Tapani Rinne

Tapani Rinne (s. 2. helmikuuta 1962 Pori) on suomalainen muusikko, säveltäjä, äänitetuottaja ja äänisuunnittelija, joka tunnetaan kokeellisesta ja innovatiivisesta klarinetin ja saksofonin soittotyylistään. Häntä pidetään tämän ansiosta yhtenä arvostetuimmista ja ainutlaatuisimmista pohjoismaisista muusikoista.

Rinne on parhaiten tunnettu elektronisen jazzin edelläkävijänä pidetyn RinneRadion nokkamiehenä, mutta hän on myös luonut merkittävän soolouran ja julkaissut useita omia levyjä. Äänitetuottajana hän on vastannut useiden levyjen musiikista saamelaisjoikaaja Wimme Saaren kanssa sekä kokeellisen harmonikansoittaja Kimmo Pohjosen albumien Kielo (1999) and Kluster (2002) tuotannosta. Soololevytystensä ja lukuisten artistikollaboraatioiden ohella Rinne on säveltänyt musiikkia ja suunnitellut äänimaisemia teatteriin, radiokuunnelmiin, dokumenttielokuviin, filmeihin, taidenäyttelyihin sekä nykysirkuksen ja nykytanssin esityksiin.

Musiikkitoimittaja-kirjailija Petri Silas kuvaili Tapani Rinnettä muusikkona seuraavalla tavoin FIMIC:in julkaiseman Finnish Jazz -teoksen viidennessä painoksessa vuonna 1998: “Yksi nykyjazzin kaikkien aikojen menestyneimmistä rajojen rikkojista, Tapani Rinne on huolellisesti ohjannut uraansa voitosta toiseen. Hänen eksentrinen yhdistelmänsä perinteistä jazzia, herkkiä ambient-äänimaisemia ja vimmaisesti kuljettavia tekno-, hiphop- ja drum’n’bass-rytmejä RinneRadiossa on raivannut tien tähtien joukkoon sekä kotimaassa että kansainvälisesti.”

Biografia

Sooloura 
8-vuotiaasta asti innokkaasti klarinetin- ja saksofoninsoittoa opiskellut Rinne aloitti muusikon uransa Pori Big Bandin saksofonisektiossa vuonna 1974 ja opiskeli klarinettia Sibelius-Akatemiassa vuosina 1981-1986. 1980-luvulla Rinne soitti Edward Vesalan yhtyeen Sound & Furyn jäsenenä levyllä Lumi (1986) ja Raoul Björkenheimin yhtyeessä Krakatau levyllä Ritual (1988). Hän hioi taitojaan myös UMO Helsinki Jazz Orchestran, Espoo Big Bandin ja EBU Big Bandin riveissä. Näinä vuosina Vesala kannusti Rinnettä perustamaan oman yhtyeen ja RinneRadio sai alkunsa. Vesala vastasi myös RinneRadion vuonna 1988 julkaistun itsenimetyn ensilevyn tuotannosta.

Sooloura levyttävänä artistina sai alkunsa vuonna 1999, kun Rinne julkaisi ensialbuminsa Insider. Tapani Rinteeltä on ilmestynyt tämän jälkeen neljä soololevyä. Musiikillisesti ne kaikki ovat ambient-pohjaisia. Neljättä levyä Radioton (2019) kuvailtiin sukellukseksi suoraan minimalistisen ambientin syville tasoille, jossa rauhoittavia äänimaisemia luodaan pelkän bassoklarinetin ja efektipedaalin avulla. Rinteen viides levy Foghornia ilmestyi suomalaisella Signature Dark -levymerkillä lokakuussa 2020 jatkaen siitä, mihin edellinen jäi. Levyn on kuvailtu uppoutuvan entistäkin syvemmälle tummasävyisen ambientin melankolisiin äänimaisemiin.

RinneRadio 
RinneRadio on edelläkävijänä pidetty, elektronista musiikkia soittava jazzvaikutteinen yhtye, jonka Tapani Rinne perusti vuonna 1988. Se tunnetaan parhaiten siitä, miten ryhmä on fuusioinut jazzia ambient- ja teknomusiikkiin ‒ vuosia ennen kuin siitä tuli maailmanlaajuinen trendi ‒ ja yhdistellyt maailmanmusiikin vivahteita siihen.

Yhtyeen maine uraauurtavana uudistajana johtaa juurensa RinneRadion albumeihin Dance and Visions (1990), Joik (1992), Unik (1994) ja Rok (1996), jotka veivät alati kehittyvän ryhmän tutkimusmatkoille uusiin äänimaisemiin jazzin, drum & bassin, ambientin ja teknon pohjalta. Vaikka RinneRadion kokoonpano on muuttunut useampaan kertaan vuosien varrella, Tapani Rinne luotsaa edelleen ryhmää ja toimii sen taiteellisena johtajana.

Katso myös: RinneRadio

Yhteistyö Wimme Saaren kanssa 
Tapani Rinne ja saamelaisjoikaaja Wimme Saari ovat muodostaneet duon kahdella yhteisesti julkaistulla ja tehdyllä levyllään Soabbi (2013) ja Human (2017). Ennen tätä he työskentelivät yhdessä jo RinneRadion albumeilla Dance and Visions (1990), Joik (1992) ja Unik (1994), mikä johti Tapani Rinteen tuottamaan aktin ensialbumit Wimme (1995), Gierran (1997) ja Cugu (2000).

Jäätyään pois yhteistyöstä keskittyäkseen RinneRadioon Tapani Rinne palasi tuottamaan Wimmen levyn Mun (2009), joka toi heille myös arvostetun Teosto-palkinnon vuonna 2011 ja osoittautui uudeksi menestykseksi aiempien läpimurtolevyjen jälkeen. Mun nousi Euroopan maailmanmusiikin radiolistoilla 3. sijalle toukokuussa 2010 ja ylsi Top 20 -listalle viitenä kuukautena kyseisen vuoden aikana.

Vuodesta 2010 lähtien Wimme ja Rinne ovat esiintyneet eri puolilla maailmaa duona, mukaan lukien konsertit WOMEXissa Kööpenhaminassa 2011 ja Tampereella 2019. Songlines-musiikkilehti kuvaili Human-levyä “genrejä haastavaksi omistusteokseksi ihmisyyden raa’alle kauneudelle ‒ ja ajoittaiselle hulluudelle”. Albumi ammensi inspiraatiota luonnosta yhdistellen seestynyttä kauneutta, hyväksyntää ja holistista maailmankuvaa, kun edellinen levy Soabbi oli perustunut virsiin.

Katso myös: Wimme Saari

SlowHill 
SlowHill on instrumentaalista downtempo/lounge-musiikkia tekevä kokoonpano, jonka Tapani Rinne perusti Pepe Deluxésta tunnetun DJ Slow’n (Vellu Maurola) kanssa. Yhtye fuusioi hiphopia ja elektronisen musiikin rytmejä viihteellisen jazzin äänimaailmoihin. Legendaarinen amerikkalainen Blue Note Records julkaisi SlowHillin ensilevyn Finndisc vuonna 2002. Toinen albumi Fennika ilmestyi Plastinka Recordsilta ja kolmas levy Muzak viisi vuotta myöhemmin 2010. Jälkimmäisen julkaisi Universal Music Finland.

Viimeisimmällä projektilla SlowHillxEGS tehdään yhteistyötä helsinkiläisen nykytaiteilija EGS:n kanssa, joka tunnetaan maailmanlaajuisesti graffititaiteesta ja erilaisista kuvataideprojekteista. Trio ei esiinny perinteisessä muodossa vaan harvat esiintymiset perustuvat chillhop-musiikin ja visuaalisen taiteen samanaikaisen luomisen yhdistelemiseen. Kappaleissa kuuluvat vahvat vaikutteet aina lo-fi hiphopista hissimusiikkiin ja muihin rentoututtaviin äänimaisemiin. Konseptialbumin tai -esiintymisen tavoitteena on luoda uudenlaista hetkessä syntyvää dialogia livesoittimien, grooven, rytmien ja maalaustekniikoiden välille, jotka inspiroivat toisiaan loihtien kuulijoille yhdessä kokonaiselämyksen.

Katso myös: SlowHill

Muu musiikillinen yhteistyö 
RinneRadion, Wimmen, SlowHillin ja sooloalbumiensa ulkopuolella puhallinsoittaja-säveltäjä Tapani Rinne on työskennellyt läheisessä yhteistyössä useiden muidenkin enimmäkseen suomalaisten artistien kanssa. Uransa alkuvaiheessa hän työskenteli arvostettujen jazz-muusikoiden, kuten Edward Vesalan ja Raoul Björkenheimin, kanssa heidän esiintyessä myös toistensa levyillä. Eräs toinen suomalainen jazz-suuruus, jonka kanssa Rinne teki tuolloin tiivistä yhteistyötä, oli pianisti Iro Haarla. Hän oli myös RinneRadion ensilevyn alkuperäiskokoonpanossa.

1990-luvun alkupuolella Tapani Rinne lyöttäytyi yhteen toisen epäsovinnaisen ja omaperäisyydestä tunnetun suomalaissaksofonistin Jimi Tenorin kanssa. He päätyivät tekemään yhteislevyn Suburban Sax, joka ilmestyi vuonna 1991.

Yhteistyö moni-instrumentalisti ja perkussionisti Teho Majamäen kanssa johti heidät tekemään kokeelliset yhteislevyt Inside the Temple (2012) ja Under The Ground (2015). Ensiksi mainittu äänitettiin pyhissä paikoissa, kuten temppeleissä, Intiassa. Jälkimmäinen toteutettiin puolestaan vasta räjäytetyissä ja louhituissa kivitunneleissa, joilla luotiin uusi junayhteys Helsingin keskustasta Helsinki-Vantaan lentokentälle. Molemmilla levyillä artistit improvisoivat musiikkia ympäristönsä inspiroimana säilyttäen samalla poikkeuksellisten tilojen erityisakustiikan kaikuineen. [8] All About Jazz -julkaisu antoi Inside The Temple -albumille täydet viisi tähteä levyarviossaan vuonna 2011.

Vuonna 2020 Tapani Rinne teki yhteistyötä helsinkiläisen elektronisen musiikin artisti Aleksi Myllykosken kanssa soittaen saksofonia tämän minimalistisella, melankolisella ja introspektiivisellä levyllä Dark Days. Musiikillisesti albumi liikkuu ambientin ja drone-tyylisen noir jazzin parissa yhdistäen vaikutteita teknosta jungleen ja kokeelliseen musiikkiin. Aleksi Myllykoski korvasi Konsta “DJ Muffler” Mikkosen RinneRadion virallisessa kokoonpanossa samana vuonna.

Tapani Rinne on tehnyt yhteistyötä myös suomalaisen elektronisen tanssimusiikin artisti Janjin kanssa käyttäen taiteilijanimeä TR useilla kappaleilla, kuten “Milky Stars Way” vuonna 2014. Viimeksi mainittu on kerännyt miljoonia kuuntelukertoja eri suoratoistopalveluissa.

Vuodesta 2016 lähtien Rinne on muusikkona osallistunut  ylistetyn ja julkisuutta saaneen Classical Trancelations in Concert -konseptin konsertteihin, joissa yhdistellään klassista musiikkia ja teknokulttuuria. Hän on esiintynyt yhdessä näissä Helsingin kaupunginorkesterin ja monien tunnettujen suomalaisten artistien kanssa useissa eri yhteyksissä.

Vuosina 2022-2023 Rinne on esiintynyt useissa underground-henkisissä rave-tapahtumissa duona lahtelaislähtöisen dj:n, Papa Chillyn (alias Aki Rujala) kanssa.

Yhdessä RinneRadion kanssa Tapani Rinne on työskennellyt useiden artistien, kuten Pan Sonicin syntetisaattorimuusikko Mika Vainion, sekä maailmanlaajuisesti tunnustettujen tuottajien, kuten Jaakko “JS16” Salovaaran ja Jori Hulkkosen kanssa.

Pauli Saastamoinen on usein ollut studiossa päävastuussa Tapani Rinteen äänitysten laaduntarkkailusta ja lopullisesta masteroinnista vuosien aikana. Rinne on tehnyt yhteistyötä paljon lisäksi Tuomas Norvion kanssa, joka oli vuosina 2001-2009 virallisesti yksi RinneRadion jäsenistä. Yhteistyö on jatkunut aktiivisesti myös tämän jälkeen.

1980-luvulla Tapani Rinne soitti tenorisaksofonia suomalaisessa monia genrejä yhdistelleessä yhtyeessä The Bullworkers joitain vuosia ennen kuin perusti RinneRadion ja keskittyi sen musiikkiin.

Musiikkituotanto muille artisteille 
Tapani Rinne toimi musiikkituottajana kokeellisen nykyharmonikkataiteilija Kimmo Pohjosen levyillä Kielo (1999) ja Kluster (2002). Pohjonen on palkittu muun muassa vuoden kansanmuusikkona Suomessa vuosina 1996-1998 sekä saavuttanut kansainvälistä menestystä ja tunnustusta maailmanlaajuisesti.

Rinteen tuotantoa voi kuulla lisäksi suomalaisen kansamuusikko Sanna Kurki-Suonion levyllä Huria, jolla hän myös soitti yhtenä muusikoista. Rockadillo Records julkaisi albumin vuonna 2007.

Sävellystyöt filmeihin, teatteriin, radioon ja taidenäyttelyihin

Elokuvamusiikki 
Levyjen ohella Tapani Rinne on säveltänyt runsaasti musiikkia lukuisiin filmeihin dokumenteista ja fiktioista lyhytelokuviin. Elokuvan Koti-ikävä (2005) musiikki valittiin Suomen ehdokkaaksi Auxerren kansainväliselle elokuvamusiikin festivaalille Ranskassa. Tapani Rinne ja DJ Slow olivat myös ehdokkaina Jussi-palkinnon saajiksi parhaasta filmimusiikista samalla soundtrackilla vuonna 2005.

Rinne on säveltänyt musiikkia suomalaiseen dokumenttielokuvaan Pohjolan enkeli, jonka ensiesitys oli vuonna 2017 ja jonka ohjasi ranskalainen dokumentaristi Jean Michel Roux. Yksi myöhemmistä kansainvälisistä rooleista oli säveltäjänä toimiminen norjalaisessa tanssifilmissä Human Habitat vuonna 2019. Aiemmin urallaan Rinne on säveltänyt musiikkia myös esimerkiksi kansainvälisenä yhteisproduktiona syntyneeseen dokumenttielokuvaan Valkoisen vallan verkko, joka sai ensi-iltansa vuonna 2005.

Wimme & Rinne sekä RinneRadio vastasivat sävellyksistä saamelaisohjaaja Marja Helanderin kokeellisessa lyhytelokuvassa Maan sisällä linnut. Elokuva palkittiin Risto Jarva -palkinnolla vuonna 2018. Se esitettiin myös kuuluisilla Sundancen elokuvajuhlilla vuonna 2019 ja hankittiin lopulta Suomen Kansallisgallerian kokoelmiin.

Tapani Rinne on säveltänyt musiikkia yhteispohjoismaisena tuotantona toteutettuun Insider-sarjaan vuonna 1999. RinneRadion tuotantoa on kuultu myös Suomessa 2000-luvun alussa esitetyn Kylmäverisesti sinun -televisiosarjan tunnusmusiikkina.

RinneRadion kappaleet sävyttivät myös italialaisia elokuvia Cimap! Cento italiani matti a Pechino (Atomic! A train of mad Italians in China) (2008) ja Il pezzo mancante (The Missing Piece) (2010). Molemmat elokuvat on ohjannut Giovanni Piperno.

Muita merkittäviä elokuvia, joihin Rinne on säveltänyt musiikkia, ovat Arto Koskisen ohjaama dokumenttielokuva Nokia Mobile: Matkapuhelimen tarina vuonna 2017 sekä Arto Halosen ohjaamat Sinivalkoinen valhe (2012) ja Pavlovin koirat (2005).

Näyttämömusiikki 
Tapani Rinne on säveltänyt näyttämömusiikkia monenlaisiin esityksiin teatterista nykysirkukseen ja -tanssiperformansseihin Suomessa ja ulkomailla.

Rinnen ensimmäinen rooli teatterisäveltäjä oli Suomen Kansallisteatterissa esitetyn draaman Frankenstein yhteydessä vuonna 2013. Vuonna 2019 hän sävelsi musiikkia nykyteatteriesitykseen Tie Konyaan, jota esitettiin Kansallisteatterin Willensaunassa.

Pitkä yhteistyö Wimme Saaren kanssa on pitänyt sisällään myös sävellystyön fyysiseen ja elokuvalliseen Strømsteder // Sarfartuut -performanssiin Teater Grobissa, Kööpenhaminassa 2013. Esitys oli yhteistuotanto Grönlannin Kansallisteatterin kanssa.

Muita projekteja ovat olleet muun muassa näyttämömusiikin säveltäminen nykytanssiesityksiin, kuten koreografi Susanna Leinosen (Susanna Leinonen Company) teoksiin No One, Just Your Friend (2000) ja Babolat (2001).

2010-luvulla Rinne on säveltänyt ja esittänyt musiikkia suomalaisen nykysirkusryhmä Circo Aereon produktioissa. Esimerkiksi teoksessa Mano hän loi moniulotteisen äänimaiseman muokkaamalla innovatiivisesti soittamansa klarinetin ääntä. Rinne on työskennellyt myös nykymusiikkiyhtye Defunensemblen kanssa toimien yhdessä äänisuunnittelija-muusikko Tuomas Norvion kanssa säveltäjänä esityksissä, kuten Concerto Planos vuonna 2016 ja elektroakustisessa live-show’ssa Ko(o)dit Home Codes Gå dit! vuonna 2017.

RinneRadio soitti paikan päällä livenä musiikkia erikoisvieraina, kun helsinkiläinen Tanssiteatteri Hurjaruuth esitti vuoden 2016 Talvisirkus-esityksensä Parco della Musican auditoriossa Roomassa, Italiassa.

Äänimaisemasuunnittelu 
Äänisuunnittelijan roolissa Tapani Rinne on säveltänyt liveinstrumentteihin perustuvia ambient-pohjaisia äänimaisemia ‒ usein yhdessä Tuomas Norvion kanssa ‒ radiokuunnelmiin ja YLE:n muihin radio-ohjelmiin. Monet näistä äänimaisemista toteutettiin Harri Huhtamäen tuottamaan Radioateljeehen, jota esitettiin YLEn kanavilla yli 35 vuoden ajan. Yksi esityksistä, Huhtamäen ohjaama Hänen täytyy olla erilainen – Balladi Hallin Jannesta, valittiin Prix Italian voittajaksi vuonna 2011 ja arvioitiin kaikilta ominaisuuksiltaan kilpailun laadullisesti parhaaksi radiodokumentiksi. Rinne on myös suunnitellut äänimaisemia muihin YLE:n radio-ohjelmiin ja -kuunnelmiin, kuten Ääniversumiin ja Radio Variaatioon. 

Tapani Rinne on luonut ja säveltänyt äänimaisemia myös taideinstallaatioihin. Yksi näistä oli tammikuussa 2000 Sinebrychoffin puistossa Helsingissä esillä ollut ympäristötaideteos Kuiskausten puutarha yhdessä Pia Ilosen, Ilkka Paloniemen ja Annina Holmbergin kanssa. Toinen tällainen oli puolestaan vuoden 2014 Lux Helsinki -valotaidetapahtumaan toteutettu valoa ja ääntä yhdistelevä yhteisteos Kuula Ilkka Paloniemen kanssa. Vuonna 2018 Rinne loihti äänimaiseman Tulipuutarha-installaatioon, joka oli osa Helsinki Design Weekin tarjontaa ja toteutettiin yhteistyössä muotoilija-taiteilija Leena Kouhian ja arkkitehti Sofie Hagerströmin kanssa. Seuraavana vuonna Rinne työskenteli Leena Kouhian kanssa äänisuunnittelijana HDW:ssä esillä olleen Kotikatu/Uudenmaankatu-installaation yhteydessä.

Teho Majamäen kanssa tehty yhteisalbumi Under The Ground vuonna 2015 perustui äänityksiin, jotka Vantaan kaupunki oli alun perin tilannut duolta käytettäviksi äänimaisemina uusilla juna-asemilla. Asemat yhdistävät Helsinki-Vantaan lentokentän Helsingin kaupunkiin rautateitse.

Rinteen äänimaisemia on voinut kuulla myös useissa taidenäyttelyissä, joista moni on keskittynyt erityisesti valokuviin ja taidevalokuvaaja Marja Pirilän kaltaisiin taiteilijoihin.

Diskografia

Soololevyt 

 Insider (1999)
 Nectic (2002)
 Silent Night (2005)
 Radioton (2019)
 Foghornia (2020)
 Grey (2023)

RinneRadio 
Katso: RinneRadio

Wimme ja Wimme & Rinne 

 Wimme (Wimme) (1995)
 Gierran (Wimme) (1997)
 Cugu (Wimme) (2000)
 Mun (Wimme) (2009)
 Soabbi (2013) (Wimme Saari & Tapani Rinne)
 Human (2017) (Wimme & Rinne)

SlowHill 
Katso: SlowHill

Jimi Tenor & Tapani Rinne 

 Suburban Sax (1991)

Teho Majamäki & Tapani Rinne 

 Inside The Temple (2011)
 Under The Ground (2015)

Aleksi Myllykoski with Tapani Rinne 

 Dark Days (2020)

Pori BIg Band 

 Luhtahuitti (2012)

Tuomas Norvio, Harri Huhtamäki & Tapani Rinne 

 Mindscape Music (2014)

Tapani Rinne & Juha Mäki-Patola 
 Open (2022)

Palkinnot 
Tapani Rinteelle on myönnetty lukuisia palkintoja hänen musiikillisesta työstään vuosien varrella. Merkittävimpiin näistä lukeutuvat: 

 Teosto-palkinto 2011 sävellyksistä ja sovituksista Wimme Saaren levyllä Mun 
 Prix Italia -voittaja 2011 kaikilta ominaisuuksiltaan laadullisesti parhaana radiodokumenttina teoksesta Hänen täytyy olla erilainen – Balladi Hallin Jannesta 
 Etno-Emma vuoden 2007 Emma-gaalassa Sanna Kurki-Suonion levystä Huria, jonka Tapani Rinne tuotti
 Pori Jazzin vuoden artisti 1996 
 Jazz-Emma vuoden 1994 Emma-gaalassa RinneRadion levystä Unik 
 Yrjö-palkinto 1992: vuoden paras jazz-muusikko

Muita tunnustuksia 
Vuonna 2014 Tapani Rinne nimettiin yhdeksi Helsingin juhlaviikkojen neuvoa-antavan taiteellisen toimikunnan jäseneksi vuosille 2014–2017. Vuonna 2013 hän vastasi myös Musiikkitalossa järjestetyn Helsingin juhlaviikkojen Wunderkammer-klubin ohjelmasuunnittelusta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Tapani Rinteen kotisivut
RinneRadion kotisivut
Tapani Rinne säveltäjänä - Fono.fi

Suomalaiset jazzsaksofonistit
Suomalaiset jazzmusiikin säveltäjät
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt