotannon polttoaineena. Nykyään rakennettavat leijukerrostekniikkaan perustuvat polttolaitokset soveltuvat hyvin puun ja turpeen yhteiskäyttöön. Ilmastopolitiikan takia näiden voimaloiden kannattaa suosia puupolttoainetta. Toisaalta turpeen käytöllä on aluepoliittinen merkitys.

Turpeen käyttö energiantuotannossa kasvoi 1980- ja 1990-luvulla, kun haluttiin tukea kotimaista energiantuotantoa. Tuotantoluvut nousivat 1980-luvun alun alle 20 terajoulesta vuoden 2007 yli 100 terajouleen. 2010-luvulla alkoi väheneminen, ja vuonna 2020 kulutus oli noin 40 terajoulea.

Vuonna 2020 turpeen osuus Suomen sähköntuotannosta oli kolme prosenttia.

Vesivoima

Suomessa on käytetty vesivoimaa 1300-luvulta asti. Aluksi kosket pyörittivät myllyjä ja sahoja. Sähkön tuotanto vesivoimalla alkoi Tampereella vuonna 1891.

Vesivoiman osuus Suomen sähköntuotannosta oli 1950- ja 1960-luvulla 90 prosenttia. Säädettävyys ja varastoitavuus tekee siitä edelleen tärkeän osan energiantuotantojärjestelmää. Suomen vesivoimalat ovat vuosina 2000–2014 tuottaneet sähköä vuosittain vesitilanteesta riippuen 9,5–16,9 TWh, joka on ollut vuodesta riippuen 12–25 prosenttia Suomen tuotannosta ja 11–20 prosenttia maan kulutuksesta .

Suomessa on yli 220 vesivoimalaitosta, joiden yhteenlaskettu teho on noin 3 100 megawattia. Suurimmat voimalat ovat Imatrankoski (186 MW) ja Kemijoen Petäjäskoski (182 MW). Imatrankoski tuottaa sähköä vuodessa noin 1 000 gigawattituntia, Petäjäskoski vajaat 700 GWh.

Muu uusiutuva energia 

Suomen energia- ja ilmastostrategian tavoitteena on vähentää kasvihuonekaasupäästöjä vähintään 80 prosenttia vuoteen 2050 mennessä. Osatavoitteena on, että uusiutuvan energian osuus Suomen energiantuotannossa kasvaisi vuoteen 2020 mennessä 38 prosenttiin Suomen energiankulutuksesta. Osana Sanna Marinin hallituksen tavoitetta tehdä Suomesta hiilineutraali vuoteen 2035 pyritään saamaan aikaan lähes päästötön sähkön- ja lämmöntuotanto 2030-luvun loppuun mennessä.

Vuonna 2020 uusiutuvan energian osuus energiankulutuksesta oli 42,1 %.

Uusiutuvaa energiaa on biopolttoaineiden ja bioenergian tuotanto, jätteiden poltto energiaksi, maalämmön tai aurinkoenergian talteenotto, tuulivoiman ja vesivoiman tuotanto sekä muihin uusiutuviin energialähteisiin perustuva energiantuotanto. Näistä puupolttoaineen ja vesivoiman osuus koko energiatuotannosta on merkittävä jo nyt. Uusiutuvasta energiasta 83 prosenttia on puupohjaista bioenergiaa. Metsäteollisuuden jäteliemet ovat suurin uusiutuvan energian lähde Suomessa. 14 prosenttia uusiutuvasta energiasta tuotetaan vesivoimalla.

Biopolttoaineet ja bioenergia 
EU-direktiivissä biopolttoaineeksi sanotaan biomassasta tehtyjä neste- tai kaasumaisia liikenteen polttoaineita. Yleisimpiä raaka-aineita ovat sokeriruoko, maissi, soija, auringonkukansiemenet, puuhake, selluloosa, öljypalmu, elintarviketeollisuuden ja biojätekeräilujäte. Näistä elintarviketuotantoonkin kelpaavat aineet lasketaan biopolttoaineiden ensimmäiseen sukupolveen. Toisen sukupolven polttoaineiden raaka-aineina käytetään pääasiassa yhdyskuntajätteitä tai muiden teollisuusalojen prosesseista syntyviä tähteitä.

Pelloilla kasvatettavaa ruokohelpiä voidaan käyttää samoissa voimaloissa turpeen ja puun kanssa. Se on Suomen tärkein peltoenergiakasvi. Kotimaista kasviöljyä voidaan käyttää lämmitysöljyn korvikkeena. Kasveista voidaan tehdä myös etanolia polttoaineeksi.

Vuonna 2018 Äänekosken biotuotetehdas nosti uusiutuvan energian osuutta Suomessa noin kahdella prosenttiyksiköllä.

Maalämpö
Maalämmöksi sanotaan sekä maaperään, kallioon tai veteen varastoitunutta auringon lämpöä että maapallon ytimestä peräisin olevaa fissioenergiaa. Maalämpöä käytetään pientalojen lämmitykseen pumppaamalla jäätymätöntä liuosta sähköpumpulla joko syvässä kaivossa, pintamaassa tai läheisessä vesistössä kiertävässä putkistossa. Pumpun energiankulutuksen takia maalämpölämmitys lisää sähkönkulutusta; se vastaa noin kolmannesta lämmitysenergiasta.

Maalämpöjärjestelmistä noin 60 % asennetaan kaivoon, 30 % pintamaahan ja vajaa 10 % vesistöön.

Aurinkoenergia 

Aurinkoenergiaa on käytetty Suomessa jo pitkään 12 V järjestelmissä esimerkiksi kesämökeillä.

Vuonna 2015 nimellisteholtaan Suomen suurin aurinkosähkövoimala oli Helsingin Kivikon hiihtohallin katolla oleva yli 800 kilowatin laitos. Solarigo rakensi 24 000 aurinkopaneelin aurinkovoimalan (huipputeholtaan 13 megawattia) osaksi Juurakko-hybridipuistoa vuosina 2022–2023.

Tuulienergia 

Suomi on tuulivoiman laajamittaiselle rakentamiselle tuulioloiltaan ja muilta teknisiltä edellytyksiltään esimerkiksi muihin Pohjoismaihin verrattuna hieman epäedullisempaa aluetta, mutta rakentamaton tuulivoimapotentiaali on vielä suuri.

Vuonna 2014 tuulivoimalla tuotettiin noin prosentti koko energiankulutuksesta. Tuulivoimaloiden lukumäärä ja yhteiskapasiteetti on kasvanut erityisen voimakkaasti 2010-luvulla.

Suurin osa tuulivoimaloista sijaitsee Lapissa, Pohjois-Pohjanmaalla, Ahvenanmaalla ja Satakunnassa.

Geoterminen energia

Suomen ensimmäinen Maan sisempien kerrosten lämpöä hyödyntävä laitos Espoossa otetaan suunnitelmien mukaan käyttöön lokakuussa 2020. Laitoksessa pumpataan vettä useiden kilometrien syvyyteen lämpenemään ja näin saatu lämpö käytetään kaukolämpönä. Muita vastaavia laitoksia on suunnitteilla useilla paikkakunnilla.

Erotuksena maalämpöön joka on osittain maaperään sitoutunutta auringon energiaa, geoterminen energia on kokonaiusuudessaan planeetan ytimestä pumpattavaa lämpöenergiaa, joka syntyy siellä radioaktiivisissa prosesseissa.

Biokaasu
Biokaasua käytetään paitsi liikennepolttoaineena, sitä voidaan käyttää myös teollisuuden tarpeisiin tai kaukolämmön tuotantoon maakaasun tapaan. Esimerkiksi Forssassa Saint-Cobanin (aiemmin Isover) lasivillatehtaalla käytetään biokaasua joka valmistetaan läheisellä Envor Groupin biokaasulaitoksella. Envorin tärkeimmät paikalliset raaka-aineen lähteet ovat HKScanin Forssan teurastamo sekä kotitalouksien erilliskeräilystä tuleva biojäte. Edellä mainittujen lisäksi Envor käsittelee merkittäviä määriä jätevesilaitosten puhdistamolietteitä sekä elintarviketeollisuuden, kaupan ja tukun biojätteitä.

Sähkö

Sähköntuotanto valaistukseen alkoi Suomessa jo vuonna 1882, Finlaysonin tehtaalla Tampereella. Vuonna 1917 sähköä kulutettiin Suomessa 205 gigawattituntia. Vuoteen 2013 mennessä kulutus kasvoi lähes neljäsataakertaiseksi, noin 84 000 gigawattituntiin. Sähkön käyttö kasvoi nopeimmin maailmansotien välisenä aikana, ja kasvu jatkuu edelleen. Yhä suurempi osa energiasta kulutetaan sähkönä. Teollisuus käyttää sähköstä yli puolet, sähkölämmitykseen käytetään nykyään kymmenen prosenttia sähköstä.

Pääosa sähköstä tuotettiin vielä 1960-luvulla vesivoimalla. Lämpövoimaa alettiin tuottaa aluksi hiilellä ja öljyllä, myöhemmin tulivat mukaan turve, maakaasu ja 1970-luvun lopulta alkaen ydinvoima.

