Arvosana

Arvosana on koulutuksessa käytettävä arvio kokeen, kurssin, oppiaineen opiskelun, päättötyön, opinnäytteen tai tutkielman onnistumisesta. Arvosanoja voidaan antaa numeroin, kirjaimin tai erityisin sanoin, joilla on merkityksensä. Arvosanan antaa tyypillisesti auktoriteetin roolissa oleva opettaja luettuaan palautetun vastauksen tai työn. Arvosana merkitään oppilaan koepaperiin tai syötetään kurssien arvosanoja sisältävään tietojärjestelmään. Arvosanat saattavat näkyä jälkikäteen tutkintotodistuksessa tai opintosuoritusotteessa. Numeroin annetuista arvosanoista voidaan laskea keskiarvo.

Arvosanat Suomessa

Peruskoulu ja lukio

Suomen peruskouluissa ja lukioissa kokeiden arvosanat ovat jotakuinkin samat, mutta ne voivat olla myös kokonaislukujen väliltä. Esimerkiksi arvosanojen 8 ja 9 välille sijoittuvat kokeissa arvosanat 8+ (8,25), 8½ (8,50) ja 9– (8,75). Todistukseen oppilas voi kuitenkin saada vain kokonaisia numeroita arvosanoiksi.

Ammattioppilaitos

Yllä mainittujen lisäksi joistakin aineista tai tutkinnon osista ei ammattikouluissa anneta lainkaan arvosanaa. Aineet, joista ei anneta arvosanaa merkitään suoritetuksi (S) ja vapaasti valittavat tutkinnon osat hyväksytyksi (H).

Korkeakoulut (yliopistot ja ammattikorkeakoulut)

Aiemmin Suomen yliopistoissa oli yleisesti käytössä asteikko 0—3, jossa

Suomalainen ylioppilastutkinto

Vuodesta 1996 alkaen 

Lyh. = Arvosanasta yleisesti käytetty kirjaintunnus.
P. = Arvosanasta saatava pistemäärä. Pisteitä kutsuttiin aiemmin puoltoääniksi.
Osuus = Osuus yo-kokeen suorituksista ylioppilastutkintolautakunnan periaatteiden mukaan.

Vuosina 1970–1995 
Vuosina 1970–1995 käytössä oli kuusiportainen asteikko, jossa toiseksi korkeimpana arvosanana laudatur-arvosanan jälkeen oli magna cum laude approbatur. Tällöin laudatur-arvosanasta sai kuusi pistettä (puoltoääntä), kun taas vuodesta 1996 alkaen laudatur antaa seitsemän pistettä. Vuonna 1996 entinen arvosana laudatur jaettiin kahdeksi eri arvosanaksi.

Ennen vuotta 1970 
Ennen vuotta 1970 ylioppilaskokeista ja ylioppilastutkinnosta annettiin vain arvosanat laudatur, cum laude approbatur ja approbatur sekä improbatur.

Yliopistossa laadittujen tutkielmien arvostelu

Maisterintutkinnon tutkielma eli pro gradu -tutkielma 

 Lyh. = arvolauseen epävirallinen lyhennys, voivat olla erilaisia riippuen laitoksesta.
 Osuus* = Esimerkinomainen kuvaus Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin pro gradu -tutkielmista annettujen arvosanojen jakautumisesta vuosina 1980–1995 (pyöristettynä). 
 Tutkielman taso = Tampereen yliopiston yleiset suuntaviivat pro gradu -töiden arvostelusta.

Väitöskirjat ja lisensiaatintyöt

Yliopistolliset väitöskirjat arvosteltiin aikaisemmin yllä olevalla kahdeksanportaisella latinankielisellä asteikolla (ylimpänä laudatur, alimpana improbatur). Jos väitöskirjassa ei ole erityisiä ansioita eikä selkeitä puutteita ja se täyttää väitöskirjalta vaadittavat kriteerit, sille annetaan tyypillisesti mainesana (arvosana) cum laude approbatur. Selkeät puutteet alentavat arvosanaa ja ansiot nostavat sitä. Erityiset ansiot voivat myös kompensoida selkeitä puutteita, jolloin tällaiset ansiot nostavat puutteellisen väitöskirjan arvosanaa.

Lisensiaatintyöt arvostellaan soveltuvin osin myös yllä olevalla kahdeksanportaisella asteikolla kuin väitöskirjat.

Helsingin yliopiston väitöskirjat arvioidaan nykyisin asteikolla hylätty, hyväksytty, kiittäen hyväksytty. Tampereen yliopisto käyttää arvioinnissa asteikkoa: hyväksytty, hyvä ja erinomainen.

Latinankieliset arvosanat Suomessa

Laudatur 
Ylioppilaskokeet
Laudatur on ylioppilaskokeen korkein arvosana. Se on latinaa ja tarkoittaa ylistetään. Se tulee latinan kielen sanasta laus ('kunnia , ylistys'). Ylioppilaskokeessa arvosanan laudatur saa noin 5 % kunkin kokeen osallistujista. Vuonna 1996 ylioppilastutkinnon laudatur jaettiin kahteen osaan kilpailun korkeimmista arvosanoista koventuessa. Entisiä laudaturin alimpia arvosanoja alettiin merkitä e:llä (eximia cum laude approbatur). Ennen kyseistä vaihdosvuotta laudaturin sai siis huomattavasti helpommin.

Suomalaisessa kouluarvostelussa (4–10) laudatur vastaa arvosanaa 10. Ennen arvosanan eximia cum laude approbatur käyttöönottoa vuonna 1996 laudatur vastasi arvosanoja 9 ja 10.

Yliopisto
Laudatur on pro gradu -tutkielman, lisensiaatintutkielman ja väitöskirjan korkein arvosana. Pro gradu -tutkielmasta annetaan vain hyvin harvoin tämä korkein arvosana. Tutkielman tulee tällöin olla tieteellisesti poikkeuksellisen ansiokas eikä siinä saa olla puutteita. Perinteisesti laudatur-arvosanalla hyväksyttyä pro gradua voitiinkin pitää valmiina lisensiaatintutkielmana.

Laudatur oli aiemmin myös korkein oppiaineessa suoritettava oppimäärä yliopistossa. Nykyisin laudatur-opintoja vastaavat oppiaineen syventävät opinnot. Alemmat oppimäärät olivat approbatur ja cum laude approbatur.

Eximia cum laude approbatur 

Ylioppilaskokeet
Eximia cum laude approbatur on ylioppilaskokeen toiseksi korkein arvosana. 
Ylioppilaskokeessa se on otettu käyttöön vasta vuonna 1996 vastaamaan alimpia laudaturin arvosanoja. Arvosanan eximia saa noin 15 % kunkin kokeen osallistujista.

Suomalaisessa kouluarvostelussa (4–10) eximia cum laude approbatur vastaa lähinnä arvosanaa 9.

Yliopisto
Eximia cum laude approbatur on pro gradu -tutkielman, lisensiaatintyön ja väitöskirjan toiseksi korkein arvosana. Tällaisen arvosanan saadakseen tutkielmassa tulee olla huomattavia tieteellisiä ansioita ja siinä ei saa olla puutteita. Arvosana on jokseenkin harvinainen, ja sen saa tyypillisesti vain noin 5 % pro gradu -tutkielmista.

Magna cum laude approbatur 

Ylioppilaskokeet
Magna cum laude approbatur on ylioppilaskokeen kolmanneksi korkein arvosana. Ylioppilaskokeessa arvosanan M saa noin 20 % kunkin kokeen osallistujista. Alun perin sitä ei käytetty, vaan mahdollisia olivat vain arvosanat improbatur, approbatur, cum laude approbatur ja laudatur. Arvosana magna cum laude approbatur samoin kuin lubenter approbatur lisättiin ylioppilastutkinnon arvosteluasteikkoon vuonna 1970.

Suomalaisessa kouluarvostelussa (4–10) magna cum laude approbatur vastaa lähinnä arvosanaa 8.

Yliopisto
Magna cum laude approbatur on pro gradu -tutkielman, lisensiaatintyön ja väitöskirjan kolmanneksi korkein arvosana. Se merkitsee, että tutkielma on keskimääräistä parempi, syvempi tai laajempi, mutta se ei ole tieteellisesti erityisen ansiokas.

Cum laude approbatur 

Ylioppilaskokeet
Cum laude approbatur on ylioppilaskokeen neljänneksi korkein arvosana. Ylioppilaskokeessa sen saa noin 24 % kunkin kokeen osallistujista eli prosentuaalisesti se on ylioppilaskokeen yleisin arvosana. 

Suomalaisessa kouluarvostelussa (4–10) cum laude approbatur vastaa lähinnä arvosanaa 7. Ennen arvosanan magna cum laude approbatur käyttöönottoa vuonna 1970 se vastasi arvosanoja 7 ja 8.

Yliopisto
Cum laude approbatur on pro gradu -tutkielmien, lisensiaatintöiden ja väitöskirjojen mediaaniarvosana. Se on tyypillisesti sellaisen pro gradu -tutkielman arvosana, joka täyttää opinnäytetyöltä vaadittavat kriteerit ja jossa ei ole selkeitä puutteita mutta ei myöskään erityisiä ansioita. Tämä on tutkielman tavoitetaso.

Cum laude approbatur oli ennen myös keskimmäinen jossakin oppiaineessa suoritettava oppimäärä yliopistossa. Nykyisin näitä opintoja kutsutaan yleisesti aineopinnoiksi. Sitä alempi oppimäärä oli approbatur ja korkeampi oppimäärä laudatur. Puhekielessä cum laude approbatur -opinnot kulkivat nimellä cumu.

Non sine laude approbatur 

Ylioppilaskokeet
Non sine laude approbatur ("ei ilman kiitosta hyväksytään") -arvosanaa ei käytetä ylioppilaskokeissa lainkaan. Se on käytössä vain yliopistoissa.

Suomalaisessa kouluarvostelussa (4–10) arvosanaa non sine laude approbatur vastaavaa kategoriaa ei tunneta, mutta se asettuisi suunnilleen arvosanojen 6 ja 7 väliin.

Yliopisto
Non sine laude approbatur on yliopistollinen arvosana pro gradu -tutkielmien, lisensiaatintutkielmien ja väitöskirjojen arvostelussa. Se tarkoittaa, että työ ei kaikilta osin vastaa tavoitetasoa ja on keskimääräistä heikompi. Tämä arvosana sijoittuu lubenter approbaturin ja cum laude approbaturin väliin.

Lubenter approbatur
Ylioppilaskokeet
Lubenter approbatur on ylioppilastutkinnon toiseksi alin hyväksytty arvosana. Alun perin sitä ei käytetty ylioppilaskokeessa, vaan mahdollisia olivat vain arvosanat improbatur, approbatur, cum laude approbatur ja laudatur. Arvosana lubenter approbatur samoin kuin magna cum laude approbatur lisättiin ylioppilastutkinnon arvosteluasteikkoon vuonna 1970.

Suomalaisessa kouluarvostelussa (4–10) lubenter approbatur vastaa lähinnä arvosanaa 6.

Yliopisto
Lubenter approbatur on toiseksi alin yliopistollinen arvosana. Se annetaan tutkielmille, joissa on huomattavia puutteita ja jotka ovat vaatimattomia tai tieteellisesti pinnallisia.

Approbatur 
Ylioppilaskokeet
Approbatur on ylioppilaskokeen alin hyväksytty arvosana. 

Suomalaisessa kouluarvostelussa (4–10) approbatur vastaa lähinnä arvosanaa 5. Ennen arvosanan lubenter approbatur käyttöönottoa vuonna 1970 se vastasi arvosanoja 5 ja 6.

Yliopisto
Approbatur on pro gradu -tutkielmien, lisensiaatintöiden ja väitöskirjojen alin hyväksytty arvosana.

Approbatur oli ennen myös alin oppiaineessa suoritettava oppimäärä yliopistossa. Nykyisin approbatur-arvosanaa vastaavat perusopinnot. Korkeammat oppimäärät olivat cum laude approbatur ja laudatur. Approbatur-opintoja kutsuttiin puhekielessä approksi.

Improbatur 
Ylioppilaskokeet
Improbatur on lukion ylioppilaskokeessa hylätty eli alhaisin arvosana. Mikäli abiturientti saa arvosanan improbatur pakolliseksi määrätystä aineesta, hänestä ei tule ylioppilasta, ellei hän pysty tutkintoaikanaan korottamaan arvosanaa tai kompensoimaan sitä muilla suorituksilla.

Improbatur jakautuu myös ryhmiin i+, i, i– ja i= sen mukaan, kuinka lähelle läpipääsyn pisterajaa kokelas on yltänyt. Vaikka abiturientti reputtaisikin kokeensa, arvosana on mahdollista kompensoida hyväksytyksi siinä tapauksessa, että kokelas on muista suorituksistaan kerännyt kylliksi kompensaatiopisteitä.

Suomalaisessa kouluarvostelussa (4–10) improbatur vastaa arvosanaa 4.

Yliopisto
Improbatur tarkoittaa yliopistossa hylättyä arvosanaa. Arvosanaa improbatur ei anneta pro gradu -tutkielmille, koska hylätty tutkielma ei ole tutkielma ensinkään eikä kandidaatin tai maisterin oppiarvoa voida myöntää hylätyn pro gradu -tutkielman perusteella.

Eurooppalainen opintosuoritusten ja arvosanojen siirto- ja kertymisjärjestelmä 

Eurooppalaisen opintosuoritusten ja arvosanojen siirto- ja kertymisjärjestelmän eli ECTS:n mukaiset arvosanat ovat:

Arvosanat muualla

Norja ja Ruotsi 
Ruotsin peruskouluissa ja toisen asteen oppilaitoksissa on käytössä asteikko A-F. Toisen asteen oppilaitoksissa ei voi saada arvosanaa F. Jokaista arvosanaa Ruotsissa vastaa jokin lukuarvo niin, että alinta hyväksyttyä arvosanaa (E) vastaa lukuarvo 10 ja jokainen sitä parempi on 2,5 suurempi kuin edeltäjänsä.

Norjassa on käytössä samankaltainen järjestelmä, jossa annetaan arvosanat A-E ja lukuarvot 1-5.

Saksa 
Arvosanat Saksassa ovat asteikolla 1–6 niin, että 1 on paras ja 6 huonoin.

Tanska 
Tanskassa on käytössä järjestelmä, jossa alin arvosana on -3 ja ylin 12.

Yhdysvallat 
Yhdysvalloissa on käytössä arvosana-asteikko A-F. E-arvosanaa ei kuitenkaan enää ole, koska luultiin, että se tarkoittaa erinomaista (). Lisäksi arvosanaa voi tarkentaa, esimerkiksi C voi olla C+, C- tai C=.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Koulutus
Seulonnan keskeiset artikkelit