Sarnathin tuho

Sarnathin tuho (The Doom That Came to Sarnath) on H. P. Lovecraftin joulukuussa 1919 kirjoittama fantasianovelli. Se ilmestyi seuraavan vuoden kesäkuussa Scot-nimisessä skotlantilaisessa amatöörilehdessä ja myöhemmin sekä Marvel Tales (maalis-huhtikuu 1935) että Weird Tales (kesäkuu 1938) -lehdissä.

Novelli sijoittuu aikaan ”kymmenen tuhatta vuotta sitten”. Ib-niminen kaupunki kohoaa järven rannalla, ja sitä asuttavat sammakkomaiset olennot. Myöhemmin alueelle saapuu ihmisiä, jotka perustavat Sarnathin kaupungin, tuhoavat Ibin ja surmaavat sen asukkaat. He ottavat voitonmerkiksi ibiläisten jumalankuvan Bokrugin ja juhlistavat sen edessä voittoaan vuosittain. Tuhat vuotta sodan jälkeen juhla järjestetään tavallistakin upeampana. Kesken juhlallisuuksien Ibin muinaisia asukkaita muistuttavat olennot jyräävät kuitenkin Sarnathin ja kaupunki tuhoutuu.

Sarnath on todellinen kaupunki Intiassa, mutta Lovecraft kertoi tämän olevan sattumaa. Novellin tyyli jäljittelee Lordi Dunsanyn tuotantoa. Bokrug muistuttaa Dunsanyn näytelmässä The Gods of the Mountain (1914) esiintyvää jadesta veistettyä jumalankuvaa, kun taas yhdestä norsunluunkappaleesta veistetty valtaistuin lienee peräisin Dunsanyn novellista Idle Days on the Yann, jossa mainitaan samankaltainen norsunluuportti.

Teoksessa Ulkomaisia fantasiakirjailijoita (2003) Niko Pelkonen pitää ”Sarnathin tuhoa” Lovecraftin fantasiatarinoista parhaana, vaikka huomauttaakin, ettei taso ole keskimäärin kovin korkea.

Lähteet

Aiheesta muualla  

H. P. Lovecraftin novellit