SS Iron Mountain

Siipiratasalus SS Iron Mountain oli peräsiipirattaalla varustettu Mississippijoella vuosina 1864–1872 liikennöinyt höyrylaiva. Alus oli 54,86 metrin (180 jalan) pituinen ja 10,67 metrin (35 jalan) levyinen.

Alus ajoi karille ja upposi vuonna 1882. Legendan mukaan se kuitenkin katosi mystisesti.

Uppoaminen
Alus oli matkalla Vicksburgista 25. maaliskuuta 1882, ja ajoi karille Stumpy Pointissa, lähellä Island 102:ta, mikä repi aluksen runkoon reiän ja sai sen uppoamaan. Miehistö ryntäsi yhdelle lautoista ja pakeni. Aluksen sisäkkö nimeltään Ellen Anderson oli jäänyt jumiin kannen alle ja hukkui. Hänen ruumiinsa löytyi seuraavana päivänä romujen seasta, mutta itse laiva oli jo kadonnut.

Lisää romua löytyi 30. kesäkuuta, useita kilometrejä uppoamispaikasta. Aluksen uppoamisesta kerrottiin paikallisessa lehdistössä, kuten Vicksburgin Daily Commercial 27. maaliskuuta ja Daily Memphis Avalanche 28. maaliskuuta. Alus löydettiin vasta myöhemmin, nähtävästi tulvavesien uudelleen pintaan nostamana ja matalikon läpi kuljettamana, ja ajautuneena puuvillapellolle Omega Landingissa, lähellä Louisianan Tallulahia.

Legenda
Legendan mukaan alus oli kesäkuussa 1872 matkalla Louisianan New Orleansista Pennsylvanian Pittsburghiin (toisten lähteiden mukaan alus oli matkalla päinvastaiseen suuntaan) sokerilastissa. Aluksella oli 55 matkustajaa ja miehistön jäsentä, ja se hinasi perässään puuvillalla lastattuja proomuja.

Alus nähtiin viimeisen kerran, kun se lähti Mississippin Vicksburgista. Samana päivänä, kaksi tuntia Iron Mountainin jälkeen lähtenyt siipiratasalus SS Iroquois Chief löysi Iron Mountainin proomut ajelehtimasta joella. Iroquois Chief jäi odottamaan Iron Mountainin saapuvan paikalle hakemaan proomut, mutta alus ei koskaan saapunut. Lisäksi näytti siltä, että proomuja laivassa kiinni pitäneet köydet oli katkaistu. Alusta etsittiin mutta tuloksetta: aluksesta tai sen matkustajista tai miehistöstä löydetty jälkeäkään.

Legendaa toistetaan usein totuutena, kuten esimerkiksi Frank Edwardsin vuoden 1956 kirjassa Strangest of All, Paul Beggin vuoden 1979 kirjassa Into Thin Air, Valittujen Palojen vuoden 1982 kirjassa Mysteries of the Unexplained, Louis L'Amourin vuoden 1987 kirjassa The Haunted Mesa ja Charles Berlitzin vuoden 1988 kirjassa World of Strange Phenomena. Useimmat versiot tarinasta antavat katoamisvuodeksi 1872, joka itse asiassa oli ennen aluksen vesillelaskua.

Lähdeviitteet

Kirjallisuutta
 Strangely Enough, C. B. Colby, Oak Tree Press, Sydney, 1959 ISBN 0-8069-3918-4

Aiheesta muualla
 Sea Ghosts 

Iron Mountain