Haikai

Haikai eli haikai no renga on japanilainen ketjurunouden muoto. Se kehittyi Heian-kaudella syntyneestä renga-runouden mushin-suuntauksesta. Haikai-runous on edeltäjäänsä rengaa leikkisämpää ja keveämpää. Renga-runouden valtakauden aikana haika ei saavuttanut suurta arvostusta. Ensimmäisiä varsinaisia haikai-koulukuntia olivat Matsunaga Teitokun perustama Teimon-koulu ja Nishiyama Sōinin Danrin-koulu.

Haikai-runous uudistui 1680-luvulla, kun Matsuo Bashō kehitti siitä sisällöltään syvällisempää ja vakavammin otettavaa. Bashō perusti myös oman koulukuntansa ja oli aikanaan yksi merkittävimmistä haikai-runoilijoista. Hänen jälkeensä haikai teki tilaa maekuzuke-runoudelle ja alkoi elpyä vasta 1770-luvulla, jolloin haikaita harjoittivat muun muassa Yosa Buson ja myöhemmin Kobayashi Issa.

Haikaissa on vuorotellen 5–7–5- ja 7–7-tavuisia säkeistöjä. Yleensä ne koostuvat kahden tai useamman kirjoittajan vuorotellen kirjoittamista säkeistöistä, joista kahdesta peräkkäisestä säkeistöstä syntyy kokonaisuus. Säkeistöjen liittymisestä sisällöllisesti toisiinsa on tarkat säännöt: monessako peräkkäisessä säkeistössä on sama vuodenaika, milloin kirjoitetaan kuutamosäkeistö, milloin rakkaussäkeistö.

Merkittäviä runoilijoita olivat myös Sōkan (1460–1540), Arakida Moritake (1473–1549), Matsunaga Teitoku (1571–1653) ja Sōin (1605–1682).

Lähteet 

Japanilainen runous