Antonio Conte

Antonio Conte (s. 31. heinäkuuta 1969 Lecce, Italia) on italialainen  jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelaajauransa jälkeen hän on valmentanut Italian maajoukkuetta sekä seurajoukkueita Italiassa ja Englannissa.

Ura pelaajana
Pelaajaurallaan keskikentällä pelannut Conte edusti seuratasolla Lecceä ja Juventusta. Hän saavutti Juventuksen pelaajana muun muassa viisi Italian-mestaruutta sekä UEFA Cupin, Mestarien liigan ja Intercontinental Cupin voiton. Conte pelasi myös Italian maajoukkueessa. Hän kuului Italian joukkueeseen vuoden 1994 MM-kisoissa ja vuoden 2000 EM-kisoissa.

Meriitit pelaajana 
 Mestarien liiga: 1996
Hopeaa (3): 1997, 1998, 2003
 UEFA Cup: 1993
Hopeaa: 1995
 Intercontinental Cup: 1996
 UEFA Super Cup: 1996
 Serie A (5): 1995, 1997, 1998, 2002, 2003
 Coppa Italia: 1995

Ura valmentajana 
Valmennusurallaan Conte on toiminut Sienan kakkosvalmentajana ja Arezzon päävalmentajana. Joulukuusta 2007 lähtien Conte oli Barin päävalmentaja. Conten johdolla Bari voitti Serie B:n mestaruuden 2008–2009 ja nousi takaisin pääsarjaan kahdeksan vuoden tauon jälkeen. Hän jätti Barin kuitenkin ennen kauden 2009–2010 alkua pelaajasiirtojen erimielisyyksien takia. Syyskuussa 2009 Conte palkattiin Atalantan uudeksi päävalmentajaksi korvaamaan potkut saaneen Angelo Greguccin. Tammikuussa 2010 Conte sai väistyä Atalantan valmentajan tehtävistä seuran pudottua Serie A:ssa toiseksi viimeiseksi.

Toukokuun lopussa 2010 Contesta tuli Serie B:hen pudonneen AC Sienan päävalmentaja. Conten johdolla Siena pelasi hienon kauden ja varmisti paluunsa pääsarjaan jo kolme kierrosta ennen Serie B:n päättymistä. Toukokuussa 2011 uutisoitiin Conten siirtyvän kauden jälkeen Juventuksen päävalmentajaksi. Juventuksen puheenjohtaja Andrea Agnelli vahvisti asian kuun lopussa. Conte palautti debyyttikaudellaan Juventuksen Italian mestariksi yhdeksän vuoden odotuksen jälkeen. Contella oli mahdollisuus myös tuplamestaruuteen, mutta SSC Napoli oli Coppa Italian finaalissa vahvempi maalein 2–0.

Elokuussa 2012 Italian jalkapalloliitto langetti Contelle 10 kuukauden toimitsijakiellon hänen sekaantumisestaan Scomessopoli-skandaaliin toimiessaan Sienan päävalmentajana. Häntä syytettiin yrityksestä järjestellä kahden Sienan ottelun lopputulosta kaudella 2010–2011. Lokakuussa Italian urheilun vetoomustuomioistuin alensi Conten toimitsijakiellon neljään kuukauteen. Hän palasi Juventuksen valmentajaksi joulukuun alussa 2012. Juventus voitti kauden päätteeksi toisen perättäisen Italian mestaruuden. Conte valittiin tammikuussa 2013 toistamiseen Italian vuoden valmentajaksi. Juventuksen menestys jatkui myös kaudella 2013–2014. Syksyllä AS Roma taisteli vahvasti mestaruudesta, mutta kauden edetessä Juventus karkasi sekä heiltä että SSC Napolilta ja voitti lopulta kolmannen perättäisen Scudetton. Conte jätti paikkansa Juventuksessa heinäkuun puolivälissä, vain pari viikkoa Cesare Prandellin erottua Italian maajoukkueen peräsimestä.

Elokuun puolivälissä Contesta tuli odotetusti Italian maajoukkueen päävalmentaja kaksivuotisella sopimuksella. Conten johdolla Italia voitti seitsemän ottelua ja pelasi kolmesti tasan EM2016-karsinnoissa ja eteni lohkovoittajana lopputurnaukseen. Karsintojen aikana Conten päätös nostaa brasilialaissyntyinen Éder ja argentiinalaissyntyinen Franco Vázquez maajoukkueeseen herätti kritiikkiä. Maaliskuussa 2016 Conte ilmoitti jättävänsä maajoukkuevalmentajan tehtävät kesän EM-kisojen jälkeen. 4. huhtikuuta Chelsea FC ilmoitti odotetusti, että Conte aloittaa kisojen jälkeen seuran päävalmentajana. Hänen sopimuksensa on kolmivuotinen.

EM-lopputurnauksessa Italia pelasi Conten alaisuudessa tiivistä ja organisoitua puolustuspelaamista. Alkulohkossa joukkue voitti Belgian 2–0 ja Ruotsin 1–0. Jatkopaikan varmistuttua viimeinen peli Irlantia vastaan päättyi 1–0 tappioon. Pudotuspeleissä Italia raivasi tieltään Espanjan 2–0, mutta mestaruuden tavoittelu katkesi puolivälierätappioon Saksalle rangaistuspotkukilpailussa.

Chelseassa Conte teki vahvan sisääntulon Englannin Valioliigaan. Hän organisoi joukkueen pelitavan Juventuksesta tuttuun tyyliin tehokkaaksi ja tiiviiksi. Chelsea pelasi läpi kauden 2016/17 vahvasti ja varmisti Valioliigan mestaruuden kaksi kierrosta ennen liigakauden päätöstä. Kauden jälkeen Englannin liigavalmentajayhdistys LMA valitsi Conten kauden parhaaksi valmentajaksi. Kaudella 2017/18 Conten ja Chelsean taival Valioliigassa oli vaikeampi, eikä joukkue pysynyt Manchester Cityn perässä mestaruustaistelussa. Maalintekohaasteiden kanssa paininut Chelsea teki lopulta kauden aikana vain 62 maalia, mikä oli 12 vähemmän kuin kuudenneksi jääneellä Arsenalilla. Tammi-huhtikuun tuloksellisesti heikommalla jaksolla Conte luotsasi Chelsean voittoon vain kahdessa kahdeksasta perättäisestä ottelusta ja joukkue jäi lopulta Valioliigan viidenneksi, viiden pisteen päähän Mestarien liigaan oikeuttavasta neljännestä sijasta. Kausi päättyi kuitenkin voitonjuhliin, kun Chelsea kaatoi Manchester Unitedin FA Cupin loppuottelussa 1-0. Conte sai potkut Chelseasta 12. heinäkuuta 2018. Hän ilmoitti potkujensa jälkeen haastavansa Chelsean oikeuteen ja vaativansa lisäkorvauksia sopimuksensa ennenaikaisesta purkamisesta.

Toukokuussa 2019 italialaisseura Inter vahvisti, että Conte on seuran seuraava päävalmentaja. Hänen sopimuksensa seuran kanssa on kolmivuotinen.

Marraskuussa 2021 Englannin Valioliigassa pelaava Tottenham Hotspur FC nimitti Conten päävalmentajakseen vuoden 2023 loppuun saakka ulottuvalla sopimuksella. Conte johdatti Tottenhamin kauden päätteeksi liigassa neljänneksi. Kaudella 2022/23 Tottenham taisteli samasta sijoituksesta. Mestarien liigassa joukkue voitti lohkonsa, mutta putosi jo neljännesvälierissä AC Milania vastaan. Ailahtelevien peliesitysten myötä Conten välit seurajohtoon ja pelaajiin kiristyivät kevään 2023 aikana. Conten sopimus purettiin maaliskuun lopulla pian sen jälkeen, kun hän oli kritisoinut kovin sanoin pelaajiaan Southamptonia vastaan pelatun ottelun jälkeen.

Valmennustyylistä 

Conte on tullut tunnetuksi vaativana ja tarkkana valmentajana. Andrea Pirlo on luonnehtinut Contea "paholaiseksi, jolla on kaksi vaimoa" – omansa ja jalkapallo. Pirlon mukaan Conte vaatii täydellistä omistautumista sekä itseltään että joukkueensa pelaajilta. Vastapainona Conte pystyy luomaan joukkueestaan menestyneen ja tiiviin ryhmän, hullu ja nero yhtä aikaa, Pirlo on todennut. Conten sopivuutta Chelsean valmentajaksi on epäilty, sillä häntä on pidetty ehdottomuudessaan ja vaativuudessaan samanlaisena kuin José Mourinhoa, jonka toinen yritys seurassa ei ollut järin menestyksekäs. Conte on itse luonnehtinut itseään jatkuvaksi valmentamisen oppimiseksi, jonka tavoitteena on olla paras kaikilla osa-alueilla: taktiikassa, motivoinnissa, psykologiassa, joukkueenjohtamisessa ja medianhallinnassa.

Conte on kehittänyt taktiikkaansa eri seuroissa ja varioinut pelitapoja tavallisuudesta poiketen. Juventuksessa hän vakiinnutti 3-5-2-pelitavan, jolla seura voitti kolme Italian mestaruutta.

Meriitit valmentajana 

 Englannin mestaruus: 2017
 FA Cup: 2018
 Italian mestaruus (4): 2012, 2013, 2014, 2021
 Serie B: 2009
 Italian vuoden valmentaja (3): 2012, 2013, 2014
 Serie A:n vuoden valmentaja (Albo Panchina d'Oro) (3): 2012, 2013, 2014
 LMA:n vuoden valmentaja: 2017
 Englannin valioliigan kauden valmentaja: 2016/17

Perhe 

Conte avioitui vuonna 2013 pitkäaikaisen kumppaninsa Elisabetta Muscarellon kanssa. Heillä on tytär Vittoria.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Italialaiset jalkapalloilijat
Italialaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt