Jean d’Ormesson

Jean Bruno Wladimir François de Paule Le Fèvre d’Ormesson (16. kesäkuuta 1925 – 5. joulukuuta 2017 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen prosaisti, toimittaja ja filosofi, jonka tuotanto osittain tai suurelta osin koostui omaelämäkerrallisista teoksista. Hänellä oli perheen nuorimpana kreivin nimi ja arvo.

Elämäkerta

D’Ormesson syntyi Pariisissa ja vietti osan lapsuudestaan Baijerissa. Hänen isänsä André Le Fèvre, d’Ormeson markiisi oli diplomaatti ja Ranskan suurlähettiläs, ja hän oli myös Ranskan kansarintamahallituksen pääministerin Léon Blumin ystävä. Hän oli myös poliitikko Olivier d’Ormessonin serkku, ja pitkään Vatikaanissa Ranskan suurlähettiläänä toiminut Wladimir d’Ormesson (1888–1973) oli hänen setänsä.

Jean d’Ormesson opiskeli lähes koko peruskoulutuksensa kirjeitse, sillä isän ulkomailla olo ei aina mahdollistanut normaalia koulunkäyntiä. Hän suoritti ylioppilastutkinnon toisella yrittämällä vuonna 1943 ja kirjoittautui Lycée Henri IV kouluun ns. valmistavalle luokalle. 19-vuotiaana hänet hyväksyttiin Pariisin École normale supérieure -kouluun. Hän suoritti akateemiset perustutkinnot kirjallisuudessa ja historiassa. Vastoin filosofian opettajansa Louis Althusserin mielipidettä hän yritti myös jatkotutkintoa filosofiassa, jossa onnistui vasta kolmannella kerralla.

D’Ormesson työskenteli Unescossa ja useissa poliittisissa tehtävissä eri ministeriöissä. Sen lisäksi hän oli toimittajana useissa päivä- ja viikkolehdissä. Hän oli vuosina 1974–1979 Le Figaro -lehden päätoimittaja. Hän oli myös melko aktiivinen ja kantaa ottava oikeistopoliitikko.

Vuonna 1962 Jean d’Ormesson avioitui Françoise Béghin kanssa, joka oli Ferdinand Béghin tytär. Tämän puolison isä oli tunnettu sveitsiläinen liikemies, joka omisti Le Figaron ja oli sen päätoimittaja. Hän johti myös Ranskan suurinta sokerituotannon konsernia. Puolisoilla oli yksi tytär Héloise d’Ormesson, joka syntyi vuonna 1962.

Tuotanto

Teokset
L'amour est un plaisir, 1956
Du côté de chez Jean, 1959
Un amour pour rien, 1960
Au revoir et merci, 1966
Les Illusions de la mer, 1968
La Gloire de l'Empire, 1971, joka sai grand prix du roman de l'Académie française palkinnon 
Au plaisir de Dieu, 1974
Le Vagabond qui passe sous une ombrelle trouée, 1978
Dieu, sa vie, son œuvre, 1981
Mon dernier rêve sera pour vous, 1982
Jean qui grogne et Jean qui rit, 1984
Le Vent du soir, 1985
Tous les hommes en sont fous, 1986
le Bonheur à San Miniato, 1987
Album de la Pléiade Chateaubriand, 1988
Garçon de quoi écrire, 1989 yhteistyössä François Sureaun kanssa.
Histoire du Juif errant, 1990
Tant que vous penserez à moi, 1992 keskustelu Emmanuel Berlin kanssa.
La fureur de lire la presse, 1992
La Douane de mer, 1994
Presque rien sur presque tout, 1995
Casimir mène la grande vie, 1997
Une autre histoire de la littérature française, 1997 - 1998
Le Rapport Gabriel, 1999
Voyez comme on danse, 2001, prix Combourg.
C'était bien, 2003
Et toi mon cœur pourquoi bats-tu, 2003
Une fête en larmes, 2005
La Création du monde, 2006
La vie ne suffit pas : Œuvres choisies, 2007
Odeur du temps, 2007
Qu'ai-je donc fait, 2008
L'enfant qui attendait un train, 2009
Saveur du temps, 2009
C'est une chose étrange à la fin que le monde, 2010
La Conversation, 2011
C'est l'amour que nous aimons, 2012
Un jour je m'en irai sans en avoir tout dit, 2013
Comme un chant d'espérance, 2014
Dieu, les affaires et nous chronique d'un demi-siècle, 2015
Je dirai malgré tout que cette vie fut belle, 2016

Filmografia
2001 : Éloge de l'amour, ohjaus  Jean-Luc Godard
2012 : Les Saveurs du palais, ohjaus Christian Vincent : Le président de la République

Kunnianosoitukset
 Suurristi Ranskan Kunnialegioonan 
Komentaja Ordre des Palmes Académiques
Lomentaja Ordre national de la Croix du Sud du Brésil

Lähteet

Ranskalaiset kirjailijat
Ranskan akatemian jäsenet
Ranskalaiset kreivit
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet