Arte povera

Arte povera, (italiaa = köyhtynyt tai köyhä taide) on italialaisen taidekriitikon Germano Celantin vuonna 1967 lanseeraama nimitys tuon ajan italialaisen nuoren taiteen uudelle taiteilijaryhmälle.

Arte poveran voimakkain esiintymisaika oli 1960- ja 1970-luvuilla. Ryhmälle oli tyypillistä ei-traditionaalinen ja poliittisesti latautunut taide. Arte poveran taiteilijat tekivät usein lyhytaikaista taidetta, performansseja, installaatioita ja assemblaaseja, josta tuli myöhemmin taiteen yleisiä ilmaisuvälineitä. 

Muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa samanhenkisistä teoksista puhutaan usein minimalismina. Siihen verrattuna Arte poveran teokset ovat useammin installaatioita ja lähenevät joskus käsitetaidetta. Tyypillisiä arte poveran käyttämiä materiaaleja ovat lasi, valo, hiekka, puu ja heinä. Arte povera on usein suurikokoista. Mario Merz igluineen on 1960-luvulta alkaen ollut arte poveran tunnetuin tekijä. Ryhmän taiteilijat asuivat Torinossa, Milanossa, Genovassa ja Roomassa.

Arte poveran taiteilijoita

 Giovanni Anselmo
 Alighiero e Boetti
 Pier Paolo Calzolari
 Rossella Cosentino
 Luciano Fabro
 Giánnis Kounéllis
 Piero Manzoni
 Mario Merz
 Marisa Merz
 Giulio Paolini
 Pino Pascali
 Giuseppe Penone
 Michelangelo Pistoletto
 Gilberto Zorio

Lähteet

Aiheesta muualla
 Arte Povera Artcyclopediassa 
 Arte Povera MoMA:n Art Terms -palvelussa 

Nykytaide