Legio VII Claudia Pia Fidelis

Legio VII Claudia Pia Fidelis ("Claudiukselle uskollinen ja luotettava") oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan vuonna 58 eaa. Gallian sotaa varten. 

Caesarin sisällissodan aikana legioona soti Hispaniassa ja Dyrrhakhionin taistelussa sekä Farsaloksen taistelussa. Tämän jälkeen sotilaat kotiutettiin, mutta heidät kutsuttiin taas palvelukseen African sotaretkeä varten. Legioona otti osaa Thapsacuksen taisteluun. Seuraavana vuonna legioonan sotilaille lahjoitettiin maata Capuan ja Lucan alueelta.
 
Julius Caesarin murhan jälkeen legioonan veteraanit kannattivat Octavianusta. Octavianus muodosti legioonan uudelleen nimellä Legio VII Paterna. Legioona taisteli Mutinan sodassa, Filippoin taisteluissa ja Perusian sodassa. Legioonalaiset saivat tämän jälkeen maata Etelä-Galliasta. Augustuksen hallituskauden aikana legioona lähetettiin Galatiaan ja se tunnettiin usein lisänimellä Macedonica, ehkä Filippoin voiton kunniaksi. Myöhemmin legioona siirrettiin Dalmatiaan. Vuonna 42 Legio VII ja Legio XI kukistivat Lucius Arruntius Camillus Scribonianuksen kapinan Claudiusta vastaan. Tästä syystä kummatkin legioonat saivat lisänimen Claudia Pia Fidelis. Myöhemmin legioona siirrettiin Tonavalle. 

Neron kuoleman jälkeen Legio VII kannatti aluksi Othoa, mutta tämän kukistuttua se alkoi kannattaa Vespasianusta. Legio VII oli mukana Cremonan toisessa taistelussa. Trajanuksen aikana legioonalla oli tärkeä rooli Daakian sodissa. Legioona otti myös osaa Trajanuksen Parthian sotaan, Lucius Veruksen Parthian sotaan ja markomannisotaan. 

Vuonna 193 legioona liittyi Septimius Severuksen kannattajiin. 200-luvulla Legio VII oli aktiivinen itäisissä provinsseissa. Gallienuksen sotiessa Gallian keisarikuntaa vastaan legioona sai lisänimet Pia VI Fidelis VI ja Pia VII Fidelis VII ("seitsemän kertaa uskollinen ja seitsemän kertaa luotettava"). Legio VII toimi vielä 300-luvun lopulla Tonavan rintamalla.

Lähde 
 Legio VII Claudia Pia Fidelis - Livius.org 
7