Kapiti (saari)

Kapiti (vanha maorinkielinen nimi Motu Rongonui) on saari Uudessa-Seelannissa noin kahdeksan kilometriä Pohjoissaaren eteläosan länsipuolella. Saari on noin kymmenen kilometrin pituinen lounas-koillissuunnassa ja noin kahden kilometrin levyinen. Sen pinta-ala on 19,65 km².

Saaren erottaa mantereesta Rauoterangin salmi. Sen korkein kohta on Tuteremoana 521 metriä merenpinnan yläpuolella. Saaren länsipuoli on erittäin kivinen ja karu; useat pystysuorat kallioseinät putoavat mereen jopa satojen metrien korkeudelta. Länsipuoli joutuu kovien länsituulten runnomaksi ja vaikeista olosuhteista johtuen kasvillisuus on harvaa.

Saaren kasvillisuus koostuu erityisesti pensaikoista sekä lisäksi kohekohe–, tawa– ja kanukametsistä. Suurin osa metsistä on palautumassa luonnontilaan palojen ja maatalouden aiheuttamista jäljistä. Jäljellä on myös joitakin säästyneitä 30 metrin korkuisia puita.

Historia 
Maorit asuttivat saaren 1700–1800-luvuilla. Myöhemmin Ngāti Toa –maoriheimon johtaja Te Rauparaha perusti saarelle tukikohdan, josta tehtiin hyökkäyksiä ja ryöstöretkiä Whanganui-joen varrelle sekä Marlboroughiin.

Eurooppalaisten saavuttua saarella toimi valaanpyytäjien yhdyskunta, jossa asui enimmillään noin 2000 henkilöä.

Jo 1870-luvulla huomattiin saaren sopivuus suojelukohteeksi ja siitä tulikin lintujen suojelualue vuonna 1897. Kuitenkin vasta vuonna 1987 New Zealand Department of Conservation otti saaren haltuunsa. 1980- ja 1990-lukujen aikana saarta palautettiin luonnontilaan; saarelta poistettiin ensin kettukusut ja vuonna 1996 saatiin saarelta poistettua myös rotat. Muut tuhoa aiheuttaneet vierasperäiset eläimet oli poistettu saarelta vuosien saatossa jo aiemmin, mukaan lukien lampaat, koirat, kissat ja vuohet.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uuden-Seelannin saaret