Teo Snellman

Teo Kaarlo Snellman (28. huhtikuuta 1894 Tampere – 14. lokakuuta  1977 Helsinki) oli suomalainen lähetystöneuvos, kääntäjä, kasvissyönnin edistäjä ja poliitikko. Vuosina 1940–1944 Snellman johti Suomen Kansallissosialistista Työjärjestöä.

Sukutausta
Teo Snellman oli J. V. Snellmanin pojanpoika. Teo pitikin isoisäänsä Johan Vilhelmiä sekä Eino Leinoa, Väinämöistä ja Mikael Agricolaa Suomen ensimmäisinä kansallissosialisteina.

Teo Snellmanin isä oli tie- ja vesirakennusten ylihallituksen ylijohtaja Karl Snellman. Teo Snellman kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1912 ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1919.

Snellman oli naimisissa taidemaalari Elsa Snellmanin kanssa. Myös hänen poikansa Klaus Snellman oli diplomaatti, Liman-, Manilan- ja Sofian-suurlähettiläs. Teo Snellman oli mallitoimiston johtaja Laila Snellmanin isoisä.

Ura
1920- ja 1930-luvulla Teo Snellman loi uraa diplomaattina Argentiinassa, Virossa ja Ruotsissa. 

Vuosina 1933–1934 tapahtuneen niin sanottu Tukholman-selkkauksen jälkeen Snellman joutui eroamaan tehtävistään. Hän kieltäytyi lähtemästä Tukholmasta ministeriön määräämässä ajassa. Suurlähettiläs Rafael Erich syytti alaistaan osallistumisesta Margit Millénin toimittamaan ja suurlähettilästä herjaavaan kirjoitukseen kahdessa eteläruotsalaisessa pikkulehdessä. Selkkaus herätti huomiota molemmissa maissa, ja asiaa puitiin myös eduskunnassa. Snellman piti itseään syyttömänä, syytti kohtalostaan juutalaisia ja alkoi kirjoitella Suomen äärioikeiston lehtiin. Hän tutustui kansallissosialismiin ja teki yhteistyötä muun muassa Suomalaissosialistisen Työväenpuolueen kanssa. Jatkosodan päätyttyä hän joutui natsiyhteyksien vuoksi eräiden muiden kanssa sisäministeri Kaarlo Hillilän määräyksestä maansisäiseen karkotukseen maaseudulle.

Teo Snellman oli terveellisten ruokatapojen ja vegetarismin eli kasvissyönnin uranuurtajia Suomessa, Panu Rajalan arvelun mukaan ”ehkä esikuvansa Hitlerin vaikutuksesta”. Hän kannatti erityisesti Are Waerlandin luomaa Waerland-ravitsemusoppia. Snellman kirjoitti useita kirjoja politiikasta, juutalaisvastaisuudesta ja terveellisistä elämäntavoista sekä holokaustia koskevista epäilyksistä.

Teokset 
 Ulkokansalaistoiminta ja siirtolaisten huolto I–II, Suomi-seura, 1929
 Erich, Maydel ja Tukholman selkkaus, 1936
 Ahvenanmaan kysymys ja Suomi–Ruotsi-ongelma, 1939
 Suomalainen ihanneravinto: Laktovegetaarinen keittokirja (4. uud. p.), 1977
 Paastoamalla terveeksi, 1979
 Parantava paasto: Paasto parannuskeinojen kuningas, 1988

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Keittokirjailijat
Suomalaiset kansallissosialistit
Suomalaiset diplomaatit
Suomen puolueiden puheenjohtajat
Suomalaiset äärioikeistolaiset poliitikot
Suomalaiset aateliset
Suomalaiset salaliittoteoreetikot
Holokaustin kieltäjät
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet