Poju Zabludowicz

Chaim ”Poju” Zabludowicz (s. 6. huhtikuuta 1953 Helsinki) on suomalainen liikemies ja suursijoittaja. Hän asuu Lontoossa ja kuuluu Euroopan sadan rikkaimman henkilön joukkoon. Vuonna 2012 Sunday Times arvioi Zabludowiczin omaisuuden noin 1,7 miljardin euron arvoiseksi, jolloin hän olisi Suomen toiseksi rikkain kansalainen. Omaisuuden tarkka arvo ei kuitenkaan ole tiedossa. Vielä vuonna 2007 sama lehti arvioi Zabludowicz omaisuuden olevan arvoltaan 3,0 miljardia. Zabludowiczit ovat maailmanlaajuisesti merkittävä yrittäjäperhe. Heidän sijoitusyhtiönsä Tamares toimii muun muassa kiinteistö-, teknologia- ja viihdealoilla. Chaim Zabludowicz on kansainvälisesti erittäin verkostoitunut.

Zabludowicz on Liechtensteinissa toimivan Tamares Group -sijoitusyhtiön toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Yhtiö omistaa arvorakennuksia ja kasinoita Las Vegasissa, New Yorkissa ja Lontoossa ja rahoittaa useita taidegallerioita. Hän toimii muun muassa Ferrovan Oy:n hallituksessa ja vaikuttaa useiden niin kotimaisten kuin kansainvälistenkin yritysten ja yhteisöjen hallituksissa. 

Zabludowicz omistaa vajaan neljäsosan Tampereen Tapparan jääkiekkotoiminnasta vastaavasta Tamhockeysta ja on siten Tapparan suurin omistaja. Omistukset kulkevat Liechtensteinin veroparatiisissa sijaitsevan Zabludowicz trust -nimisen trustiomistusjärjestelyiden kautta.

Tausta 
Zabludowicz on suomenjuutalainen. Pojun isä Shlomo Zabludowicz loi uransa asekauppiaana ja työskenteli tiiviisti esimerkiksi Shimon Peresin kanssa. Hän oli perustamassa Soltam-yritystä, joka alkoi valmistaa Israelissa lisenssillä Tampellan suunnittelemia kranaatinheittimiä. Zabludowicz on käynyt koulua Tampereella Svenska samskolanissa. Lisäksi hän on opiskellut Tel Avivin yliopistossa. Opintojen jälkeen Poju Zabludowicz oli töissä muun muassa saksalaisessa liikepankissa, kunnes ryhtyi isänsä liikekumppaniksi.

Lobbaus 
Zabludowicz on tukenut runsain lahjoituksin Britannian  konservatiivipuoluetta ja Conservative Friends of Israel ('Konservatiiviset Israelin ystävät') -ystävyysjärjestöä. Sen lisäksi hän on toiminut Israel-mielisen lobbausjärjestö Britain Israel Communications & Research Centre eli Bicomin puheenjohtajana ja on lahjoittanut sille miljoonia euroja. Zabludowicz on järjestön merkittävin lahjoittaja. Hän toimi järjestön hallituksessa sen perustamisesta vuodesta 2001 lähtien. Asiantuntijoiden mukaan Bicom on keskeisin mediavaikuttaja ja Israel-lobbaaja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Järjestö pyrkii vaikuttamaan muun muassa siihen, että mielipiteet Gazan saartoa kohtaan muuttuisivat myönteisimmiksi, mutta sen toiminta on melko salattua. Tässä sen katsotaan osittain onnistuneenkin vain muutaman vuoden aikana. Bicom julkaisee useita lehdistötiedotteita päivittäin ja on esimerkiksi lähettänyt kutsuja toimittajille Lontoon huippuravintoloihin, joissa he voisivat haastatella korkea-arvoisia Israelin poliitikkoja, jopa hallitustasoisia. Zabludowicz  toimi myös Bicomin puheenjohtajana vuoteen 2013 asti. 

Zabludowicz on tukenut myös Alexander Stubbin vaalikampanjoita.

Huhtikuussa 2017 uutisoitiin, että Zabludowicz on ollut Israelin poliisin kuultavana tapauksessa, jossa Israelin pääministeriä Benjamin Netanjahua epäiltiin lahjonnan vastaanottamisesta. Kyseessä on niin kutsuttu Case 1000. Zabludowicz kertoi poliisille kestityksistä, joita hän on tarjonnut Netanyahulle. He ovat olleet ystäviä 1980-luvulta saakka. Zabludowicz antoi Netanyahun perheen käyttää Caesarean kaupungissa sijaitsevaa huvilaansa Netanjahun ensimmäisellä pääministerikaudella 1990-luvulla. Zabludowicz on painottanut, ettei hän itse ole syytteessä mistään, vaan antoi poliisille vapaaehtoisen todistajanlausunnon.

