PIN

PIN-koodi () eli tunnusluku on salasanana käytettävä luku, jolla voidaan autentikoitua eli tunnistautua järjestelmään. Se vastaa toiminnaltaan allekirjoitusta, mutta sitä käytetään usein hieman korkeamman turvallisuuden takaamiseksi. PIN-koodi on henkilökohtainen, eikä sitä saa kertoa kenellekään. Se patentoitiin toukokuussa 1966 ja sen keksijä oli James Goodfellow.

PIN-koodin yhteydessä käytetään ID:tä, joka esimerkiksi pankkiautomaateissa ja maksukorttipäätteissä saadaan selville kortin sirusta tai magneettijuovasta. Mikäli järjestelmästä löytyy tieto, että PIN on oikein, annetaan käyttäjälle oikeus käyttää käyttäjätiliin liitettyjä ominaisuuksia (kts. käyttötarkoituksia). 

ISO 9564-1 -standardi määrittää PIN-koodin minimipituudeksi neljä numeroa ja maksimipituudeksi 12 numeroa. Standardin yhteydessä kuitenkin huomautetaan, että koodin ei käytettävyyssyistä tulisi ylittää kuutta numeroa. Yleisimmin koodi on nelinumeroinen.

Käyttötarkoituksia 
Esimerkiksi:
 Pankkiautomaatit ja maksupäätteet
 Tunnusluvulla annetaan oikeus nostaa rahaa tai suorittaa maksu.
 Suomessa koodi on nelinumeroinen.
 Matkapuhelimet
 PIN-koodilla annetaan oikeus käyttää SIM-korttia.
 Koodi voi olla pituudeltaan 4-8 numeroa ja on usein käyttäjän itse päätettävissä.
 Tietoturvan takaamiseksi PIN-koodin syöttämiseen on kolme yritystä. Mikäli kaikki yritykset epäonnistuvat, laite lukkiutuu ja se täytyy nollata PUK-koodilla.

Vaihtaminen 
Matkapuhelimen PIN-koodin voi vaihtaa näppäilemällä numerovalitsinnäyttöön
 
**04*(nykyinen PIN)*(uusi PIN)*(uusi PIN)#

Lähteet

Tietoturva