Míchel

José Miguel González Martín del Campo eli Míchel (s. 23. maaliskuuta 1963 Madrid) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja edusti lähes koko uransa Real Madridia.

Pelaajaura 

Míchel syntyi Madridissa Miguel Gonzálezin ja Pepita Martín del Campon kolmantena lapsena. Varhaiset jalkapallo-oppinsa hän sai isältään, joka oli itsekin ollut jalkapalloilija, mutta joutunut lopettamaan uransa loukkaannuttuaan auto-onnettomuudessa. Míchel liittyi Real Madridin junioreihin 13-vuotiaana kieltäydyttyään ensin myös Atléticon ja Rayon tarjouksista. Hänen ensimmäinen joukkueensa Real Madridissa oli Infantil B.

Ensimmäisen ottelunsa Realin edustusjoukkueessa Míchel pelasi 11. huhtikuuta 1982 onnistuen heti maalinteossa rangaistuspotkulla, kun Real voitti Castellónin vieraskentällä maalein 1–2. Paikkansa edustusjoukkueessa hän vakiinnutti kaudella 1984–1985, jolloin hän oli kokoonpanossa 26 ottelussa. Välivuodet hän pelasi Real Madridin reservijoukkueessa Castillassa, ja oli mukana kun Amancio Amaron valmentama joukkue voitti Segunda Divisiónin kaudella 1983–1984. Castillan vuosinaan hän muodosti legendaarisen Quinta del Buitren () yhdessä Emilio Butragueñon, Miguel Pardezan, Manolo Sanchísin ja Rafael Martín Vázquezin kanssa, joista tuli myöhemmin Real Madridin kantavia voimia. Real Madridissa Míchel voitti liigamestaruuden viidesti peräkkäin vuosina 1986–1990 ja UEFA Cupin kahdesti vuosina 1985–1986. Míchel lähti Real Madridista vuonna 1996 ja siirtyi meksikolaiseen Celayaan, johon myös Butragueño oli vuotta aikaisemmin siirtynyt. Hän päätti pelaajauransa vuonna 1997.

Ensimmäisen maaottelunsa Míchel pelasi Itävaltaa vastaan 20. marraskuuta 1985. Hän edusti Espanjaa vuosien 1986 ja 1990 MM-kilpailuissa sekä vuoden 1988 EM-kilpailuissa. Vuoden 1990 MM-kilpailuissa hän teki hattutempun alkulohkon ottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Yhteensä Míchel pelasi 66 maaottelua ja teki 21 maalia.

Pelillisten taitojensa lisäksi Míchel muistetaan myös muutamasta varsinaisten pelitilanteiden ulkopuolisesta sattumuksesta. Vuonna 1988 hän sai osuman katsomosta heitetystä pullosta. Muutama vuosi myöhemmin kaudella 1991–1992 ottelussa Real Valladolidia vastaan hän häiritsi vastustajan kolumbialaispelaajaa Carlos Valderramaa kulmapotkutilanteessa puristamalla tätä genitaalialueelta useita kertoja. Euroopan jalkapalloliitto katsoi teon epäkunnioittavaksi ja toisen pelaajan yksityisyyttä loukkaavaksi, ja sakotti Mícheliä.

Saavutukset pelaajana 

 Espanjan pääsarjamestaruus: 6 (1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1995)
 Espanjan cup: 2 (1989, 1993)
 Uefa-cup: 2 (1985, 1986)
 Espanjan liigacup: 1 (1985)
 Espanjan supercup: 4 (1988, 1989, 1990, 1993)

Valmennusura 

Pelaajauransa jälkeen Míchel on toiminut kommentaattorina ja valmentajana. Kaudella 2005–2006 hän valmensi Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä pelannutta Rayo Vallecanoa.

Heinäkuussa 2006 Real Madridin vastavalittu puheenjohtaja Ramón Calderón nimitti Míchelin seuran junioritoimenjohtajaksi. Lisäksi hän valmensi kaudella 2006–2007 seuran reservijoukkuetta Castillaa, joka kuitenkin sijoittui Segunda Divisiónin neljänneksi viimeiseksi ja putosi sarjasta. Míchel oli median taholta toistuvasti ehdolla myös Real Madridin edustusjoukkueen valmentajaksi joukkueen esiinnyttyä heikosti Fabio Capellon alaisuudessa. Míchel erosi junioritoimenjohtajan tehtävästä joulukuussa 2008 ajauduttuaan erimielisyyksiin Calderónin kanssa.

Huhtikuussa 2009 Míchelistä tuli ensimmäistä kertaa pääsarjajoukkueen valmentaja, kun Getafe palkkasi hänet vain viisi kierrosta ennen kauden loppua. Getafe oli ajautunut edellisen valmentajan Víctor Muñozin alaisuudessa putoamiskamppailuun, josta Míchel sai tehtäväksi pelastaa joukkueen. Getafessa pelasi myös hänen poikansa Adrián González.

Míchelin johdolla Getafe onnistui niukasti säilyttämään paikkansa La Ligassa kauden 2008–2009 päätteeksi. Joukkueen pelastui vierasmaalisäännön perusteella ennen Real Betisiä. Kehnosta menestyksestä huolimatta Míchel jatkoi seuran peräsimessä myös kaudella 2009–2010. Tällä kertaa sujui paremmin ja Getafe pysytteli 12 parhaan joukossa läpi kauden. Loistavan loppukirin myöt Míchel piiskasi seuran lopulta peräti kuudenneksi. Sijoitus oikeutti paikkaan Eurooppa-liigaan kaudelle 2010/11 ja oli Getafen seurahistorian paras saavutus liigassa.  

Kaudella 2010/11 Getafe eteni Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen, josta se ei enää noussut pudotuspeleihin. Rankan syyskauden jälkeen joukkueen peli alkoi takkuilla ja keväällä seura putosi taistelemaan sarjapaikastaan. Lopulta Míchelin valmentama ja huhtikuussa 2011 dubailaisen Emirates Groupin omistukseen siirtynyt  Getafe oli liigassa 16:s ja säilytti sarjapaikkansa pisteen erolla. Kauden jälkeen Míchel ilmoitti jättävänsä seuran. 

Joulukuun 2011 lopussa kerrottiin, että Míchel korvaisi erotetun Javier Aguirren Primeran jumbojoukkue Real Zaragozan päävalmentajana.  Uudenvuodenaattona 2011 Míchel kuitenkin ilmoitti, ettei ole allekirjoittanut sopimusta seuran kanssa. Hän myönsi käyneensä neuvotteluita, joissa oli ilmennyt liikaa näkemyseroja seuran tulevaisuudesta.

6. helmikuuta 2012 urheilulehti Marca ilmoitti Míchelin tehneen loppukautta koskevan sopimuksen Sevillan kanssa. Hän korvaa päävalmentajan tehtävässä potkut saaneen Marcelino García Toralin. Míchelin johdolla sijoittui kauden päätteeksi liigassa yhdeksänneksi ja hän sai jatkaa tehtävässään. Kausi 2012/13 ei kuitenkaan sujunut seuran odotusten mukaisesti ja Sevilla vajosi keskikastiin. Lopulta Míchel sai tammikuussa 2013 potkut tehtävästään. 

Helmikuun alussa 2013 Míchelistä tuli Kreikan Superliigaa johtavan Olympiakosin päävalmentaja.  Míchelin johdolla Olympiakos varmisti seurahistoriansa 40. Kreikan liigamestaruuden maaliskuun alussa.  Kaudella 2014/15 espanjalainen piiskasi Olympiakosin jälleen mestaruustaisteluun. Niukka putoaminen Mestarien liigan pudotuspeleistä oli pettymys ja seurajohto erotti Míchelin tammikuun alussa 2015. 

Elokuussa 2015 Míchelistä tuli Ranskan liigassa heikosti kautensa aloittaneen Olympique Marseillen päävalmentaja. Míchel ei onnistunut kääntämään Marseillen surkeasti alkanutta kautta parempaan suuntaan, vaikka joukkue voittikin espanjalaisen debyyttiottelussa ESTAC Troyes'n 6–0. Joukkue ajautui tasapelikierteeseen ja voitti vain kahdeksan pelaamastaan 32 ottelusta Míchelin alaisuudessa. Eurooppa-liigassa OM putosi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Athletic Bilbaota vastaan. Seura vajosi liigassa sijalle 15 ja lopulta seurajohto erotti hänet 19. huhtikuuta 2016, päivää ennen Ranskan cupin välieräottelua FC Sochaux'ta vastaan.

Maaliskuun alussa 2017 Míchel palasi valmennustehtäviin kotimaahansa, kun hänestä tuli La Ligassa sijalle 15 valahtaneen Málagan päävalmentaja. Míchel onnistui kääntämään Málagan kurssin ja joukkue voitti hänen johdollaan kuusi liigaottelua ja nousi sarjataulukossa lopulta sijalle 11. Kaudella 2017/18 Málaga kulki jälleen tappiosta tappioon ja onnistui voittamaan ensimmäisen liigaottelunsa vasta lokakuun lopussa, kun Celta de Vigo kaatui 10. kierroksen ottelussa 2–1. Kehnojen tulosten myötä Málaga vajosi liigan jumboksi ja Míchel sai lopulta potkut tehtävistään, kun joukkue oli 12. tammikuuta 2018 hävinnyt 14. liigaottelunsa Getafelle.

Toukokuussa 2019 Míchelistä tuli meksikolaisen UNAMin päävalmentaja. Hän jätti seuran heinäkuussa 2020 palatakseen takaisin Eurooppaan.

Míchel palasi kesäkuussa 2021 Getafen päävalmentajaksi korvaten seuraa viisi vuotta valmentaneen José Bordalásin. Hän sai potkut seurasta lokakuussa 2021 heikkojen tulosten vuoksi.

Syyskuussa 2022 Míchel palasi kreikkalaisseura Olympiakosin päävalmentajaksi. Míchel erosi tehtävästään huhtikuun alussa 2023, kun hän oli menettänyt seuran johdon ja kannattajien luottamuksen.

Saavutukset valmentajana

 Kreikan mestaruus (2): 2013, 2014

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Míchel Real Madridin sivuston Jugadores de Leyenda -osiossa 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Espanjalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt