Iso Hiekka-aavikko (Iran)

Iso Hiekka-aavikko (, Dasht-e Lut, käytetään myös nimitystä Kaluts) sijaitsee Iranin kaakkoisosassa maan keskitasangolla Kermanin provinssissa ja Sistan ja Baluchestanin provinssissa. Aavikko on yksi maailman kuumimpia paikkoja, sillä vuosina 2004 ja 2005 aavikko oli Nasan mittausten mukaan maailman lämpimin paikka 70,7 celsiusasteellaan. Uusia tutkimuksia tehtiin vuonna 2018, jolloin mitattiin 80,8 celsiusasteen lämpötila. Kuumin kohta aavikolla on nimeltään Gandom Beryan, jossa lämpötilaan vaikuttaa tumma laavakivi. Aavikolla sataa vettä vain lyhyesti keväällä sadekaudella, jolloin ympäröiviltä vuorilta virtaa alueelle jokia. Aavikolla virtaavan Shoor-joen vesi on niin suolaista, ettei sitä voi juoda eikä sitä voi käyttää kasteluun. 

Iranin keskitasanko on kuivaa vuoristojen ympäröimää seutua, ja se muodostuu pääosin Isosta Hiekka-aavikosta ja Isosta Suola-aavikosta. Kymmeniä miljoonia vuosia sitten alueella sijaitsi valtameri, jonka vesi on haihtunut vähitellen, mutta suolakerroksia on jäänyt maaperään. Tutkijat ovat tehneet myös havaintoja kosteudesta syvällä maan pinnan alla. Suurin osa autiomaata on vailla kasvillisuutta, mutta siellä elää hyönteisiä, matelijoita ja aavikkokettuja. 

Kokonaisuudessa Iso Hiekka-aavikko on 480 kilometriä pitkä ja 320 kilometriä leveä. Aavikko voidaan jakaa kahteen vyöhykkeeseen. Läntinen alue on matalaa tasankoa, jolla on useita suolatasankoja sekä rotkoja ja doliineita. Lisäksi läntisessä osassa on maailman suurimpiin lukeutuvia yardangeja, jotka ovat tuulen muovaamia kiviharjoja. Ison Hiekka-aavikon kaakkoisosassa on sen sijaan laajoja hiekkakenttiä, jossa kohoaa 300-metrisiä dyynejä, jotka kuuluvat maailman korkeimpiin.

Iran kuuluu Arabian laatan ja Euraasian laatan väliseen alueeseen, joka on seismisesti aktiivista, ja myös Isolla Hiekka-aavikolla ja sen läheisyydessä esiintyy maanjäristyksiä. Bamissa, joka sijaitsee aavikon etelälaidalla, kuoli vuoden 2003 järistyksessä noin 30 000 ihmistä. Vulkaaninen toiminta ei ole aktiivista, mutta alueella on kraattereita ja mustaa vulkaanista laavakiveä. 

Unesco lisäsi aavikon maailmanperintöluetteloon vuonna 2016. Nimitys on lisännyt alueen tunnettavuutta ja geoturismia, jota pyritään kehittämään. Turistit saapuvat useimmiten Kermanin kaupungista aavikon luoteisosaan (matkaa n. 140 km), jonne kulkee hyvä autotie Shahdadin kautta. Matkatoimistot järjestävät myös päiväretkiä aavikolle muutaman kymmenen kilometrin päähän tiestä, ja jopa telttayöpymisiä on tarjolla. Yksi houkutus on kirkkaan tähtitaivaan tarkkailu yöllä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Aasian aavikot
Iranin maantiede
Unescon maailmanperintökohteet Iranissa
Kermān (provinssi)
Sīstān ja Balūchestān