Robert Henrik Rehbinder

Robert Henrik Rehbinder (15. heinäkuuta 1777 Paimio – 8. maaliskuuta 1841 Pietari) oli suomalainen Rehbinderin aatelissukuun kuulunut virkamies. Hän toimi Suomen suuriruhtinaskunnan valtiosihteerinä ja ministerivaltiosihteerinä vuosina 1811–1841. Tässä virassaan hän oli Suomen suuriruhtinaskunnan alkuajan korkeimpia virkamiehiä. Rehbinderillä oli ratkaiseva rooli Suomen autonomian aseman vahvistamisessa. Hän osallistui myös Pietariin matkanneeseen lähetyskuntaan 1808 ja toimi lisäksi Porvoon valtiopäivien valmistelussa.

Elämä 
Robert Henrik Rehbinderin isä oli majuri ja vapaaherra Reinhold Johan Rehbinder ja äiti laamanni E. J. af Palénin tytär Christina Margaretha. Rehbinder sai upseerin koulutuksen, mutta erosi armeijasta vuonna 1795. Hänestä tuli samana vuonna Turun hovioikeuden auskultantti. Vuonna 1805 hän sai kihlakunnantuomarin arvon, ja vuonna 1807 hänet nimitettiin hovioikeudenasessoriksi. Hän toimi hovioikeudenneuvoksena Turun hovioikeudessa vuosina 1811–1822.

Vuonna 1824 valtiosihteeri Rehbinder ehdotti Suomen suuriruhtinaskunnan rajaa siirrettäväksi lännemmäs Pietarin porteilta, mutta tsaari Aleksanteri I katsoi, että Suomi säilyy varmemmin osana Venäjän valtakuntaa, kun raja on mahdollisimman lähellä tsaarin pääkaupunkia.

Rehbinderistä tuli kreivi 1826. Venäjän keisari Nikolai I myönsi Rehbinderille vuonna 1832 Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunnan suurristin briljanttien kera. Lisäksi hänelle oli myönnetty Pyhän Vladimirin ritarikunnan II luokan kunniamerkki ja Ruotsin kuninkaallisen Pohjantähden ritarikunnan I luokan komentajamerkki. Vuonna 1834 hän sai todellisen salaneuvoksen arvonimen. Hänet on myös promovoitu filosofian kunniatohtoriksi vuonna 1840 Helsingin yliopiston 200-vuotisjuhlassa. Hän omisti Paimion Viksbergin kartanon.

Robert Henrik Rehbinder sekä hänen puolisonsa Anna Andreevna Hedenberg (1788-1845) ja isänsä on haudattu suvun mausoleumiin Paimion Pyhän Jaakobin kirkkomaalle.

Kunnianosoituksia

Ritarikunnat 

   Pohjantähden ritarikunta (I. luokka) komentajamerkki.
   Pyhän Annan ritarikunta (II. luokka) ritarimerkki kaulanauhassa
   Pyhän Annan ritarikunta (I. luokka) briljanttien kera 30. elokuuta 1814.

   Pyhän Vladimirin ritarikunta (II. luokka) kunniamerkki 20. helmikuuta 1817.
   Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunnan suurristin briljanttien kera 7. marraskuuta 1832.
   Pyhän Vladimirin ritarikunta (I. luokka) kunniamerkki 22. maaliskuuta 1839.

Arvonimet 

 Vapaaherra (Ruotsin valtakunta)
 Kreivi (Venjäjän keisarikunta 1826)
 Todellinen salaneuvos (Venäjän keisarikunta 1834)
 Kunniatohtorin arvonimi (Suomen suuriruhtinaskunta 1840)

Nimikkokadut 
Rehbinderillä oli Helsingissä enimmillään viisi nimikkokatua. Niistä ovat jäljellä Iso Roobertinkatu, Pieni Roobertinkatu ja Rehbinderintie. Kaksi ensimmäistä kuuluvat Helsingin vanhimpiin kadunnimiin, mutta jälkimmäisin tuli käyttöön vasta 1908. Lisäksi nykyisen Mannerheimintien eteläosa oli 1800-luvulla nimetty Rehbinderin mukaan Itäiseksi ja Läntiseksi Heikinkaduksi (Henriksgatan). Katu nimettiin uudelleen 1942.Vuonna 1936 Rehbinderin muistoksi julkaistiin postimerkki.

Perintö 

Rehbinderin katsotaan olleen luomassa pohjaa Suomen ulkopoliittisten asioiden hoidolle erityisesti Venäjän osalta.

Katso myös 

 Rehbinder-suku

Lähteet
 Helsingin Sanomat 18.12.2005.
 
 Helsingin kadunnimet. Helsingin kaupungin julkaisuja 24. Helsinki 1981. ISBN 951-771-220-0

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 

Suomen ministerivaltiosihteerit
Suomalaiset aateliset
Suomalaiset juristit
Suomen lähetyskunta 1808
Vuonna 1777 syntyneet
Vuonna 1841 kuolleet