Emil Zilliacus

Gustaf Emil Zilliacus (1. syyskuuta 1878 Tampere – 7. joulukuuta 1961 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija ja Helsingin yliopiston kirjallisuushistorian dosentti sekä antiikin kirjallisuuden professori.

Elämänvaiheet
Zilliacuksen vanhemmat olivat insinöörikapteeni Mauritz Emil Zilliacus ja Matilda Vilhelmina Grönfors. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta klassillisesta lyseosta 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1900 ja tohtoriksi 1905. Zilliacus toimi Helsingin yliopiston kirjallisuushistorian dosenttina 1909–1943 ja antiikin kirjallisuuden henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1943–1945. Hän sai professorin arvonimen 1940 sekä filosofian kunniatohtorin arvon Göteborgin korkeakoulusta 1941 ja Oslon yliopistosta 1951.

Zilliacus kuului 1900-luvun alussa Euterpe-lehden piirissä toimineeseen suomenruotsalaisten kirjailijoiden ja taiteilijoiden ryhmään. Hän oli perustamassa Euterpe-lehden seuraajaksi Argus-lehteä vuonna 1907 ja toimi Nya Argus -lehden päätoimittajana 1911–1932. Zilliacus oli Finlands Svenska Författareföreningin puheenjohtajana 1929 ja 1933–1935 ja Pohjoismaisen kirjailijaneuvoston jäsen vuodesta 1919, varapuheenjohtaja 1925–1928 sekä puheenjohtaja 1929. Lisäksi hän oli valtion kirjallisuuspalkintolautakunnan jäsenenä 1909, 1911 ja 1913 sekä kirjallisuuden asiantuntijalautakunnan jäsenenä 1918–1926.

Suomalaisten odottaessa 1930-luvun lopulla kirjallisuuden Nobel-palkintoa tulevaksi lopulta Suomeen ja nimenomaan F. E. Sillanpäälle, tuli palkintokamppailun tielle 1930-luvun puolivälissä Suomessa käyty kielitaistelu. Ruotsin akatemia karsasti aitosuomalaista liikehdintää ja mielipideilmastoa. Tällöin esitettiin kompromissiratkaisuna Nobel-ehdokkaaksi nimeämiseksi jaettua ehdokkuutta muun muassa Sillanpään ja Zilliacuksen kesken.

Tuotanto
Zilliacus käänsi ruotsiksi antiikin kirjailijoiden teoksia: Aiskhyloksen koko tuotannon, Sofokleen, Euripideen ja Menandroksen näytelmiä sekä muinaiskreikkalaista lyriikkaa ja epigrammeja. Hän korosti antiikin tekstien kirkasta, “apollonista” puolta ja hyljeksi “dionyysistä” elementtiä, jota esimerkiksi filosofit Friedrich Nietzsche ja Vilhelm Ekelund toivat esille.

Zilliacus oli esseisti ja matkakirjailija, jonka proosatekstitkin käsittelivät Välimeren aluetta. Hän kirjoitti myös klassismittaisia runoja, jotka perustuivat usein omakohtaisiin kokemuksiin, erityisesti Välimeren-matkoihin. Runot ovat kirkkaita, miehisiä ja muotopuhtaita. Häntä on sanottu viimeiseksi suomenruotsalaiseksi klassisen linjan lyyrikoksi. Hän oli individualisti ja paatoksellinen humanisti.

Yksityiselämä
Emil Zilliacus oli naimisissa vuodesta 1905 Ingrid Wegeliuksen kanssa. Heillä oli kolme poikaa ja yksi tytär. Lapsista tunnetuimmat ovat kreikan kirjallisuuden professori Johan Henrik Zilliacus (1908–1992) sekä kirjailija ja toimittaja Benedict Zilliacus (1921–2013).

Teoksia

Tutkielmia
 Den nyare franska poesin och antiken. Kirjallisuushistorian väitöskirja. 1905
 Die Sage von Gyges und Kandaules bei einigen modernen Dichtern. Finska Vetenskaps-Societeten, Helsingfors 1909
 Giovanni Pascoli et l’antiquité 1909
 Grekisk lyrik. Lilius & Hertzberg, Helsingfors 1911, 2. utvidgade och omarbetade upplaga, Schildt, Helsingfors 1928 
 Sophokles. Schildt, Helsingfors 1919 (suomennettu nimellä Sophokles, WSOY 1920)
 Pilgrimsförder i Hellas. Schildt, Helsingfors 19xx (suomennettu nimellä Toivioretkiä Hellaassa, WSOY 1950)
 Eldprov. Schildt, Helsingfors 1927 (salanimellä Johan Alvik)
 Italienare. Schildt, Helsingfors 1930
 Lans och lyra: Litterära studier och kåserier. Schildt, Helsingfors 1933
 Karelare och annat folk, kertomuksia. Schildt, Helsingfors 1934
 Tempe och Thermopyle: Resebilder. Schildt, Helsingfors 1937
 Choros: Studier över grekisk körlyrik. Schildt 1939
 Eros och Eris: Studier i grekisk poesi. Schildt, Stockholm 1948
 Aischylos. Natur och kultur, Stockholm 1951
 Vid brasan med Horatius. Almqvist & Wiksell, Stockholm 1953

Runoutta 
 Offfereld. Schildt 1915
 Hellenika. Schildt 1917
 I grottan. Schildt 1920
 Soluret. Schildt 1926
 Templet: Kantat vid den av Åbo Akademis Humanistiska och Matematisk-naturvetenskapliga fakulteter den 24 september år 1927 anställda filosofiemagister- och filosofiedoktorspromotionen. Åbo Akademi 1927
 Valda dikter. Schildt 1928
 Templet. Schildt 1931 
 Hellas och Hesperien: Ett dikturval. Bonnier, Stockholm 1935
 Minnesaltaret. Schildt 1936
 Ett knippe Gotlandsdikter, särtryck ur diktsamlingen Minnesaltaret. 1936 
 Vandring. Schildt 1938
 Finlands festspel: Ett knippe tidsdikter. Schildt 1940
 Runebergsdagar: Dikt föredragen vid samfundet Sverige-Finlands Runebergs-afton i Konserthuset den 5 februari 1940. Hugo Geber, Uppsala 1940
 Silverhöst. Schildt 1943
 Xenion: Ett knippe fillfällighetsvers. Helsingfors 1953
 Brunnarna: Valda dikter 1915–1950. Schildt 1958

Palkintoja ja huomionosoituksia 

 Valtion kirjallisuuspalkinto 1926, 1932
 SLS:n (Svenska Litteratursällskapet i Finland) Lybeckska priset 1927
 Ruotsin akatemian suuri kultamitali 1930
 Svenska litteratursällskapetin palkinto 1937, 1943
 Waldemar von Frenckellin säätiön runoilijapalkinto 1946
 SLS:n Forskning och vitterhet -mitali 1961

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Eteläkarjalaisia kirjailijoita: Emil Zilliacus 
 Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa P–Ö 
 

Suomenruotsalaiset kirjailijat
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Suomalaiset professorit
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet