Etelä-Carolina

Etelä-Carolina (äännetään suom. [-karolina] tai [-karoliina],  ) on osavaltio Yhdysvaltain itärannikolla. Sen pääkaupunki on Columbia. Englanti perusti Etelä-Carolinan siirtokunnan vuonna 1665. Etelä-Carolina on ollut Yhdysvaltain osavaltio vuodesta 1788 ja se kuuluu etelävaltioihin. Osavaltion asukasluku oli vuonna 2014 noin 4,8 miljoonaa.

Osavaltion kaksi yli 100 000 asukkaan kaupunkia ovat Columbia (133 358) ja Charleston (127 999).

Maantiede 
Etelä-Carolinalla on kaksi naapuriosavaltiota: Pohjois-Carolina ja Georgia. Kaakosta osavaltio rajoittuu Atlantin valtamereen.

Kaksi kolmasosaa Etelä-Carolinan alueesta on Atlantin rannikkotasankoa. Maasto nousee tasaisesti kaakosta kohti luodetta. Sen luoteispuolella on Piedmontiksi kutsuttu kukkula-alue, jonka korkeus vaihtelee 120–400 metriä merenpinnan yläpuolella.

Vuoden kuumin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila Charlestonissa on melkein 31 astetta. Kylmintä on tammikuussa, keskimääräinen alin +6 astetta.

Hurrikaanit ja trooppiset myrskyt tulevat toisinaan Etelä-Carolinan rannikolle. Vuosina 1901–2009 ne rantautuivat Etelä-Carolinaan 27 kertaa. Voimakkaimmat olivat Hurrikaani Hazel vuonna 1954 ja Hurrikaani Hugo vuonna 1989.

Historia
Ennen eurooppalaisia Etelä-Carolinan alueella eli useita intiaaniheimoja, joista suurimmat olivat cherokeet ja catabwat.

Etelä-Carolinan provinssi oli yksi Kolmestatoista siirtokunnasta. Se vastusti brittien verotusta Siirtokuntien kongressissa vuosina 1774 ja 1775. Itsenäisyyssodassa sen maaperällä käytiin 137 taistelua.

Yhdysvaltojen sisällissota alkoi Etelä-Carolinasta, joka oli sekä ensimmäinen unionista eronnut osavaltio, että ensimmäisen Yhdysvaltain sisällissodan aloittaneen taistelun tapahtumapaikka (Fort Sumter lähellä Charlestonia).

Sisällissota oli raskas, osavaltio menetti viidesosan miespuolisesta väestöstään ja sen talous oli riekaleina. 1900-luvun alussa talous alkoi kohentua, enimmäisenä virisi tekstiiliteollisuus ja sen perässä muita tuotannon aloja. Kansalaisoikeusliike lopetti rotuerottelun 1960-luvun lopussa  melko rauhallisesti, paitsi että poliisi ampui Orangeburgissa kolme mielenosoitukseen osallistunutta mustaa miestä.

Hallinto 

Etelä-Carolinan lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 46 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 124 jäsentä. Tuomarien valinnasta päättävät kaikki 170 parlamenttiedustajaa yhteisessä istunnossa. Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri.

Osavaltio on jaettu 46 piirikuntaan.

Kuolemanrangaistus on käytössä Etelä-Carolinassa. Vuoden 1976 jälkeen osavaltio on teloittanut 43 vankia. Viimeisin teloitus suoritettiin 2011.

Talous 
Etelä-Carolinan bruttokansantuote vuonna 2010 oli 164 miljardia dollaria. Se oli Yhdysvaltojen osavaltioista sijalla 27.

Etelä-Carolinan tuloveroprosentti kuuluu Yhdysvaltojen eteläosan korkeimpiin. Vuonna 2016 osavaltio kantoi tuloveroa enimmillään seitsemän prosenttia.

Vuonna 2013 osavaltion viidestä suurimmasta työllistäjästä neljä toimi terveydenhuollon alalla, kakkossijalla oli BMW:n tuotantolaitokset  Greerin kaupungissa.

Liikenne 
Etelä-Carolinassa on kaikkiaan 27 lentoasemaa. 
Osavaltiossa on myös kolme satamaa; Charleston, Georgetown ja Port Royal.

Väestö 
Etelä-Carolinan asukkaista 68,4 % on valkoisia. Osuus on pienempi kuin Yhdysvalloissa keskimäärin (77,9 %).

Kulttuuri 
Etelä-Carolinassa on elänyt monia merkittäviä kirjailijoita. William Gilmore Simms kuului heistä menestyneimpiin. Julia Peterkin, joka kirjoitti ensimmäisenä mustana plantaasien elämästä, sai vuoden 1928 Pulizerin palkinnon. Archibald Rutledge oli ensimmäinen kansallisrunoilija. DuBose Heyward kirjoitti romaanin Porgy, jonka pohjalta tehtiin George Gershwinin säveltämä ooppera Porgy ja Bess.

Dizzy Gillespiellä oli merkittävä osa jazzin kehityksessä. Useissa kaupungeissa on sinfoniaorkestereja.

Spoleton festivaali, jolla tuotetaan oopperaa ja esitetään tanssia, teatteria, klassista eurooppalaista musiikkia ja jazzia, järjestetään Charlestonissa vuosittain touko-kesäkuun vaihteessa. Festivaalilla käy vuosittain yleisöä 70 000–80 000 henkeä.

Urheilu 

Etelä-Carolinassa ei ole huippuammattilaisjoukkueita. Pohjois-Carolinassa pelaavien Carolina Hurricanesin ja Carolina Panthersin katsotaan kuitenkin edustavan koko Carolinaa. Yliopistourheilu on suosittua Etelä-Carolinassa. Clemsonin yliopiston ja Etelä-Carolinan yliopiston amerikkalaisen jalkapallon kotiotteluihin saapuu säännöllisesti 80 000 katsojaa. Osavaltion useilla pienemmillä yliopistoilla on myös kattavat urheilupainotukset. Baseballin saralla osavaltiossa on useita ammattilais-, puoliammattilais- ja eri amatööritasojen joukkueita. Alueella toimii myös oma juniorisarja Carolina League.

Autourheilu on suosittua Etelä-Yhdysvalloissa, ja niin myös Etelä-Carolinassa on useita moottoriurheiluratoja. Näistä tärkeimpänä monien NASCAR-tapahtumien isännöitsijä Darlington Raceway. Golfin harrastus on laaja-alaista osavaltiossa, ja Myrtle Beachissä on eniten golfkenttiä asukasta kohden.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit