Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta

Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta käsitti Baktrian ja Sogdianan, eli nykyisen Afganistanin pohjoisosan ja osia Keski-Aasiasta. Se sai alkunsa sen jälkeen kun Aleksanteri Suuri valloitti alueen ja perusti sinne kaupunkeja. Kuningaskunta oli hellenistisen maailman itäisin kolkka. Kuningaskunta riistäytyi seleukidien hallinnasta vuonna 250 eaa. ja se tuhoutui paimentolaiskansojen hyökkäyksissä noin vuonna 125 eaa.

Historia

Baktriana antiikin aikoina tunnettu alue sijaitsee Hindukušin ja Pamirvuoriston itäisen ulokkeen väliin jäävässä laaksossa. Persialaisvallan alle alue päätyi akhaimenidihallitsija Dareioksen valtakaudella 522–485 eaa. Kreikkalaiset saapuivat alueelle puolestaan Aleksanteri Suuren johtamilla sotaretkillä 300-luvulla eaa. Kreikkalainen yhtenäinen valtakunta edisti hellenismin ja eri kulttuurivaikutteiden leviämistä. Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen diadokit eli hänen kenraalinsa jakoivat hänen suuren valtakuntansa ja pian he taistelivat keskenään.

Baktrian aluetta hallitsivat diadokien valtakunnista seleukidit, mutta noin vuoden 250 eaa. paikkeilla paikallinen satraappi Diodotus julisti alueen itsenäiseksi seleukdien kärsittyä tappioita sodissaan lännessä. Myöhempien hallitsijoiden onnistui myös torjua myöhemmin seuranneet seleukidien takaisinvaltausyritykset. Antiokhos III Suuri piiritti Baktrian kuningas Euthydemusta kuuden kuukauden ajan Baktran kaupungissa (nyk. Balkh), mutta vetäytyi lopulta joukkoineen hänen tunnustettuaan Baktrian itsenäisyyden ja solmittuaan liiton Euthydemuksen kanssa.

Itsenäinen Baktria oli ilmeisen vauras, mistä kertoo esimerkiksi Baktrian kuninkaiden jälkeensä jättämät suuret määrät kolikoita. Strabon kirjoitti puolestaan tuhansien kaupunkien Baktriasta. 1960-luvulla löydettiin Afganistanin Konduzin provinssista Ai Khanumissa hellenistisen kaupungin rauniot. Kaupunki oli mahdollisesti yksi Aleksanteri Suuren perustamista useista Aleksandrioista. Kaupunki on itäisin tunnettu hellenistisen kaupungin raunio ja sen kulttuurisissa piirteissä on myös persialaisia vaikutteita. Raunioihin kuuluu esimerkiksi Zeun temppeli, teatteri ja gymnasion. Rakennuksia oli koristeltu korinttilaisilla pylväillä. Sittemmin on löydetty myös useita muita mahdollisesti seleukidien aikoina perustettuja asutuskeskusten ja linnoitusten raunioita. Kreikkalainen kulttuuri lienee ollut ennen kaikkea yläluokan kulttuuria ja esimerkiksi kaupunkien sivistyneistö puhui kreikkaa. Tavallinen kansa on luultavasti pysynyt iranilaisena.

Intian niemimaalla hallinneen Maurya-valtakunnan luhistumisen myötä 180-luvulla eaa. alueelle syntyi valtatyhjiö, jonka kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta täytti. Sen armeijat tunkeutuivat Induksen laaksoon ja Punjabiin. Jotkin osastot etenivät mahdollisesti Gujaratiin saakka. Intian historiassa aika tunnetaan indokreikkalaisena kautena. Euthydemuksesta polveutuvan kuningas Demetrioksen kaudella vallan Baktriassa anasti Eukratides. Baktrian kuningaskunnan loppukautta leimasivat sodat Eukratideen ja Euthydemuksen jälkeläisten välillä. Euthydemoksen hallitsijasuku hallitsi edelleen alueita Intian niemimaalla, jonne muodostui kahdesta kreikkalaisesta kuningaskunnasta lopulta pidempään säilynyt intialais-kreikkalainen kuningaskunta. Se muistutti kuitenkin pikemminkin kreikkalaisia kaupunkivaltioita, kuin yhtenäistä kuningaskuntaa. Sodat hallitsijasukujen kesken saattoivat heikentää Baktriaa, jolloin se altistui paimentolaiskansojen hyökkäyksille. Vuonna 125 eaa. kuningaskunta luhistuikin jue zhi-paimentolaiskansan hyökkäyksien paineessa. Seurannut aikakausi Baktriassa tunnetaan vain huonosti, mutta lopulta alueelle muodostui Kušan-valtakunta.

Muisto alueen kreikkalaisesta historiasta ei unohtunut kokonaan, vaan esimerkiksi monet Badakhšanin alueen hallitsijoista väittivät polveutuvansa Aleksanteri Suuresta vielä islamin saapumisen jälkeenkin. K.-H. Ohlig on esittänyt teorian, jonka mukaan kuningaskuntaan kuulunut suurkaupunki Merv olisi voinut olla islamin syntyyn johtaneen koraaniliikkeen keskus. Teoria selittäisi, miksi Koraanissa on niin paljon vaikutteita hellenistisestä kirjallisuudesta.

Kreikkalais-baktrialaiset kuninkaat

Diodotoksen hallitsijasuku 

Hallitsivat Baktriaa, Sogdianaa, Ferghanaa, Arakhosiaa.
 Diodotos I (hallitsi noin 250 eaa.–240 eaa.)
 Diodotos II (hallitsi noin 240 eaa.–230 eaa.), Diodotos I:n poika

Euthydemoksen hallitsijasuku 

Hallitsivat Baktriaa, Sogdianaa, Ferghanaa, Arakhosiaa. Euthydemoksen seuraajat valloittivat alueita Intiasta, mutta heidät syrjäytettiin Baktriassa jossa Eukratideen hallitsijasuku otti vallan noin vuonna 170 eaa. Heidän alueensa jaettiin myös pienempiin osiin joita hallitsivat omat kuninkaat.
 Euthydemos I (hallitsi noin 223 eaa.–200 eaa.), syrjäytti Diodotos II:n
 Demetrios I (hallitsi noin 200 eaa.–180 eaa.), Euthydemos I:n poika

Kuninkaat jotka hallitsivat Baktriassa:
 Euthydemos II (hallitsi noin 180 eaa.), Demetrioksen poika
 Antimakhos I (hallitsi ehkä 180–165 eaa.), Demetrioksen veli, Eukratides I syrjäytti hänet.

Kuninkaat jotka hallitsivat Paropamisadesta, Arakhosiaa, Gandharaa, Punjabia:
 Pantaleon (hallitsi noin 190-luku tai 180-luku eaa.)
 Agathokles (hallitsi noin 180–170 eaa.)
 Apollodotos I (hallitsi noin 175–160 eaa.)
 Antimakhos II Nikeforos (hallitsi noin 160–155 eaa.)
 Demetrios II (hallitsi noin 155–150 eaa.)
 Menandros (hallitsi noin 150–135 eaa.).

Menadrosta seurasivat intialais-kreikkalaiset kuninkaat.

Eukratideen hallitsijasuku 
Eukratides syrjäytti Antimakhos I:n ja hänen hallitsijasukunsa hallitsi Baktriaa ja Sogdianaa.
 Eukratides I (hallitsi noin 170–145 eaa.)
 Platon (hallitsijakumppani noin 166 eaa.)
 Eukratides II (hallitsi noin 145–140 eaa.)
 Heliokles I (hallitsi noin 145–130 eaa.)

Heliokles I oli viimeinen kreikkalais-baktrialainen kuningas. Yuezhi-heimo valtasi Baktrian noin 126 eaa.

Lähteet

Viitteet

Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta