Sofi Oksanen

Sofi-Elina Oksanen (s. 7. tammikuuta 1977 Jyväskylä) on suomalainen kirjailija ja näytelmäkirjailija.

Hänet tunnetaan erityisesti palkitusta romaanistaan Puhdistus, joka sai Finlandia-palkinnon (2008), Runeberg-palkinnon (2009), Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon (2010) ja ranskalaisen Prix Femina -palkinnon (2010). Romaani oli ehdolla myös ranskalaisen Prix Médicis -palkinnon saajaksi.

Oksanen on lisäksi kirjoittanut kolumneja useisiin lehtiin ja toimittanut Imbi Pajun kanssa Viron historian vaiheista neuvostomiehityksen aikana kertovan artikkelikokoelman Kaiken takana oli pelko. Viron lähihistoriaa hän on käsitellyt myös kaunokirjallisissa teoksissaan Stalinin lehmät, Puhdistus ja Kun kyyhkyset katosivat. Oksasen tyylistä on sanottu, että hänen teostensa naispäähenkilöiden kautta historia muuttuu henkilökohtaiseksi kokemukseksi. Lisäksi hän itse on kertonut pitävänsä autofiktion kirjoittamisesta.

Tausta 
Sofi Oksanen syntyi Jyväskylässä vuonna 1977. Hän vietti lapsuutensa Halssilan kaupunginosassa suomalaisen sähköasentajaisän ja virolaisen diplomi-insinööriäidin ainoana lapsena. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1996 Voionmaan lukiosta kirjoittaen neljä laudaturia ja kaksi eximiaa. Oksanen on opiskellut kirjallisuustiedettä Helsingin yliopistossa, kirjoittamista Jyväskylän yliopistossa ja dramaturgiaa Teatterikorkeakoulussa. 

Aatemaailmaltaan hän on feministi. Oksanen kuuluu näkyvästi goottialakulttuuriin. Hän on kertonut kärsineensä nuorempana syömishäiriöstä.

Ura

Ensimmäiset teokset 
Esikoisromaanissaan Stalinin lehmät (2003) Oksanen käsitteli Neuvosto-Viroa ja maahanmuuttajuuden aiheuttamia ongelmia syömishäiriöiden kautta. Romaani on virolais-suomalainen kehityskertomus, joka kyseenalaistaa pohjoismaisen tasa-arvoihanteen todellisuuden. Se kuvaa virolaisten elämää Suomessa aikana, jolloin virallista historian kirjoitusta sävytti suomettuminen, virolaisia pidettiin ryssinä ja virolaisia naisia prostituoituina. Teos kertoo virolaiseen arkeen kuulunutta vaikenemista seuranneesta ihmissuhteiden mykistymisestä ja kärjistymisestä. Romaani oli ehdokkaana Runeberg-palkintoon ja Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkintoon. Sen käännösoikeudet on myyty 20 kielelle.

Toisessa romaanissaan Baby Jane (2005) Oksanen käsitteli paniikkihäiriötä, sen seurauksia läheisten elämässä ja väkivaltaa naisten välisissä parisuhteissa. Toisin kuin Oksasen muut romaanit, Baby Jane sijoittuu 1990-luvun Helsinkiin ja kaupunkilaiseen elämänmenoon. Romaanin nimi viittaa Robert Aldrichin ohjaamaan elokuvaan Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? Romaanista on tehty myös elokuva. Tuotantoyhtiö on Oktober ja ohjaaja Katja Gauriloff.

Näytelmällä Puhdistus Oksanen jatkoi Viron lähimenneisyyden parissa. Vanha Aliide Truu löytää pihaltaan naiskaupan uhriksi joutuneen nuoren Zaran. Naisten menneisyys avautuu takaumina. Näytelmä sai ensi-iltansa Kansallisteatterissa helmikuussa 2007. Sen ohjasi Mika Myllyaho, ja pääosassa esiintyi Tea Ista (Aliide Truu). Esitystä kuvattiin kauden teatteritapaukseksi. Loppuunmyydyt esitykset jatkuivat kolme kautta. Näytelmä muuttui myös romaaniksi Puhdistus (2008). Romaanissa naisen ruumis vertautuu miehitettävään maahan – valtion ja naisen ruumiin välistä suhdetta Oksanen käsitteli myös esikoisromaanissaan. Puhdistuksen kirjoitustyyliä on verrattu Helvi Hämäläiseen. Puhdistus oli ensimmäinen romaani, joka sai sekä Finlandia- että Runeberg-palkinnon. Se oli vuoden 2008 myydyin kotimainen kaunokirja (102 200 kpl).

Välirikko WSOY:n kanssa 
Oksanen totesi 28. lokakuuta 2009 kolumnissaan Helsingin Sanomien verkkosivuilla, ettei pidä siitä, että hänen kirjojensa kanssa ”tekemisissä olevat ihmiset työskentelevät piinallisissa olosuhteissa, että heitä pompotellaan järjettömästi tai että irtisanomisuhka roikkuu niskassa koko ajan”. Hän arvosteli WSOY:n johtoa välinpitämättömyydestä.

WSOY ilmoitti 15. kesäkuuta 2010, ettei se enää julkaise yhtiön ”tähtikirjailijaksi” luonnehditun Oksasen teoksia. Syyksi yhtiön toimitusjohtaja Anna Baijars ilmoitti molemminpuolisen luottamuksen puutteen. Ratkaisua pidettiin yleisesti poikkeuksellisena ja yhtiölle imagotappiona, kun se menetti palkitun suomalaisen kaunokirjailijan. Oksanen puolestaan ilmoitti, että välirikon syynä oli WSOY:n tekemä sopimusrikkomus, josta hän oli jo aikaisemmin ollut yhteydessä Suomen Kirjailijaliittoon. Apu-lehden haastattelussa hän kritisoi jälleen voimakkaasti kustannusyhtiön johdon toimintaa ja piti yhtiön käännös- ja markkinointitoimintaa amatöörimäisenä.

Vuonna 2011 ilmestyi Oksasen ja Maija Kaunismaan yhteinen teos Liian lyhyt hame – Kertomuksia keittiöstä Bonnier Booksin kustantamana. Teoksessa on laululyriikkaa ja näytelmätekstejä, ja siihen liittyy kaksi cd:tä.

Oma Silberfeldt-kustantamo ja siirtyminen Likelle 
Oksanen perusti vuonna 2011 oman kustantamon Silberfeldt Oy:n, jonka kautta hän julkaisee teostensa taskukirjapainoksia. Sen ensimmäinen julkaisu oli Baby Janen taskukirjapainos. Lisäksi Oksanen osti vuonna 2011 julkaisuoikeudet suomeksi pienenä painoksena 1970-luvulla julkaistuun Aleksandr Solženitsynin teokseen Gulag: Vankileirien saaristo ja julkaisi siitä uuden laitoksen Silberfeldtin kautta huhtikuussa 2012. Oksanen julkaisi Silberfeldtin kautta myös Niilo Koljosen laatiman Vankileirien saariston kartan ja järjesti 2012 Gulag-seminaarin Kansallisessa audiovisuaalisessa arkistossa. Vuonna 2012 Silberfeldt Oy teki miljoonatuloksen.

Oksanen siirtyi joulukuussa 2011 Otavan omistaman Liken kirjailijaksi. Kustantajan vaihdoksen taustalla oli Oksasen kustannustoimittaja Harri Haanpään siirtyminen Liken kustannuspäälliköksi. 

Oksasen teos Kun kyyhkyset katosivat ilmestyi 2012. Romaani on Oksasen Viron lähihistoriaa käsittelevän sarjan kolmas osa. Se oli vuoden 2012 myydyin kotimainen kaunokirja (107 800 kpl).

Oksasen teos Norma ilmestyi vuonna 2015. Romaani kertoo Helsingin Kalliossa elävästä nuoresta naisesta Norma Rossista. Siitä tehtiin käännös- tai julkaisusopimus 22 maahan jo samana vuonna. Lisäksi Yhdysvalloissa kirjan julkaisee arvostettu Knopf-kustantamo.

Oksasen teos Koirapuisto ilmestyi syyskuussa 2019. Romaani kertoo nykypäivän Helsingistä ja Ukrainan itsenäisyyden alkuvuosista, hedelmöitysbisneksestä ja korruptiosta.

Muu toiminta

Oksanen on kirjoittanut kolumneja (Sihteeri & Assistentti, Sunnuntaisuomalainen, Metro, Aamulehden Asiat-liite) ja käsitellyt niissä muun muassa monikansallista identiteettiä, ihmisoikeus- ja sananvapauskysymyksiä ja arvostellut verkkosensuurin puolustajia. Laajemmissa lehtikirjoituksissaan Oksanen on arvostellut vasemmistolaisen totalitarismin ihailua ja kannatusta sekä puhunut virolaisten naisten tarinattomuudesta, kaksoisidentiteetistä ja neuvostonaisen roolin varjosta.

Oksanen toimitti 2009 yhdessä Imbi Pajun kanssa artikkelikokoelman Kaiken takana oli pelko Viron historian vaiheista neuvostomiehityksen aikana. Kirjan johdannossa Oksanen perusteli sen julkaisemista sanoen, että 1900-luvun kommunistiset järjestelmät olivat historian tuhoisimpia ilmiöitä laajuutensa ja pitkäkestoisuutensa vuoksi. Silti niistä on kirjoitettu suhteellisen vähän kansallissosialistien toimeenpanemaan holokaustiin verrattuna. Oksanen on syyttänyt suomalaisia poliitikkoja, erityisesti Matti Vanhasta suomettuneisuudesta Vanhasen 1985 julkaistun lehtikirjoituksen perusteella.

Oksasen lausunto suomalaisen kulttuurin ja varsinkin miesten väkivaltaisuudesta ja masentuneisuudesta Tanskan television ajankohtaisohjelmassa marraskuussa 2009 synnytti Suomessa kohua.

Oksanen laati vuosina 2015–2019 oopperalibreton Innocence, joka kertoo helsinkiläisestä hääjuhlasta. Oopperan on säveltänyt Kaija Saariaho, ja se kantaesitetään Aix-en-Provencessa kesällä 2020. Oksanen kirjoitti libreton suomeksi, mutta sen lopullisessa versiossa lauletaan useilla kielillä.

Tammikuussa 2023 Oksanen kertoi Twitterissä lahjoittaneensa rahaa ukrainalaiselle järjestölle terveisten kirjoittamiseksi tykistön kranaatteihin, jolla ammutaan Ukrainan kapinallisia ja venäläissotilaita. Oksasen viesti kuului ”Jaxuhali 🤍”.

Oikeudenkäynnit Bazarin kanssa 
Bazar Kustannus vaati Oksaselta yli miljoonan euron korvauksia sopimusrikkomuksista. Yrityksen mukaan Oksanen teki sen kanssa vuonna 2005 sopimuksen, joka koskee useita teoksia. Bazarin mukaan sen oli määrä kustantaa seuraava Oksasen kirjoittama teos, kun taas Oksasen mukaan kyse oli työnimellä Ranskalainen päärynä kulkeneesta romaanista, jota hän ei ole ainakaan toistaiseksi kirjoittanut. Kansallisteatteri tilasi Oksaselta näytelmän Puhdistus, ja hän keskittyi sen kirjoittamiseen. Sen pohjalta Oksanen kirjoitti menestysromaanin Puhdistus, joka ilmestyi WSOY:n kustantamana.

Toinen oikeudenkäynti koski Oksasen ja ruotsalaisen Bazar AB:n tekemiä käännössopimuksia romaanien Stalinin lehmät ja Baby Jane ruotsinkielisistä versioista. Oksanen purki osaltaan romaanien myyntisopimuksen vedoten kustantamon toiminnan epäselvyyksiin: muun muassa tilitykset kirjoista olivat vääränsuuruisia eivätkä tulleet ajallaan. Kustantamon mukaan Oksanen purki sopimukset oikeudetta ja yritys jatkoi teosten myyntiä Ruotsissa. Helsingin käräjäoikeus velvoitti heinäkuussa 2015 Oksasen maksamaan Bazarille 35 000 euroa vahingonkorvauksena sopimusrikkomuksesta. Käännösoikeutta koskevassa kiistassa oikeus hylkäsi Bazarin kanteen ja määräsi Bazarin maksamaan Oksasen 15 000 euron oikeudenkäyntikulut. Molemmat osapuolet valittivat tuomioista hovioikeuteen. Kiistaa oli tarkoitus käsitellä Helsingin hovioikeudessa marraskuussa 2016, mutta Oksanen ja Bazar sopivat kiistan päivää ennen hovioikeuden suunniteltua käsittelypäivää.

Tyyli 
Oksanen on kertonut kirjoittavansa mielellään ”autofiktiota”, jossa elämäkerrallista aineistoa käsitellään kaunokirjallisuuden keinoin. Suomessa muiden muassa Anja Snellman ja Pirkko Saisio ovat kirjoittaneet tätä lajia.

Sofi Oksasta ja Olga Tokarczukia on verrattu toisiinsa: molemmat tematisoivat historiaan toistumista nykyisyydessä. Myös se heillä on yhteistä, että heidän naispäähenkilöidensä kautta historia muuttuu henkilökohtaiseksi kokemukseksi. Steve Sem-Sandberg toteaa, että kumpikin yrittää sitoa ”konkreettisen elämänkokemuksen Historiaksi kutsuttuihin abstrakteihin poliittisiin tapahtumiin”.

Yksityiselämä
Elokuussa 2011 Oksanen avioitui tietotekniikka-alalla työskentelevän Juha Korhosen kanssa. Hän katsoo olevansa vapaaehtoisesti lapseton.

Teokset

Romaanit

Näytelmät 
Suluissa ainoastaan teatteri, jossa näytelmä on saanut kantaesityksensä.
 Puhdistus, 2007 (Suomen Kansallisteatteri 2/2007)
 High Heels Society, 2008 (KokoTeatteri 9/2008)
 Kertomuksia keittiöstä, 2009 (Suomen Kansallisteatteri 9/2009)
 Kun kyyhkyset katosivat, 2013 (Suomen Kansallisteatteri 11/2013)
 Rakastan sinua jo nyt, 2017. Osana Ein europäisches Abendmahl-näytelmäkokonaisuutta  (Burgtheater, Wien 2/2017)

Oopperat 
Suluissa ainoastaan teatteri, jossa ooppera on saanut kantaesityksensä.
 Puhdistus, 2012 (Suomen Kansallisooppera 4/2012)
 Baby Jane, 2019 (Aleksanterin teatteri 10/2019)
 Innocence, 2020 (Aix-en-Provencen ooppera 7/2020)

Tietoteokset

Muut julkaisut 
 
Gulag – vankileirien saariston kartta. Gulag.fi. Niilo Koljonen, Silberfeldt 2012
Valitut teokset 1 (sisältää romaanin Stalinin lehmät ja näytelmän Kun kyyhkyset katosivat sekä Oksasen esipuheen ja Anders Olssonin palkintotilaisuudessa pitämän puheen). Silberfelt 2013 ISBN 978-952-67534-5-4

Esseitä 
 Rautaesiriippu repesi ja minä sain koiran (Expressen 7.11.2014) 
 Venäjä vaientaa Nobel-voittajan ääntä (Helsingin Sanomat 9.12.2015) 
 Tätä on kirjoittaa Venäjästä. Sofi Oksasen pysäyttävä kirjoitus infosodasta  (Aamulehti 26.5.2016) 
 Venäjä on siirtomaavalta: valheista vaikeneminen ei meitä suojele (Aamulehti 1.4.2017) 
 Pakolaisista, pakkosiirroista ja diasporasta (Helsingin Sanomat 25.9.2016) 
My family knew all about iron curtain: it's vital to protect our right to speak out (The Guardian, 30.5.2018)
A Soviet shadow looms over the Putin-Trump summit in Helsinki  (The Guardian 11.7.2018)

Palkinnot ja tunnustukset 
 Finlandia-palkinto, 2008
 Vuoden Kristiina -palkinto, Kristiina-instituutti, 2008
 Waltari-palkinto, 2008
 Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto, 2008
 Suuren Suomalaisen Kirjakerhon tunnustuspalkinto, 2008 
 Kalevi Jäntin palkinto, 2008
 Runeberg-palkinto, 2009
 Setan Asiallisen tiedon omena, 2009
 Postimees-lehden vuoden henkilö, 2009
 Marianmaan ristin ritarikunta, luokka IV, 2010
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto, 2010
 Le Prix du Roman Fnac, 2010
 Prix Femina étranger, 2010
 Pro Finlandia, 2012
 Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto, 2013 urasta
 Budapestin Suurpalkinto, 2013
Wolmar Schildt -palkinto, 2015
 Premio Salerno Libro d'Europa, 2015
Arts et Lettres -ritarikunnan ritarimerkki, 2018

Ehdokkuudet 

 Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinto, 2003
 Runeberg-palkinto, 2004
 Prix Médicis, 2010
 The Dublin International Literary Award (IMPAC), 2012 
 The Dublin International Literary Award (IMPAC), 2017
 Kulttuurin kansainvälitysmispalkinto, Vuosisadan kulttuurigaala, 2017
 The New Academy Prize for Literature, 2018

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Sofi Oksanen. Kirjasampo.fi.
 Sofi Oksanen. Näytelmät.fi-profiili.
 Sofi Oksanen. Yle Elävä arkisto.
 
 Hiltunen, Pekka: Menestystarina Sofi Oksanen. Image 5/2011.
 
 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Finlandia-palkinnon saajat
Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajat
Pro Finlandia -palkitut
Suomalaiset feministit
Suomen virolaiset
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit