Alexi Laiho

Alexi ”Wildchild” Laiho (oik. Markku Uula Aleksi Laiho; 8. huhtikuuta 1979 Espoo – 29. joulukuuta 2020 Helsinki) oli laulaja-kitaristi ja Children of Bodom -yhtyeen perustajajäsen. 

Laiho oli ensimmäinen suomalainen kitaristi, josta on tehty artikkeli arvostettuun Guitar World -lehteen. Laiho myös valittiin Guitar World -lehden vuoden 2009 lukijaäänestyksessä parhaaksi metallikitaristiksi. Samassa äänestyksessä taakse jäivät muun muassa Kirk Hammett, Slash ja Zakk Wylde. Myös Soundi-lehti rankkasi Laihon parhaaksi soolo- ja metallikitaristiksi. Vuonna 2011 Laiho voitti maailman parhaan metallikitaristin tittelin brittiläisen Total Guitar -lehden lukijaäänestyksessä

Laiho käytti ESP:n kitaroita. ESP valmistaa myös Laihon mukaan nimettyä kitaramallia ESP Alexi Laiho. Laiho käytti ennen Jackson-merkkisiä kitaroita.

Laihosta ilmestyi vuonna 2019 Petri Silaksen kirjoittama ja Johnny Knigan julkaisema elämäkertakirja Kitara, kaaos & kontrolli.

Lapsuus ja nuoruus 
Alexi Laiho syntyi Espoossa huhtikuussa 1979. Laihon perheeseen kuuluivat hänen lisäkseen isosisko, isä Heikki ja äiti Kristiina. Laihon varhaislapsuuden aikana perhe muutti usein: viisivuotiaana Laiho oli ehtinyt asua jo neljässä eri osoitteessa. Ala-asteelta yläasteelle Laiho oli melko epäsosiaalinen lapsi. Hän joutui puhutteluihin ja jälki-istuntoihin esimerkiksi töhrittyään kuvaamataidontunneilla muiden oppilaiden piirroksia.

Laiho aloitti viulun soittamisen seitsemänvuotiaana osittain sen vuoksi, että hänen molemmat vanhempansa harrastivat musiikkia. Viulu korvautui kuitenkin kitaralla, kun Laiho käänsi viulunsa kitaran asentoon ja rämpytti sitä. Hänen ensimmäisen sähkökitaransa oli Tokai Stratocaster, jonka hän sai 11-vuotiaana. Heavy metalin Laiho löysi isosiskonsa kaseteilta, joissa oli Dingon seurana muun muassa Poisonin, Kissin ja W.A.S.P:n musiikkia. Myöhemmin mukaan tulivat Sepultura, Stone, Pantera ja Megadeth, jotka johtivat Laihon black- ja death metal -yhtyeiden luo ja tietyssä vaiheessa hän ei kuunnellut mitään muuta kuin rajuinta mahdollista black ja death metalia.

Musiikillista koulutustaan Laiho jatkoi Oulunkylän Pop & Jazz Konservatoriossa, jossa hän soitti T.O.L.K.-nimisessä yhtyeessä. Sivuinstrumenttina hänellä oli piano. Vaikka Laihosta tuntuikin toisinaan turhauttavalta soittaa tiettyjä opeteltavia kappaleita, hän oli kuitenkin käsittänyt Steve Vain Passion and Warfaren kuultuaan, ettei kitaran soittamisessa voi edetä kovin pitkälle pelkän itseopiskelun kautta. 

Laiho lopetti opiskelun peruskoulun jälkeen ja keskittyi soittamiseen. Soiton ohessa hän teki sekalaisia pikkutöitä kuten puhelinmyyntiä ja työskenteli yrityksissä, jotka järjestivät erilaisia festivaaleja.

Ura

Children of Bodom 
Vuonna 1993 kitaristi Aleksi Laiho ja rumpali Jaska Raatikainen perustivat yhtyeen nimeltä IneartheD, joka myöhemmin sai nimekseen Children of Bodom.

Children of Bodom soitti ensimmäisen keikkansa Helsingin Lepakossa 31. lokakuuta 1997 toimien norjalaisen sinfonista black metallia soittavan Dimmu Borgirin lämmittelijänä.

Children of Bodom soitti vuoden 2008 Metal Hammer Golden Gods Awardsissa, jossa Laiho palkittiin "Best Shredder" -palkinnolla.  

Vuoden 2019 marraskuussa Children of Bodom ilmoitti lopettavansa yli 20-vuotisen uransa Hexed-kiertueen viimeisten keikkojen jälkeen.

Children of Bodom soitti viimeisen keikkansa 15. joulukuuta 2019 Helsingin jäähallissa. 

Laiho soitti ja lauloi yhtyeessä sen lopettamiseen asti vuoteen 2019, jona aikana se oli ehtinyt julkaista kymmenen studioalbumia ja nousta yhdeksi Suomen kansainvälisesti menestyneimmistä yhtyeistä.

Bodom After Midnight 
Children of Bodomin jälkeen Laiho ja Daniel Freyberg jatkoivat uusien soittajien kanssa Bodom After Midnight -yhtyeessä. Kokoonpano ehti kuitenkin levyttää vain kolme kappaletta ennen Laihon kuolemaa.

Sinergy 
Sinergy oli toiminnassa vuosina 1997–2006, jona aikana julkaistiin kolme studioalbumia. Sinergyn neljännen albumin oli tarkoitus tulla vuonna 2005, mutta albumia ei saatu ikinä viimeisteltyä Children of Bodomin kiireisen aikataulun takia.

Muita yhtyeitä 
Laiho soitti kitaraa ja lauloi vuosina 2004–2007 suomalaisessa punk rock -yhtyeessä Kylähullut. Hän perusti yhtyeen sivuprojektiksi yhdessä Klamydia-yhtyeen laulajan Vesku Jokisen ja Sinergyssä sekä To/Die/Forissa vaikuttaneen rumpali Tonmi Lillmanin kanssa.

1990-luvun loppupuolella hän soitti lyhytaikaisesti Impaled Nazarenessa ja Thy Serpentissä. Laiho jätti Impaled Nazarenen voidakseen keskittyä paremmin Sinergyyn ja Children of Bodomiin. 

Vuonna 2013 Laiho perusti The Local Band -nimisen superyhtyeen yhdessä The 69 Eyesin rumpalin Jussi 69:n kanssa. Ideana oli soittaa heidän lempiyhtyeidensä (kuten Mötley Crüe, Poison, Bon Jovi) kappaleita. Laulajaksi valikoitui Reckless Loven Olli Herman ja bassoon Santa Cruzin Archie Cruz. Yhtye soitti muun muassa Japanissa Saitama Super Arenalla 17 000 ihmisen edessä sekä lämmitteli Hollywood Vampiresia Helsingin Kaisaniemen puistossa.

Saavutukset 
Laihoa kutsuttiin usein visionääriksi, joka palautti röyhkeyden ja melodisuuden metallimusiikkiin post-grungen ja nu metalin aikaan. Hänen soittotyylinsä ja etenkin soolot saivat vahvasti vaikutteita black metalista, power metalista sekä klassisesta musiikista. 

Laiho sai urallaan maailmanlaajuisesti arvostusta ja suosiota kitaransoittotaidoillaan. AllMusicin mukaan Laiho oli "laajalti kehuttu yhtenä genrensä kovimmista.". Vuonna 2004 Guitar Worldin 100 parasta kaikkien aikojen metallikitaristia -arvostelussa Laiho päätyi 96. sijalle.  Myöhemmin Guitar World mainitsi Laihon olevan yksi 50 kaikkien aikojen nopeimmista kitaristeista.  Vuonna 2011 Total Guitar teki kyselyn kaikkien aikojen parhaimmasta metallikitaristista; mukana oli 20 kitaristia (kuten Zakk Wylde, John Petrucci, Dimebag Darrell sekä Yngwie Malmsteen). Laiho äänestettiin 1. sijalle saaden yli 20 %:ia äänistä.

Yksityiselämä 
Laiho avioitui vuonna 2002 Sinergyn laulajan Kimberly Gossin kanssa, joka on myös ollut osa-aikaisena kosketinsoittajana Children of Bodomissa ja Dimmu Borgirissa. Pari muutti erilleen vuonna 2004. Laiho asui kuollessaan avoliitossa australialaisen Kelli Wright-Laihon kanssa, joka oli ottanut jo Laihon sukunimenkin yhdistelmänimeensä. He eivät kuitenkaan ehtineet virallisesti avioitua, koska Alexi Laiho ei ollut koskaan virallisesti eronnut Kimberly Gossista.

Laiho asui osittain Australiassa. Hän vieraili muun muassa Hans Välimäen Hansin matkassa -ohjelmassa.

Terveys ja kuolema 

Laiholla oli henkilökohtaisia ongelmia, muun muassa nuorempana ahdistus- ja paniikkihäiriöitä. Vuonna 1998 Sinergyn ensilevyn äänitysten aikaan Ruotsissa hän yritti itsemurhaa ottamalla yliannostuksen lääkkeitä. Hänet kuitenkin ehdittiin pelastaa ja hänet lähetettiin Espooseen Jorvin sairaalaan toipumaan. Vuonna 2016 julkaistussa Error – Mielen häiriöitä -kirjassa Laiho kertoi kärsivänsä ahdistuneisuushäiriöstä ja kroonisesta unettomuudesta. Laiho oli saanut vapautuksen asevelvollisuudesta.

Laiholla oli pitkään ongelmia alkoholin kanssa. Aloitettuaan ammattimuusikon uran 18-vuotiaana hän käytti alkoholia päivittäin. Alkoholista seurasi vatsahaava ja ruokatorven repeytyminen, joiden vuoksi hän oli useasti sairaalahoidossa. Heinäkuussa 2012 Laiho oli Children of Bodomin kanssa kiertueella Oslossa, kun hänet jouduttiin kiidättämään sairaalan kivuliaan vatsahaavan vuoksi. Tämän jälkeen Laiho ymmärsi alkoholisoituneensa, mutta ei halunnut mennä hoitoon. 

Laiho kuoli 29. joulukuuta 2020, ja kuolemasta tiedotettiin julkisuuteen 4. tammikuuta 2021. Laihon lesken Kimberly Gossin mukaan ruumiinavauskertomus kertoi Laihon kuolinsyyksi alkoholin aiheuttaman maksan rasvarappeutumisen ja haiman sidekudostumisen. Laihon elimistössä oli myös särkylääkkeitä, opioideja ja unilääkkeitä. 

Laiho on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle. Hauta sijaitsee alueella 00, korttelissa 58, rivissä 2, hautapaikka 19. Hänet haudattiin joulukuussa 2021 ja hauta sai hautakiven elokuussa 2022.

Sivuprojektit
Laiho esiintyi 7. marraskuuta 2007 ilmestyneellä Guitar Heroes -instrumentaalialbumilla, jolle suomalaiset kitaristit sävelsivät oman taidonnäytteensä.

Laiho teki vuoden 2015 Helsingin juhlaviikoille tilaustyönä kappaleen ”#100guitarsfromhel”, jolla soittaa sata sähkökitaristia.

Laihon viimeinen ennen kuolemaa julkaistu kappale oli tammikuussa 2020 ilmestynyt Pyhimyksen ”Fuck the World”, jonka yhdeksi säveltäjäksi hänet on merkitty. Hän soittaa kappaleessa kitarasoolon.

Diskografia 
Inearthed
 Implosion of Heaven (1994, omakustanne)
 Ubiguitous Absence of Remission (1995, omakustanne)
 Shining (1996, omakustanne)

Children of Bodom
 Something Wild (1997, Spinefarm Records)
 Hatebreeder (1999, Spinefarm Records)
 Tokyo Warhearts (1999, Spinefarm Records)
 Follow the Reaper (2000, Spinefarm Records)
 Hate Crew Deathroll (2003, Spinefarm Records)
 Bestbreeder from 1997 to 2000 (2003, Toy's Factory) (julkaistu vain Japanissa)
 Are You Dead Yet? (2005, Spinefarm Records)
 Chaos Ridden Years – Stockholm Knockout Live (2006, Spinefarm Records)
 Blooddrunk (2008, Spinefarm Records)
 Skeletons in the Closet (2009, Spinefarm Records)
 Relentless Reckless Forever (2011, Spinefarm Records)
 Holiday at Lake Bodom (15 Years of Wasted Youth) (2012, Spinefarm Records)
 Halo of Blood (2013, Nuclear Blast)
 I Worship Chaos (2015, Nuclear Blast)
 Hexed (2019, Nuclear Blast)

Sinergy
 Beware the Heavens (1999, Nuclear Blast)
 To Hell and Back (2000, Nuclear Blast)
 Suicide by My Side (2002, Nuclear Blast)

Kylähullut
 [[Keisarinleikkaus (albumi)|Keisarinleikkaus]] (EP) (2004, Kråklund Records)
 Turpa täynnä (2005, Kråklund Records)
 Lisää persettä rättipäille (EP) (2007, Kråklund Records)
 Peräaukko Sivistyksessä (2007, Kråklund Records)

Impaled Nazarene
 Nihil (2000, Osmose Productions)

Warmen
 Accept the Fact (2005, Spinefarm Records)
 Japanese Hospitality (2009, Spinefarm Records)
 First of the Five Elements (2014, Spinefarm Records)

The Local Band
 Locals Only - Dark Edition (EP) (2015, Sony Music)

Bodom After Midnight
 Paint the Sky With Blood (EP) (2021, Napalm Records)

 Vierailut muiden artistien albumeilla 
 1999: Impaled Nazarenen albumilla Nihil. Laiho soitti tuohon aikaan vakituisesti Impaled Nazarenessa
 1999: To/Die/Forin singlellä In the Heat of the Night (kitarasoolo)
 2003: Griffinin albumilla No Holds Barred kappaleissa "Bleed" ja "The Sentence", jonka videolla Laiho myös esiintyi
 2003: Northerin albumilla Mirror of Madness kappaleissa "Dead", "Everything is an End" ja "Mirror of Madness" (taustalaulut) sekä "Youth Gone Wild" -coverilla
 2005: Lauri Porra -albumilla "Solutions"
 2005: Warmenin singlessä Somebody's Watching Me (laulu)
 2006: Raskaampaa joulua (kitarasoolot kappaleessa "Petteri Punakuono")
 2006: Rytmihäiriön albumilla Seitsemän surman siunausliitto kitarasoolot ja laulu kappaleessa "Pyörillä kulkeva kuoleman enkeli"
 2006: Stoner Kingsin albumilla Fuck the World kitarasoolo kappaleessa "Mantric Madness"
 2007: Annihilatorin albumilla Metal kappaleessa "Downright Dominate"
 2007: Godsplaguen albumilla H8 kappaleessa "Don't Come Back" kitarasoolo
 2007: Guitar Heroes -albumilla kappaleet "Sioux City Sarsaparilla" ja "12 Donkeys"
 2007: Painin albumilla Psalms of Extinction kitarasoolo kappaleessa "Just Think Again"
 2008: Megadethin Gigantour 08 live -kiertueen taustalaulaja
 2009: Saattueen albumilla Vuoroveri kappaleen "Vapahtaja" kitarasoolo
 2009: Warmenin albumilla Japanese Hospitality laulu kappaleessa "High Heels on Cobblestone"
 2013: Klamydian albumilla XXV kappaleessa "Rakas hullu"
2014: Marty Friedmanin albumilla Inferno kappaleessa "Lycantrophe" yhdessä Danko Jonesin kanssa
2019: Stoner Kingsin albumilla Alpha Male kappaleessa "Down To Zero"
 2020: Pyhimyksen albumilla Mikko'' kappaleessa "Fuck the World"

Lähteet 
 
 Soundi 12/2005
 Soundi.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Alexi Laiho Ylen Elävässä arkistossa

Suomalaiset metallimusiikin kitaristit
Suomalaiset metallimusiikin laulajat
Vuonna 1979 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit