Näennäishistoria

Näennäishistoria eli pseudohistoria tarkoittaa toimintaa, jonka väitetään olevan historiantutkimusta mutta jonka tutkimusmenetelmät eroavat yleisesti käytössä olevista menetelmistä. Näennäishistoriallisessa tutkimuksessa tulokset ovat etukäteen tiedossa. Tutkija kehittelee niille perusteluita siten, että lopputulos yrittää jäljitellä myös tieteellisen tutkimuksen ulkoasua. Suomessa uudella ajalla harjoitettu goottilainen historiankirjoitus on esimerkki näennäishistoriasta.

Goottilainen historiankirjoitus 

Goottilainen historiankirjoitus oli uuden ajan Ruotsissa harjoitettu historiantutkimuksen tapa, jonka tehtävänä oli keksiä todisteita Ruotsin kuuluisasta menneisyydestä. Sen huomattavia hahmoja oli Olaus Magnus (k. 1557). Kun Kustaa Vaasa vuonna 1523 julistautui kuninkaaksi, hän otti käyttöön Olaus Magnuksen goottilaisen teorian. Sen mukaan ruotsalaiset olivat kaiken sivistyksen alkujuuri ja polveutuivat Nooan pojanpojasta Maagogista. Kustaan seuraaja Eerik sai järjestysnumerokseen 14, koska Olaus oli löytänyt hänelle 13 samannimistä edeltäjää. Goottilainen valtiomyytti oli Ruotsin suurvalta-ajan virallista historiaa. Olof Rudbeckin (k. 1702) mukaan antiikin Rooman ja Kreikan kulttuurit olivat saavutuksistaan velkaa Ruotsille. Monen muun hyvän ohella esimerkiksi kirjoitustaito oli keksitty juuri Ruotsissa. 

Johannes Messenius esitteli 1600-luvulla suomalaiset Nooan pojan Thuiskonin jälkeläisiksi, jotka muinoin hallitsivat laajaa, Saksaan saakka ulottuvaa imperiumia. Daniel Juslenius kertoo 1700-luvun väitöskirjassaan Aboa Vetus et Nova, että vedenpaisumuksen jälkeen Maagogin johtamat Jaafetin jälkeläiset saapuivat Suomeen. Turusta tuli kuninkaiden asuinpaikka, jossa istuneita kruunupäitä olivat muun muassa Rostiofi, Atus I Otus sekä Froste.

Kuningas Arthur ja pyöreän pöydän ritarit 

Kuningas Arthur oli Englannin myyttinen kuningas 500-luvulla, Camelotin perustaja ja pyöreän pöydän ritareista kertovien tarujen keskushenkilö. Kuningas Arthurin tarinalla oli suuri merkitys keskiajan kelteille ja briteille. Aiheesta väitellyt historioitsija Jaakko Tahkokallio katsoo, että kuningas Arthurin tarinamaailman kehitys lähti liikkeelle  Geoffrey Monmouthlaisen 1133 laatimasta pseudohistoriasta, eikä kuningas Arthuria ole koskaan ollut olemassa. Tahkokallio toteaa, että tekijä muovasi tunnetun historian peruspalikoista kehyksen, kuten keisarien hallitusajat, ja täytti ne omilla keksinnöillään. ”Hän poimi vaikkapa hallitsijan nimen jostain tekstistä, jossa mainittiin vain nimi tai hyvin vähän muuta ja improvisoi siitä.”

Muita näennäishistoriallisia teorioita 
 Siionin viisaiden pöytäkirjat
 Useat Atlantikseen liittyvät teoriat
 Uusi kronologia
 Immanuel Velikovskin teoriat maapallon historiasta 
 Holokaustin kieltäminen

Katso myös 
 Näennäistiede

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ihmeellinen maailma: Pseudohistoria. Skepsis ry.

sv:Historieförfalskning