HMS Beagle (1820)

HMS Beagle oli Britannian kuninkaallisen laivaston Cherokee-luokan kymmenkanuunainen prikitakiloitu sluuppi.

Juuri palvelukseen otettuna alus osallistui heinäkuussa 1820 kuningas Yrjö IV:n kruunajaisia juhlistavaan kuninkaallisen laivaston laivastokatselmukseen, missä se kulki ensimmäisenä laivana uuden London Bridgen alta. Tuon tapahtuman jälkeen alusta ei käytetty viiteen vuoteen. Se muutettiin parkiksi ja osallistui kolmelle tutkimusmatkalle, joista toisella nuori luonnontieteilijä Charles Darwin oli aluksella.

Valmistus 
Alus tilattiin 13. kesäkuuta 1817 Woolwichin telakalta, missä köli laskettiin kesäkuussa 1818. Alus laskettiin vesille 11. toukokuuta 1820 Thamesjokeen ja otettiin palvelukseen 19. heinäkuuta 1820 kuningas Yrjö IV:n kruunajaisiin. Aluksen valmistuskustannukset olivat 7 803 puntaa ja lisäksi vuosina 1825–1826 tehtyyn varustamiseen tutkimusmatkaa varten kului 5 913 puntaa.

Ensimmäinen matka
Beagle telakoitiin 27. syyskuuta 1825 Woolwichissa muutostöitä varten. Kanuunoiden määrää vähennettiin kymmenestä kuuteen ja lisättiin mesaanimasto käsiteltävyyden parantamiseksi, jolloin priki muuttui parkiksi. Muutostyöt saatiin päätökseen 16. maaliskuuta 1826. Alus lähti 22. toukokuuta Plymouthista ensimmäiselle tutkimusmatkalleen kapteeni Pringle Stokesin alaisuudessa. Tehtävänä oli avustaa suurempaa alusta, HMS Adventurea (380 tonnia), Patagonian ja Tulimaan vesialueiden tutkimuksessa. Kapteeni Pringle masentui syvästi Tulimaan vesiä kartoittaessaan ja sulki itsensä kahdeksi viikoksi hyttiinsä, missä hän ampui 1. elokuuta 1828 itseään ja kuoli houretilassa 12 päivää myöhemmin. Aluksen päällikkyyden otti luutnantti William George Skyring, joka luovutti päällikkyyden 13. marraskuuta edelleen Robert FitzRoylle. Hän osoittautui kyvykkääksi johtajaksi. Hänen johdollaan alus palasi 14. lokakuuta 1830 Englantiin, jossa alus poistettiin palveluksesta 27. lokakuuta Plymouthissa.

Toinen matka

Beagle valittiin myös toiselle Etelä-Amerikan tutkimusmatkalle. Nyt kapteeniksi ylennetyn FitzRoyn johdolla aluksella suoritettiin Devonportin telakalla suuria muutostöitä. Kantta korotettiin huomattavasti käsiteltävyyden parantamiseksi ja alukselle asennettiin myös uusia mittalaitteita kuten 22 kronometria ja ilmanpainemittalaitteita. FitzRoy halusi välttää Pringlen osittain yksinäisestä vastuullisesta asemasta johtuneen kohtalon ja pyysi esimiestään kapteeni Francis Beaufortia etsimään matkalle matkustajan, joka toimisi kumppanina ja tarvittaessa luonnontieteilijänä. Näin Charles Darwin pääsi mukaan matkalle.

Vihdoin 27. joulukuuta 1831 alus pääsi lähtemään toiselle tutkimusmatkalleen mistä tulisi uraauurtava tieteellinen tutkimusmatka. Suoritettuaan laajoja tutkimuksia Etelä-Amerikassa alus palasi Uuden-Seelannin kautta Falmouthiin, Cornwalliin, Englantiin 2. lokakuuta 1836.

Kolmas matka
Kuusi kuukautta myöhemmin Beagle lähti vuonna 1837 tutkimaan Australian rannikkoa päällikkönään John Clements Wickham, joka oli ollut toisella tutkimusmatkalla luutnanttina. Hänen apunaan oli luutnantti John Lort Stokes, joka Wickhamin sairastuttua ja luopuessa päällikkyydestä vastasi muun muassa Timorin ja Uuden-Seelannin tutkimuksesta. Kolmas matka päättyi 1843.

Myöhemmät vaiheet
Beagle muunnettiin 1845 rannikkovartiostolle tarkkailualukseksi ja siirrettiin sittemmin tullille Essexin rannikon salakuljetuksen kontrolloimiseksi. Alus ankkuroitiin keskelle Roach-jokea. Osterikauppiaat valittivat 1851 aluksen häiritsevän jokiliikennettä. Vuoden 1851 laivastoasiakirjan mukaan alus oli nimetty uudestaan (Southend "W.V. No. 7" at Paglesham). Alus myytiin 13. toukokuuta 1870 Murray and Trainerille romutettavaksi.

Katso myös 
 Beagle 2 oli Beaglen mukaan nimetty Mars-laskeutuja.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
HSM Beaglen digitoidut lokikirjat  
The Beagle Project – HMS Beaglen replika projektina 

Kuninkaallisen laivaston purjelaivat