Sähköntuotanto ja -kulutus

Tilastokeskuksen mukaan vuonna 2007 Suomen sähkönkulutus jakautui seuraavasti: teollisuus 53 % (metsä: 30,7 %, metalli: 9 %, kemia: 7,6 % ja muut: 5,9 %), kotitaloudet 25 %, palvelut 19 % ja häviöt 3 %. Vuonna 2006 kotitaloussähkön kulutus oli noin 11 % kokonaiskulutuksesta ja siinä valaistuksen osuus oli merkittävin ja elektroniikan osuus kasvoi eniten vuosina 1993–2006.

Ympäristövaikutukset

Ilmastonmuutos

Suomen kasvihuonekaasupäästöistä noin kolme neljäsosaa tulee energiasektorilta. Vuonna 2013 kokonaispäästöt vastasivat 60,6 miljoonaa tonnia hiilidioksidipäästöjä (CO2-ekv.), josta energiasektorin osuus oli 47,5 miljoonaa tonnia CO2-ekv.

Suomen maakohtainen velvoite osana EU-maiden yhteistä taakanjakoa Kioton pöytäkirjan ensimmäiselle velvoitekaudelle 2008–2012 on rajoittaa kasvihuonekaasupäästöt keskimäärin perusvuoden (1990) tasolle. Suomi on Tilastokeskuksen tietojen mukaan saavuttamassa tämän tavoitteen. Toista velvoitekautta (2013–2020) varten tehtiin useita muutoksia Dohan osapuolikokouksessa joulukuussa 2012. EU:lla on Kioton pöytäkirjan toisella velvoitekaudella yhteinen 20 prosentin vähennystavoite.

Pienhiukkaset 
Pienhiukkasia, joiden koko vaihtelee muutaman nanometrin kokoisesta molekyyliryppäästä näkyvään pölyhiukkaseen, pidetään nykyisin tärkeimpänä terveyteen vaikuttavana ympäristötekijänä. Noin puolet ilmakehän pienhiukkasista syntyy ihmisen toiminnasta: liikenteessä, teollisuudessa ja energiantuotannossa. Suomessa puun pienpoltto on merkittävin yksittäinen hiukkaslähde. Myös ilmaan päästetyt typpidioksidi- ja rikkidioksidikaasut muuntuvat pienhiukkasiksi. Vuonna 2013 energiantuotanto tuotti Suomessa 61 % hiukkaspäästöistä ja 73 % pienimpien hiukkasten (PM2.5) päästöistä, 95 % rikin oksidien päästöistä ja 52 % typen oksideista.

Ilmatieteen laitoksen mukaan pienhiukkasten pitoisuustasot ovat Suomessa hyvin matalat.

Politiikka
Suomen energiapolitiikan kolme peruslähtökohtaa ovat energia, talous ja ympäristö. Energia- ja ilmastopolitiikka ovat tiiviisti sidoksissa toisiinsa, sillä 80 % kasvihuonekaasujen päästöistä tulee energiasektorilta. 2000-luvulla jokainen hallitus on tehnyt kaudellaan energia- ja ilmastopoliittisen strategian. Valtioneuvosto on antanut eduskunnalle selonteon energia- ja ilmastopolitiikasta vuosina 2001, 2005, 2008 ja 2013.

Osana EU:ta Suomi on mukana eurooppalaisessa energia- ja ilmastopolitiikassa, jonka keskiössä on 20–20–20-tavoite: vuonna 2008 päätettiin vähentää kasvihuonekaasuja 20 prosentilla, nostaa uusiutuvan energian osuus keskimäärin 20 prosenttiin kokonaiskulutuksesta (Suomen osalta 38 %) ja parantaa energiatehokkuutta 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä. Suomi on mukana kansainvälisen energiajärjestön IEA:n öljynjako- ja huoltovarmuusjärjestelmissä ja sitoutunut useiden kansainvälisten toimielinten, kuten NEA, IAEA ja Euratom, kautta laajaan ydinenergia- ja ydinvalvontayhteistyöhön.

Uusiutuvalla energialla tuotetulle sähkölle on maksettu tuotantotukea niin sanottuna syöttötariffina Suomessa vuodesta 2011 alkaen. Tukea on maksettu tuulivoimaloille, biokaasuvoimaloille ja puupolttoainevoimaloille. Tuulivoimaloiden osalta järjestelmää alettiin sulkea vuonna 2015 taloudellisista syistä.

Katso myös 
 Energia Venäjällä
 Energia Ruotsissa
 Energia Virossa

Lähteet

Aiheesta muualla

 Väitös: Suomi voisi olla energiaomavarainen (6.6.2013)
 Capacity for Competition, Investing for an Efficient Nordic Electricity Market Report . The Nordic competition authorities 1/2007. 
 Tasapuoliset toimintamahdollisuudet edellytys sähkömarkkinoiden toimivuudelle. Kilpailuviraston tiedote 13.9.2007.

 Suomen energiapolitiikka Opasnet Terveyden ja hyvinvoinnin laitos

62.09 Energia