Benga (musiikki)

Benga on kenialaisen populaarimusiikin tyylilaji, joka alkoi kehittyä 1950-luvulla perinteisisten musiikkityylien ja kongolaisen rumban pohjalta. Benga oli suosionsa huipulla 1970-luvulla, jolloin sitä kuunneltiin ympäri Afrikkaa.

Bengan juuret ovat 1940-luvulla, kun nairobilaisen radiokanavan suosio aloitti kenialaisen musiikkiteollisuuden laajenemisen. Maahan levisi radion kautta Belgian Kongosta kongolaista rumbaa, erityisesti Jean Bosco Mwendan ja Edouard Masengon musiikkia.

Bengamusiikin pohjan loi kenialainen Fundi Konde, joka sai vaikutteita Bosco Mwendan näppäilytekniikasta ja alkoi yhdistellä sitä paikallisiin musiikkityyleihin. Myös muut muusikot seurasivat trendiä ja kenialaiset luomuusikot yhdistävät perinteistä tanssimusiikkia ja perinteisiä soittimia, kuten nyatitin ja oruton, akustisen kitaran kanssa.

Kenialaiskitaristi John Ogara oli varhaisen bongan merkittävimpiä kehittäjiä. Hän sekoitti 1960-luvun alussa maaseudun rytmejä kaupunkien musiikkiin. Ogaran jälkeen bengan merkittävimmäksi nimeksi nousi Daniel Owino Misiani, joka oli tyylin lipunkantajia 1970-luvulta kuolemaansa 2006 saakka. Misianin yhtye Shirati Jazz ja Ochieng Nellyn Victoria Kings siirsivät bengatyylin sähköisiin soittimiin.

Poliitikko ja levy-yhtiö EMIn Kenian-toimiston johtaja Phares Oluoch Kanindo alkoi 1970-luvulla tuottamaan benga-albumeita myös vientiin. Kotimaassaan Keniassa albumit olivat 1970-luvulla todella suosittuja ja myivät enemmän kuin mikään muu afrikkalainen populaarimusiikki. Albumeita myytiin kuitenkin myös muualla Afrikassa. Tyyli oli erityisen suosittua Zimbabwessa.

Lähteet

Viitteet 

Kenian musiikki