Eeva Kilpi

Eeva Karin Kilpi (o.s. Salo, s. 18. helmikuuta 1928 Hiitola) on suomalainen kirjailija. Kilven tuotanto käsittää 32 teosta, joista osa runoutta ja osa proosaa. Teoksia on käännetty 20 kielelle.

Kilpi syntyi Hiitolassa Laatokan Karjalassa, joka pakkoluovutettiin talvisodan jälkeen Neuvostoliitolle. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta vuonna 1946 ja aloitti samana vuonna opiskelun Helsingin yliopistossa pääaineinaan englanti, estetiikka ja nykyiskansain kirjallisuus sekä sivuaineena taidehistoria. Kilpi valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1953. Hän toimi englannin kielen tuntiopettajana vuosina 1956–1957 ja ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi vuonna 1959.

Kilpi toimi Suomen kirjailijaliiton johtokunnassa vuosina 1971–1973. Vuosina 1970–1975 Kilpi toimi kirjailijoiden sananvapausjärjestö Suomen PENin puheenjohtajana. Vuonna 1974 hän joutui uhkaamaan eroamisella, jotta sai PENin johtokunnassa hyväksyttyä Neuvostoliiton vainoamaa Nobel-kirjailija Aleksandr Solženitsyniä tukevan julkilausuman.

Vuosina 1949–1966 Kilpi oli naimisissa runoilija-kustannustoimittaja Mikko Kilven kanssa. Heille syntyi kolme poikaa.

Kirjallinen tuotanto
Kilven mukaan hänen tuotannossaan erottuu kolme pääteemaa: evakkokarjalaisuus, ihmissuhteet ja luonto. Evakkokarjalaisuutta hän on käsitellyt muun muassa romaaneissaan Elämä edestakaisin (1964), Elämän evakkona (1983) sekä novellikokoelmassa Noidanlukko (1959). Omaelämäkerralliset muistelmaromaanit Talvisodan aika (1989), Välirauha, ikävöinnin aika (1990) ja Jatkosodan aika (1993) sijoittuvat Hiitolaan, Kolkontaipaleelle, Vuoksenniskalle ja Imatralle. Hänen teoksensa Rajattomuuden aika (2001) on kertomus hänen varhaislapsuudestaan Karjalassa ennen sotia. Kaikissa näissä teoksissa on pohdintaa siitä, mitä on ollut Karjalan menetys ja mitä on unelma sen takaisin saamisesta.

Luonnolla on keskeinen asema lähes kaikissa Kilven kirjoissa ja runoudessa. Novellikokoelma Kuolema ja nuori rakastaja (1986), Häätanhu (1973) ja Naisen päiväkirja (1978) kertovat kaikki ihmisen tai tarkemmin sanottuna naisen suhteesta luontoon ja elämän kiertokulkuun. Kaikissa kirjoissa keski-ikäinen nainen asuu yksin keväästä syksyyn mökissä metsän keskellä ja tarkkailee luonnon rytmiä, kasvua, kukoistusta ja kuolemaa, kuten Kilpikin kesäpaikassa Etelä-Savossa. Välillä naisen kokonaisvaltaisessa luontoon samaistumisen kuvauksessa on mystiikan piirteitä. Kilpi käsittelee teoksissaan myös ihmisen vastuuta luonnosta. Hän on myös itse aktiivinen ympäristönsuojelija.

Feminismi on myös tärkeä teema Kilven tuotannossa. Hänen feminisminsä ei ole teoreettista tai ohjelmallista vaan pikemminkin empaattista ja käytännön sanelemaa. Kilpi kuvaa naisia, jotka pyrkivät itsenäisyyteen miesten ja rahan hallitsemassa maailmassa. Poikkeuksellisen eroottinen naiskuvaus on kirjassa Tamara (1972), joka kertoo seksuaalisesti aktiivisen naisen ja vammaisen miehen suhteesta.

Palkinnot
 Pro Finlandia -mitali 1974
 Valtion kirjallisuuspalkinto vuosina 1968, 1974, 1984 ja 2019
 Espoo-mitali 1977
 WSOY:n tunnustuspalkinto 1988
 Runeberg-palkinto 1990
 Alfred Kordelinin yleisen edistys- ja sivistysrahaston tunnuspalkinto 1999
 Karjala-palkinto 2001
 Kiitos kirjasta -mitali 2002 teoksesta Rajattomuuden aika
 Nils Ferlin -priset 2007
 Karjalan Liiton Pro Carelia -ansiomerkki
 SKS:n Aleksis Kiven rahaston palkinto 2017

Teokset
Novellikokoelmat
 Noidanlukko, WSOY 1959 Sarja lapsuudesta, 1959 
 Lapikkaita,WSOY 1966 Kuusi juttua Lapista, 1966  
 Rakkauden ja kuoleman pöytä, moraliteetteja, WSOY 1967 
 Kesä ja keski-ikäinen nainen, WSOY 1970
 Hyvän yön tarinoita, WSOY 1971
 Se mitä ei koskaan sanota, WSOY 1979
 Kuolema ja nuori rakastaja, Kolme kertomusta, WSOY 1986 
 Kootut novellit vuosilta 1959–1986, WSOY 1987

Romaanit
Kukkivan maan rannat, WSOY 1960 
Nainen kuvastimessa, WSOY 1962 
Elämä edestakaisin, WSOY 1964 
Tamara, WSOY 1972 
Häätanhu, WSOY 1973 
Naisen päiväkirja, WSOY 1978
Elämän evakkona, WSOY 1983 
Unta vain, WSOY 2007  (1973 ilmestyneen Häätanhun "jälkinäytös".)

Muistelmaromaanit
Talvisodan aika, WSOY 1989 
Välirauha, ikävöinnin aika, WSOY 1990 
Jatkosodan aika, WSOY 1993 
Muistojen aika. Yhteisnide kolmesta edellisestä kirjasta, WSOY 1998 
Rajattomuuden aika, WSOY 2001 Kertomus lapsuudesta

Runokokoelmat
Laulu rakkaudesta ja muita runoja, WSOY 1972
Terveisin, WSOY 1976
Runoja 1972–1976, WSOY 1978
Ennen kuolemaa, WSOY 1982
Animalia, WSOY 1987
Laulu rakkaudesta, Eeva Kilven runot, Ellen Thesleffin kuvat, WSOY 1991 
Kiitos eilisestä, WSOY 1996 
Laulu rakkaudesta. Kiitos eilisestä, 2000, kolme äänikasettia, runoja
Perhonen ylittää tien. Kootut runot 1972–2000, WSOY 2000
Kuolinsiivous, WSOY 2012
Sininen muistikirja, WSOY 2019
Punainen muistikirja, WSOY 2019
Valkoinen muistikirja, WSOY 2021
Elämää kaikki päivät, WSOY 2022

Esseekokoelma
Ihmisen ääni, WSOY 1976

Kuunnelma
Uudet jumalat, 1965

Lähteet

Aiheesta muualla

 Näytös Eeva Kilven elämästä 
 Ylen Elävä arkisto: Eeva Kilpi – luonto ja evakkokarjalaisuus
 
 Luikku, Susanna: Eeva Kilpi. Kirjailija. 84 vuotta, Espoo. Apu.fi. 
 Eeva Kilpi Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video
 Yle Elävä arkisto: Kirjailija Eeva Kilpi – kuusi vuosikymmentä sanataiteellista luovuutta

Suomalaiset kirjailijat
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit