Kommunitarismi

Kommunitarismi () on arvokäsitys, jonka mukaan jokaisella yhteisöllä on oikeus elää omien sisäisten arvojensa mukaan. Kommunitarismin mukaan ihmisten identiteetti rakentuu sosiaalisesti ja ihminen sosiaalisena olentona määrittää poliittista arvostelukykyämme, politiikkaa sekä yhteiskunnallisia instituutioita. 

Kommunitaristit arvostelevat liberalistista individualismia siitä, että yksilöä ajatellaan erillään hänen identiteettiä ja minuuttaan konstituoivasta yhteisöstä sekä tämän historiasta, kulttuurista, sosialisaatiosta ja kielestä. Kommunitarismi ja liberalismi ovatkin kaksi valtavirran yhteiskuntafilosofista ajattelutraditiota tällä hetkellä. 

Kommunitarismissa yleensä kannatetaan, kuten liberalismissakin, yksilön oikeuksia, vapautta ja suvaitsevaisuutta, mutta kommunitarismin yhteisökeskeisempi ihmiskuva on tuottanut näistä erilaisia tulkintoja.

Sanaa kommunitarismi ei tule sekoittaa esimerkiksi kommunismiin ja Neuvostoliiton yhteiskuntajärjestys olikin pikemminkin autokraattinen ja autoritäärinen kuin yhteisökeskeinen.

Terminologia 
Liberalistista vapauskäsitystä voidaan kuvata karkeasti ottaen Isaiah Berlinin negatiivisen vapauden idealla. Tämä negatiivinen tai muodollinen vapaus tarkoittaa vapautta jostakin, eli vapautta ulkoisista esteistä (esim. lait, tapakulttuurin jne.) Kommunitaristit kannattavat yleisemmin positiivista vapautta, eli vapautta johonkin. Positiivinen vapaus on mahdollisuuksia vaikkapa terveyteen, hyviin sosiaalisiin suhteisiin ja omien kohtuullisten tarpeiden tyydytykseen. Olennaista on, että nämä vapauskäsitykset ovat erilaisia, mutta eivät toisiaan poissulkevia ja esimerkiksi positiivisen ja negatiivisen vapauskäsityksen muotoilija Berlin näki molemmat tarpeellisina.

Kommunitarismissa on keskeistä sosiaalinen ihmiskäsitys sekä tähän liittyvä käsitys yhteisöstä. Olemme perustavalla tavalla yhteisöllisiä olentoja ja minuutemme ja itseymmärryksemme liittyy lukuisin tavoin yhteisöihin, joissa elämme. Ihmisyhteisö ei rakennu kielestä, kulttuurista, historiasta ja yhteiskunnasta irrallisista yksilöistä, vaan tiettyyn aikaan, paikkaan, kulttuuriin ja yhteiskuntaan syntyneistä ja sosiaalistuneista ihmisistä, joiden minuus rakentuu suhteessa niihin asioihin, joita hän omaksuu omasta ainutlaatuisesta sosio-historiallisesta kasvuympäristöstään. Kommunitarismi ei kiellä tai väheksy yksilöllisyyttä vaan asettaa sen yhteiskuntatieteellisesti relevantteihin yhteyksiinsä tavalla, mitä liberalismin syntyessä ei voitu tehdä, koska yhteiskuntatieteet olivat liberalismin syntyaikana varsin alkeellisia. 

Kommunitarismi ei tarkoita nationalismia, eli kansallismielisyyttä ja kansojen erityislaatuisuutta koskevaa ajattelutapaa, johon sisältyy toisinaan ajatus oman kansakunnan ylemmyydestä suhteessa toisiin. Kommunitarismi toisaalta voidaan ymmärtää myös ahdasmielisen etnosentrismin näkökulmasta.

Kommunitarismi tai liberalismi ei rajoitu oikeiston tai vasemmiston yksinoikeudeksi, vaan näitä esiintyy ristikkäin oikeistolaisissa ja vasemmistolaisissa ajattelutavoissa. Esimerkiksi talouspoliittisesti liberaali konservatiivi kristillinen henkilö voi kannattaa ankaraa ja vanhoillista tapakulttuuria oman yhteisönsä sisällä. Vasemmistolainen kommunitaristi voi korostaa valtion merkitystä hyvinvointipalveluiden järjestäjänä ja tasa-arvon tuottajana.

Alkuperä 
Vapautta ja yksilön oikeuksia painottava liberalismi syntyi yksilön autonomian puolustukseksi sortavia autokraattisia ja feodalistisia yhteiskuntarakenteita vastaan 1600-1700-luvuilla (ks. John Locke). Kommunitarismi nykymuodossaan nousi esiin 1980-luvulla kritisoimaan liiallista individualismia, jossa yksilöllä on nähty oikeus toimia haluamillaan tavoilla huolimatta tämän sosiaalisesti ja ekologisesti haitallisista seurauksista, kuten lajikadosta, uusiutumattomien ja uusiutuvien luonnonvarojen liikakäytöstä ja ihmisten keskinäistä luottamusta rapauttavasta kilpailusta (ks. atomistinen individualismi).

Nykykommunitarismia yhdistää valtaosin demokraattisen yhteisön sekä demokraattisen kansalaistoiminnan painotus.

Kritiikki 
Kommunitarismia on kritisoitu siitä, että yhteisökeskeinen ajattelutapa ja positiivisen vapauden painotus voi tuottaa alistavia ja totalitaristisia yhteiskuntamuotoja. Liberaalin kritiikin mukaan kommunitarismi voi pakottaa yhteisön jäsenet elämään yhteisön arvojen mukaan. Liberaalin käsityksen mukaan kommunitarismi asettuu vastakkain yksilöllisen arvokäsityksen kanssa.

Katso myös 
 Liberalismi
 Individualismi
 Yhteiskuntafilosofia
 Positiivinen ja negatiivinen vapaus

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 
 Hellsten, Sirkku: Amerikkalainen Kommunitarismi ja 'Kolmas Poliittinen Tie'. niin & näin 2/1999, 43–45.
 Linna, Tapio: Kommunitarismin haaste: Liberalismin valta-asema murenee , Näköpiiri nro 2 (2001)
 Putnam, Robert: Communitarianism? , National Public Radio, February 5, 2001
 Smith, Mark K.: Communitarianism and education, The encyclopaedia of informal education 
 Communitarian Policy Institute 
 "Civil Practices Network" 
 The Social Capital Foundation
 Johanna Konttori: Kommunitarismi. Jyväskylän yliopiston Kansalaisyhteiskunnan tutkimusportaali 15.8.2008.

Kolmas tie
Poliittinen ideologia
Politiikan tutkimuksen teoriat