Jalopähkinät

Jalopähkinät (Juglans) on jalopähkinäkasveihin kuuluva suku, jossa on noin 15 lajia. Luontaisena jalopähkinäpuita kasvaa Balkanilta Itä-Aasiaan sekä Pohjois-Amerikasta Andeille saakka. Useat lajit tuottavat arvostettua puutyöainetta ja syötäviä pähkinöitä.

Jalopähkinät ovat kesävihantia, isoja jopa 25 metriä korkeita ja laajalatvuksisia puita. Pohjois-Amerikasta tunnetaan enimmillään 50-metrisiäkin mustajalopähkinöitä. Lehdet ovat isoja, vuorottaisia ja parilehdykkäisiä. Hedekukinnot ovat oksilla roikkuvia norkkoja. Hedelmät ovat meheväkuorisia luumarjoja, joiden halkaisija on 4,5–6,5 cm.

Käyttö 
Jalopähkinöistä käytetään usein yleisnimitystä pähkinäpuu. Niiden puuaines soveltuu mainiosti puusepäntöihin. Eurooppalaisen pähkinäpuun eli saksanjalopähkinän (Juglans regia) puuaines on vaalean- tai harmaanruskeaa. Puuaineksen huokoset ovat tasaiset ja hienot. Se on ominaispainoltaan kuivana noin 0,60, joten se on verrattain raskasta. Amerikkalaisen pähkinäpuun eli mustajalopähkinän (Juglans nigra) puuaines on punaisempaa sinipunaisin vivahduksin. Se on myös keveämpää ja pinnaltaan karkeampaa. Pähkinäpuuta käytetään muun muassa viiluina tai kokopuuna hienoihin koriste-esineisiin, soittimiin, ampuma-aseiden periin, huonekaluihin ja sisustustöihin. Erityisen arvostettua on ranskalainen Dordognen alueen jalopähkinäpuu.

Jalopähkinät ovat huomattavan paljon hiiltä sitovia puita.

Lajeja 
 Juglans ailantifolia (tai ailanthifolia) – japaninjalopähkinä
 Juglans cinerea – amerikanjalopähkinä
 Juglans mandshurica – mantsurianjalopähkinä eli mantšurianjalopähkinä
 Juglans nigra – mustajalopähkinä
 Juglans regia – saksanjalopähkinä eli saksanpähkinä

Näistä japaninjalopähkinä menestyy Keski-Suomessa ja Pohjois-Karjalassakin. Amerikanjalopähkinä ja mantšurianjalopähkinä talvehtivat suotuisilla paikoilla vain eteläisimmässä Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Den virtuella floran: Juglans 
 United States Department of Agriculture (USDA): Juglans