Yrityselämä 
Shlomo Zabludowicz kuoli vuonna 1994, ja Poju Zabludowicz ja hänen sisarensa Rebecka Belldegrun saivat isältä huomattavan perinnön, josta on käyty kiistaa. Sisarusten välit ovat katkenneet. Poju Zabludowicz alkoi johtaa liiketoimintaa, ja hän myi suurimman osan aseteollisuuteen liittyvästä toiminnasta. Soltam kuuluu nykyisin israelilaiseen Mikal-konserniin. Poju Zabludowiczin valtapiiriin kuuluu amerikkalainen ammusjärjestelmiä valmistava Pocal.

Sunday Timesin tietojen mukaan Zabludowiczin hallussa olisi jopa 40 prosenttia Las Vegasin keskustan kiinteistömassasta.
 
Zabludowicz omisti osan Wingo-nimisessä konkurssiin menneessä virtuaalilentoyhtiössä, joka toimi tammikuusta 2008 syksyyn 2010. 

Zabludowicz istuu Mustavaaran Kaivos Oy:n ja Outotec Oy:n hallituksissa. Vuonna 2007 hän oli Liekki Oy:n (nykyinen NLight Oy) hallituksen puheenjohtaja.

Taidekokoelma 
Helsingin Taidehallissa oli keväällä 2016 esillä kokoelmanäyttely yhdeksältä taiteilijalta, joista kahdeksan on työskennellyt Zabludowiczin omistamassa Sarvisalon taiteilijaresidenssissä. Poju Zabludowiczin omistamaa Zabludowicz Collection -kokoelmaa on kartutettu vuodesta 1995 alkaen. Siihen kuuluu taidetta 1940-luvun lopulta nykypäivään, yhteensä noin 3 000 teosta 500 taiteilijalta. 

Zabludowicz Collection tukee taiteilijoiden lisäksi taideorganisaatioita, ja kokoelmalla on toimintaa Suomen lisäksi New Yorkissa ja Lontoossa, missä sen näyttelytila sijaitsee. Zabludowiczit saivat kansainvälisen keräilijäpalkinnon Arco Madrid -taidemessuilla vuonna 2014.

Kritiikki 
Lokakuussa 2015 sadan allekirjoittajan vetoomuksessa pyydettiin taiteilijoita ja kulttuurityöntekijöitä kieltäytymään myymästä työtään Zabludowicz Collectionille ja vetäytymään sen omistuksessa olevien teosten konseptuaalisesta sisällöstä. Boikotti ulottuu Zabludowicz Art Trustin yhteistoimintoihin ja esiintymisiin sekä siihen liittyvään Data Edition -nimiseen sovellusalustaan.

Joulukuussa 2015 Voima-lehdessä nimimerkillä Häirikkö esiintynyt kirjoittaja kyseenalaisti sen, että "tämä sotabisnes rahoittaa moraalisena, humanistisena ja jopa puhtaan hyvänä pidettyä taidetta? Ja onko taideinstituutioiden tehtävä kiillottaa asekauppiaan haarniskaa?"

Helsinkiläinen taidekriitikko Otso Kantokorpi ilmoitti boikotoivansa Taidehallin näyttelyä vedoten blogissaan Zabludowiczin ja hänen isänsä asekauppoihin.

The Presidents Club -gaalaillallisen ahdisteluskandaali 
Tammikuussa 2018 uutisoitiin, että Zabludowicz osallistui ahdisteluskandaaliin johtaneeseen perinteikkääseen The Presidents Club -gaalaillalliseen. Kyseessä oli vain miehille tarkoitettu gaala, jonne Financial Times -sanomalehden naistoimittaja Madison Marriage soluttautui naisviihdyttäjänä. Heitä oli palkattu paikalle ihonmyötäisiin ja paljastaviin asuihin pukeutuneena 150 punnan maksua vastaan. Marriage ja monet muut naiset joutuivat tapahtumassa seksuaalisen häirinnän ja ahdistelun kohteeksi. Muun muassa Yhdistyneen kuningaskunnan opetusministeriön korkea-arvoinen johtaja David Meller erosi tapahtumien johdosta.

Kiasma_strike-kampanja 
Joulukuun alussa vuonna 2022 yli 40 taiteilijaa kieltäytyi yhteistyöstä Kiasman kanssa Zabludowiczin takia. Nimekkäiden taiteilijoiden joukko vaati kestävämpiä eettisiä periaatteita julkisin varoin rahoitetulle nykytaiteen museolle siten, että Zabludowicz Art Trustin edustaja luopuu hallituspaikasta Kiasman tukisäätiössä. Tukisäätiö on itsenäinen elin, joka tukee Kiasman toimintaa taloudellisesti. Taiteilijoiden vaatimusten perustana oli Zabludowiczin rahoittamien organisaatioiden pitkään jatkunut tuki Israelin valtion Palestiinaa ja palestiinalaisia kohtaan harjoittamalle apartheid-politiikalle, ja Palestiinan miehitykseen kytkeytynyt liiketoiminta. Taustalla on ihmisoikeusjärjestö Amnestyn helmikuussa 2022 antama selvitys, jonka mukaan Israelin valtion ylläpitämä poliittinen järjestelmä täyttää apartheid-hallinnon tunnusmerkit. Sittemmin myös Yhdistyneiden kansakuntien asiantuntijat ovat määrittäneet Israelin toimet apartheid-rikoksiksi. Zabludowiczin rahoittama ja Israelin puolesta lobbaava Britain Israel Communications and Research Centre (Bicom) -järjestö on kiistänyt apartheid-väitteet ja tuominnut Amnestyn selvityksen ”kieroutuneeksi”.

Kiasma_strike -kampanja sai alkunsa Terike Haapojan ja Eero Yli-Vakkurin haasteesta. Voima-lehdessä lokakuun alussa julkaistussa avoimessa kirjeessä he esittivät vaatimuksen Zabludowiczin jäsenyyden purusta Kiasman tukisäätiössä. Kampanjaan yhtyivät muun muassa vuonna 2022 Suomen suurimman kuvataidepalkinnon Ars Fennican saanut Eija-Liisa Ahtila sekä Pilvi Takala, Pauliina Feodoroff, Tuomas Laitinen, Jani Leinonen ja Teemu Mäki. Kiasmalle kohdistamassaan avoimessa kirjeessä Haapoja ja Yli-Vakkuri kirjoittavat lisäksi, että Zabludowiczilla on sijoituksia yhdysvaltalaiseen Palantir Technologiesiin, jonka palveluita israelilaiset turvallisuuspalvelut käyttävät palestiinalaisten vakoilussa ja profiloinnissa. Vain parissa päivässä boikotoijien määrä kasvoi liki sataan taiteilijaan. He ilmoittivat keskeyttävänsä yhteistyön Kiasman kanssa, kunnes Zabludowicz Art Trustin edustaja luopuu hallituspaikasta museon tukisäätiössä.

Helsingin Sanomain kolumnissa Saska Saarikoski piti boikottia tympeänä, kohtuuttomana, cancelointina ja ahdistavia ajatuksia mieleen tuovana. Hän kirjoitti ymmärtävänsä, että juutalaiset saattavat tukea Israelia liian tiukasti. Hän piti sitä inhimillisenä, varsinkin, jos tukija sattuu olemaan holokaustista selvinneen isän lapsi, kuten Zabludowicz. Kun yli 130 taiteilijaa oli liittynyt boikottiin, kansanedustaja Ben Zyskowicz totesi, että boikotti oli kohtuuton ja vaatimukset tuntuivat pahoilta, koska Zabludowiczin isä selvisi holokaustista. Zyskowicz asettui tukemaan Zabludowiczia. Zyskowicz totesi, että koska Zabludowicz on yksi Suomen tunnetuimmista ja varakkaimmista juutalaisista, boikotti näytti Zyskowiczista rasismilta ja antisemitismiltä eli juutalaisvihalta. Myös Helsingin hiippakunnan piispa Teemu Laajasalo syytti Kiasman mielenilmaukseen osallistuvia taiteilijoita juutalaisvihasta. Tähän Yli-Vakkuri vastasi, että: "Tavoitteena on, ettei Kiasman toiminnassa olisi mukana henkilöitä, jotka ovat rikastuneet laittomilla siirtomaa-alueilla tapahtuvasta liiketoiminnasta tai osallistuneet asekauppaan. Kyse on Palestiinan ihmisoikeustilanteen huomioimisesta". Hän sanoi, että Israelin valtion toimia miehitysalueella on voitava arvostella ilman, että vedetään yhtäläisyysmerkkejä juutalaisvastaisuuteen. Zyskowicz piti tätä ristiriitaisena, sillä tässä nostettiin hänen mukaansa silti tikunnokkaan yksittäinen juutalaistaustainen henkilö. Kun boikottiin oli yhtynyt yli 160 taiteilijaa, julkisuuteen tuli tieto, että Zabludowicz oli toiminut vielä alkuvuonna 2019 Bicomin hallituksessa. Kuitenkin aikaisemmin Kiasman tukisäätiön puheenjohtaja Pekka Lehtinen oli todennut, että Zabludowicz oli kertonut säätiön hallitukselle irtautuneensa Bicomista seitsemän vuotta sitten.

Yksityiselämä 
Zabludowicz esiintyy äärimmäisen harvoin julkisuudessa. Hän puhuu sujuvasti suomea, ruotsia, englantia, saksaa, hepreaa ja jiddišiä. Hän on naimisissa brittiläisen taiteentukijan Anita Zabludowiczin kanssa, ja perheeseen kuuluu neljä lasta. Yksi lapsista on New Yorkin Manhattanilla asuva taidekeräilijä Tiffany Zabludowicz, joka kuuluu Solomon R. Guggenheimin säätiön nuorten taidekeräilijöiden neuvoston puheenjohtajistoon. Zabludowiczit asuvat Lontoossa, ja kesäpaikka heillä on Pernajan Sarvisalossa, jossa on kuvataidekeskus. He ostivat tilan Helsingin Sanomat -lehden omistavalta mediakonserni Sanoma Oyj:ltä.

Lähteet

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset miljardöörit
Suomen juutalaiset
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset suursijoittajat
Britanniansuomalaiset
Brittiläiset miljardöörit