Bootsy Collins

William ”Bootsy” Collins (s. 26. lokakuuta 1951 Cincinnati) on yhdysvaltalainen basisti, joka tunnetaan funk- ja r&b-musiikkia sisältävistä levyistään sekä humoristisesta imagostaan. Bootsy Collinsia pidetään myös yleisesti yhtenä maailman parhaista basisteista.

Ura

Huipulle James Brownin matkassa
Bootsy Collins perusti vuonna 1968 Pacesetters-yhtyeen. Hänen veljensä Phelps ”Catfish” Collins soitti yhtyeessä kitaraa. Vuosina 1969–1971 Pacesetters oli James Brownin taustaryhmänä. Bootsy Collins ja hänen veljensä soittavat monilla Brownin kuuluisimmista singleistä, kuten ”Sex Machine”, ”Super Bad”, ”Think” ja ”Soul Power”. Bootsy väittää osallistuneensa myös joidenkin Brownin kappaleiden tekoon, mutta ei nuoresta iästään johtuen tajunnut kysyä niistä rojalteja itselleen.

Siirtyminen Clintonin talliin
Bootsy ei saanut toteuttaa riittävästi omia visioitaan James Brownin tiukan komennon alla työskennellessään, ja muutamaa vuotta myöhemmin hän liittyi veljensä ja muutaman muun Brownin kanssa työskennelleen muusikon kanssa George Clintonin seurueeseen. Muusikkojen kohtaamisen taustalla oli Clintonin kanssa työskennellyt laulaja Mallia Franklin, joka tapasi Bootsyn seurueineen vuonna 1972. Bootsyn ja Clintonin persoonat sopivat hyvin yhteen. Molemmilla oli omintakeinen huumorintaju. Bootsyn mukaan LSD auttoi häntä saavuttamaan luovuuden artistina. Bootsy Collins levytti nyt Clintonin yhtyeiden Funkadelic ja Parliament kanssa. Hänen puheääntään kuullaan ensimmäistä kertaa Funkadelicin kappaleessa ”Be My Beach” levyltä Let's Take It to the Stage (1975). Collins oli jo Brownin kanssa työskennellessään tehnyt omia kappaleita, muttei saanut mahdollisuutta niiden esittämiseen. Clintonin kanssa hän osallistui enemmän myös sävellystyöhön. Esimerkiksi koko funk-musiikin kenties tunnetuin albumi, Parliamentin Mothership Connection (1975), on pitkälti Bootsyn ja Clintonin yhteistyönä säveltämä.

Bootsy’s Rubber Band
Bootsy muodosti piakkoin Clintonin tuella oman yhtyeensä, Bootsy’s Rubber Bandin, jonka ensimmäinen levy julkaistiin vuonna 1976. Veli Phelps oli yhtyeessä kitaristina, rummuissa jatkoi niin ikään Pacesettersiin kuulunut Frankie ”Kash” Waddy. Muita jäseniä olivat kosketinsoittaja Joel ”Razor Sharp” Johnson (1953-2018), laulaja-lyömäsoittaja Gary ”Mudd-Bone” Cooper ja toinen laulaja Robert ”P-Nut” Johnson. Torvisektiona toimi Parliamentsin levyiltä tuttu ”Horny Horns”, johon kuului esimerkiksi R&B-musiikin tunnetuimpiin puhaltajiin kuuluvat Maceo Parker (saksofoni) ja Fred Wesley (pasuuna). Muilta P-funk-levyiltä tutut naispuoliset taustalaulajat olivat myös olennainen osa Rubber Bandin soundia. Levyjen kappaleiden sävellys ja tuotanto olivat Bootsyn ja George Clintonin yhteistyötä. Omilla levyillään Bootsy myös omaksui uudenlaisen bassosoundin, jonka hän sai aikaan efektilaitteita käyttämällä.

Tunnetuimmat levyt
Bootsyn tunnetuimmat levyt ovat Bootsy’s Rubber Band -nimellä tehdyt kolme ensimmäistä albumia vuosilta 1976, 1977 ja 1978. Puolet levyjen materiaalista oli funkia, joka oli tyyliltään varsin kaoottista ja täynnä huumoria Clintonin muiden yhtyeiden tapaan. Bootsy jättää usein laulamisen muille, mutta höpöttää kappaleiden päälle persoonallisen kuuloisella äänellään. Toinen Bootsyn jonkinlainen levyillä kuultava minä-hahmo on Casper-aave, johon Bootsy on jostakin syystä mieltynyt. Toinen puoli levyjen materiaalista koostui hitaista R&B-kappaleista, koska levy-yhtiö uskoi niiden kaupalliseen voimaan. Hitaista kappaleista kuuluisin on ensimmäiseltä levyltä löytyvä ”I’d Rather Be with You”. Bootsy Collinsin ainoa listaykkönen (R&B-listoilla) oli kolmannelta albumilta julkaistu single ”Bootzilla”, jossa Bootsy omaksui jonkinlaisen kuvitteellisen toimintafiguuri-lelun roolin. Tämä kappale on P-funkin mittapuullakin erityisen kaoottinen.

Imago
Bootsy tunnetaan värikkäästä imagostaan. Hän pukeutuu usein silinterihattuun ja tähden muotoisiin silmälaseihin, ja myös hänen käyttämänsä bassokitara on usein tähden muotoinen. Clintonin tavoin Bootsy piti imagonsa humoristisen egoistisena. Toisen albumin sisäkanteen on kirjoitettu: ”There are stars and there are STARS, and then... There is – THE STAR!”, ja levyn avausraidalla toistetaan loputtomiin lausetta ”The name is Bootsy!”.

Diskografia
(studioalbumit)
Stretchin’ Out in Bootsy’s Rubber Band (1976)
Ahh... The Name Is Bootsy, Baby! (1977)
Bootsy? Player of the Year (1978)
This Boot Is Made for Fonk-N (1979)
Ultra Wave (1980)
The One Giveth, the Count Taketh Away (1982)
What’s Bootsy Doin? (1988)
Blasters of the Universe (1994)
Fresh Outta ’P’ University (1997)
Play With Bootsy – A Tribute To The Funk (2002)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 MoreThings Bootsy Collins -valokuvagalleria 

Yhdysvaltalaiset basistit
Yhdysvaltalaiset funkmuusikot
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt