Oomega

Oomega (isona kirjaimena Ω, pienenä ω, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston 24. ja viimeinen kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa pitkä o-äänne , mitä merkitsee myös sen nimi (, ”suuri o”), siinä missä omikron merkitsee lyhyttä o-äännettä (, ”pieni o”). Nykykreikassa oomega äännetään kuitenkin omikronin tavoin lyhyenä . Kreikkalaisissa numeroissa oomegan lukuarvo on 800.

Oomegalla ei ole suoraa vastinetta latinalaisessa kirjaimistossa. Suomen kieleen oomega translitteroidaan muinaiskreikasta o tai ō ja nykykreikasta o.

Muoto ja sen historia 

Oomega ei ilmeisesti perustu foinikialaisen kirjaimiston esikuvaan, kuten useimmat muut kreikkalaiset kirjaimet, vaan se on kreikkalaisten omaa keksintöä. Samasta syystä se on sijoitettu kreikkalaisen aakkoston viimeiseksi kirjaimeksi foinikialaisperäisten kirjainten jälkeen.

Kreikkalainen suuraakkonen oomega Ω on muodoltaan kuin ympyrä, jonka alaosassa on pieni aukko ja aukon kummastakin reunasta kääntyy sivullepäin pieni jalustamainen uloke. Pienaakkosessa ω puolestaan ympyräosa on surkastunut ja sen kummallakin sivulla jalustaviivat ovat pyöristyneet ja kurottautuneet ylöspäin. 

Oomega oli alun perin käytössä vain osassa paikallisia kreikkalaisia kirjaimistoja, muun muassa Deloksen, Kreetan, Meloksen ja Theran sekä Joonian siirtokuntien kirjaimistoissa erinäköisinä versioina. Paroksen, Thasoksen ja Knidoksen kirjaimistoissa oomega näytti nykyiseltä omikronilta ja omikron puolestaan nykyiseltä oomegalta.

Variantteja 

Epigrafisissa lähteissä oomegasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:

IPA-muunnelmat 

Pienaakkosen muunnelmana on kansainvälistä foneettista kirjaimistoa (IPA) varten aikoinaan kehitetty niin sanottu umpinainen oomega ɷ, jossa kirjaimen pyöristyneet jalustaviivat kurottuvat vielä pitemmälle kuin kreikkalaisessa pienaakkosessa, niin että ne yhtyvät toisiinsa kirjaimen yläpuolella. Vuonna 1989 umpinainen oomega kuitenkin määriteltiin vanhentuneeksi ja korvattiin niin sanotulla latinalaisella ypsilonilla ʊ, joka nimestään huolimatta on muodoltaan kuin ylösalainen suuraakkonen oomega. Foneettisessa kirjoituksessa sillä merkitään pyöreää lähes suppeaa ja lähes takaista vokaalia. Latinalaisesta ypsilonista on pienaakkosen lisäksi kehitetty myös samannäköinen suuraakkonen Ʊ, jota ei tarvita foneettisessa kirjoituksessa, mutta sitä voidaan käyttää pienaakkosen ohella eräiden kielten oikeinkirjoituksessa.

Merkityksiä 

 Kansainvälisessä yksikköjärjestelmässä
 ω (kursivoitu pienaakkonen) on kulmanopeuden tunnus.
 Ω on ohmin tunnus
 Ω (kursivoitu suuraakkonen) on avaruuskulman tunnus
 ω on matematiikassa pienin transfiniittinen ordinaali, luonnollisten lukujen joukon ordinaaliluku.
 ω´ on kreikkalaisissa numeroissa luku 800.
 Ω (omega) on hiukkasfysiikassa baryoneihin kuuluva hadroni.

Etenkin kristillisessä kuvakielessä oomega tarkoittaa loppua osana täydellisyyden tai iänkaikkisuuden symboliikkaa (alfa ja oomega = aa ja oo = alku ja loppu. Nykykielessä ilmaus A ja O tavallisesti tarkoittaa asian keskeisintä tai olennaisinta ulottuvuutta.

Tietokonejärjestelmissä 

Tietokoneissa oomega koodataan eri merkistöissä seuraavasti:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikkalaiset kirjaimet
Seulonnan keskeiset artikkelit