Anatole France

Anatole France (oik. Jacques Anatole François Thibault,  16. huhtikuuta 1844 Pariisi – 12. lokakuuta 1924 Saint-Cyr-sur-Loire, Indre-et-Loire) oli ranskalainen kirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1921. Katolinen kirkko kielsi 1920-luvulla hänen teostensa levittämisen niiden sisältämien sosialististen piirteiden vuoksi. Francen tunnetuimpia romaaneja on Kuningatar Hanhenjalan ravintola (1892), joka on kuvaelma 1700-luvun Ranskasta.  Hänet tunnetaan myös aforismeistaan. Francen syvällisimpänä kirjana pidetään romaania Enkelten kapina. Kirjallisuuden alan kuuluisuus hänestä tuli vuonna 1881 julkaistun Instituutin jäsenen Sylvestre Bonnardin rikos -teoksen myötä.

France oli kiinnostunut välikaudesta pakanuuden ja kristillisyyteen kääntymisen rajamailla. Hän kiinnostui myös yhteiskunnallisista kysymyksistä; jotkut laskevat hänet kommunistiksi, jotkut anarkistiksi. Hänen suhteensa katoliseen kirkkoon muodostui jo varhain epäluulojen sävyttämäksi. Francen teoksia suomennettiin paljon 1900-luvun alussa.

Suomennettuja teoksia 

Euroopan yhdysvallat eli kapitalismista sosialismiin. Työväen Sanomalehti, 1907.
Bonnardin, Institutin jäsenen, rikos. Suomentanut Samuli S. WSOY, 1907.
Crainquebille y.m. kertomuksia. Suomentanut O. Manninen. WSOY, 1907.
Vallankumouskertomuksia.  Suomentanut Meri Sulju. Karisto 1909.
Valkoisella kivellä. Suomentanut Siimes Kanervio. Kansan lehti, 1910.
Tulevaisuuden yhteiskunta. Suomentanut Siimes Kanervio. Kansan lehti, 1910.
Kuningatar Hanhenjalan ravintola. Suomentanut Eino Leino. Yrjö Weilin & Kumpp., 1910.
Thais. Otava, 1911.
Laki on kuollut - mutta tuomari on elävä. Suomentanut Rieti Itkonen. Osuuskunta Visa, 1913.
Paita. Suomentanut L. Onerva. Karisto, 1915.
Mitä monarkkien mahti mahtaa!. Suomentanut Huvi Vuorinen. Ars Electa, 1918.
Jumalat janoavat. Suomentanut L. Onerva. Otava, 1918.
Siniparran seitsemän vaimoa. Suomentanut L. Onerva. Minerva 1920.
Apotti Coignardin ajatuksia : Poiminut hänen uskollinen oppilaansa Jacobus Paistinkääntäjä. Suomentaneet Eino Leino ja Eino Palola. Kustannusliike Minerva 1920.
Ystäväni kirja. Suomentanut J. Hollo. Otava 1921.
Jean Servienin intohimot. Työväen Sanomalehti Oy, 1923.
Pikku Pietari. Suomentanut J. Hollo. Kansanvalta, 1924.
Pingviinien saari. Suomentanut Joel Lehtonen. Kansanvalta, 1924.
Valittuja kertomuksia. Suomentaneet J. Hollo ja O. Manninen. Kansanvalta, 1925.
Enkelien kapina. Suomentanut Joel Lehtonen. Kansanvalta, 1925.
Pyhän Klaaran kaivolla. Suomentanut J. Hollo. Kansanvalta, 1925.
Pierre Nozière. Suomentanut Arvi Nuormaa. Otava, 1925.
Aadamin ensimmäisen vaimon tytär : kertomuksia yliluonnollisista aiheista. Suomentanut Uuno Kailas. Kansanvalta, 1926.
Teatteritarina. Suomentanut T. Halme. Kansanvalta, 1926.
Punainen lilja. Suomentanut Huvi Vuorinen. Kansanvalta, 1927.
Paistinkääntäjän pakinoita. Suomentanut Huvi Vuorinen. Otava, 1928.
Instituutin jäsenen Sylvestre Bonnard'in rikos. Suomentanut Rakel Kansanen. Otava, 1937.
Bergeret'n avioliitto. Suomentanut Huvi Vuorinen. Tammi, 1945.
Instituutin jäsenen Sylvestre Bonnardin rikos. Suomentanut Rakel Kansanen; Thais. Suomentanut L. Onerva. Otava, 1966.
Jumalat janoavat ; Enkelten kapina. Suomentanut Tuula Helasti. Karisto, 1979.

Teosten sovituksia 

 Jules Massenet on säveltänyt oopperan, joka pohjautuu Francen romaaniin Thaïs.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattavia Anatole Francen e-kirjoja  Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta
 Lyhyt elämäkerta 
 Kuningatar Hanhenjalan ravintola, 3. painos, 1953
 Anatole Francen novelleja vanhoista suomalaisista sanomalehdistä:
 Adrienne Buquet. Mikkeli 1905. 
 Ihmisen erehdykset. Pohjalainen 1900.
 Jean Marteau. Mikkeli 1905.
 Kymen laulaja. Päivälehti 1902.
 Maalla. Työmies 1900.

Ranskalaiset kirjailijat
Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat
Ranskalaiset fantasiakirjailijat
Ranskan akatemian jäsenet
Vuonna 1844 syntyneet
Vuonna 1924 kuolleet