Kovalenttinen säde

Kemiassa voidaan arvioida kahden atomin A ja B välinen sidospituus R näiden atomien kovalenttisten säteiden summana,
R(AB) = r(A) + r(B).
Linus Pauling määritteli säteen r(A) puolittamalla
sopivan A-A kovalenttisen sidoksen pituuden. Sidospituuksien ja kovalenttisten säteiden tyypillisiä yksiköitä ovat pikometri (pm) tai Ångström (Å). 1 Å = 100 pm, 1 pm = 10−12 m.
Yleisemmin voidaan sovittaa sarja tiettyjen alkuaineiden kovalenttisia säteitä joukkoon mitattuja tai kvanttikemiallisesti laskettuja sidospituuksia antamatta erityisasemaa homonukleaarisille A-A sidoksille tai tietyille alkuaineille, kuten hiilelle.  Lisäksi sovitus voidaan tehdä erikseen yksin-, kaksin-
tai kolminkertaisille sidoksille. Näin on saatu taulukossa olevat säteet r1, r2 ja r3. 

Vahvoja moninkertaisia sidoksia muodostaville alkuaineille kuten hiilelle on voimassa laki r1 > r2 > r3. Eräille vain heikkoja moninkertaissidoksia muodostaville alkuaineille voi esiintyä poikkeamia tästä, jos sidospituuden R moninkertaislyhenemä on pienempi kuin käytettyjen ligandien (kuten C) vastaava lyhenemä. Mainitut säteet r(A) riippuvat
oletetusta atomin A naapurien lukumäärästä eli koordinaatioluvusta, CN, erityisesti (d ja f) siirtymämetalleille.

Tetraedriset kovalenttiset säteet on tarkoitettu kiteille, joissa sidoksen A-B kummallakin atomilla on neljä naapuria tetraedrisissa sidoskulmissa. Esimerkkejä kiteistä ovat timantti, binääriset yhdisteet kuten ZnS tai GaAs, kolmen alkuaineen yhdisteet kuten kalkopyriittirakenne CuInS2 jne. Vuonna 2012 julkaistun sovituksen neliöllinen keskipoikkeama on vain 0.67 pm 30 alkuaineelle 48 yhdisteessä.

Taulukko

Lähteet  

Kemiallinen sitoutuminen