J. P. Roos

Jeja-Pekka Roos (s. 30. huhtikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä ja -keskustelija, joka toimi Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan professorina ja apulaisprofessorina vuosina 1971–2013. Joensuun korkeakoulun apulaisprofessorina hän toimi 1974–78. Roosin tutkimusaiheita ovat olleet suunnittelu, elämäntapa, elämäkerrat, matkapuhelimet, elämänpolitiikka, sukupolvet sekä hyvinvointi ja hyvinvointitutkimus, jonka alalta hän laati väitöskirjansa (Welfare Theory and Social Policy) vuonna 1973. Lisäksi hän on osallistunut välillä hyvinkin kriittisesti keskusteluun muun muassa arkkitehtuurista, liikenteestä, kurjuudesta, intellektuelleista, psykoanalyysista ja lastensuojelusta.

Tutkijanura
Roos on suomentanut Pierre Bourdieun ensimmäisen suomeksi ilmestyneen teoksen Sosiologian kysymyksiä ja muutenkin edesauttanut Bourdieun käsitteiden levittämiseen suomalaisessa sosiologiassa. Hän on julkaissut noin 250 tieteellistä artikkelia ja kirjaa. Hänen tunnetuin teoksensa on 1987 ilmestynyt Suomalainen elämä, jossa esitetään kuuluisa sukupolvijaottelu: sotien ja pulan, jälleenrakennuksen ja nousun, suuren murroksen ja lähiöiden sukupolviin. Muita tärkeitä teoksia ovat olleet hänen väitöskirjansa Welfare Theory and Social Policy (1973) sekä Elämänpolitiikka (1998), Vanhemmat ja lapset (1997) ja Miehen elämää (1994). Viime vuosina Roos on jakanut aikansa varsinaisen akateemisen tutkimuksen (sukupolvet, suuret ikäluokat) ja yhteiskunnallisen debatin välillä. Hän on julkaissut jälkimmäiseltä aihealalta muun muassa Huostaanottokirjan (2004) ja  Käräjäoikeuskäsikirjan (2006). Hän on perehtynyt evoluutiopsykologiaan ja toiminut Darwin-seuran puheenjohtajana. Hän oli myös Euroopan Sosiologiliiton (ESA) puheenjohtaja 1990-luvulla.

Aleksis Kiven Seura myönsi J. P. Roosille Eskon puumerkki -palkinnon 2009.

Poliittinen toiminta 
Roos oli 1970–80-luvulla Suomen kommunistisen puolueen jäsen. Hän on kertonut tuolloin muun muassa hyväksyneensä Tšekkoslovakian miehityksen. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Roos on vaikuttanut Vihreissä ja Vasemmistoliitossa. Vuoden 2004 kunnallisvaaleissa Roos oli sitoutumattomana ehdokkaana Vihreiden listalla. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Roos oli Vasemmistoliiton ehdokas. Vuoden 2012 vaaleissa hän on ehdokkaana Helsingissä Vasemmistoliiton listalla. 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen Suomen EMUsta eroamiseen liittyen.

Yksityiselämä
Roos on kirjoittanut myös vuonna 1993 ilmestyneen juoksuharrastusta käsittelevän kirjan Maratonmiehen elämä. Hänellä on kaksi lasta edellisestä avioliistostaan Barbara Roosin (1946–2019) ja kolme lasta nykyisestä avioliitostaan Anna Rotkirchin kanssa.

Teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 J. P. Roosin kotisivut.
 J. P. Roosin blogi.
 

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät
Suomalaiset sosiologit
Joensuun yliopiston professorit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Suomalaiset kommunistit