Two Steps from the Move

Two Steps from the Move on suomalaisen rockyhtyeen Hanoi Rocksin menestynein levy ja viides studioalbumi. Kaikki muut levyt oli julkaistu tähän mennessä Lick-levy-yhtiöllä, mutta tämä levy julkaistiin CBS:ltä sen kanssa tehdyn suuren sopimuksen jälkeen. Alun perin levyn nimeksi piti tulla Silver Missiles and Nightingales. Levy nauhoitettiin Record Plant -studiolla New Yorkissa ja viimeisteltiin Phase One -studiolla Torontossa. Levyn tuottaja Bob Ezrin oli tehnyt aiemmin yhteistyötä suurten nimien, kuten Pink Floydin, Alice Cooper ja KISSin kanssa. Hän on myös osallistunut levyn lähes jokaisen kappaleen tekoon. Levyn kappale "Boiler", on Hanoi Rocksin yhteiskappale ja siinä laulavat kaikki yhtyeen jäsenet.

Levyn julkaisun jälkeen yhtye teki toisen kiertueensa Japaniin ja aiheutti siellä hysterian nostaen itsensä Japanin suosituimmaksi ulkomaalaiseksi yhtyeeksi. Hanoi Rocks juhli levyn julkaisua soittamalla ensi kertaa Yhdysvalloissa maaliskuun lopulla 1984 kaksi New Yorkin keikkaa, jotka olivat kumpikin täysin loppuun myytyjä. Hanoi Rocks oli lyömässä itsensä kansainvälisesti läpi täysin tällä levyllä, mutta nouseva urakehitys katkesi rumpali Razzlen kuolemaan, johon myös koko Yhdysvaltain kiertue päättyi. 

Levy sisältää monet yhtyeen suurimmista hiteistä, kuten "Up Around the Bend", "Underwater World", "The Boulevard of Broken Dreams", "Million Miles Away", "Don't You Ever Leave Me". Kappaleesta "Up Around The Bend" tuli yksi yhtyeen kansainvälisesti tunnetuimmista hiteistä. Levyn tuottaja Bob Ezrin halusi tämän CCR-coverin levylle, jotta levy löisi läpi hyvin Yhdysvalloissa. Itse kappale lisättiin levylle viime tingassa. Tämän kappaleen single menestyikin hyvin Yhdysvalloissa ja ylsi Britannian singlelistan sijalle 61. Samoin kappaleesta tehty MTV-video menestyi ja se on edelleen yksi rock-historian kalleimpia musiikkivideoita. Itse levy sijoittui Britannian albumilistalla sijalle 28. Two Steps From The Move toi myös yhtyeelle ensimmäisen kultalevyn Suomessa, mutta vasta yhtyeen jo hajottua vuonna 1986 myytyään 25 000 kappaletta.      

Kappale "Don't You Ever Leave Me" oli julkaistu jo ensimmäisellä levyllä Bangkok Shocks, Saigon Shakes, Hanoi Rocks "Don't Never Leave Me" -nimisenä versiona. Tämä uudempi versio menestyi hyvin ja siitä tuli yhdessä kappaleen "Million Miles Away" kanssa yksi hienoimpia esimerkkejä Hanoi Rocksin melodisesta hard rockista. Kappale oli aiemmin esiintynyt eräänlaisena balladina yhtyeen aiemmilla keikoilla nimellä Never Get Enough, jota oli alettu työstää jo syyskuussa 1983. "Up Around The Bendin" kustannuksella nämä muut hitit eivät kuitenkaan saaneet Yhdysvalloissa radioissa tarpeeksi soittoaikaa, mistä Ezrin otti myöhemmin täyden vastuun. 

Ezrin halusikin levylle raskaampaa sävyä ja rankempaa kitaran soittoa säilyttäen kuitenkin melodisuuden ja energisyyden. Ezrin tiesi, että hard rock -tyylinen levy myisi paremmin Yhdysvalloissa. Aiemmat Hanoi Rocksin levyt eivät olleet kovin raskaita, mutta niissä punkin vaikutus oli suurempi. McCoyn mukaan edeltävä levy Back to Mystery City oli enemmän "pop" ja Two Steps from the Moven piti olla enemmän tyyliltään samanlainen rocklevy kuin Oriental Beat. "Don't You Ever Leave Me" oli Puolan singlelistan 5. sijalla kesällä 1985. "Million Miles Awaysta" tuli sittemmin joulukuussa 1984 kuolleen Razzlen muistokappale, kun Michael Monroe omisti sen Razzlelle ja purskahti itkuun kesken kappaleen 4. tammikuuta 1985 Helsingin Kulttuuritalolla pidetyssä muistokonsertissa.

Kappalelista 

Mukana elokuun 1984 Suosikissa ilmestyneet Andy McCoyn kommentit kappaleista.

 
"Nasse diggas siitä. Sit yks kerta treeneissä me jammailtiin ja mä muistin Nassen nauhalta ton biisin. Me skulattiin se ja se kuulosti helvetin hyvältä. Me kelattiin, et vedetään toi setissä. Parin keikan jälkeen mä päätin et mä haluun sen mukaan LP:lle. Levyn nauhoitukset oli jo loppu, mut mä soitin Bobille ja se tuli tänne Lontooseen missä me purkitettiin toi biisi."
 
