Näytelmä

Näytelmä on kirjallisen teoksen muoto, joka koostuu yleensä henkilöiden vuoropuhelusta, ja se on pääasiallisesti tarkoitettu esitettäväksi, ei niinkään luettavaksi. Sanaa näytelmä käytetään sekä tekstistä että sen esittämisestä teatterissa, mutta jos näiden eroa täytyy erityisesti korostaa, jälkimmäistä sanotaan teatteriesitykseksi.

Osat
Näytelmä jaetaan näytöksiin, joita on yleensä yhdestä viiteen. Näytöksen vaihtuessa voidaan siirtyä ajasta tai paikasta toiseen, mikä voidaan osoittaa esimerkiksi lavastusta muuttamalla. Näytöstä pienempi osa on kohtaus, joka esittää jonkin yksittäisen tapahtuman.

Tekijät
Näytelmän esittävät näyttelijät. Jotta esittävän seurueen tulkinta olisi yhdenmukainen, näytelmän harjoittelua ja esittämistä ohjaa yleensä ohjaaja, jonka näkemys muovaa sitä, millainen tulkinta näytelmätekstistä esitetään. Lavastaja ja pukujen, valaistuksen, kampausten ja musiikin suunnittelijat ja toteuttajat vaikuttavat myös paljon siihen, miten katsoja kokee näytelmän.

Lajit
Näytelmän tyylilajeja ovat

 tragedia eli murhenäytelmä
 komedia eli huvinäytelmä
 farssi eli ilottelu.

Kuunnelma on erityinen näytelmän laji, jota esitetään radiossa ja jossa näyttämötapahtumilla ja elehtimisellä ei ole merkitystä.

Näytelmä voidaan esittää myös luettuna yleisön edessä, ja tällöin puhutaan lukudraamasta.

Tunnettuja näytelmiä

Antiikin Kreikka 

 Agamemnon, Aiskhylos, 458 eaa.
 Antigone, Sofokles, n.442 eaa.
 Medeia, Euripides, 431 eaa. 
 Kuningas Oidipus, Sofokles, 425 eaa.
 Pilvet, Aristofanes, 423 eaa.
 Ifigeneia Auliissa, Euripides, 406 eaa.
 Sammakot, Aristofanes, 405 eaa.

Antiikin Rooma

Keskiaika

1500-luku 

 Kuinka äkäpussi kesytetään, William Shakespeare, n. 1595.
 Romeo ja Julia, William Shakespeare, 1597.
 Julius Caesar, William Shakespeare, 1599.
 Miten haluatte, William Shakespeare, 1599.

1600-luku 

 Hamlet, William Shakespeare, 1604.
 Myrsky, William Shakespeare, 1611.
 Le Cid, Pierre Corneille, 1637.
 Tartuffe, Molière, 1664.
 Ihmisvihaaja, Molière, 1666.
 Saituri, Molière, 1668.
 Faidra, Jean Racine, 1677.

1700-luku

 Jeppe Niilonpoika, Ludvig Holberg, 1722.
 Kahden herran palvelija, Carlo Goldoni, 1745.
 Minna von Barnhelm, Gotthold Ephraim Lessing, 1763.
 Emilia Galotti, Gotthold Ephraim Lessing, 1763.
 Rosvot, Friedrich Schiller, 1781.
 Figaron häät, Pierre Beaumarchais, 1778 (esit. 1784).
 Don Carlos, Friedrich Schiller, 1787.
 Wallenstein,  Friedrich Schiller, 1799.

1800-luku 
 Woyzeck, Georg Büchner, 1836.

1900-luku

Katso myös 

 Draama
 Musikaali
 Näytelmäkirjailija

Lähteet

Aiheesta muualla 

ar:تمثيلية