Karl Collan

Karl Collan (3. tammikuuta 1828 Iisalmi – 12. syyskuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja säveltäjä. Hän kuuluu romantiikan ajan yksinlaulun arvostetuimpiin edustajiin.

Henkilöhistoria
Karl Collanin vanhemmat olivat kirkkoherra Pehr Johan Collan ja Christina Elisabet Crohns ja veljet toimittaja Fabian Collan, lääkäri Alexander von Collan ja sotarovasti Clas Collan. Hänen puolisonsa vuodesta 1866 oli laulajatar Maria Margareta Pacius, säveltäjä Fredrik Paciuksen ja Nina Lucia Martinin tytär. Karl ja Maria Collanin tytär oli pianisti Maria Elisabeth Beaurain (1869–1937).

Collan tuli ylioppilaaksi vuonna 1842. Hänet vihittiin maisteriksi Keisarillisessa Aleksanterin-yliopistossa vuonna 1850, minkä jälkeen hän toimi Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun opettajana. Vuonna 1859 hän tuli yliopistoon saksan kielen lehtoriksi sekä 1866 yliopiston kirjastonhoitajaksi.  Tohtorintutkinnon Collan suoritti vuonna 1860, puolustettuaan Öfversigt af Serviens historiska folksånger -nimistä väitöskirjaansa. Litterär Tidskrift -lehden päätoimittaja hän oli 1863-1865.

Collan kuoli koleraan vain 43-vuotiaana.

Taiteellinen tuotanto
Collanin elämäntyön pysyvintä puolta on hänen säveltaiteellinen toimintansa. Collan oli itseoppinut, hänen sävellyksensä ovat miltei yksinomaan yksinkertaisia yksin- ja kuorolauluja. Hänen tunnetuin sävelmänsä lienee Sylvian joululaulu. Myös Savolaisen laulu ja Vaasan marssi ovat Collanin säveltämiä. Collan oli myös suomalaisten kansansävelmien keräystyön uranuurtajia. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran stipendiaattina hän kävi vuonna 1854 kansanrunojen ja -sävelmien keräysmatkalla Savossa ja Karjalassa. Matkan tuloksena hän julkaisi 1854–1856 kaksi vihkoa Valituita suomalaisia kansanlauluja, johon sisältyneet kansansävelmät Kreivin sylissä istunut ja Paremp’ olla tyttönä innoittivat virolaista Aleksander Kunileidia säveltämään Viron ensimmäisille laulujuhlille kuorolaulut Sind surmani ja Mu isamaa on minu arm. Collan on säveltänyt Runebergin runoon Hurtti-Ukko-marssin, joka on Pohjois-Savon prikaatin ja Kainuun prikaatin kunniamarssi. 1860-luvulla hän käänsi Kalevalan ruotsiksi.

Sävellyksiä ja sovituksia
Collanin sävellyksiä ja sovituksia ovat:
 Yksinlauluja, julkaistu muun muassa vihkoissa Sånger vid pianoforte (1847), Fyra sånger vid pianoforte (1849), Fem visor (1852), Sånger och visor (4. vihko 1855), Fyra Fänrik Ståls sånger (1857), Sånger vid pianoforte (5. vihko 1862, 6. 1864, 7. 1865 ja 8. 1871), Julvisa ja På Roines Strand (1868), Tre sånger vid pianoforte (1871)
 Sekakuorolauluja
 Pianofantasioita
 Kansanlaulusovituksia, julkaistu kokoelmissa Suomen kansan lauluntoja (1849) ja Walituita Suomalaisia Kansan-Lauluja (1854-1855)

Kirjallisia teoksia
Collanin kirjallisia teoksia ovat: 
 Öfversigt af Serviens historiska folksånger (1860), väitöskirja
 Om bibliografiska systemer och biblioteksmetoder (1861)
 Dikter från främmande land (1864), runokäännöskokoelma
 Poetisk läsebok fär Finlands ungdom (1864), toim.
 Köninghofer- och Grünberger-handskriften (1865)
 Studier och skizzer, första samlingen (1865)
 Kalevalan ruotsinnos (1864, 1868)
 Läsebok på prosa för Finlands ungdom (1866)

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Lehtinen, Tarja 1987: Karl Collan (1828–1871) kulttuurivaikuttajana. Pro gradu. Suomen ja Skandinavian historia. Helsingin yliopisto.
 Tarasti, Eero 1992: Romantiikan uni ja hurmio: Esseitä musiikista. WSOY, Helsinki. ISBN 951-0-18164-1

Aiheesta muualla

 Kansallisbiografian artikkeli (maksullinen)

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
 Suomalaiset sovittajat
 Suomalaiset opettajat
Helsingin yliopiston lehtorit ja opettajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset kielenkääntäjät‎
 Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1828 syntyneet
Vuonna 1871 kuolleet