"Tai niiku Quit High School niinku sen nimi oli alussa. Me kelattiin et se on vähän tylsää. Mitä sä teet? Quit high school just to queue in unimploiment line. En mä digannu sitä. Se kertoo tästä jäbästä, joka miettii, et miks helvetissä mun pitäis istua koulussa ja opiskella, koska tää systeemi on päin v”¤%#a. Siinä biisissä on hauskoja pikku lineja. I tell the little buggers what to wear, I show them how to sit and dye their hair. There will be no customes at our swimming pool. There will be no ugly girls in my high school. Se on nasta biisi."
 
"Siinä on mun ja Ian Hunter'in teksti alun perin. Lopuksi Bob karsi ne ja pisti biisin uudestaan kokoon. Mä kelasin biisin sellasest mihin kuka vaan voi suhtautua. Se on hyvällä pohjalla sillä se on yksi elämän tosiasioista. Aina on olemassa juttuja joita sä et saa. Mut mä kelasin myös et siinä on sellainen huumorintajuinen puoli. Naurua kyynelten läpi. Se on tavallaan aika katkera biisi."
 
"Mitä siitä vois sanoo? Se on cool biisi, se svengaa. Teksteistä mä en haluu sanoo mitään. Jokainen voi tehdä omat päättelynsä."
 
"No joo, me mokattiin toi biisi aikoinaan niin pahasti että se oli otettava nyt uusiks. Biisinä se on musta helvetin hyvä ja tää versio juuri sellainen kuin alkuperäisen olis pitäny olla. Mä luulen, että me saatetaan julkaista toi myöhemmin sinkkuna."
 
"Aluks se oli rakkauslaulu Annalle, mut mä rakensin juttuja sen päälle - mun kaikki rakkausbiisit on tehty Anna mielessä - mut niiku mä sanoin se on kasvanut alkuperäisversiosta. Biisi on päässyt kehittelyssä liukuman eikä se enää tunnu niin henkilökohtaiselta. Siihen voi huoletta kaikki yhtyä mukaan. Mä halusin biisin, jossa fiilikset vaihtuu."
 
"Biisi kamasta. Niitä tuli aikoinaan kelattua. Se kertoo niistä illuusioista, joilla kaikki alkaa, mut lopulta juttu johtaa väistämättömästi särkyneisiin unelmiin kun sä huomaat sen mihin niiden käyttö on vienyt."
 
Mä diggaan rajusti Lontoon Cockneyn pubikulttuuria ja Boiler on tollanen pubihoilotus. Mä halusin vangita sen fiiliksen, joka pubeissa vallitsee. Mä pidän tosta biisistä helvetisti. Mitä enemmän mä soitan sitä, sitä sen parammin biisi tuntuu istuvan."
 
"Se on vanha kunnon nihkee räkä."
 
"Arkipäivän elämä. Me otetaan oikoteitä joka juttuun. Sillai pääsee vähemmällä, niinku vaikka koulussa sä lintsaat kokeissa kirjoittamalla vastauksen kämmeneen. Sama systeemi jatkuu läpi elämän."

Nimikappaleen "Two Steps from the Move" piti olla levyllä, mutta ilmeisesti "Up Around The Bend" laitettiin sen tilalle. Razzle kommentoi sitä näin: "Se kyllä tehtiin alun perin juuri tälle albumille, mutta olimme lopputuloksesta niin v%&¤uuntuneita, että jätettiin se kokonaan pois. Se saatetaan julkaista sitten seuraavalla albumilla.". Kappale kuitenkin julkaistiin ensimmäisellä yhtyeen hajoamisen jälkeen julkaistulla kokoelmalla The Best of Hanoi Rocks. Se löytyy myös albumin CD-remasteroidun version bonusraitana.

”The Boulevard of Broken Dreams” kertoo tosiaan kokaiinista. McCoy sanoo keksineensä kappaleen huoneensa seinällä roikkuneen James Dean -julisteen innoittamana: "Siellä hän on... kävelemässä pitkin Times Squarea, tulossa alas kokaiinista. Ja niin kirjotin kappaleen koksusta.". Kappale on hyvä esimerkki Bob Ezrinin tuotannosta. Kappaleen soitto on tiheä ja kiinteä, lauluosuudet ovat selviä ja voimakkaita ja kokonaisuudesta löytyy tarkkoja yksityiskohtia.

Arvostelut 
All Music Guide:

Levyllä soittavat 
 Michael Monroe – laulu ja saksofoni
 Andy McCoy – sähkökitara ja laulu
 Nasty Suicide – sähkökitara ja laulu
 Sam Yaffa – bassokitara ja laulu
 Razzle – rummut ja laulu
 Bob Ezrin - kosketinsoittimet, lyömäsoittimet, laulu
 Jeni, Lisa, Juliet ja Michelle - cheerleaderit (mahdollisesti taustalaulajat)

Lähteet 

Hanoi Rocksin albumit
Vuoden 1984 albumit
Bob Ezrinin tuottamat albumit