Ramones

Ramones oli New Yorkissa vuonna 1974 perustettu punk rock -yhtye. Yhtye hajosi vuonna 1996. Yhtyeen musiikki oli humoristista ja yksinkertaista ja se oli 1970-luvulla punkin merkittävimpiä edelläkävijöitä. Ramonesin jäsenet käyttivät kaikki sukunimenään Ramonea, vaikka he eivät olleet sukua. Yhtye ei noussut kotimaassaan suureen suosioon, mutta oli suosittu Euroopassa, varsinkin Britanniassa.

Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat esimerkiksi ”Blitzkrieg Bop”, ”Rock ’n’ Roll High School”, ”Rockaway Beach”, ”The KKK Took My Baby Away”, ”Sheena Is a Punk Rocker”, ”Bonzo Goes to Bitburg”, ”Somebody Put Something in My Drink” ja ”Pet Sematary”.

Historiaa

Alkuvuodet 

Ramones perustettiin New Yorkissa vuoden 1974 maaliskuussa kokoonpanolla Joey Ramone, Johnny Ramone ja Dee Dee Ramone. Joey soitti rumpuja, Johnny sähkökitaraa ja Dee Dee soitti bassoa ja lauloi. Pian yhtyeeseen liittyi rumpaliksi Tommy Ramone ja Joey siirtyi laulajaksi. Esikuvina yhtyeellä olivat perinteiset rock-yhtyeet kuten The Beatles, The Crickets ja Beach Boys, amerikkalaiset 60-luvun purukumipop-yhtyeet sekä protopunk-yhtyeet kuten New York Dolls ja The Stooges. vaikka ensilevyn ilmestymisen aikana populaarimusiikin maailmaa hallitsivat vielä kunnianhimoiset progressiivista rockia soittavat yhtyeet. Ramones oli mahdollisesti tärkein yhdysvaltalainen yhtye, joka teki punk-lajityyppiä suosituksi 

Yhtye aloitti CBGB-klubilla Manhattanin Boweryssa, jossa aloittelivat uraansa samaan aikaan muun muassa Television, Blondie, Patti Smith, Johnny Thunders & The Heartbreakers, The Cramps ja The Dictators. Yhtyeen esiintymiset kestivät alkuaikoina keskimäärin 20 minuutista puoleen tuntiin. 

Elokuussa 1975 yhtye sai Sire Recordsilta levytyssopimuksen. Saman vuoden marraskuussa Yhdysvalloissa julkaistiin yhtyeen ensimmäinen single ”Blitzkrieg Bop”. Tämän jälkeen Sire Records julkaisi esikoislevyn Ramones vuonna 1976. Sen kappaleet herättivät huomiota varsinkin Britanniassa. Ramones ja muut New Yorkin punk-yhtyeet olivat herättäneet brittilehtien, kuten New Musical Expressin ja Melody Makerin, kiinnostuksen.

Joey Ramone halusi, että yhtye lähtisi Englantiin, jossa se vaikutti olevan suositumpi kuin kotimaassaan. Yhtye esiintyi The Roundhouse -klubilla Lontoossa 4. heinäkuuta 1976. Tämän jälkeen yhtyeen maine alkoi nousta. Ramones julkaisi myös livealbumin It’s Alive Britannian kiertueidensa jälkeen.

Yhtyeen esikoisalbumia seurasi vuonna 1977 albumi Leave Home, joka menestyi esikoisalbumia heikommin. Samana vuonna julkaistiin albumi Rocket to Russia, joka sisälsi yhtyeen ensimmäisen singlehitin ”Sheena Is a Punk Rocker”.

Tommy Ramone jätti yhtyeen tämän jälkeen, koska hän halusi keskittyä tuottajan työhön. Hänen tilalleen yhtyeeseen liittyi Marc Bell eli Marky Ramone, joka oli aiemmin soittanut yhtyeissä Dust, Wayne County & the Electric Chairs ja Richard Hell & the Voidoids.

Neljäs albumi Road to Ruin julkaistiin vuonna 1978. Albumi ei myynyt kovin hyvin, mutta kappaleesta ”I Wanna Be Sedated” tuli yksi yhtyeen tunnetuimmista.

1980-luku 

Albumi End of the Century julkaistiin vuoden 1980 alussa. Levyn tuotti Phil Spector, joka oli noussut maineeseen tuottamalla muun muassa The Ronettesia, Ike & Tina Turneria ja The Beatlesia. Spectorin ehdotuksesta Ramones versioi The Ronettesin vanhan hitin ”Baby I Love You”, josta tulikin yhtyeen menestynein singlehitti Britanniassa. Levyn muita tunnettuja kappaleita ovat muun muassa ”Do You Remember Rock ’n’ Roll Radio?” ja ”Rock ’n’ Roll High School”.

Yhteistyö Spectorin kanssa ei tuonut odotettua läpimurtoa kotimaassa Yhdysvalloissa. Sen sijaan yhtyeen suosio kääntyi laskusuhdanteeseen seuraavilla levyillä Pleasant Dreams (1981) ja Subterranean Jungle (1983). Seuraavilla albumeilla Ramonesin musiikki muuttui kovemmaksi, ottaen vaikutteita hardcore punk -musiikkisuuntauksesta suurimmilta osin yhtyeen uuden rumpalin, Richie Ramonen, vaikutuksesta. Vuosikymmenen loppupuolella suosio lähti jälleen nousuun lähinnä jatkuvan kiertämisen ansiosta. Albumit eivät edelleenkään menestyneet listoilla lukuun ottamatta kokoelmaa Ramones Mania, josta yhtye sai ensimmäisen kultalevynsä (yli 500 000 myytyä kpl) Yhdysvalloissa.

Vuonna 1987 Richie Ramone jätti yhtyeen. Hänet korvasi Clem Burke, joka sai taiteilijanimen Elvis Ramone. Elvis Ramone oli mukana kahden keikan ajan, mutta hänen soittotyylinsä ei ollut sopiva Ramonesille. Lopulta Marky Ramone palasi yhtyeeseen. Vuonna 1989 Dee Dee Ramone jätti yhtyeen kyllästyttyään lopullisesti sen imagoon. Hänet korvasi CJ Ramone.

Loppuvuodet 

Ramones jatkoi konsertointia ja levyttämistä 1990-luvulla. Vuonna 1991 julkaistiin Ramonesin toinen livealbumi Loco Live ja vuonna 1993 cover-kappaleita sisältävä albumi Acid Eaters. Viimeinen studioalbumi, ¡Adios Amigos!, julkaistiin vuonna 1995. Vuonna 1996 Ramones julkaisi livealbumin Greatest Hits Live. Seuraavana vuonna, 1997 julkaistiin vielä toinen livelevy, We’re Outta Here!, joka sisältää bändin viimeisen keikan taltioituna. Samana vuonna Ramones hajosi 23 vuoden uran jälkeen.

Hajoamisen jälkeen 

Laulaja Joey Ramone kuoli imusolmukesyöpään vuonna 2001, alkuperäinen basisti Dee Dee Ramone heroiinin yliannostukseen vuonna 2002, kitaristi Johnny Ramonen eturauhassyöpään vuonna 2004 ja yhtyeen rumpali Tommy Ramone niin ikään syöpään 2014. Yhtyeen alkuperäisjäseniä ei siis ole enää elossa.

Kaikki yhtyeen 1970- ja 1980-lukujen albumit on 2000-luvulla julkaistu remasteroituna.

Yhtyeen ensialbumi Ramones ylitti kultalevyn rajan (500 000 kappaletta) Yhdysvalloissa vuonna 2014, vasta 38 vuotta ilmestymisensä jälkeen.

Vuonna 2002 Ramones liitettiin Rock and Roll Hall of Fameen. Vuonna 2003 nimettiin New Yorkin Manhattanin kaupunginosan East 2nd Streetin ja Boweryn kulmat aina CBGB-klubin kortteliin saakka Joey Ramone Placeksi.

Vuonna 2016 kadulle New Yorkin Queensin kaupunginosassa annettiin uusi nimi Ramonesin kunniaksi, The Ramones Way.

Suomessa 

Ramones konsertoi Suomessa 12 kertaa:
 16. toukokuuta 1977 Kulttuuritalo, Helsinki
 17. toukokuuta 1977 Teknillinen opisto, Tampere
 5. syyskuuta 1978 Työväentalo, Helsinki
 4. kesäkuuta 1988 Provinssirock, Seinäjoki (konsertti televisioitiin)
 23. maaliskuuta 1990 Pakkahuone, Tampere
 24. maaliskuuta 1990 Turun konserttitalo, Turku
 25. maaliskuuta 1990 Kulttuuritalo, Helsinki
 27. elokuuta 1991 Jäähalli, Helsinki
 19. kesäkuuta 1992 Nummirock, Kauhajoki
 23. kesäkuuta 1994 Tavastia, Helsinki
 24. kesäkuuta 1994 Nummirock, Kauhajoki

Jäsenet 

 Johnny Ramone (John Cummings) – kitara (1974–1996)
 Dee Dee Ramone (Douglas Colvin) – kitara (1974); basso, laulu (1974–1989) 
 Joey Ramone (Jeffrey Hyman) – rummut (1974); laulu (1974–1996) 
 Tommy Ramone (Thomas Erdelyi) – rummut (1974–1978)
 Marky Ramone (Marc Bell) – rummut (1978–1983, 1987–1996)
 Richie Ramone (Richard Reinhardt) – rummut, laulu (1983–1987)
 Elvis Ramone (Clem Burke) – rummut (1987)
 C. J. Ramone (Christopher Joseph Ward) – basso, laulu (1989–1996)

Diskografia 

Studioalbumit

 Ramones (1976)
 Leave Home (1977)
 Rocket to Russia (1977)
 Road to Ruin (1978)
 End of the Century (1980)
 Pleasant Dreams (1981)
 Subterranean Jungle (1983)
 Too Tough to Die (1984)
 Animal Boy (1986)
 Halfway to Sanity (1987)
 Brain Drain (1989)
 Mondo Bizarro (1992)
 Acid Eaters (1994)
 ¡Adios Amigos! (1995)

Elokuvat ja dokumentit 
 Rock ’n’ Roll High School (1979)
 Lifestyles of the Ramones (1990)
 Ramones Around the World (1993)
 We’re Outta Here (1997)
 The Ramones and I (2002)
 End of the Century: The Story of the Ramones (2003)
 Ramones Raw (2004)
 It`s Alive 1974-1996 (2007)

Katso myös 
 Luettelo Ramonesin kappaleista
 Luettelo Ramonesin konserteista
 Ramopunk

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Ramonesin virallinen kotisivu. 
 Suomalaisen J-P Laitio-Ramonen ylläpitämät maailman laajimmat Ramones-sivut. 
 1977 - Suomalaisen punkin syntyhetkillä. Tarinaa Ramonesin ensimmäisestä Suomen vierailusta Ramopunk.comissa .
 Ramones Suomessa. Ylen Elävä arkisto.
 Ramonet . Suomalainen Ramones-sivusto.

Seulonnan keskeiset artikkelit