Wayne Gretzky

Wayne Douglas Gretzky (s. 26. tammikuuta 1961 Brantford, Ontario, Kanada) on ammattilaisuransa lopettanut kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Kansainvälisen jääkiekkoliiton  IIHF:n mukaan Gretzkyä pidetään yleisesti kaikkien aikojen parhaana jääkiekkoilijana.

Gretzky pelasi Pohjois-Amerikan NHL-liigassa yhteensä 20 kauden ajan edustaen Edmonton Oilersia, Los Angeles Kingsiä, St. Louis Bluesia ja New York Rangersia voittaen NHL:n Stanley Cup-mestaruuden neljä kertaa. NHL:n runkosarjassa Gretzky pelasi yhteensä 1 487 ottelua tehopistein 894+1 963=2 857. Hänen pistekeskiarvonsa NHL:ssä on 1,92 tehopistettä yhtä ottelua kohden, minkä johdosta hän on liigan historian kaikkien aikojen paras pistemies, maalintekijä sekä eniten maalisyöttöjä antanut pelaaja. 

NHL:ssä Gretzky ylitti 200 tehopisteen rajan neljä kertaa runkosarjan aikana, eikä yksikään toinen pelaaja ole kyennyt ylittämään kyseistä rajaa kertaakaan. Päättäessään ansiokkaan pelaajauransa vuoden 1999 keväällä kauden 1998–1999 päätteeksi Gretzky piti hallussaan neljääkymmentä runkosarjan ennätystä, viittätoista pudotuspeliennätystä ja kuutta NHL:n tähdistöottelussa saavutettua ennätystä. Hän on myös voittanut NHL:n herrasmiespelaajalle jaettavan Lady Byng Memorial Trophyn viidesti, useammin kuin yksikään toinen pelaaja. Hän myös puhui usein julkisesti haluavansa kitkeä väkivaltaiset kaukalotappelut jääkiekosta kokonaan. 

Gretzky pelasi viimeisen NHL-ottelunsa 18. huhtikuuta 1999 New York Rangersin kotiareenalla Madison Square Gardenissa. Edmonton Oilers jäädytti Gretzkyn pelinumeron 99 hänen aktiiviuransa jälkeen 1. lokakuuta 1999. Gretzkyn pelinumero jäädytettiin koko NHL:ssä 6. helmikuuta 2000, eikä kenenkään toisen pelaajan pelinumeroa ole edelleenkään jäädytetty NHL:ssä koko liigan laajuisesti. Ympäri maailmaa tätä numeroa myös kunnioitetaan, sillä esimerkiksi SM-liigassa ei ole Gretzkyn jälkeen kukaan ottanut pelinumeroa 99, vaikka sitä ei virallisesti ole kielletty.

Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta Gretzky edusti vain muutamaan otteeseen. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin hän osallistui ainoastaan vuonna 1982, sillä muutoin hän pelasi joka kevät joukkueineen NHL:n pudotuspeleissä. Gretzky edusti maataan neljässä Kanada-cup-turnauksessa ja kerran olympiakisoissa sekä maailmancupissa. Aikuisten maajoukkuetasolla hän saavutti kuusi ja alle 20-vuotiaiden tasolla yhden mitalin.

Nuoruusvuodet 

Gretzkyn äiti Phyllis (o.s. Hockin, k. 2005) oli brittiläistä sukua ja syntyi ja kasvoi Parisissa, Ontariossa. Gretzkyn isänisä Anton "Tony" Gretzky oli puolalainen siirtolainen, joka muutti vuonna 1917 Venäjältä nykyisen Valko-Venäjän alueelta Yhdysvaltoihin Chicagoon aikomuksenaan liittyä Yhdysvaltain armeijaan. Kanadan armeijassa maksettiin kuitenkin parempaa palkkaa, ja hän muuttikin pian Winnipegiin Kanadaan. Vuonna 1932 Anton ja Mary Gretzky perustivat vihannestarhan lähelle Brantfordia. Waynen isän Walter Gretzkyn mukaan Anton ja Mary olivat valkovenäläisiä, mutta he ovat voineet olla myös Valko-Venäjällä asuneita puolalaisia, sillä Wayne Gretzky on toisinaan vitsaillut puolalaisilla juurillaan.

Jääkiekkoa Wayne opetteli pelaamaan jo kaksivuotiaana kotinsa takapihalla isänsä jäädyttämällä kentällä. Hän harjoitteli ahkerasti luistelua, laukomista ja mailankäsittelyä. Kuusivuotiaana Gretzky aloitti pelaamisen joukkueessa, jossa osa pelaajista oli kymmenvuotiaita eli häntä neljä vuotta vanhempia. Jo nuorena Gretzky oli niin lahjakas pelaaja, että hän pelasi vuosia itseään vanhempien sarjoissa. Viimeisellä juniorikaudellaan Brantfordissa Gretzky teki 85 ottelussa 378 maalia ja 139 syöttöä eli yhteensä 517 tehopistettä. Juniorisarjoissa Wayne sai lempinimen ”valkoinen tornado”, joka perustui hänen nopeuteensa ja siihen, että hän käytti valkoisia pelihanskoja.

14-vuotiaana Gretzky jätti liian pieneksi jääneen kotikaupunkinsa ja muutti Torontoon. Torontossa Gretzky pelasi ensin Toronto Natsissa ja seuraavaksi OHA-liigan Peterborough Petesissä. Kausi 1977–1978 oli ainoa täysi kausi, jonka Gretzky pelasi kokonaan OHA:ssa. Seuraavasta kaudesta osan hän pelasi Kanadan nuorten jääkiekon MM-joukkueessa, mutta voitti silti OHA:n pistepörssin.

Kaudella 1977-1978 pelatessaan OHA:n Sault Ste. Marie Greyhoundsissa Gretzky olisi halunnut käyttää esikuvansa Gordie Howen numeroa 9, mutta se oli joukkueessa jo käytössä. Gretzky pelasi jonkin aikaa numerolla 19, joka vaihtui sitten numeroon 14. Valmentaja Muzz MacPherson kehotti Gretzkyä kokeilemaan numeroa 99 Phil Espositon ja Ken Hodgen lailla. Ensimmäisessä ottelussa, jossa Gretzky käytti numeroa 99, yleisö naureskeli numerolle aluksi, mutta ottelun jälkeen nauru hiljeni Gretzkyn tehtyä kolme maalia eli kypärätempun. Gretzky mieltyi numeroon, eikä tämän jälkeen luopunut siitä.

Ammattilainen Gretzkystä tuli kaudella 1977–1978 hänen siirryttyään WHA-liigan Indianapolis Racersiin. Indianapolisissa Gretzky ehti pelata vain kahdeksan ottelua ennen kuin Racers myi hänet vielä tuollon WHA-liigassa pelanneelle Edmonton Oilersille. Gretzky olisi mieluummin siirtynyt OHA:sta suoraan NHL:ään, mutta liigan ikäraja oli tuolloin 20 vuotta. OHA-sarjaan jäämisen Gretzky ei nähnyt kehittävän uraansa, joten WHA oli paras vaihtoehto. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan Gretzky oli WHA:n pistepörssin kolmas pistein 46 + 64 = 110.

NHL-ura

Edmonton Oilers

Gretzky teki Edmonton Oilersin omistaja Peter Pocklingtonin kanssa poikkeuksellisen kahdenkymmenen vuoden henkilökohtaisen sopimuksen, jonka oli määrä kestää vuoteen 1999 asti. Gretzky aloitti uransa NHL:ssä (National Hockey League) syksyllä 1979, kun WHA yhdistyi NHL:ään. NHL:n sääntöjä muutettiin siten, että WHA:n useat alaikäiset juniorit saattoivat jatkaa uraansa NHL:ssä.

Vaikka moni ei uskonut Gretzkyn kykenevän NHL:ssä samanlaisiin tehoihin kuin WHA-liigassa, Gretzky oli jo ensimmäisellä NHL-kaudellaan jaetulla ykkössijalla pistepörssissä Marcel Dionnen kanssa tehopistein 51 + 86 = 137.  Gretzky myös kirjasi kaudella eniten syöttöjä runkosarjassa. Tulokaskaudellaan Gretzky ajautui uransa ensimmäiseen tappeluun Chicago Black Hawksin Doug Lecuyeria vastaan. Uransa aikana Gretzky osallistui tappeluun vain kolmesti. 

Jo toisella NHL-kaudellaan Gretzky rikkoi Bobby Orrin syöttöennätyksen ja Phil Espositon piste-ennätyksen jakamalla 109 syöttöä ja tekemällä 164 tehopistettä. Kauden kruunasivat Art Ross ja Hart Memorial Trophyt.

Kaudella  Gretzkyn oikealla laidalla alkoi pelata suomalaistulokas Jari Kurri. Kurrin tulo Gretzkyn ketjuun näkyi ajoittain itsekkyydestä syytetyn keskushyökkääjän plus-miinustilastojen parantumisena. Kaksikolle tyypillistä oli kiekon siirto yhdellä kosketuksella sinne, minne toinen oli vasta menossa. Kaikkiaan hyökkääjät pelasivat Edmontonissa yhdessä kahdeksan kautta, joiden aikana Kurri syötti Gretzkyn maaleista 196. Vastaavasti Gretzky syötti Kurrin maaleista 364. Heistä puhutaan yhä liigan kaikkien aikojen kovimpana ja legendaarisimpana kaksikkona.

Kaudella  Gretzky teki ennätykselliset 92 maalia. Kukaan muu ei ollut aiemmin saavuttanut yhdellä kaudella edes 80 maalin rajaa. 
Gretzky saavutti ensimmäisenä pelaajana 200 tehopistettä 92 maalillaan ja 120 syötöllään (yhteensä 212). Seuraavina kausina Gretzky paranteli joka kerta omaa yhden kauden syöttöennätystään (125, 135, 163) ja saavutti lopullisen yhden kauden piste-ennätyksensä (215 pistettä). 

Kausi  ei ollut aivan edellisen veroinen, mutta silti Gretzky voitti maali- ja pistepörssit 71 maalilla ja 125 syötöllä. Samalla kaudella hän osallistui myös uransa toiseen tappeluun Minnesota North Starsin Neal Brotenia vastaan. Kauden jälkeen Gretzky palkittiin jälleen NHL:n arvokkaimpana pelaajana niin pelaajien kuin pelaajayhdistyksenkin puolesta.

Vaikka Jari Kurri oli vakiinnuttanut nopeasti paikkansa Gretzkyn rinnalla, ketjun vasenta laitahyökkääjää haettiin pitkään. Paikalla kokeilivat muun muassa Mike Krushelnyski, Willy Lindström, Jaroslav Pouzar ja Raimo Summanen. Kaudella  ketju sai lopulta toisen helsinkiläisen laiturin, kun Esa Tikkanen istutettiin Edmontonin ykkösvitjaan. Tikkasen rooliin kuului tilan raivaaminen taitaville ketjukavereille, Gretzkyn koskemattomuuden varjeleminen ja  kulmissa taisteleminen. Syvyyssuunnassa Oilersin ykkösketjun takana peliä teki Hockey Hall of Fame -puolustaja Paul Coffey. 

Keväällä 1984 Gretzky ajautui viimeistä kertaa urallaan tappeluun. Chicago Blackhawksin Bob Murray sai kunnian olla viimeinen Gretzkyn kanssa tapellut.

Kun Gretzky myytiin Oilersista Los Angeles Kingsiin kauden  päätteeksi, hänellä oli hallussaan 49 NHL-ennätystä, mikä oli jo sinänsä ennätys. 

Alipalkatuksi joutuneen Gretzkyn henkilökohtainen sopimus Oilersin omistaja Peter Pocklingtonin kanssa oli korvattu pelaajan vaatimuksesta tavanomaisemmalla pelaajasopimuksella Oilersin organisaation kanssa vuonna 1987. Uusi sopimus antoi Gretzkylle oikeuden sen purkamiseen kolmen vuoden jälkeen. Talousvaikeuksiin ajautunut Pocklington näki Gretzkyn olevan täydellinen markkinatuote, jonka arvo oli kuitenkin kääntymässä hänen kannaltaan laskusuuntaan kolmen vuoden määräajan lähestyessä. Gretzkyn pelaajaoikeudet hankkineen Los Angelesin Kingsin omistaja Bruce McNall puolestaan ymmärsi, että jos hän tarjoaisi Gretzkylle paremman korvauksen myös PR-tilaisuuksista, joukkueenkin tulot lähtisivät samalla kasvuun. Hän oli oikeassa, mutta sai näin aikaan NHL:n palkkatason huiman ja nopean nousun, mikä taas teki NHL:stä entistä enemmän bisnestuotteen.

Los Angeles Kings

Wayne Gretzky pelasi Los Angeles Kingsin joukkueessa kahdeksan kautta. Heti Gretzkyn ensimmäisellä Los Angelesin-kaudella Kings eteni pudotuspeleihin, joissa se pudotti ensimmäisellä kierroksella jatkosta Gretzkyn entisen seuran Edmonton Oilersin. Gretzky teki tuolla kaudella 54 maalia ja antoi 114 maaliin johtanutta syöttöä, yhteensä 168 pistettä. Kingsin taival pudotuspeleissä kuitenkin päättyi toisella kierroksella. Vastustajana otteluparissa oli Calgary Flames, joka eteni lopulta Stanley Cup-voittoon. Kauden päätteeksi Gretzky palkittiin Hart Trophylla.

Seuraavalla kaudella Gretzkyn entinen joukkue Oilers voitti ensimmäisen mestaruutensa ilman Gretzkyä. Tuo voitto on toistaiseksi Edmonton Oilersin viimeisin. 
Gretzky ei voittanut Stanley Cupia uudelleen enää Oilersista lähdettyään. Finaaliin asti Gretzky pääsi Kingsin kanssa kaudella , mutta tuolloin Montreal Canadiens vei Stanley Cupin otteluvoitoin 4–1. Gretzkyn joukkuekavereina pelasivat tuolla kaudella muun muassa kaksi jo Oilersin ajoilta tuttua joukkuekaveria: Jari Kurri ja Marty McSorley.

Gretzky voitti uransa viimeisen pistepörssin voitosta myönnettävän Art Ross Trophyn kaudella  pelatessaan Kingsissa. Tuo kausi oli kuitenkin ensimmäinen, jolloin Gretzkyn joukkue ei selvinnyt pudotuspeleihin.

St. Louis Blues

Kaudella  Los Angeles Kings näytti jäävän ulos pudotuspeleistä, joten Gretzky kaupattiin kesken kauden St. Louis Bluesiin Brett Hullin seuratoveriksi. Gretzky ja Hull eivät soveltuneet parivaljakoksi niin hyvin kuin oli odotettu. Loppukaudella Gretzky pelasi Bluesin riveissä 18 ottelua tehopisteillä 8+13=21. Blues eteni pudotuspeleihin, mutta putosi kuitenkin jatkossa toisella kierroksella Detroit Red Wingsiä vastaan. 

Keväällä 1996 Gretzkystä tuli vapaa pelaaja, joten hän oli vapaa siirtymään mihin tahansa seuraan.

New York Rangers

Gretzky valitsi uudeksi seurakseen kevään 1994 Stanley Cup-mestari New York Rangersin, jossa hän sai tilaisuuden pelata entisen seurakaverinsa Mark Messierin kanssa. Gretzkyn pelillinen rooli uran loppupuolella painottui entistä vahvemmin pelinrakentajana toimimiseen. Hän antoi Rangersissa pelaamissaan 234 ottelussa 197 maaliin johtanutta syöttöä, mutta teki vain 57 maalia.

Keväällä 1997 Rangers eteni pudotuspeleissä konferenssin finaaleihin. Joukkue putosi Stanley Cup-finaaleista häviten Philadelphia Flyersille otteluvoitoin 4–1. 

Gretzkyn kaksi viimeistä NHL-kautta päättyi jo runkosarjaan. Hän pelasi uransa viimeisen ottelun Rangersin paidassa 18. huhtikuuta 1999 Madison Square Gardenissa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Gretzky merkkautti viimeisessä ottelussaan yhden syöttöpisteen Brian Leetchin maaliin. Rangers hävisi ottelun jatkoajalla 2–1. Gretzkystä tuli NHL:n toiseksi viimeinen pelaaja, joka oli aloittanut uransa WHA-liigassa. Viimeiseksi jäi hänen pitkäaikainen joukkuetoverinsa Mark Messier.

Kun viidettäkymmenettä NHL All-Stars-ottelua pelattiin, ottelun alkuseremonioissa julistettiin, ettei numeroa 99 saa NHL:ssä Gretzkyn jälkeen enää käyttää, vaan numero jäädytettiin kaikissa joukkueissa. Gretzky nimettiin myös välittömästi kauden päätteeksi Hockey Hall of Fameen, jolloin hänestä tuli kymmenes pelaaja, joka sai kyseisen kunnian heti uransa päätettyään.

