Eila Lahti-Argutina

Eila Lahti-Argutina (14. huhtikuuta 1937 Petroskoi, Neuvostoliitto – 10. elokuuta 2008 Petroskoi, Venäjä) oli venäjänsuomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Lahti-Argutina työskenteli pitkään Neuvostoliitossa ilmestyneissä suomenkielisissä Punalippu- ja Neuvosto-Karjala-lehdissä. Neuvostoliiton hajottua hän keskittyi tutkimaan Stalinin vainoissa menehtyneiden suomalaisten kohtaloita.

Lahti-Argutina sai kaksoiskansalaisuuden 2004 ja muutti pysyvästi Kuopioon. 

Lahti-Argutina julkaisi kaksi kirjaa suomalaisten kohtaloista 1930-luvun Neuvostoliitossa. Jukka Rislakin kanssa tehty Meillä ei kotia täällä (1997) käsittelee Suomesta 1930-luvulla työn perässä loikanneiden edesottamuksia. Teos oli ehdokkaana Tieto-Finlandian saajaksi ja se on käännetty englanniksi. Vuonna 2001 julkaistiin yli 8 000 suomalaista nimeä käsittänyt matrikkeli Olimme joukko vieras vaan. Lahti-Argutina keräsi tietoja arkistoista ja hän haastatteli vielä elossa olleita. Lahti-Argutina menehtyi aivoverenvuotoon Petroskoissa. Hän oli kuollessaan viimeistelemässä matrikkelin jatko-osaa.

Lahti-Argutina valmistui Petroskoin valtionyliopistosta.

Lahti-Argutinan isä, kemiläinen Eino Lahti, loikkasi Neuvostoliittoon vuonna 1930 poliittisista syistä, ja kuoli Tšeljabinskin pakkotyöleirillä vuonna 1943. Isän kohtalo selvisi Eilalle vasta 1990-luvun tutkimusten myötä.

Teokset
 Meillä ei kotia täällä. Suomalaisten loikkareiden joukkotuho Uralilla 1938 (Otava 1997) yhdessä Jukka Rislakin kanssa
 Olimme joukko vieras vaan. Venäjänsuomalaiset vainonuhrit Neuvostoliitossa 1930-luvun alusta 1950-luvun alkuun (Siirtolaisuusinstituutti 2001)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Eila Lahti-Argutinan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 Ylen Elävä arkisto, Reijo Perälä, Puolet suomalaisista loikkareista kuoli Stalinin vainoissa

Tietokirjailijat
Venäläiset toimittajat
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet