Säädösoikeus

Säädösoikeudellinen juridinen järjestelmä on sellainen, jossa kaikki tuomiot annetaan lainsäädäntövaltaa käyttävän hallinnollisen elimen hyväksymän kirjoitetun lainsäädännön pohjalta. Tapaoikeudellisissa järjestelmissä puolestaan tuomioita jaetaan myös käytännössä muodostuneiden ennakkopäätösten ja kirjoittamattoman lain pohjalta.

Säädösoikeudelliset järjestelmät perustuvat useimmiten vahvaan vallan kolmijako-opin periaatteeseen, jonka mukaan tuomioistuinten tulee sokeasti soveltaa kirjoissa määrättyä lakia. Säädösoikeudellisen järjestelmän historia kumpuaakin valistusajan ihanteista ja Ranskan vallankumouksen periaatteista. Useiden Euroopan maiden juridiset järjestelmät ovat saaneet vaikutteita Ranskassa vuonna 1804 käyttöön otetusta Code Napoléon -säädösoikeudesta.

Säädösoikeudellisen järjestelmän ja tapaoikeudellisen järjestelmän eroja saatetaan joskus kärjistää, koska myös säädösoikeudellisessa järjestelmässä tuomioistuimet joutuvat käytännössä tulkitsemaan lakia tapauskohtaisesti. Tuomioistuimet eivät aina kykene ainoastaan sokeasti soveltamaan heille annettua lakia, eikä kaikkia rikkeitä ole välttämättä yksiselitteisesti käsitelty kirjoitetussa laissa. Ennakkopäätökset ja -tapaukset ovat oikeuslähteitä myös säädösoikeudellisten maiden oikeuskäytännössä.

Säädösoikeudelliset järjestelmät jaetaan usein nykyisin kolmeen kategoriaan:
Ranskalainen: Ranska, Benelux-maat, Italia, Espanja, Portugali  Luxemburg, Brasilia, Meksiko, Macao, Portugalinkielisten maiden yhteisö,  Goa, Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu, Malta, Romania, Quebec ja  Louisiana
Saksalainen: Saksa, Itävalta, Sveitsi, Latvia, Viro, Tšekki, Venäjä, Liettua, Kroatia, Unkari, Serbia, Slovenia, Slovakia,  Bosnia ja Herzegovina, Kreikka, Ukraina, Turkki, Japani, Etelä-Korea, Taiwan ja  Thaimaa
Pohjoismainen: Tanska, Ruotsi, Suomi, Norja, Islanti
Kiinalainen: Manner-Kiina

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Yleinen oikeustiede
Seulonnan keskeiset artikkelit