AIM-4 Falcon

AIM-4 Falcon on yhdysvaltalaisen Hughes Aircraftin kehittämä ilmataisteluohjus.

Ohjuksen kehitystyö aloitettiin vuonna 1946, jolloin Hughes Aircraft sai sopimuksen kehittää projekti MX-798:na tunnettua aliääninopeudella lentävää ilmataisteluohjusta. Vuonna 1947 projekti väistyi ääntänopeamman MX-904:nä tunnetun ohjuksen kehittämisen tieltä. Alun perin ohjusta oli tarkoitus käyttää hävittäjälentokoneissa vihollisen pommikoneiden torjuntaan, mutta vuoden 1950 jälkeen sen tehtäväksi tuli hävittäjätorjunta.

Ohjusta testattiin vuonna 1949, jolloin se tunnettiin nimellä AAM-A-2 ja kutsumanimellä Falcon. Nimeämiskäytäntöjen muutosten johdosta se uudelleennimettiin vuonna 1951 F-98:ksi ja vuonna 1958 GAR-1:ksi. Ensimmäiset GAR-1- ja GAR-2-versiot otettiin palveluskäyttöön vuonna 1956. Niillä varustettiin yhdysvaltalaiset F-89 Scorpion-, F-101B Voodoo- ja F-102 Delta Dagger -koneet. Yhdysvaltain ulkopuolelle ohjuksia vietiin Kanadaan, Ruotsiin, Suomeen ja Sveitsiin, joissa ne kuuluivat CF-101 Voodoo-, Saab 35 Draken-, Mirage III -hävittäjien aseistukseen.

GAR korvattiin myöhemmin nimityksellä AIM.
GAR-1 l. AIM 4 A on ohjuksen tutkaohjattu puoliaktiivinen versio. GAR-2 l. AIM 4 D on lämpösäteilyyn hakeutuva infrapunaohjus. Draken-koneissa käytettiin Ruotsissa lisenssillä valmistettua infrapunaversiota nimillä Rb-28 ja Rb-24.

Falcon on myös puoliaktiivisen AIM-26-tutkaohjuksen nimi. Tämä ohjus on ollut lisenssivalmisteisena Draken-koneen aseistuksessa nimellä Rb 27.

Teknisiä tietoja
Pituus: 1,98 m
Halkaisija: 163 mm
Kantama: 9,7 km
Nopeus: 3 Mach
Räjähdysainemäärä: 3,4 kg

Käyttäjät

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset ilmataisteluohjukset