Jaan Kaplinski

Jaan Kaplinski (22. tammikuuta 1941 Tartto – 8. elokuuta 2021) oli virolainen runoilija, filosofi ja kulttuurikriitikko.

Elämä
Kaplinskin äiti Nora Raudsepp oli virolainen, isä Jerzy Kapliński puolalainen, ja taustassa oli myös juutalaisuutta. Isä opetti puolan kieltä ja kirjallisuutta Tarton yliopistossa. Jaan Kaplinski oli puolivuotias, kun NKVD pidätti hänen isänsä, joka kuoli Vjatlagin leirillä Kirovin alueella. Isättömyys on Kaplinskin teema teoksessa Kirje isälle (2003, suomennos 2005).

Kaplinski koki olevansa "rajamaan" ihminen. Hänen oli vaikea määritellä itseään kansallisuuden, ammatin, erikoisalan, uskonnon tai maailmankatsomuksen suhteen. Uskontojen suhteen kysymys oli synkretiasta, ja hän löysi rationalismin vastapainoksi idän uskonnot.

Ura
Kaplinski julkaisi useita runokokoelmia sekä esseekokoelmia, lastenkirjoja ja proosaa. Lisäksi hän käänsi viron kielelle runoutta ranskasta, englannista, espanjasta, kiinasta (muun muassa Daodejing) ja ruotsista (Tomas Tranströmer). Kaplinskin teoksia on käännetty suomeksi, norjaksi, ruotsiksi, hollanniksi, unkariksi, islanniksi, japaniksi, latviaksi, venäjäksi ja tšekiksi. Kaplinskin runoissa ja esseissä näkyi hänen kiinnostuksensa ympäristökysymyksiin, kielen filosofisiin kysymyksiin, klassiseen kiinalaiseen runouteen ja filosofiaan, buddhalaisuuteen ja esikristilliseen virolaisuuteen. Hän oli katolinen käännynnäinen.

Kaplinski opiskeli kielitiedettä Tarton yliopistossa ja työskenteli kielentutkijana, sosiologina, ekologina ja toimittajana. Hänellä oli merkittävä osa neuvostomiehityksen vastaisessa kansalaisliikkeessä 1980-luvulla. Neuvostoliiton romahduksen jälkeen eli Viron uudelleenitsenäistymisen alkuvuosina 1992–1995 Kaplinski oli Viron parlamentin Riigikogun jäsen.

Kaplinski kertoi kesäkuussa 2020 sairastavansa ALS-tautia. Hän kuoli 80-vuotiaana vuonna 2021.

Teokset

Suomennetut 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Ilta tuo kaiken takaisin: Runoja kuudelta vuosikymmeneltä, suom. Anja Salokannel ja Pauli Tapio; Parkko 2021 ISBN 978-952-7302-08-8 Osa runoista ilmestynyt antologiassa  Sama meri kaikissa meissä (Otava, 1984). Sisältää runojen lisäksi:
 Märt Väljataga: Esipuhe
 Jaan Kaplinski: Mitä on runous? essee, suom. Juhani Salokannel, ilmestynyt aiemmin teoksessa Olemisen avara hiljaisuus (Otava, 1982)

Viroksi

Runokokoelmat
 Jäljed allikal, 1965
 Kalad punuvad pesi, 1966
 Tolmust ja värvidest, 1967
 Valge joon Võrumaa kohale, 1972
 Ma vaatasin päikese aknasse, 1976
 Uute kivide kasvamine, 1977
 Raske on kergeks saada, 1982
 Tule tagasi helmemänd, 1984
 Õhtu toob tagasi kõik, 1985
 Käoraamat, 1986
 Hinge tagasitulek, 1990
 Tükk elatud elu, 1991
 Mitu suve ja kevadet 1995
 Öölinnud. Öömõtted, 1998

Proosa
 Kust tuli öö, 1990
 Teekond Ayia Triadasse, 1993
 Jää ja Titanic, 1995
 See ja teine, 1996
 Võimaluste võimalikkus, 1997
 Usk on uskmatus, 1998
 Silm / Hektor, 2000
 Kevad kahel rannikul ehk Tundeline teekond Ameerikasse, 2000

Lastenkirjat
 Kuhu need värvid jäävad, 1975 
 Kaplinski ja Tiia Toometin: Udujutt, 1977
 Kes mida sööb, kes keda sööb, 1977
 Jänes, 1980
 Jalgrataste talveuni, 1987

Lähteet 
 Ville Hytönen, Pölystä ja väreistä tulevat uudet perhoset. Kanava 6/2021 s. 31–35

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kronberg, Jaanika: Jaan Kaplinski. Tuglas-seura.

Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Virolaiset kirjailijat
Virolaiset kielitieteilijät
Virolaiset poliitikot
Eino Leinon palkinnon saajat
Riigikogun jäsenet
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet