Tornihuhu

Tornihuhu (tai tornari, aikaisemmin sotilashuhu) on Puolustusvoimain varusmiesten ja kantahenkilökunnan välityksellä leviävä kulkupuhe.

Samat tarinat kerrotaan totena aina uudelle alokaserälle, ja kun varusmiehet sitten myöhemmin siirtyvät reserviin, kertomukset siirtyvät mukana. Osa tornihuhuista on hyvinkin vanhoja, jopa Puolustusvoimien alkuvuosikymmeniltä tai sodan ajalta, eikä ole harvinaista, että poika tai nykyisin myös tytär kertoo isälleen sellaisen huhun tai tarinan, jonka tämä on jo aikaisemmin kuullut omana varusmiesaikanaan.

Seuraavat tarinat ovat melko suosittuja:

Tapahtumien todennäköisyys on pieni, sillä henkilökuntaan kuuluvat eivät todennäköisesti ota riskiä ylenemismahdollisuuksiaan ojennettavalla tai rangaistavalla teolla. Kyseisistä teoista joutuisi myös rikosoikeudelliseen vastuuseen. Suomen armeijassa ei myöskään tunneta termiä ylenemiskielto.

Ensimmäinen tarina elää muun muassa entisen kansanedustaja Tony Halmeen vuoden 1998 kirjassa Jumala armahtaa, minä en. Tarinat ovat esimerkkejä siitä, kuinka tornihuhut syntyvät, paisuvat ja leviävät varuskunta- ja armeijaympäristön ulkopuolella saadessaan jalansijan oikeanlaisen kohderyhmän keskuudessa. 

Yleinen tornihuhu on, että nelinkertainen olympiavoittaja Lasse Virén olisi juossut varuskunnan Cooperin testin ennätystuloksen. Tulos olisi ollut 4 700 m ja tuloksen rikkomisesta saisi kuntoisuusloman. Todellisuudessa Lasse Virén palveli Santahaminassa ja tuolloin käytössä ollut juoksutesti oli pituudeltaan 15 minuuttia.

Tornihuhun kaltaisia ovat maaseututarinat sekä kaupunkitarinat eli urbaanit legendat.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Mitä oli sotilaiden ruokaan lisätty jarru? Tiede 5.6.2007

Populaarikulttuuri
Kansanperinne
Varusmiespalvelus Suomessa