Fruktoosi

Fruktoosi eli D-fruktoosi eli hedelmäsokeri (C6H12O6) on sokeri, jota esiintyy  hunajassa ja kaikissa hedelmissä. Fruktoosi on myös tavallisen ruokosokerin eli sakkaroosin pilkkoutumistuote. Maksa muuntaa lisäksi verensokeria niin sanotuksi endogeeniseksi fruktooksi etenkin silloin, kun verensokeri on korkealla.  

Ihminen maistaa fruktoosin noin kaksi kertaa niin makeana kuin fruktoosista ja glukoosista koostuvan sakkaroosin. 

Fruktoosin moolimassa on 180,2 g/mol, sulamispiste (hajoaa) 103–105 °C, itsesyttymislämpötila 360 °C ja CAS-numero 57-48-7.

Ruokosokeri eli sakkaroosi pilkkoutuu ruoansulatuselimistössä fruktoosiksi ja glukoosiksi. 

Sorbitolista syntyy ruoansulatuksen yhteydessä fruktoosia.

Valmistus 
Fruktoosi valmistetaan erottamalla se tavallisesta sokerista eli sakkaroosista. Valmistusprosessi koostuu kromatografisesta erotuksesta, hydrauksesta, kiteytyksestä ja ioninvaihdosta. Fruktoosin teollinen valmistus on suomalainen keksintö, ja fruktoosin kaupallinen tuotanto aloitettiin 1960-luvun lopun Suomessa. Sitä valmistettiin suomalaisesta sokerijuurikkaasta.

Fruktoosin valmistetus aloitettiin vuonna 1968 Suomen Sokeri Oy:n Kotkan tehtaalla. Noin 90 prosenttia tehtaan tuottamasta fruktoosista meni vientiin vuonna 2011. Monikansallisen DuPont-yhtiön omistukseen siirtynyt Kotkan tehdas oli ainoa fruktoosin tuotantolaitos Euroopan unionissa vuonna 2016. 

Fruktoosia on opittu tuottamaan myös glukoosista isomerisaation avulla.

Metabolia 
Fruktoosi hajoaa ihmisillä etupäässä maksassa mutta myös munuaisissa, suolessa, rasvakudoksessa ja lihaksissa. Maksa täydentää fruktoosin avulla gykogeeni- ja triglyseridivarastojaan.

Maksa muuntaa 29-54 prosenttia fruktoosista glukoosiksi, noin neljänneksen laktaatiksi ja 15-18 prosenttia glykogeeniksi.

Terveysvaikutukset 
Fruktoosi on hyvin hidas hiilihydraatti, sillä sen glykeeminen indeksi on vain 19, mikä on hyvin alhainen verrattuna esimerkiksi tavalliseen pöytäsokeriin eli sakkaroosiin (65) tai hapanjuureen leivottuun perinteiseen ruisleipään (68). Fruktoosi imeytyy sen vuoksi hitaammin vereen kuin esimerkiksi tavallinen sokeri, joten se ei aiheuta verensokerin voimakasta nousua. Hedelmäsokeri soveltuu tämän vuoksi hyvin etenkin diabeetikoille ja pitää myös näläntunnetta pidempään poissa. Vaikka fruktoosin kalorimäärä on sama kuin tavallisella sokerilla, siitä saatava kokonaiskalorimäärä jää pienemmäksi kuin sokerista saadun, koska sitä tarvitaan makeutensa vuoksi vähemmän.

Runsaan fruktoosin käytön on havaittu aiheuttavan terveysriskejä. Yli sadan gramman päivittäisiä fruktoosiannoksia pidetään haitallisina osalle ihmisistä, mutta 60 gramman annokset eivät aiheuta todennäköisesti haittavaikutuksia.  

Fruktoosin imeytyminen suolistosta on hyvin yksilöllistä. Osa ihmisistä ei kykene imeyttämään täydellisesti 30-40 gramman suuruisia fruktoosiannoksia. Bakteerit hajoittavat tällöin suoleen jäänyttä fruktoosia, jolloin syntyy vety-, hiilidioksidi- ja metaanikaasua sekä lyhytketjuisia rasvahappoja. Veden ja kaasun kerääntyminen aiheuttaa suolen venytystä, mikä voi aiheuttaa ripulia, turvotusta, ilmavaivoja ja kipua. Imeytymätön fruktoosi saattaa turvottaa ja kipeyttää myös ohutsuolta.  

2000-luvulla julkaistuissa väestöseurantatutkimuksissa on havaittu, että runsaasti fruktoosipitoista valmisruokaa nauttivilla esiintyy tavallista enemmän sydän- ja verisuonitautia, rasvamaksaa ja kakkostyypin diabetesta. Lisäksi on havaittu, että  fruktoosi saattaa hidastaa oppimista ja heikentää muistia. Fruktoosi saattaa olla myös muita sokereita lihottavampaa, koska se ei tuota niiden tavoin kylläisyyden tunnetta. Edellä mainittujen seikkojen vuoksi on esitetty, että fruktoosi olisi jopa ruokosokeria haitallisempaa. Myös ruokosokeri sisältää hedelmäsokeria, mutta sen sisältämä glukoosi lieventää tutkimusten mukaan edellä mainittuja fruktoosiin liittyviä riskejä. Kahdesta 2010-luvun jälkipuolella julkaistusta tieteellisestä yhteenvetotuktimuksesta kävi kuitenkin ilmi, että ruokosokerin korvaaminen fruktoosilla vähentää diabetesriskiä eikä lisää veren triglyseriditasoja.  

On myös havaittu, että fruktoosi aiheuttaa ohutsuoliepiteelin vaurioitumista.  

Ruokosokerin sisältämä glukoosi lisää huomattavasti fruktoosin imeytymistä, joka on vähäistä silloin, kun fruktoosia nautitaan ilman muita sokereita. Vuonna 2014 julkaistussa kliinisessä tutkimuksessa havaittiin, että tyhjään vatsaan juotu fruktoosiliuos nostaa kuitenkin sakkaroosiliuosta enemmän matala-asteista tulehdusta kuvaavan herkän CRP:n arvoa ja veren kolesterolihiukkasten määrää. 

On olemassa viitteitä siitä, että maksan glukoosista tuottama endogeeninen fruktoosi lisää metabolisen oireyhtymän ja munuaissairauden riskiä.

Hunaja sisältää fruktoosia enemmän kuin glukoosia. Hedelmissä on yleensä alle puolet fruktoosia lopun ollessa lähinnä verensokeria erittäin nopeasti nostavaa glukoosia. Hedelmät nostavat verensokeria kuitenkin hitaammin kuin sokerivesi. Tämä johtuu hedelmien sisältämästä kuidusta sekä siitä, että nesteen mukana nautittu hiilihydraatti nostaa verensokeria kiinteää ravintoa nopeammin.

Katso myös 
Fruktosemia eli fruktoosi-intoleranssi (HFI)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Kehittyvä elintarvike: Fruktoosin valmistus Suomessa täyttää 40 vuotta 
 Fineli:Fruktoosin lähteet ruoka-aineissa
  Rinnekoti-Säätiö, KV-tietopankki: Fruktosemia
 Liber Herbarum II: Luettelo fruktoosia eli fruktoosia sisältävistä kasveista
 PubChem: Fructose 
 Human Metabolome Database (HMDB): D-Fructose 
 Food Component Database (FooDB): D-Fructose 
 MarkerDB: D-Fructose 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Fructose 
 Pherobase: Semiochemical - fructose 
 Pherobase: Floral Compound - fructose 
 Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): D-Fructose 
 ChemBlink: D(-)-Fructose 

Sokerit
Makeutusaineet
Seulonnan keskeiset artikkelit