Leidenin yliopisto

Leidenin yliopisto (Universiteit Leiden) on Leidenin kaupungissa sijaitseva Alankomaiden vanhin yliopisto. Kahdeksankymmenvuotisen sodan kapinajohtaja Vilhelm I Oranialainen perusti yliopiston vuonna 1575. Alankomaiden hallitsijasuvulla on edelleen läheiset suhteet yliopiston kanssa.

Nykyisin yliopisto on kansainvälisesti arvostettu, ja sillä on yhdeksän tiedekuntaa, yli 50 laitosta ja yli 150 perustutkinto-ohjelmaa.

Yliopisto kuuluu Coimbra-ryhmään, Euroopan tutkimusyliopistojen liittoon sekä Europaeumiin.

Historia 
Vuonna 1575 vasta muodostuneella Alankomaiden tasavallalla ei ollut pohjoisosissaan yhtään yliopistoa. Etelässä Espanjan Alankomaissa, nykyisen Belgian alueella oli Leuvenin yliopisto, mutta se oli tiukasti espanjalaisten hallinnassa. Vilhelm Oranialainen perusti yliopiston Leideniin tarkoituksena kouluttaa sekä protestanttisia kirkonmiehiä että muita oppineita Alankomaiden tarpeisiin. Ironisesti Vilhelmin vastustajan keisari Filip II:n nimi esiintyy yliopiston perustamisasiakirjassa, koska hän oli vielä de jure Hollannin kreivi. Filip reagoi kieltämällä kaikkia alamaisiaan opiskelemasta Leidenissä.

Leiden houkutteli pian huomattavia oppineita puoleensa, ja 1600-1700-luvuilla sillä oli maine korkealaatuisena yliopistona, jonne tultiin opiskelemaan kaukaa. 1800-luvun lopulla yliopiston maine kohosi jälleen, etenkin luonnontieteiden alalla, ja siitä tuli yksi Euroopan johtavaista yliopistoista. Se on säilyttänyt korkean tieteellisen tason ja maineen, ja on edelleen sekä Alankomaiden että koko Euroopan parhaita yliopistoja.

Yliopisto tänään 
Leidenin yliopistolla ei ole varsinaista kampusaluetta, vaan sen rakennuksia on ympäri kaupunkia. 1998 se laajeni Haagiin, missä sillä on sivukampus. 

Yliopisto on jaettu seitsemään tiedekuntaan: arkeologian, hallintotieteiden ja kansainvälisten suhteiden, humanististen tieteiden, oikeustieteen, lääketieteen, luonnontieteiden ja yhteiskunta- ja käyttäytymistieteiden tiedekuntiin.

Leidenin yliopiston yhteydessä on joukko museoita ja tutkimuslaitoksia, kuten Alankomaiden kuninkaallinen Kaakkois-Aasian ja Karibian tutkimuksen instituutti KITLV (per. 1851), Leidenin observatorio (per. 1633), kansallinen arkeologinen museo Rijksmuseum van Oudheden jonka Egyptin ja Intian osastot ovat erityisen huomattavat; Alankomaiden muinaisaikojen museo ja kolme etnografista museota; sekä kasvitieteellinen puutarha Hortus Botanicus, joka on Alankomaiden vanhin ja yksi vanhimpia maailmassa.

Huomattavia henkilöitä 
Spinoza-palkinnon saajista 25 on ollut Leidenin yliopiston professoreita. 

Neljä Leidenin tutkijaa on saanut Nobelin palkinnon: 
 Kamerlingh Onnes, fysiikka 1913, suprajohtavuuden löytäminen
 Hendrik Lorentz ja Pieter Zeeman, fysiikka 1902, Zeemanin ilmiö
 Willem Einthoven, lääketiede 1924, EKG:n keksiminen

Leidenissä vaikuttaneita tutkijoita ja opettajia:
 Justus Lipsius, filosofi, filologi ja humanisti
 Hugo Grotius, lakimies ja oikeusfilosofi, kansainvälisen oikeuden perustaja
 Jacobus Arminius, teologi, arminiolaisuuden perustaja
 Herman Boerhaave, lääkäri ja botanisti
 Paul Ehrenfest, itävaltalainen fyysikko ja matemaatikko
 Johan Huizinga, historioitsija ja yksi nykyaikaisen kulttuurihistorian perustajista

Leidenissä opiskelleita:
 Baruch Spinoza, juutalainen filosofi; opiskeli Leidenissä mutta ei valmistunut
 Jacobus Henricus van ’t Hoff, kemisti ja Nobel-palkinnon saaja; opiskeli Leidenissä
 Johannes Diderik van der Waals, fyysikko ja Nobel-palkinnon saaja; opiskeli Leidenissä
 Jan Tinbergen, Nikolaas Tinbergenin veli, ekonomisti ja Nobelin taloustieteen palkinnon saaja; opiskeli Leidenissä
 Nikolaas Tinbergen, Jan Tinbergenin veli, etologi ja ornitologi, lääketieteen Nobel-palkinnon saaja; opiskeli Leidenissä
 Tjalling Koopmans, hollantilais-amerikkalainen ekonomisti; opiskeli Leidenissä

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

 Leidenin yliopiston kotisivu

Alankomaiden yliopistot
Etelä-Hollanti
Seulonnan keskeiset artikkelit