Saksan keisarikunnan laivasto

Saksan keisarikunnan laivasto, virallisesti Keisarillinen laivasto (), oli keisarillisen Saksan meripuolustuksesta vastannut puolustushaara vuodesta 1871 vuoteen 1918.

Nykyaikaisen keisarillisen laivaston luominen 

Alfred von Tirpitz tuli keisarillisen Saksan laivastoministeriksi 15. kesäkuuta 1897, mitä voidaan pitää nykyaikaistamisen alkuhetkenä. Hän loi kaksi suunnitelmaa, jotka Saksan valtiopäivät hyväksyivät 28. maaliskuuta 1898 (I Saksan laivastolaki) ja 12. kesäkuuta 1900 (II Saksan laivastolaki). Ajatuksensa von Tirpitz kiteytti sanontaan, jonka mukaan Saksan laivaston olisi tulevan sodan voittamiseksi kyettävä voittamaan meritaistelu Pohjanmerestä. Tämä tarkoitti Kuninkaallisen laivaston lyömistä taistelussa.

Laivastoministeriö ehdotti kuuden taistelulaivan rakentamista, mutta tämän hyväksyntä valtiopäivillä olisi ollut vaikeaa, jollei mahdotonta. Von Tripitz muutti hankinnan käsittämään kuusi panssariristeilijää. Tämän suunnitelman toteuttamisen seurauksena syntyi niin sanottu vuoden 1900 laivastolain ensimmäinen lisäys 9. toukokuuta 1906. Lisäys antoi laivastolle valtuudet hankkia viisi uutta panssariristeilijää sekä kuudennen varaosiksi, 48 torpedovenettä. Lisäksi annettiin muutaman miljoonan kultamarkan varaus sukellusveneaseen kehittämiseen.

Tärkeämmäksi muodostui kuitenkin 26. toukokuuta tehty päätös, joka salli normaalin laivastobudjetin lisäksi hankkia kaksi 18 000 tonnin taistelulaivaa sekä 15 000 tonnin panssariristeilijän. Lisäksi varattiin varat Kielin kanavan laajentamiseen, suurempaan telakkaan sekä Wilhelmshavenin sotasataman kehittämiseen.

Vuonna 1906 valmistui brittiläinen taistelulaiva HMS Dreadnought, joka oli raskaasti panssaroitu ja aseistettu pelkästään raskaalla tykistöllä. Asiantuntijoiden yleisen näkemyksen mukaan uusi laivakonsepti muutti kaikki aiemmat taistelulaivatyypit teknisesti vanhanaikaisiksi. Tämä antoi von Tirpitzille erinomaisen tilaisuuden, koska aiemmin ylivoimaisen Britannian laivaston taistelulaivat vanhenivat. Näin laivastoaan vasta rakentamassa ollut Saksa sai tasoitusta Britanniaan verrattuna. Myös kevyempien taisteluristeilijöiden kehitys antoi tilaisuuden muuttaa aiemmat panssariristeilijät vastaamaan taisteluristeilijöitä.

Valtiopäivät vaativat uutta laivastolakia muuttuneen poliittisen ilmapiirin seurauksena. Von Tirpitz teki ehdotuksen, joka hyväksyttiin valtiopäivillä 27. maaliskuuta 1908 (Vuoden 1900 laivastolain toinen lisäys).

Lisäyksen seurauksena siirrettiin poistettaviksi vanhentuneina:
 Siegfied-luokan rannikkotaistelulaivat (romutettiin vasta 1919): Siegfried, Beowulf, Frithjof, Heimdall, Hildebrand ja Hagen
 vanhentuneet Oldenburg-luokan alukset
 Brandenburg-luokan taistelulaivat (kaksi Turkille 1910 ja kaksi romutettu 1919): Kurfürst Friedrich Wilhelm, Brandenburg, Weissenburg ja Wörth

Kaikki poistettavat alukset päätettiin korvata pikaisesti.

Alustavat keskustelut kolmannesta lisäyksestä vuoden 1900 laivastolakiin aloitettiin 1912. Keskustelujen aikana laivastoministeriön listalta poistettiin kolme panssariristeilijää. Näin saatu versio hyväksyttiin valtiopäivillä 21. toukokuuta 1912. Lisäyksen jälkeen laivaston vahvuus olisi tullut olemaan:
 aktiivilaivasto
 laivaston lippulaiva
 3 viirikköä, joissa kussakin 8 taistelulaivaa
 8 taisteluristeilijää
 18 kevyttä risteilijää
 reservi
 2 viirikköä, joissa kummassakin 8 taistelulaivaa
 2 panssariristeilijää
 12 kevyttä risteilijää
 meren takaiset alueet
 8 panssariristeilijää
 10 kevyttä risteilijää
 laivueet
 3 laivueen johtajaa
 108 torpedovenettä
 54 sukellusvenettä
 materiaalivarasto
 36 torpedovenettä
 18 sukellusvenettä
 1 laivueen johtaja

Ensimmäinen maailmansota 

Alfred von Tirpitz komensi ensimmäisen maailmansodan aikana Saksan laivastoa. Huolimatta massiivisesta varusteluohjelmasta Saksan laivasto ei ollut lähellekään yhtä vahva kuin Britannian laivasto. Ympärysvallat tuhosivat sodan alussa siirtomaissa ja valtamerillä olleet saksalaisalukset sodan ensimmäisten kuukausien kuluessa ja laivaston pääosa vietti sodan ankkurissa. Samalla brittilaivaston päävoimat sitoutuivat vartioimaan Pohjanmerta ja estämään Saksan laivaston murtautumisen Atlantille. Saksan laivasto yritti tätä Skagerrakin taistelussa, mutta taistelu päättyi ratkaisemattomana. Britannian laivasto koki suuria tappioita, mutta kykeni pitämään Saksan laivaston poissa Pohjanmereltä.

Saksan laivaston merkittävimmiksi operaatioiksi nousivat sukellusveneoperaatiot, joiden tavoitteena oli katkaista Britannian kauppaliikenne. Saksalaissukellusveneen suorittama yhdysvaltalaisen matkustajalaiva RMS Lusitanian torpedointi vuonna 1915 käänsi osaltaan Yhdysvaltain yleistä mielipidettä Saksaa vastaan ja edisti maan liittymistä ympärysvaltojen puolelle pari vuotta myöhemmin.

Ankkurissa olleen laivaston miehistö turhautui ja radikalisoitui. Sodan päätyttyä Saksan tappioon vallankumoukselliset matruusit osallistuivat useisiin eri kumousliikkeisiin Weimarin tasavallan alkuvaiheen sekavissa oloissa.

Laivaston tuho Scapa Flow’ssa 

Aselepo astui voimaan 11. marraskuuta 1918. Aselepoehtojen XXIII artiklan mukaisesti kaksi Saksan kolmesta taistelulaivaviiriköstä saapui internoitaviksi yhdessä viiden taisteluristeilijän, kevyiden risteilijöiden ja 49 hävittäjän kanssa. Kaikki sukellusveneet tuli tuhota.

Saksan laivasto saapui Scapa Flow’hun 21. marraskuuta 1919, jonne niitä saattoi 370 Yhdistyneen kuningaskunnan alusta. Saksalaisalukset ankkuroitiin Scapa Flow’hun ja miehistöt palautettiin Saksaan. Toukokuussa 1919 sovittaessa Versailles’n rauhanehtoja selvisi, että internoitu laivasto oli tarkoitus jakaa voittajavaltioiden kesken sotakorvauksena. Avomerilaivaston esikunta antoi 17. kesäkuuta käskyn upottaa alukset.

Saksalaisen komennuskunnan johtaja, kontra-amiraali Ludwig von Reuter, käytti hyväkseen vartiomiesten supistamista harjoitusten vuoksi Scapa Flow’ssa ja laittoi käskyn täytäntöön 21. kesäkuuta pyrkimyksenään upottaa kaikki Scapa Flow’ssa olleet alukset. 

Uponneet alukset olivat (uppoamisjärjestyksessä):
 taistelulaivat Friedrich der Große, König Albert, Kronprinz Wilhelm, Kaiser, Grosser Kurfürst, Prinzregent Luitpold, König, Kaiserin, Bayern, Markgraf ja Baden
 taisteluristeilijät Moltke, Seydlitz, Von der Tann, Derfflinger ja Hindenburg
 kevyet risteilijät Brummer, Dresden, Köln, Bremse, Karlsruhe, Emden, Frankfurt ja Nürnberg torpedoveneet (hävittäjät)
 1. laivue G40, G86, G39, G38, V129, S32 2. laivue G101, G102, G103, G104, V100, B110, B112, B109, B111 3. laivue S54, S53, S55, V70, V73, V81, V82, G91 6. laivue S131, S132, V125, V126, V127, V128, V44, V43, V45, V46, S49, S50 7. laivue S56, S65, V78, V83, G92, S136, S135, S138, H145, G89 9. laivue V80, S36, S51, S52, S60Artiklan XXIII mukaisena korvauksena Saksan laivaston tuli toimittaa Scapa Flow’ssa upotettujen tilalle:
kevyet risteilijät Pillau, Königsberg, Graudenz, Regensburg ja Straßburg'' 60 päivän kuluessa
hyväkuntoisia kelluvia telakoita, nostureita, hinaajia ja proomuja yhteensä 400 000 tonnin edestä
kaikki sukellusveneisiin liittyvä materiaali

Jäljelle jääneestä kalustosta muodostettiin ”uusi” Saksan laivasto Weimarin tasavaltaan. Alus kanta koostui rannikkopuolustuskalustosta:
 8 vanhentunutta taistelulaivaa, joista kaksi reservissä
 8 kevyttä risteilijää, joista kaksi reservissä
 16 hävittäjää, joista neljä reservissä
 16 torpedovenettä, joista neljä reservissä

Pääosa Saksalle jätetystä kalustosta oli poistettu käytöstä ensimmäisen maailmansodan aikana. Weimarin tasavallan alkuvuosina suuret määrät vanhentunutta kalustoa romutettiin tai muuten poistettiin käytöstä.

Sisäisten ongelmien ratkettua annettiin 31. maaliskuuta 1921 laki, jonka myötä perustettiin Saksan armeija eli Reichswehr ja laivasto eli Reichsmarine.

Saksan keisarikunnan laivaston aluksia

Taistelulaivoja 
Brandenburg-luokka (10 502 tonnia)
 SMS Kurfürst Friedrich Wilhelm 30. kesäkuuta 1891 – Turkille 12. syyskuuta 1910
 SMS Brandenburg 21. syyskuuta 1891 – romutettu 13. toukokuuta 1919
 SMS Weißenburg 14. joulukuuta 1891 – Turkille 12. syyskuuta 1910
 SMS Wörth 6. elokuuta 1892 – romutettu 13. toukokuuta 1919
Kaiser Friedrich III -luokka (11 599 tonnia)
 SMS Kaiser Friedrich III 31. heinäkuuta 1896 – romutettu 6. joulukuuta 1919
 SMS Kaiser Wilhelm II 14. syyskuuta 1897 – romutettu 6. joulukuuta 1919
 SMS Kaiser Wilhelm der Große 1. kesäkuuta 1899 – romutettu 17. maaliskuuta 1921
 SMS Kaiser Karl der Große 18. lokakuuta 1899 – romutettu 6. joulukuuta 1919
 SMS Kaiser Barbarossa 21. huhtikuuta 1900 – romutettu 6. joulukuuta 1919
Wittelsbach-luokka (12 596 tonnia)
 SMS Wittelsbach 3. heinäkuuta 1900 – romutettu 8. maaliskuuta 1921
 SMS Wettin 6. kesäkuuta 1901 – romutettu 11. maaliskuuta 1920
 SMS Zähringen 12. kesäkuuta 1901 – uponnut 18. joulukuuta 1944
 SMS Schwaben 19. elokuuta 1901 – romutettu 8. maaliskuuta 1921
 SMS Mecklenburg 9. marraskuuta 1901 – romutettu 25. tammikuuta 1920
Braunschweig-luokka (14 167 tonnia)
 SMS Braunschweig 20. joulukuuta 1902 – romutettu 31. maaliskuuta 1931
 SMS Elsass 26. toukokuuta 1903 – romutettu 31. maaliskuuta 1931
 SMS Hessen 18. syyskuuta 1903 – Neuvostoliitolle 1946
 SMS Preussen 30. lokakuuta 1903 – romutettu 5. huhtikuuta 1929
 SMS Lothringen 27. toukokuuta 1904 – romutettu 31. maaliskuuta 1931
Deutschland-luokka (13 994 tonnia)
 SMS Deutschland 19. marraskuuta 1904 – romutettu 1920-1922
 SMS Hannover 29. syyskuuta 1905 – romutettu 1944–1946
 SMS Pommern 2. joulukuuta 1905 – torpedoitu 1. kesäkuuta 1916
 SMS Schlesien 28. toukokuuta 1906 – romutettu 5. toukokuuta 1945
 SMS Schleswig-Holstein 7. joulukuuta 1906 – pommitus 18. joulukuuta 1944
Nassau-luokka (18 570 tonnia)
 SMS Nassau
 SMS Westfalen
 SMS Rheinland
 SMS Posen
Helgoland-luokka (22 440 tonnia)
 SMS Helgoland 24. joulukuuta 1908 – romutettu 1924
 SMS Ostfriesland 19. lokakuuta 1908 – maalilaiva, uponnut 21. heinäkuuta 1921
 SMS Thüringen 7. marraskuuta 1908 – romutettu 1923
 SMS Oldenburg 1. maaliskuuta 1909 – romutettu 1921
Kaiser-luokka (24 330 tonnia)
 SMS Kaiser joulukuu 1909 – romutettu 21. kesäkuuta 1919
 SMS Friedrich der Grosse 26 tammikuuta 1910 – romutettu 21. kesäkuuta 1919
 SMS Kaiserin marraskuu 1910 – romutettu 21. kesäkuuta 1919
 SMS König Albert 17. heinäkuuta 1910 – romutettu 21. kesäkuuta 1919
 SMS Prinzregent Luitpold tammikuu 1911 – romutettu 21. kesäkuuta 1919

Hävittäjiä 
Sachsen-luokka (7 800 tonnia)
 SMS Sachsen, 1877
 SMS Bayern, 1878
 SMS Württemberg, 1878
 SMS Baden, 1880

Preußen-luokka (6 800 tonnia)
 SMS Preußen, 1873
 SMS Friedrich der Große, 1874
 SMS Großer Kurfürst, 1875

Lähteet

Aiheesta muualla