Viimeisen kautensa päätteeksi Gretzky sai vielä yhden henkilökohtaisen NHL-palkinnon, Lady Byng Memorial Trophyn, joka myönnettiin hänelle, koska hän osoitti kauden aikana suurinta urheiluhenkeä sekä herrasmiesmäistä käytöstä yhdistettynä pelaamisen laadukkaaseen tasoon.

Maajoukkueura 

Gretzky edusti maataan ensimmäisen kerran jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1978, jolloin Kanada voitti pronssia. Turnauksessa Gretzky oli 16-vuotias ja teki kisoissa kaksi hattutemppua. Seuraavan kerran 16-vuotias kanadalaispelaaja teki hattutempun vuoden 2022 kisoissa, kun Connor Bedard teki Itävaltaa vastaan neljä maalia. Vuoden 1978 kisojen jälkeen Gretzky aloitti ammattilaisuransa. Hänen ensimmäinen aikuisten arvokilpailunsa oli vuoden 1981 Kanada-cup. Kanada jäi kisoissa hopealle. Seuraavana vuonna 1982 Gretzky edusti ensimmäistä ja ainoata kertaa maataan maailmanmestaruuskisoissa. Kisat järjestettiin Suomessa, ja Kanadan joukkue saavutti pronssimitalit.

Arvokilpailuvoittoa Gretzky pääsi juhlimaan vuoden 1984 Kanada-cupissa. Sama toistui vuosien 1987 ja 1991 Kanada-cupissa. Kanada-cup on ainoa arvokisamestaruus, jota Gretzky oli mukana voittamassa.

Gretzky edusti Kanadan jääkiekkomaajoukkueessa maataan olympialaisissa vain kerran. Vuoden 1998 Naganon talviolympialaiset olivat myös hänen uransa viimeiset arvokisat maajoukkueessa. Kanada jäi ilman mitalia hävittyään Suomelle pronssiottelussa.

Aktiiviuran jälkeen 

Gretzky ilmoitti uransa lopettamisesta 16. huhtikuuta 1999. Jo vuonna 2000 Gretzky siirtyi NHL-seura Phoenix Coyotesin (nykyään Arizona Coyotes) osaomistajaksi. 
Peliuransa jälkeen Gretzky on toiminut Kanadan maajoukkueen johtajana (General Manager). Kaudella 2005–06 Gretzky toimi Phoenix Coyotesin valmentajana, toimessa johon hänet nimettiin 8. elokuuta 2005.

Gretzky valmensi Phoenixia neljän kauden ajan. Phoenix jäi jokaisella kaudella pudotuspelien ulkopuolelle. Joukkue voitti Gretzkyn valmentajauran aikana 143 ottelua ja hävisi 161. 

Gretzky erosi Phoenixin valmentajan tehtävistä syyskuussa 2009 vähän ennen kauden 2009–2010 alkua. Hän ei ollut osallistunut joukkueen harjoituskauteen, vaan joukkuetta oli vetänyt apuvalmentaja Ulf Samuelsson. Gretzkyn eron jälkeen Phoenix palkkasi joukkueen uudeksi valmentajaksi Dave Tippettin.

Gretzky sytytti 2010 Vancouverin olympialaisten olympiatulen.

Gretzky osallistui jääkiekkopeli NHL 12:n tekemiseen. Kun pelaaja saavuttaa Be a pro -pelimuodossa pelin jälkeen jonkin legendojen merkkipaalun, Gretzky kertoo ennätyksestä. Lisäksi hänen hahmonsa on pelissä mukana legendajoukkueessa. Gretzkyn hahmolla voi myös pelata uutta Be a legend -pelimuotoa.

Yksityiselämä
Gretzkyn isän puoleiset isovanhemmat muuttivat aikanaan Valko-Venäjältä Kanadan Ontarioon. Waynen isä Walter syntyi Kanadassa.

Gretzkyllä on neljä nuorempaa sisarusta: Kim, Keith, Glen ja Brent. Heistä myös Keith ja Brent ovat pelanneet jääkiekkoa. 

Gretzky on ollut naimisissa Janet Jones-Gretzkyn kanssa vuodesta 1988 lähtien, ja heillä on viisi lasta: Paulina, Ty Robert, Trevor Douglas, Tristan Wayne ja Emma Marie.

Gretzky omistaa Torontossa sijaitsevan ravintolan, jonka nimi on Wayne Gretzky's.

Tilastot

Lähde: The Internet Hockey Database (HockeyDB.com)

Saavutuksia ja palkintoja pelaajana

NHL

 Valittu NHL:n tähdistöotteluun 1980, 1981, 1982, 1983 (MVP), 1984, 1985, 1986, 1988, 1989 (MVP), 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999 (MVP)
 NHL:n kakkostähdistössä 1980, 1988, 1989, 1990, 1994, 1997, 1998
 Lady Byng Trophy 1980, 1991, 1992, 1994, 1999 (urheilullisuudesta ja herrasmiesmäisyydestä)
 NHL:n ykköstähdistössä 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1991
 Art Ross Trophy 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1990, 1991 1994 (eniten tehopisteitä)
 Hart Memorial Trophy 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1989 (arvokkain pelaaja)
 NHL:n paras maalintekijä 1982, 1983, 1984, 1985, 1987 	
 Lester B. Pearson Award 1982, 1983, 1984, 1985, 1987 (pelaajayhdistyksen valinta kauden parhaaksi) 
 Plus-miinustilaston ykkönen 1982, 1984, 1985, 1987
 Lou Marsh Trophy 1982, 1983, 1985, 1989
 Sports Illustrated -lehden vuoden urheilija 1982
 Edmonton Oilersin kapteeni 1983–88 	
 Conn Smythe Trophy 1985, 1988 (pudotuspelien arvokkain pelaaja)
 Rendez-vous ’87 -turnauksen paras pelaaja 1987 
 Los Angeles Kingsin kapteeni 1989–1996
 St. Louis Bluesin kapteeni 1996
 Lester Patrick Trophy (jääkiekon asian edistämisestä USA:ssa) 1994
 Sijalla 1 The Hockey News -lehden kaikkien aikojen ammattilaispelaajan valinnassa 1998
 Gretzkyn pelinumero 99 on poistettu käytöstä koko NHL-liigassa
 Gretzky äänestettiin sijalle 10 kaikkien aikojen kanadalaista etsineessä The Greatest Canadian -äänestyksessä vuonna 2004.
 Vuonna 2007 ESPN valitsi Gretzkyn 1900-luvun viidenneksi parhaaksi pohjoisamerikkalaiseksi urheilijaksi.

Kanadan maajoukkueet

 Nuorten MM-kilpailujen maalipörssin voitto ja pronssimitali 1978
 Kanada cupin hopeaa ja pistepörssin voitto 1981, kultaa ja pistepörssin voitto 1984, kultaa ja pistepörssin voitto 1987 kultaa ja pistepörssin voitto 1991
 MM-kilpailujen paras pistemies, maalintekijä ja pronssia 1982 
 World Cup 1996 (hopeaa)
 Talviolympialaiset 1998
 Valinta Kansainvälisen Jääkiekkoliiton vuosisadan tähtikentälliseen 2008

Katso myös
 The Hockey Newsin luettelo 100 parhaasta NHL-pelaajasta
 Luettelo Hockey Hall of Famen jäsenistä
 Luettelo Wayne Gretzkyn NHL-ennätyksistä
 Luettelo 1000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista
 Luettelo 500 NHL-maalia tehneistä pelaajista
 Luettelo NHL-ennätysten tekijöistä
 Luettelo vähintään viisi maalia yhdessä NHL-ottelussa tehneistä pelaajista
 Amiga-videopelit Wayne Gretzky ja Wayne Gretzky II Amiga Hall of Lightissa.

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta 
 Strachan, Al & Gretzky, Wayne: 99. Wayne Gretzkyn tarina. Minerva, 2014.

Aiheesta muualla 

 
 Kotisivut. 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkovalmentajat
Hockey Hall of Fame
Hart Memorial Trophy -voittajat
Art Ross Trophy -voittajat
Lady Byng Memorial Trophy -voittajat
Conn Smythe Trophy -voittajat
Lester B. Pearson Award -voittajat
NHL Plus/Minus Award -voittajat
Companion of the Order of Canada
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit