Anna-Maja Henriksson

Anna-Maja Kristina Henriksson (o.s. Forss, s. 7. tammikuuta 1964 Pietarsaari) on suomalainen varatuomari ja poliitikko, RKP:n  kansanedustaja Vaasan vaalipiiristä, ministeri sekä Pietarsaaren kaupunginvaltuutettu. Hänet nimitettiin kesäkuussa 2023 Orpon hallituksen opetusministeriksi.  Sitä ennen hän on toiminut Suomen oikeusministerinä vuosina 2011–2015 Kataisen ja Stubbin hallituksissa, kesäkuusta joulukuuhun 2019 Rinteen hallituksessa ja sen jälkeen kesäkuuhun 2023 saakka Marinin hallituksessa. Henriksson valittiin RKP:n puheenjohtajaksi 2016. Hän on Suomen pitkäaikaisin oikeusministeri.

Tausta ja yksityiselämä 
Henriksson on opiskellut oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän on suorittanut oikeustieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1987 ja saanut varatuomarin arvon 1989. Vuosina 2003–2004 Henriksson työskenteli 2. valtiovarainministerin Ulla-Maj Wideroosin erityisavustajana.

Henrikssonin äidinpuoleinen isoisä, rovasti Vilho Kivioja oli Maalaisliiton kansanedustaja vuosina 1929–1945. Isänpuoleinen isoisä oli kauppaneuvos Alfred Forss. Molemmat olivat tunnettuja lestadiolaisvaikuttajia.

Henriksson on ollut naimisissa Janne Henrikssonin kanssa vuodesta 1991. Parilla on kaksi lasta.

Poliittinen ura 

Kevään 2011 hallitusneuvotteluissa Henriksson edusti RKP:ta harmaan talouden työryhmässä. Puolue vastusti talousrikosten rangaistusten koventamista ja esitti työryhmän muistiosta poistettavaksi kohtia, joissa viranomaisten välistä tiedonsaantia olisi vaadittu parannettavaksi ja pankkeja olisi velvoitettu selvittämään sijoittajien henkilöllisyys. Helsingin Sanomat piti RKP:n toimia harmaan talouden kitkemisen vesittämisenä, vaikkakin puolue sanoikin pitävän talousrikollisuuden torjuntaa tärkeänä. Harmaan talouden tutkija Markku Hirvosen mielestä RKP:n kannat johtuivat puolueen taustavaikuttajista, kuten suursijoittajista. Voima-lehden mukaan Henriksson luovutti neuvotteluvallan kriittisissä kysymyksissä liikemies Peter Storsjölle. Henrikssonin mukaan asiassa pitää ottaa huomioon naapurimaiden järjestelmät ja hallitusneuvotteluiden aikana ”työ oli keskeneräinen”.

Huhtikuussa 2012 Henriksson ilmoitti pyrkivänsä puolueen puheenjohtajaksi väistyvän Stefan Wallinin jälkeen. Hän kuitenkin hävisi puoluekokouksen äänestyksessä europarlamentaarikko Carl Haglundille äänin 144–106. Huhtikuussa 2016 Henriksson valittiin Svenska litteratursällskapet i Finlandin talousneuvostoon. Maaliskuussa 2016 Henriksson ilmoitti asettuvansa puheenjohtajehdokkaaksi myös kesän 2016 puoluekokouksessa ja hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi Turun puoluekokoksessa 12. kesäkuuta 2016. Hän on ensimmäinen nainen tässä tehtävässä.

Perussuomalaisten eduskuntaryhmä esitti maaliskuussa 2021 Henrikssonille epäluottamuslausetta. Perussuomalaisten puheenjohtajan Jussi Halla-ahon mukaan Henriksson ei ollut ryhtynyt tarvittaviin toimiin kuntavaalien järjestämiseksi turvallisesti ja ajallaan. Henriksson sai eduskunnan luottamuksen äänin 103–66.

Henrikssonista tuli Suomen pitkäaikaisin oikeusministeri 4. kesäkuuta 2023, jolloin hän ohitti oikeusministerinä 2 898 vuorokautta vuosina 1979–1987 toimineen Christoffer Taxellin (RKP).

20. kesäkuuta 2023 Henriksson nimitettiin Suomen opetusministeriksi.

Henrikssonista ilmestyi lokakuussa 2023 Kustantamo S & S:n kustantama, Annika Hällstenin toimittama elämäkertakirja Valta ja oikeudentunto. ISBN 9789515259820

Kuntapolitiikka 
Henriksson on ollut Pietarsaaren kaupunginvaltuutettu vuodesta 1997 lähtien. Hän on toiminut kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuosina 2001−2008 ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2009.

Näkemyksiä 

Henriksson kannattaa ruotsin kielen pakollista opetusta toisena kotimaisena kielenä, jota hän on perustellut sillä, että "kouluja käydään, että opitaan jotain. Silloin kaikki ei voi olla vapaaehtoista."

Henriksson jätti vuonna 2018 eduskunnalle lakialoitteen, jossa hän vaatii sukupuolta rangaistuksen koventamisen perusteeksi.

Henriksson ilmoitti syyskuussa 2019 haluavansa muut­taa vaa­li­ra­hoi­tus­lain ny­kyis­tä avoi­mem­mak­si, ja et­tä lain uu­dis­ta­mis­ta ale­taan syk­syn ai­ka­na poh­tia par­la­men­taa­ri­ses­sa työ­ryh­mäs­sä.

Kunnianosoituksia 

  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajamerkki (Suomi, 2015)
  Sotilasansiomitali (Suomi, 2015)

Vaalimenestys

Eduskuntavaalit 

 2007: 4 600 ääntä (Vaasan vaalipiiri, valittiin)
 2011: 8 392 ääntä (Vaasan vaalipiiri, valittiin)
 2015: 10 673 ääntä (Vaasan vaalipiiri, valittiin)
 2019: 14 481 ääntä (Vaasan vaalipiiri, valittiin)
 2023: 12 657 ääntä (Vaasan vaalipiiri, valittiin)
Lähde:

Kuntavaalit 

 1996: 122 ääntä (Pietarsaari, 1,2 % äänistä; valittiin)
 2000: 569 ääntä (Pietarsaari, 5,9 % äänistä; valittiin)
 2004: 952 ääntä (Pietarsaari, 9,4 % äänistä; valittiin)
 2008: 1 401 ääntä (Pietarsaari, 13,6 % äänistä; valittiin)
 2012: 1 221 ääntä (Pietarsaari, 12,5 % äänistä; valittiin)
 2017: 1 772 ääntä (Pietarsaari, 17,9 % äänistä; valittiin)
 2021: 1 293 ääntä (Pietarsaari, valittiin)
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Anna-Maja Henrikssonin kotisivu
 

Nykyiset kansanedustajat
Pietarsaaren kaupunginvaltuutetut
Suomen oikeusministerit
Suomen opetusministerit
Suomen nykyiset ministerit
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen puheenjohtajat
Suomalaiset juristit
Vaasan vaalipiiri
Erityisavustajat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt