Fernando Alonso

Fernando Alonso Díaz (s. 29. heinäkuuta 1981 Oviedo, Asturia) on espanjalainen rata-autoilija ja Formula 1 -sarjan kaksinkertainen maailmanmestari.

Alonso oli aikanaan Formula 1 -sarjassa nuorin GP-voittaja, paalupaikalle ajanut kuljettaja, maailmanmestari ja tuplamaailmanmestari. Ensimmäisellä maailmanmestaruudellaan vuonna  hän nostatti formulabuumin Espanjassa, etenkin kotiseudullaan Oviedossa.

Alonso on ajanut F1-kuljettajista kautta aikain eniten kierroksia.

Alonso myös omistaa vaatemerkki Kimoan.

Uran alku 
Karting-mestaruuden jälkeen Alonso siirtyi Formula Nissan -sarjaan, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 1999.
Kaudella 2000 Alonso siirtyi International Formula 3000 -sarjaan, jossa hän sijoittui yhteispisteissä neljänneksi.

Formula 1 -tallipäällikkö Flavio Briatore otti Alonson siipiensä suojiin ja järjesteli tälle paikan Minardin kilpakuljettajaksi kaudelle .

Formula 1

Uran alku Minardilla (2001) 

19-vuotias Alonso oli debyyttikilpailussaan kaikkien aikojen kolmanneksi nuorin Grand Prix-viikonloppuun osallistunut kuljettaja. Minardin auto oli kuitenkin hidas, eikä Alonso saavuttanut avauskaudellaan yhtäkään MM-pistettä. Kauden lopputuloksissa Alonso hävisi kokeneelle tallikaverilleen Tarso Marquesille joka sijoittui kaksi kertaa yhdeksänneksi, Alonson sijoituttua kerran kymmenenneksi.

Renault (2003–2006)

Kaudet 2002–2003: testikuljettajasta kilpailuihin 
Tallipäällikkö Flavio Briatore otti Alonson johtamansa Renault-tallin testikuljettajaksi kaudeksi . Kaudella  Alonso nousi Renault’n kilpakuljettajaksi. Alonso ajoi F1-uransa ensimmäiset MM-pisteet Australiassa, missä hän sijoittui seitsemänneksi. Hän ajoi uransa ensimmäisen paalupaikan Malesian osakilpailussa, sijoittuen kilpailussa kolmanneksi. Uran avausvoitto tuli Unkarin GP:ssä, jonka myötä Alonsosta tuli kaikkien aikojen ensimmäinen espanjalainen osakilpailuvoittaja F1-sarjassa. Kauden lopputuloksissa Alonso sijoittui 55 MM-pisteellään kuudenneksi.

Kausi 2004 
Kausi 2004 oli MM-sarjan neljännestä sijasta ja neljästä palkintokorokesijoituksesta huolimatta Alonson osalta hieman odotettua vaisumpi. Hän ei yltänyt Renault-autolla voittotaistoon kuin ainoastaan Ranskan GP:ssä, jossa joutui paalupaikastaan huolimatta lopulta antautumaan Michael Schumacherille 8,3 sekunnin erolla. Alonso oli pisteissä tallikaverinsa Jarno Trullin takana siinä vaiheessa kun Trulli lähti tallista, sen jälkeen tulleet kolme pistesijaa nostivat Alonson kauden kokonaissijoituksen Trullin ohi.

Kausi 2005 

Kaudella 2005 Alonson menestys synnytti Espanjassa todellisen formulabuumin. Alkutahdit maailmanmestaruudelle Alonso löi voittamalla kolme kauden neljästä ensimmäisestä kilpailusta. Vaikka Alonso ei sen jälkeen useinkaan yltänyt McLarenin Kimi Räikkösen vauhtiin, ajoi hän taktisesti viisaasti ja hyödynsi Räikkösen epäonnen. Alonso otti kauden aikana seitsemän voittoa ja nousi peräti 15 kertaa palkintokorokkeelle. Suoritusvarmuus takasi sen, että hänestä kruunattiin siihen asti kaikkien aikojen nuorin F1-maailmanmestari 24 vuoden ja 58 päivän ikäisenä kauden kolmanneksi viimeisessä osakilpailussa. Sen jälkeen Alonson ja Renault’n ei tarvinnut enää vältellä riskejä. Japanin Suzukassa Alonso antoi oivan näytön ohitustaidoistaan ohittamalla ulkokautta Michael Schumacherin nopeassa 130R-mutkassa.

Kausi 2006 
Kaudella 2006 Alonso taisteli pääasiassa Michael Schumacheria vastaan. Yhdeksän palkintosijan putki kauden alussa siivitti Alonson vankkaan MM-johtoon, jonka Schumacher kuitenkin kuroi umpeen Ferrarin raivoisan kehitystyön johdosta. Kauden aikana Formula 1 -sarjan kattojärjestö FIA kielsi Renault’n massavaimentimet, koska ne olivat aerodynaamisesti liikkuva ratkaisu, jollaiset olivat kiellettyjä. Renault kärsi massavaimentimien kieltämisestä lähes koko loppukauden. Italian GP:ssä Alonso pudotettiin viidenneltä paikalta 10. lähtöruutuun, koska tuomaristo katsoi hänen estelleen Felipe Massaa aika-ajossa. Tuomariston päätös sai joidenkin lajin asiantuntijoiden tuomion, koska väitettiin myös, että Alonson ja Massan välimatka olisi pysynyt koko ajan usean sadan metrin mittaisena. Japani käänsi kuitenkin MM-taiston Alonson eduksi, kun johdossa ajaneen Schumacherin Ferrariin sattui moottoririkko. Alonso varmisti toisen maailmanmestaruutensa ajamalla Brasilian päätöskilpailussa toiseksi tullen kaikkien aikojen nuorimmaksi tuplamaailmanmestariksi.

McLaren (2007) 

Renault’n epävarmuus tulevaisuudesta sai Alonson vaihtamaan McLarenille kolmen vuoden sopimuksella. McLarenilla Alonsoa odotti suuri haaste, sillä edellisinä vuosina McLarenin suoritustaso ei ollut maineikkaan tallin edellyttämällä tasolla. Edellisellä kaudella McLarenilla ei voitettu yhtään kilpailua ja viimeisimmän maailmanmestaruuden McLarenille oli tuonut Mika Häkkinen kaudella 1999. Tallikaveriksi Alonso sai tulokaskuljettaja Lewis Hamiltonin.

Kaudella  Alonso otti voitot Malesian, Monacon, Euroopan ja Italian osakilpailuista. Monacossa Alonso ajoi myös kauden ensimmäisen paalupaikkansa ja kilpailun nopeimman kierroksen. Monacon kilpailun jälkeen Alonso johti MM-sarjaa ja tallikaveri Lewis Hamilton oli tasapistein toisena. Unkarin GP:ssä Alonso ajoi aika-ajojen kolmannessa osiossa nopeimman ajan, mutta hänet pudotettiin tuomariston päätöksellä kuudenneksi rangaistuksena Hamiltonin viivyttämisestä varikolla. Unkarin kilpailuviikonloppu toi samalla kaikkien tietoon Alonson ja tallipäällikkö Ron Dennisin tulehtuneet välit. Kauden aikana Alonso väitti tallin suosivan brittikuljettaja Hamiltonia ja vihjaili tallin jopa sabotoineen autoaan. Alonson kautta sävytti riitojen lisäksi myös vakoiluskandaali, jonka takia talli menetti kaikki valmistajien MM-sarjan pisteensä.

Japanin GP näytti kääntävän mestaruustaistelun Hamiltonin eduksi, kun hän ajoi voittoon kaatosateen sävyttämässä kilpailussa ja Alonso joutui keskeyttämään ulosajon seurauksena. Vielä viimeisessä kilpailussa Alonsolla oli teoreettinen mahdollisuus voittaa mestaruus. Hän ajoi kolmanneksi kauden päättäneessä Brasilian GP:ssä, jossa Ferrarin Kimi Räikkönen voitti maailmanmestaruuden yhden pisteen erolla Hamiltoniin ja Alonsoon. Marraskuussa 2007 McLaren ilmoitti purkaneensa Fernando Alonson sopimuksen yhteisymmärryksessä kuljettajan kanssa. Näin ollen alun perin kolmeksi vuodeksi tehty sopimus jäi yhden kauden mittaiseksi.

Paluu Renault’lle (2008–2009)

Kausi 2008 
Alonso palasi kaudeksi 2008 takaisin Renault’lle. Tallipäällikkö Flavio Briatoren odotukset olivat kovat kaudelle lähdettäessä, sillä hän uskoi Alonson palauttavan Renault’n takaisin voittojen tielle. Alonso antoi julkisuuteen lausunnon, jonka mukaan hänen sopimuksensa Renault’n kanssa olisi yksivuotinen, mikäli Renault ei kykenisi toimittamaan hänelle kilpailukykyistä autoa kaudeksi 2009.

Ensimmäisessä kilpailussa Alonso onnistui ajamaan neljänneksi, mutta jo seuraavissa kilpailuissa todelliset voimasuhteet alkoivat näkyä, kun Alonso onnistui nappaamaan vain kaksi pistettä. Tämän takia Alonso alkoi jo vihjailla sopimuksensa pykälästä, jonka mukaan hän olisi vapaa kärkitallien käyttöön seuraavana vuonna. Ennen kauden neljättä kilpailua Ferrarin toimitusjohtaja Stefano Domenicalli antoi kuitenkin lausunnon, ettei Alonsoa tultaisi näkemään Ferrarilla Kimi Räikkösen tallikaverina, johtuen Alonson myrskyisästä kaudesta McLarenilla, jolloin Alonso osoitti kykenemättömyytensä tiimipeliin tallin hyväksi.

Kotiradallaan Espanjan GP:ssä Alonso onnistui ensimmäisen kerran väläyttämään Renault’n potentiaalia kilpa-autona ajettuaan toiseksi aika-ajossa, vaikkakin pienellä polttoainekuormalla. Kilpailu ei kuitenkaan mennyt hyvin, kun Felipe Massa ohitti Alonson heti lähdössä ja varikkokäyntinsä jälkeen hän oli pudonnut jo monta sijaa. Alonson kilpailu päättyi moottoririkkoon.

Loppukaudesta Alonso onnistui voittamaan ensimmäistä kertaa järjestetyn Singaporen GP:n, joka ajettiin iltakilpailuna. Voittoa edesauttoi Alonson varikkopysähdyksen jälkeen alkanut turva-autojakso, jonka aiheutti hänen tallikaverinsa Nelson Piquet’n ajama kolari; Piquet ajoi seinään tallin käskystä. Tapauksesta nousi kohu vuotta myöhemmin ja sitä seurasi oikeudenkäynti, jossa Alonso todettiin syyttömäksi tahalliseen kolarointiin. Kilpailun tuloksia ei muutettu tapauksen johdosta. Tapaus tunnetaan F1-piireissä nimellä Renault-skandaali.

Myös seuraavaksi ajetussa Japanin GP:ssä Alonso ajoi voittoon, kun Lewis Hamilton, Felipe Massa ja Heikki Kovalainen putosivat kärjestä. Kilpailun jälkeen Jody Scheckter, vuoden 1979 maailmanmestari, ilmoitti avoimesti haluavansa korvata Ferrarin Kimi Räikkösen Alonsolla.

Kausi 2009 

Kauden 2009 avauskilpailussa Australian GP:ssä Alonso ajoi viidenneksi. Malesiassa sadekilpailussa Alonson sijoitus oli 11. Kiinassa hän oli yhdeksäs, Bahrainissa kahdeksas ja kotiyleisönsä edessä Espanjan GP:ssä hän oli viides. Monacon GP:ssä hän oli seitsemäs, muiden keskeytyksien auttamana. Kahdessa seuraavassa kilpailussa hän ei ollut pisteillä, mutta Saksassa hän teki hienon nousun seitsemänneksi ajaen kilpailun nopeimman kierroksen. Unkarin GP:ssä Alonso lähti paalupaikalta, mutta keskeytti renkaan irrottua. Singaporessa Alonso ajoi kauden ainoan palkintosijansa.

Ferrari (2010–2014)

Kausi 2010 
Ferrari lähti kauteen yhtenä ennakkosuosikeista. Kauden ensimmäisissä aika-ajoissa Bahrainissa Alonso (3.) hävisi tallikaverilleen Massalle (2.), mutta onnistui ohittamaan tämän heti lähdön jälkeisissä mutkissa. Alonso lopulta voitti ensimmäisen Ferrari-kilpailunsa, kun paalupaikalta lähtenyt ja pitkään kärjessä ajanut Sebastian Vettel joutui hidastamaan vauhtiaan teknisten ongelmien vuoksi. Alonso on Juan Manuel Fangion, Nigel Mansellin ja Kimi Räikkösen jälkeen neljäs kuljettaja, joka on onnistunut saavuttamaan voiton heti ensimmäisessä Ferrarilla ajamassaan kilpailussa. Kausi jatkui tasaisesti, mutta Alonso ei onnistunut nousemaan mukaan voittotaisteluihin. Kiinan GP:ssä Alonso lähti kolmannesta lähtöruudusta, mutta otettuaan varaslähdön hänelle tuomittiin varikon läpiajorangaistus. Myöhemmin kilpailussa hän ohitti tallikaverinsa Massan varikkosuoralla, minkä arvioitiin vaikuttavan kuljettajien keskinäisiin väleihin. Massa kuitenkin kiisti tämän.

Espanjan GP:ssä Alonso lähti neljännestä ruudusta ja nousi varikkopysähdysten aikana Red Bullin Sebastian Vettelin ohi kolmanneksi. Toisena ajaneen Lewis Hamiltonin keskeytettyä rengasrikkoon Alonso nousi toiseksi saavuttaen Ferrari-uransa toisen palkintopallisijoituksen. Saksan kilpailussa Alonso ajoi kyseenalaisen voiton, kun Felipe Massa hidasti vauhtiaan päästäen Alonson edelleen. Italian GP:ssä Alonso otti voiton, kun hän ohitti varikkokäyntien jälkeen Jenson Buttonin. Alonso voitti myös Singaporessa. Korean kilpailun voitollaan Alonso siirtyi 11 pisteen johtoon Mark Webberin ja Sebastian Vettelin keskeytettyä kilpailussa. Brasilian kilpailussa Alonso ajoi kolmanneksi.

Kauden viimeiseen kilpailuun Abu Dhabiin Alonso lähti MM-sarjan kärjessä kun maailmanmestaruudesta taisteli viimeisessä kilpailussa poikkeuksellisesti neljä kuljettajaa. Lähdössä Alonso putosi Jenson Buttonin taakse ja varikkokäynnin jälkeen Vitali Petrovin taakse. Alonso ei pystynyt ohittamaan Petrovia ja sijoittui kilpailussa seitsemänneksi. Hän hävisi maailmanmestaruuden Sebastian Vettelille neljällä pisteellä.

Kausi 2011 
Kauden ensimmäisissä kilpailuissa Ferrari ei pystynyt haastamaan ylivoimaisia Red Bullin autoja ja näin kolme ensimmäistä kilpailua oli vain jäännöspisteiden keräämistä. Kauden neljännessä Turkin GP:ssä Alonso ajoi Ferrarille kauden ensimmäisen palkintokorokesijan sijoituttuaan kolmanneksi. Espanjan GP:ssä Alonso sai hyvän lähdön ja johti kilpailua ensimmäistä kertaa kauden aikana, mutta joutui lopulta antautumaan viidenneksi. Monacossa Alonso ajoi toiseksi häviten niukasti Sebastian Vettelille. Sateisessa Kanadan GP:ssä Alonson kilpailu päättyi keskeytykseen Jenson Buttonin osuttua häneen. Euroopan GP:ssä Alonso ajoi jälleen toiseksi. Britannian GP:ssä Alonso ajoi itselleen ja Ferrarille kauden ensimmäisen voiton. Voitto jäi Alonson kauden ainoaksi. Alonso sijoittui lopulta neljänneksi MM-taulukossa.

Kausi 2012 

Talvitesteissä Ferrari oli epäonnistunut pahasti autonsa kehitystyössä, joka näkyi myös kauden avauskilpailussa. Alonso jäi aika-ajoissa 12:s lähtöruutuun. Kilpailussa hän kuitenkin pystyi parantamaan asemiaan ja oli maalissa viidentenä. Kauden toisessa osakilpailussa Malesian GP:ssä Alonso starttasi ruudusta 9. Kilpailussa hän onnistui sateen ansiosta oikealla rengasvalinnalla nousemaan kilpailun kärkeen. Hänen takanaan toisena ajanut Sauberin Sergio Pérez oli selvästi Alonson Ferraria nopeampi ja oli lähellä viedä Alonsolta voiton. Alonso kuitenkin otti kilpailun voiton, vaikka auto ei ollut selvästikään joukon nopeimpia. Kiinan GP:ssä Alonso jäikin yhdeksänneksi ja Bahrainin GP:ssä seitsemänneksi. Espanjan GP:ssä Alonso yllätti ajamalla kolmanteen lähtöruutuun, mutta nousi eturiviin Lewis Hamiltonin rangaistuksen myötä. Kilpailussa Alonso ajoi toiseksi, kun Williamsilla ajanut Pastor Maldonado ajoi voittoon. Euroopan GP:ssä Alonso nousi voittoon, kun kilpailua pitkään ylivoimaisesti johtanut Sebastian Vettel keskeytti moottoririkkoon. Voitollaan Alonso nousi MM-sarjan kärkeen. Saksassa Alonso ajoi paalulle ja voitti kilpailun. Belgian GP:ssä Alonso koki kauden ensimmäisen keskeytyksensä jouduttuaan mukaan rajuun lähtökolariin. Samalla katkesi myös hänen 23 peräkkäisen pistesijan putki, eikä hän näin ollen yltänyt rikkomaan Schumacherin 24 peräkkäisen pistesijan ennätystä. Alonso keskeytti myös Japanin GP:n rengasrikon aiheuttamaan pyörähdykseen. Loppukauden Alonso ajoi tasaisia palkintosijoja sijoittuen lopulta MM-sarjan toiseksi häviten mestaruuden Sebastian Vettelille kolmella pisteellä.

Kausi 2013 

Alonso aloitti kauden avauskilpailussa Australiassa kakkossijalla. Malesian GP:ssä hän joutui keskeyttämään etusiiven hajottua osuessaan Sebastian Vettelin autoon. Kiinan GP:ssä Alonso lähti kilpailuun kolmannesta ruudusta, ollen ensimmäistä kertaa nopeampi tallikaveriaan Felipe Massaa, joka oli ollut häntä nopeampi neljässä peräkkäisessä aika-ajossa. Kilpailussa Alonso ohitti paalulta lähteneen Lewis Hamiltonin ja karkasi tämän jälkeen omille teilleen ajaen kilpailun voittoon. Bahrainissa Alonson kilpailu meni pilalle avattavan takasiiven jäädessä jumiin. Hän jäi kilpailussa kahdeksanneksi. Espanjan GP:ssä Alonso lähti viidennestä ruudusta, josta hän sai hyvän lähdön nousten lähdön jälkeen kolmanneksi. Myöhemmin Alonso ohitti edellä olevat Nico Rosbergin ja Sebastian Vettelin, ajaen kilpailun voittoon.

Japanin GP:ssä Alonso teki uuden ennätyksen ohittamalla Michael Schumacherin 1 568 pisteen piste-ennätyksen. Alonso juhlisti ennätystään seuranneessa Intian GP:ssä erikoismaalatulla kypärällä, jota La Republica -lehden blogisti Marco Mensurati piti asiattomana. Schumacher ajoi suurimman osan MM-pisteistään aiemman pistelaskutavan aikana, jolloin voitosta sai 15 pistettä uutta systeemiä vähemmän. Kyseisessä kilpailussa Alonso jäi pisteiden ulkopuolelle 11:nneksi.

Alonso oli palkintokorokkeella yhdeksässä osakilpailussa, muttei kyennyt voittamaan Espanjan GP:n jälkeen. MM-pisteissä hän sijoittui toiseksi kolmannen kerran urallaan.

Kausi 2014 
Kaudella 2014 Kimi Räikkönen siirtyi Alonson tallikaveriksi Felipe Massan siirryttyä Williamsille. Kauden alussa selvisi ettei Ferrari-auton nopeus riittänyt haastamaan kärkitalleja. Alonso ajoi kauden ensimmäisen palkintosijansa Kiinan GP:ssä. Unkarin GP:ssä Alonso oli ajamassa voittoon, kunnes Red Bullin Daniel Ricciardo ohitti hänet kilpailun lopussa kolme kierrosta ennen maalia. Alonso sijoittui lopulta kilpailun toiseksi. Italian kilpailussa Alonso joutui keskeyttämään moottoririkkoon. Samalla Alonson ennätyksellinen 86 kilpailun peräkkäinen putki ilman teknisestä viasta johtunutta keskeytystä katkesi. Alonso ei saavuttanut kauden aikana yhtään voittoa. Pisteissä Alonso sijoittui sarjan kuudenneksi. Kauden jälkeen ilmoitettiin Alonson lähtevän Ferrarilta McLarenille, jossa hän kilpaili edellisen kerran kaudella 2007.

Paluu McLarenille (2015–2018)

Kausi 2015 
Alonso siirtyi takaisin McLarenille, joka siirtyi Hondan moottoreihin yli 20 vuoden tauon jälkeen. Alonso korvasi tallissa tanskalaisen Kevin Magnussenin, joka siirtyi takaisin tallin varakuljettajaksi. Alonson tallikaverina ajoi Jenson Button. Alonso kärsi Barcelonan talvitesteissä sattuneessa ulosajossa aivotärähdyksen, jonka seurauksena hän ei saanut lääkäreiltä lupaa osallistua kauden avauskilpailuun. Malesiassa Alonso joutui keskeyttämään. Bahrainissa Alonso ajoi 11:nneksi. Itävallan GP:ssä Alonso joutui keskeyttämään jo avauskierroksella kolariin Kimi Räikkösen kanssa. Vasta kauden yhdeksännessä kilpailussa Britanniassa Alonso saavutti kauden ensimmäisen pisteensä sijoittuen 10:nneksi. Unkarissa Alonso ajoi viidenneksi saavuttaen 10 MM-pistettä.

Alonso joutui keskeyttämään Italiassa ja Singaporessa, mutta oli yhdestoista seuraavissa kolmessa osakilpailussa, jääden sijan päähän pistesijasta. Meksikossa Alonson matka jäi kesken jo avauskierroksella tehojen hävittyä hänen autosta. Abu Dhabissa ensimmäisessä mutkassa Alonso osui yhteen Pastor Maldonadon kanssa ja sai varikonläpiajorangaistuksen. Maalissa Alonso oli 17:s.

Alonso keräsi kauden aikana 11 pistettä sijoittuen MM-sarjan 17:nneksi. Hänen kauden parhaaksi sijoitukseksi jäi Unkarin GP:n viides sija.

Kausi 2016 
Alonso ajoi rajun kolarin heti ensimmäisessä osakilpailussa Melbournessa Australiassa, kun hän yritti ohittaa Haas-tallin Esteban Gutiérrezia. Alonso osui Gutiérrezin takapyörään, menettäen auton hallinnan, jonka jälkeen auto lähti lennossa pyörimään turva-alueelle ja pysähtyi vasta betonivalliin. Alonsolla oli törmäyshetkellä vauhtia 312 km/h ja kolarissa häneen kohdistui 46 G:n voima. Hän joutui sivuun seuraavasta Bahrainin osakilpailusta, koska ei läpäissyt lääkärintarkastusta ja hän joutui vielä uudelleen lääkärintarkastukseen ennen seuraavaa Kiinan GP:tä. Pistetilinsä Alonso avasi Venäjällä ajaen kuudenneksi. Monacon GP:ssä Alonso oli viides. Italiassa Alonso ajoi ensimmäisen nopeimman kierroksensa McLaren-paluunsa jälkeen. Yhdysvaltain GP:ssä Alonso ajoi jälleen viidenneksi sivuten kauden parasta sijoitustaan. Alonso saavutti kauden aikana 54 pistettä.

Kausi 2017 
Kausi 2017 alkoi Alonson kannalta huonosti johtuen Hondan moottoriyksikön epäluotettavuudesta. Alonso ajoi kauden ensimmäiset pisteensä vasta Azerbaidžanissa, jossa hän oli yhdeksäs. Unkarin GP:ssä Alonso sijoittui kuudenneksi, ajaen yllättäen myös kilpailun nopeimman kierroksen. Alonso saavutti kauden aikana 17 pistettä. Kauden jälkeen Alonso solmi jatkosopimuksen McLarenin kanssa tallin päätettyä vaihtaa Hondan moottorit Renault’n moottoreihin kaudelle 2018.

Kausi 2018 
Kausi lähti Alonsolla kohtuullisesti liikkeelle, kun hän onnistui saamaan pisteitä kauden viidestä ensimmäisestä kilpailusta. McLaren osoittautui tosin hitaaksi, ja F1-sarjan kesätauolla Alonso ilmoitti jättävänsä Formula 1 -sarjan kauden 2018 jälkeen. Alonso keräsi viimeisellä F1-kaudellaan 50 pistettä, parhaana tuloksenaan Australian GP:n viides sija, mutta F1-ura päättyi kuuteen peräkkäiseen pisteettömään kilpailuun. Alonso voitti tallikaverinsa Stoffel Vandoornen kaikissa kauden 21 aika-ajossa, vaikka aika-ajojen kymmenen parhaan joukkoon Alonso pääsi vain kahdesti koko kauden aikana.

Kausi 2019 
Alonso toimi McLarenin lähettiläänä kaudella 2019. PR- ja markkinointitöiden lisäksi Alonso avusti tallin insinöörejä ja ajoi muun muassa rengastestejä. Tammikuussa 2020 McLaren ilmoitti, että yhteistyö Alonson kanssa Formula 1:ssä on päättynyt.

Toinen paluu Renault’lle (2021–2022)

Kausi 2021 
Heinäkuussa 2020 Renault ilmoitti, että Alonso ajaa nimensä Alpine F1 Team -nimiseksi muuttuvassa tallissa kausilla 2021–2022. Kaudella 2021 Alonson tallikaverina ajoi Esteban Ocon. Kauden avauskilpailussa Bahrainissa Alonso joutui keskeyttämään tekniseen vikaan. Seuraavassa Emilia-Romagnan GP:ssä Alonso ajoi maaliin sijalla 11, mutta hän nousi Räikkösen rangaistuksen myötä viimeiselle pistesijalle kymmenenneksi. Unkarin GP:ssä Alonso ajoi neljänneksi hänen tallikaverinsa Oconin voittaessa kilpailun. Qatarin GP:ssä Alonso ajoi kolmanneksi. Palkintosija oli hänelle ensimmäinen sitten Unkarin GP:n 2014. Alonso ei kuitenkaan rikkonut Alexander Wurzin ennätystä pisin aika kahden palkintosijan välillä (2 842 päivää), vaikka Alonsolla palkintosijojen välillä oli 105 kilpailua, mikä oli uusi ennätys. Alonso keräsi kauden aikana yhteensä 81 pistettä sijoittuen sarjan kymmenenneksi.

Kausi 2022 
Alonso aloitti kauden ajamalla yhdeksänneksi Bahrainin GP:ssä. Espanjan kilpailusta eteenpäin Alonso ajoi kymmenen peräkkäistä pistesijaa parhaina tuloksinaan Britannian ja Belgian GP:n viidennet sijat. Ranskan GP:ssä Alonsosta tuli eniten GP-kierroksia ajanut kuljettaja. Singaporen GP:ssä Alonso ohitti Kimi Räikkösen eniten kilpailuja ajaneena F1-kuljettajana. Yhdysvaltain GP:ssä Alonso ajoi seitsemänneksi vaikka kolaroi kilpailun aikana rajusti Lance Strollin kanssa, mutta sai kilpailun jälkeen 30 sekunnin aikarangaistuksen hänen ajettua vaurioituneella autolla kilpailun maaliin, mikä pudotti hänet pisteiden ulkopuolelle. Alonso sai myöhemmin sijoituksensa takaisin Alphinen protestin mentyä läpi. Sao Paulon GP:ssä Alonso ajoi viidenneksi. Alonso ajoi kauden aikana 81 pistettä, saman verran kuin viime kaudella sijoittuen sarjan yhdeksänneksi.

Aston Martinille (2023–) 
Alonso allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Aston Martin -tallin kanssa heinäkuussa 2022. Alonsosta tuli näin historian eniten F1-kausia ajanut kuljettaja hänen aloittaessa jo uransa 20 F1-kautensa. Alonso ajoi kauden 2023 avauskisassa Bahrainissa kolmanneksi. Kauden toisessa kilpailussa Saudi-Arabiassa Alonso starttasi kilpailuun eturivistä ja johti kilpailua kolmen kierroksen ajan ja hän ajoi kilpailussa jälleen kolmanneksi ajaen uransa sadannen palkintosijan tullen historian kuudenneksi 100 palkintosijaa ajaneeksi kuljettajaksi. Kilpailun jälkeen Alonso sai 10 sekunnin aikarangaistuksen, koska hän oli ajanut autonsa lähtöruudukkoon väärin ja sai tästä 5 sekunnin aikarangaistuksen, jonka hän suoritti varikkokäyntinsä aikana, mutta tallin mekaanikko oli koskenut tunkilla Alonson autoa virheellisesti ennen ajan loppumista, minkä tuomaristo katsoi rikkeeksi. Aston Martin teki tapauksesta protestin, joka meni läpi ja Alonso sai lopulta pitää sijoituksensa Australian GP:ssä Alonso ajoi kolmantena kunnes kilpailu keskeytettiin vain kaksi kierrosta ennen loppua Kevin Magnussenin kolarin seurauksena. Uusintalähdössä Alonso pyörähti Carlos Sainzin osuttua häneen, mutta koska kilpailu keskeytettiin jälleen kolarien seurauksena, Alonso sai lähteä uusintalähtöön kolmannelta sijalta. Alonso ajoi lopulta maaliin kolmantena ajaen kolmannen peräkkäisen palkintosijansa. Edellisen kerran Alonso oli ajanut kolme peräkkäistä palkintosijaa kaudella 2013. Miamin GP:ssä Alonso ajoi kolmanneksi ja Monacon GP:ssä toiseksi. Kanadan GP:ssä Alonso ajoi toiseksi ohittaen Kimi Räikkösen uralla ajettujen palkintosijojen määrässä. Hollannin GP:ssä Alonso sijoittui toiseksi ja ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen, mikä oli hänen ensimmäinen kilpailussa ajettu nopein kierros sitten Unkarin GP:n 2017.

IndyCar Series

Kausi 2017 
Alonso ajoi McLaren Honda Andretti -tallin autolla Indianapolis 500 -kilpailun. Alonso johti kilpailua tietyissä vaiheissa ja hänellä oli jopa mahdollisuus ajaa kilpailun voitosta, mutta hänen kilpailunsa päättyi seitsemänneltä sijalta moottoririkkoon 21 kierrosta ennen maalia ja hänet luokiteltiin sijalle 24. Kilpailun voitti entinen Formula 1 -kuljettaja Takuma Satō Andretti Hondallaan.

Kausi 2019 
Alonso koetti osallistua McLaren Chevroletilla vuoden 2019 Indianapolis 500 -kilpailuun. Vauhtia ei kuitenkaan löytynyt ja Alonso karsiutui kilpailusta ollessaan aika-ajoissa 36:sta osallistujasta 34:s. Karsiutumisen takia Alonso ei päässyt ajamaan kisaa.

Kausi 2020 
Alonso ajoi vuonna 2020 Indy 500 kilpailussa sijalle 21. Kilpailu päättyi ennenaikaisesti Spencer Pigotin rajuun kolariin kierroksella 194.

Le Mansin 24 tunnin ajot
Vuonna 2018 Alonso osallistui yhdessä Sébastien Buemin ja Kazuki Nakajiman kanssa Le Mansin 24 tunnin ajoon, jonka he voittivat Toyotan autolla.

Formula 1 -tulokset 
 Maailmanmestari 2005, 2006
 MM-sarjan toinen 2010, 2012, 2013
 MM-sarjan kolmas 2007

Kaudet numeroina

Tulokset kilpailuittain

• Abu Dhabin GP:ssä 2014 jaettiin tuplapisteet.

Merkkipaalut

Saavutukset

 Maailmanmestari kaudella 2005 ja 2006
 Voittoprosentti: 10,19
 Pistekeskiarvo per GP-startti: 6,09
 Eniten peräkkäisiä voittoja tallikaverista aika-ajoissa kauden aikana: 21
 15 peräkkäistä palkintosijaa (toiseksi eniten Michael Schumacherin jälkeen)
 5 hattutemppua (voitto, paalupaikka ja nopein kierros samassa kilpailussa)

Voittojen määrät osakilpailuissa
  Abu Dhabin Grand Prix: ei voittoja
  Australian Grand Prix: 1 voitto
 Azerbaidžanin Grand Prix: ei voittoa
  Bahrainin Grand Prix: 3 voittoa
  Belgian Grand Prix: ei voittoja
  Brasilian Grand Prix: ei voittoja
  Britannian Grand Prix: 2 voittoa
  Espanjan Grand Prix: 2 voittoa
  Euroopan Grand Prix: 3 voittoa
  Intian Grand Prix: ei voittoja
  Italian Grand Prix: 2 voittoa
 Itävallan Grand Prix: ei voittoja
  Japanin Grand Prix: 2 voittoa
  Kanadan Grand Prix: 1 voitto
  Kiinan Grand Prix: 2 voitto
  Korean Grand Prix: 1 voitto
  Malesian Grand Prix: 3 voittoa
  Meksikon Grand Prix: ei voittoja
  Monacon Grand Prix: 2 voittoa
  Ranskan Grand Prix: 1 voitto
  Saksan Grand Prix: 3 voittoa
   San Marinon Grand Prix: 1 voitto
  Singaporen Grand Prix: 2 voittoa
  Turkin Grand Prix: ei voittoja
  Unkarin Grand Prix: 1 voitto
  Venäjän Grand Prix: ei voittoja
  Yhdysvaltain Grand Prix: ei voittoja

Kilpailuinsinöörit

Yksityiselämä 
Alonso asuu Oxfordissa Englannissa ja omistaa talon myös Genevenjärven rannalta Sveitsistä.

Alonso avioitui 17. marraskuuta 2006 El Sueño de Morfeo -yhtyeen laulajan Raquel del Rosarion kanssa Limanesissa. He erosivat joulukuussa 2011 yhteisellä päätöksellä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto
 Formula One Database 

Espanjalaiset Formula 1 -kuljettajat
Formula 1 -maailmanmestarit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit