Romy Schneider

Romy Schneider, oikealta nimeltään Rosamarie Magdalena Albach-Retty, () oli itävaltalais-ranskalainen näyttelijä. Hän tuli kuuluisaksi jo teini-ikäisenä näytellessään nuoresta Itävalta-Unkarin keisarinna Elisabetista kertovassa Sissi-elokuvatrilogiassa. 

Aikuistuttuaan Schneider muutti Ranskaan, jossa teki menestyksekkään mutta varhaiseen kuolemaan katkenneen elokuvauran.

Ura 

Schneiderin äiti Magda alkoi ajaa tyttärensä näyttelijänuraa erottuaan miehestään 1945. Romy Schneider teki elokuvadebyyttinsä 1953 länsisaksalaisessa elokuvassa Sireenien kukkiessa (Wenn der weiße Flieder wieder blüht). Vuonna 1955 valmistui Itävaltalaisen Sissi-trilogian avaava elokuva Sissi, jossa teini-ikäisellä Schneiderilla oli päärooli. Voimakkaasti romantisoitu elokuvasarja perustuu löyhästi Itävallan keisarinnan Elisabetin nuoruusvuosiin. Trilogia teki Romy Schneiderista maailmankuulun tähden. 

Ensimmäisen ranskalaiselokuvansa Christine (1958) kuvauksissa Schneider rakastui vastanäyttelijäänsä, ranskalaiseen Alain Deloniin, ja he kihlautuivat vuonna 1959. Noina vuosina näyttelijä myös muutti Ranskaan asumaan. Vaikka kihlaus purkautui muutamaa vuotta myöhemmin, he näyttelivät yhdessä useissa elokuvissa vielä suhteen kariutumisen jälkeenkin, muun muassa eroottisessa trillerissä Vaarallinen loma (1969) ja Joseph Loseyn ohjaamassa Trotskin salamurhassa (1972).  

Schneider kuului maineikkaan italialaisen ohjaajan Luchino Viscontin mukaan Euroopan näyttelijöiden parhaimmistoon. Scneider näytteli myös esimerkiksi Franz Kafkan romaaniin perustuvassa Orson Wellesin ohjaamassa Oikeusjutussa.

Schneiderin Sissi-elokuvistaan saamansa leima haittasi hänen kansainvälistä uraansa Hollywoodissa. Hän näytteli tästä huolimatta Jack Lemmonin kanssa elokuvassa Vuoroin vieraissa (1964) sekä Woody Allenin ja Peter O’Toolen kanssa elokuvassa Hei, Pussycat! (1965). Uudessa kotimaassaan Ranskassa Schneider kuitenkin menestyi ja sai muun muassa kaksi parhaan näyttelijättären César-palkintoa. 1970-luvulla Schneider teki etupäässä vakavia draamarooleja, joskaan kaikkia hänen elokuvavalintojaan ei pidetä onnistuneina.

Schneider näytteli yhteensä 61 elokuvassa. Hänet nimettiin vuonna 1962 parhaaksi ulkomaalaiseksi näyttelijäksi ja hänet palkittiin Cesar-palkinnolla vuoisina 1979 ja 1981 .

Yksityiselämä 

Romy Schneider syntyi Saksan miehittämässä Itävallassa näyttelijäperheeseen: hänen vanhempansa Wolf Albach-Retty ja Magda Schneider olivat molemmat näyttelijöitä, samoin kumpikin isoäiti Rosa Albach-Retty ja Maria Schneider. Schneiderin äiti Magda esiintyi monessa tyttärensä varhaisessa elokuvassa. 

Romy vietti elämänsä 14 ensimmäistä vuotta isovanhempiensa luona sekä sisäoppilaitoksessa. Koulunkäynti katkesi kuitenkin teini-iässä alkaneeseen elokuvauraan, eikä Schneider hankkinut koskaan muodollista näyttelijänkoulutusta. 

Schneider koki yksityiselämässään huomattavan paljon vastoinkäymisiä. Hän avioitui berliiniläisen teatteriohjaajan Harry Meyenin kanssa vuonna 1966, ja heille syntyi samana vuonna poika David. Meyen sairasti kuitenkin masennusta johtuen keskitysleirillä kokemastaan kidutuksesta ja pariskunta erosi vuonna 1975. Harry teki itsemurhan vuonna 1979 ja David kuoli tapaturmaisesti vuonna 1981. 

Schneider meni vuonna 1975 uudelleen naimisiin henkilökohtaisen sihteerinsä Daniel Biasinin kanssa, ja heille syntyi vuonna 1977 tytär, näyttelijä Sarah Magdalena Biasini. Liitto päättyi kuitenkin "katastrofiin".

Schneider kärsi alkoholismista ja lääkkeitten väärinkäytöstä. Näyttelijä peilasi ongelmaansa valkokankaalla pienessä roolissa alkoholisoituneena naisena Claude Sautet’n elokuvassa Mado (1976). Schneiderin alkoholiongelma paheni hänen poikansa kuoltua, ja hän kuoli itse seuraavana vuonna sydänkohtaukseen, vain 43-vuotiaana. 

Schneider totesi kerran, ettei ollut onnistunut missään muussa asiassa paitsi elokuvaurallaan. Karikkoinen elämä toi Schneiderille Saksassa lisänimen ”tuskan kuningatar” (). Lisänimeen sisältyy viittaus nimitykseen ”sydänten kuningatar” (Königin des Herzens), jota Frans Joosef käyttää Sissi-elokuvassa: ”Teillä on jotain enemmän, teillä on kansalaisten sydämet. Olette sydänten kuningatar.”

Valikoitu filmografia 

 Sireenien kukkiessa (ohjaus Hans Deppe, 1953; Schneiderin esikoiselokuva)
 Sissi-trilogia (ohjaus Ernst Marischka)
 Sissi (1955)
 Sissi – nuori keisarinna (1956)
 Sissi – keisarinnan kohtalonvuodet (1957)
 Boccaccio ’70 (Luchino Viscontin ohjaama episodi, 1962)
 Oikeusjuttu (ohjaus Orson Welles, 1962)
 Kardinaali (ohjaus Otto Preminger, 1963)
 Vuoroin vieraissa (ohjaus David Swift, 1964)

 Hei, Pussycat! (ohjaus Clive Donner, 1965)
 Vaarallinen loma (ohjaus Jacques Deray, 1969)
 Ludwig II (ohjaus Luchino Visconti, 1972)
 Trotskin salamurha (ohjaus Joseph Losey, 1972)
 Likakätiset viattomat (ohjaus Claude Chabrol, 1975)
 Tärkeää... on rakastaa (ohjaus Andrzej Żuławski, 1975; César-palkinto)
 Une Histoire simple (ohjaus Claude Sautet, 1978; César-palkinto)
 Katherine Mortenhoen ostettu kuolema (ohjaus Bertrand Tavernier, 1979)
 Rakkauden aave (ohjaus Dino Risi, 1981)

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Romy Schneider NNDB:ssä
 Romy Passion. Le site entièrement consacré à: Romy Schneider
 Romy Schneider Archiv

Itävaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
César-palkinnon saajat