Ferenc Herczeg

Ferenc Herczeg (22. syyskuuta 1863 Versec (nyk. Vršac) – 24. helmikuuta 1954 Budapest) oli unkarilainen kirjailija.

Herczegin romaaneja on käännetty myös suomeksi. Gyurkovics-romaaneissa kuvataan humoristisesti erään Itävalta-Unkarin aikaisen unkarilaisen aatelisperheen jälkikasvua: tytärten avioitumista ja poikien ammatinvalintaa. Gyurkovicsin tytöt ilmestyi vuonna 1893 ja suomeksi ensimmäisen kerran 1910, Gyurkovicsin pojat (1895, suomeksi 1912), sekä Gyurka ja Sándor (suomeksi 1912). Myöhemmin nämä romaanit on Suomessa julkaistu myös samoissa kansissa nimellä Gyurkovicsin perhe. Gyurkovics-romaanit kuuluvat samaan kirjallisuudenlajiin kuin P. G. Wodehousen romaanit.

Herczeg oli aikansa parhaimpia unkarilaisia kirjailijoita. Hän harjoitti aluksi juridisia opintoja Budapestin yliopistossa, mutta siirtyi pian kaunokirjalliselle alalle. Hän oli vuosina 1895–1900 valtiopäivämies. Hän on julkaissut suosittuja romaaneja ja novelleja, muun muassa novellikokoelman Mutamur(1892), A Gyurkovics leányok (1893, myös suomeksi: Gyurkovicsin tytöt), A Gyurkovics fiuk (Gyurkovicsin pojat 1895), Szabolcs házassága (Szabolcsin avioliitto 1896), Pogányok (Pakanoita 1902), sekä draamoja, joista mainittavia ovat A dolovai nábob leánya (Dolovan nabobin tytär 1893) sekä Bizáncz (Bysantti 1904).

Suomennetut teokset 
 Gyurkovicsin tytöt (A Gyurkovics lányok, 1893); suom. Akseli Heikkilä, Otava 1909
 Gyurkovicsin pojat (A Gyurkovics fiúk, 1895); suom. Matti Kivekäs, Otava 1912 – suom. Kyllikki Wehanen Nide 1948
 Gyurka ja Sándor: Uusia lisiä Gyurkovicsin poikien elämäntarinaan; suom. Matti Kivekäs, Otava 1912
 Unkarittaren päiväkirja y. m. novelleja, Otava 1912 Otavan 50 pennin kirjasto: 39
 Hänen armonsa luutnantin rouva
 Iza neiti
 Keltanokka!
 Melinan vierailunäytäntö
 Merirosvo
 Naisena kuolemaan saakka
 Sateenkaari hiekassa
 Sopiva rouva
 Tanssiaispuku
 Unkarittaren päiväkirja
 Viimeiset tanssiaiset
 Pakanoita (Pogányok, 1902); suom. K. Emil Jaakkola, WSOY 1913
 Kultaviulu (Az arany hegedű, 1916); suom. Väinö Pesola, Ahjo 1919
 Kukkaistyttö, Pori: Otto Andersin 1923
 Suokukka (A láp virága) Kirja 1923
 Babylonin tytär (A Lánszky-motor); suom. Sole Kallioniemi, Suomen Kirja 1944
 Vapauden puolesta; suom. J. A. Hollo (1944, Aura; julkaistu kahdessa osassa) / Uusi painos: Vapaustaistelija, WSOY 1954
 Everstin tytär (Simon Zsuzsa); suom. Helga Nuorpuu, Mantere 1947
 Sinikettu, näytelmä.

Yhteisniteet:
 Gyurkovicsin tytöt; Gyurkovicsin pojat; Gyurka ja Sándor; suom. Matti Kivekäs, Otava 1933
 Gyurkovicsin tyttäret sekä Gyurka ja Sándorin ihmeelliset seikkailut; suom. Kyllikki Wehanen, Nide 1948
 Gyurkovicsin perhe (sisältää Gyurkovicsin tytöt, Gyurkovicsin pojat ja Gyurka ja Sándor); suom. Matti Kivekäs, Otava 1955
 Gyurkovicsit (sisältää Gyurkovicsin tytöt ja Gyurkovicsin pojat); suom. Matti Kivekäs, Otava 1974, ISBN 951-1-01270-3

Herczegin proosaa on julkaistu myös seuraavissa kokoelmissa:
 Kálmán Mikszáth ja Ferenc Herczeg, Unkarilaisia kertomuksia, suomentanut Salu Latvala, Kuopio: Kuopion uusi kirjapaino 1913.
 Unkarilaisia kertomuksia: II, suomentanut Salu Latvala, Kuopio, O.-Y. Kuopion uusi kirjapaino 1913-1917. Sarja: Kuopion uuden kirjapainon 50 pennin kirjasto, n:o 16.
 Sukukansojen novelleja, WSOY 1985 sisältää Herczegin kertomuksen "Aateliskunnia", suom. Salu Latvala

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Unkarilaiset kirjailijat
Vuonna 1863 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet