Henri La Fontaine

Henri Marie La Fontaine (22. huhtikuuta 1854 Bryssel, Belgia – 14. toukokuuta 1943 Bryssel) oli belgialainen juristi, pasifisti, sosialisti, vapaamuurari ja kansainvälisen oikeuden professori. Hän toimi pitkään Bureau International Permanent de la Paix'n presidenttinä sekä lainsäätäjänä ja varapuheenjohtajana Belgian senaatissa. Hänelle myönnettiin vuonna 1913 Nobelin rauhanpalkinto.

La Fontaine syntyi brysseliläiseen porvarisperheeseen. Peruskoulun jälkeen hän opiskeli lakia Free University of Brusselsissa (nyk. Université libre de Bruxelles ja Vrije Universiteit Brussel), josta hän myös valmistui oikeustieteen tohtoriksi. Hän suoritti harjoittelun tunnetun juristin ja asianajajan Edmond Picardin toimistossa. Hänen suuria intohimoajaan olivat vuorikiipeily, kirjallisuus ja politiikka, ja hän kirjoitti näistä aiheista useita teoksia. Hän myös kehitti Paul Otletin kanssa kirjastojen yleisen kymmenluokittelun.

La Fontaine osallistui jo varhain Belgian poliittiseen elämään ja toimi senaatissa useiden provinssien (Hainaut, 1895-1898; Liège 1900-1932; Brabant 1935-1936) edustajana. Hän puolusti tiukasti näkemyksiään kasvatuksesta, naisten oikeuksista ja muista yhteiskunnallisesti keskeisistä ongelmista 1800-luvun lopulla. Hän osallistui myös aktiivina Bureau International Permanent de la Paix'n perustamiseen ja toimi sen puheenjohtajana vuodesta 1907 lähtien aina kuolemaansa 1943 saakka.

La Fontaine julkaisi 1916 teoksen The great solution : magnissima charta, jossa hän voimakkaasti puolustaa ajatusta intellektuellien yhteisestä maailmanjärjestöstä.

La Fontaine kuoli luonnollisen kuoleman Belgiassa 14. toukokuuta 1943.

Lähteet

Aiheesta muualla  

 Mundaneumin sivut
 Henri La Fontainen elämäkerta 
 Nobel-komitean kuvaus Henri La Fontainesta
 Henkilökuva ja henkilön toiminnan arviointia . Ihoes.be. 

La Fontaine, Henri
La Fontaine, Henri
La Fontaine, Henri
Kirjastotieteilijät
Belgialaiset henkilöt
La Fontaine, Henri
La Fontaine, Henri