Einar Böök

Emil Einar Böök (10. marraskuuta 1874 Helsinki – 2. tammikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen sosiaalipoliitikan kehittäjä.

Böök oli suomalaisen sosiaalipolitiikan kehittäjä, ja toimi mm. Helsingin kaupungin työasiain ja sosiaalilautakunnan sihteerinä 1907–1917, Kunnallisen keskustoimiston johtajana 1917, sosiaalihallituksen ylitirehtöörinä 1918–1922 ja sosiaalihallituksen lakkauttamisen jälkeen sosiaaliministeriön osastopäällikkönä ja esittelijäneuvoksena 1923–1942. Lisäksi Einar Böök toimi Yhteiskunnallisen korkeakoulun eli nykyisen Tampereen yliopiston opettajana vuosina 1942–1946.

Böök oli sosiaaliministerinä Cajanderin II hallituksessa 1924.  Virkamieshallituksessa hän ei edustanut mitään puoluetta vaan oli muodollisesti ammattiministeri, vaikka olikin Kansallisen edistyspuolueen jäsen. 

Keskeisiltä osiltaan Böökin ansiona pidetään Suomessa 1930-luvulla toteutettua laajaa sosiaalilainsäädäntöä, joka saattoi Suomen sosiaalihuollon muuhun Eurooppaan verrattuna ajanmukaiselle tasolle.

Böökin isä Emil Böök oli tunnettu kasvatustieteilijä ja Helsingfors Lyceumin eli "Böökin lyseon" pitkäaikainen rehtori. Böökin ja tämän puolison Hilja Maria Ahomäen poika Eero Böök oli yksi Suomen menestyksekkäimmistä shakinpelaajista ja shakin ensimmäinen suomalainen kansainvälinen mestari. Toinen poika, vänrikki Tauno Pyökki (1914-1939) kaatui talvisodassa Summassa.

Teoksia

Lähteet

Viitteet

Suomen sosiaaliministerit
Suomalaiset virkamiehet
Kansallisen Edistyspuolueen poliitikot
Vuonna 1874 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet