Pekka Siitoin

Timo-Pekka Olavi Siitoin (20. toukokuuta 1944 Varkaus – 8. joulukuuta 2003 Vehmaa) oli Turussa ja Naantalissa vaikuttanut suomalainen okkultisti ja uusnatsi. Siitoin nousi julkisuuteen 1970-luvulla Adolf Hitleriä avoimesti ihailevana uusnatsina. Hänen myöhempää elämäänsä rasittivat vankeustuomio, perhetragediat ja alkoholin liikakäyttö.

Elämä

Varhaiset vuodet 
Suojelupoliisin vuonna 1976 tekemän poliisitutkintapöytäkirjan mukaan Pekka syntyi Siitoimen pariskunnan aviolapsena ja perhe oli taloudellisesti hyvinvoiva.

Pekka Siitoimen poika Paul Siitoin kertoi televisiodokumentissa Isän valtakunta, että hänen isänsä oli kertomansa mukaan adoptoitu vuonna 1944. Pekka Siitoimen oikea isä olisi ollut saksalainen upseeri von Weltheim ja äiti suomalais-venäläinen nainen. Pian syntymänsä jälkeen äiti olisi hylännyt poikansa lastenkotiin. Siitoimen vanhemmat olivat Hulde Sifia Rissanen ja Olavi Valdemar Siitoin.

Pekka Siitoin suoritti varusmiespalveluksensa Niinisalossa mittauspatteristossa ja hän kotiutui reservin alikersanttina. Hän opiskeli Turussa kauppakoulussa ja perusti oman valokuvastudion. Myöhemmin Siitoin aloitti elokuvauksen sekä avasi alan myymälän. Elokuvaosasto Siitoin-Filmi oy teki pääasiassa mainos- ja matkailufilmejä. Myöhemmin yritys kustansi okkultistista, ufologista ja poliittista kirjallisuutta, josta Siitoin itse on kirjoittanut suurimman osan. Siitoin käytti kirjoittaessaan muun muassa salanimiä Peter Siitoin, Jonathan Shedd, Hesiodos Foinix, Peter von Weltheim, Edgar Bock ja Cassius Maximanus. Kaksiosainen Musta Magia on käännetty myös ruotsiksi.

Nuoruudessaan Pekka Siitoin opiskeli myös Suomen Teatterikoulussa. Lisäksi hän oli selvänäkijä Aino Kassisen oppilas vuosina 1971–1974 yhdessä Vesa-Matti Loirin kanssa. Kassinen perehdytti Siitointa tiettävästi myös satanismiin, jota hän sanoi harjoittaneensa siitä lähtien. Siitoin perusti tuolloin okkultistisen Turun Hengentieteen Seuran, jota seurasi poliittis-okkulttinen Pegasos-seura. Turun Hengentieteen seuran aikoihin Siitoin suoritti kaukoparannusta ja julkaisi runsaasti alaan liittyvää kirjallisuutta.

Politiikka 
Siitoin toimi Suomen Maaseudun Puolueen kunnallisjärjestön varapuheenjohtajana 1970-luvun alussa. Ennen SMP:hen siirtymistään hän oli kuulunut kokoomusnuoriin. SMP:n hajaantumisen ja Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolueen perustamisen jälkeen Siitoin jäi pois toiminnasta, ryhtyi julkisesti kansallissosialistiksi ja perusti useita järjestöjä, kuten Isänmaallisen Kansanrintaman (IKR). Siitoin piti itseään Suomen kansallissosialistisen liikkeen ”valtakunnanjohtajana” ja kokosi enimmillään muutamia kymmeniä kannattajia. Kauko Kareen perustama Nootti-lehti julkaisi joitakin hänen kirjoituksiaan.

Sisäasiainministeriö lakkautti neljä hänen perustamaansa järjestöä, Turun Hengentieteen Seuran, Pegasos-seuran, Isänmaa ja vapaus sekä Isänmaallisen Kansanrintaman, vuonna 1977 uusfasistisina ja Pariisin rauhansopimuksen vastaisina.

Siitoin sai 141 ääntä vuoden 1996 kunnallisvaaleissa, mikä oli kuudenneksi eniten Naantalissa. Hän ei kuitenkaan tullut valituksi Naantalin kaupunginvaltuustoon heikomman vertailuluvun takia. Valtuustopaikka jäi 29 äänen päähän.

Siitoin loi laajalti yhteyksiä kansainvälisiin äärioikeistopiireihin, joiden avustuksella hän levitti Suomeen uusinta äärioikeistolaista materiaalia ulkomailta.

Siitoin esiintyi julkisuudessa natsiasussa ja kutsui itseään ”Valtakunnanjohtajaksi”.

Kansallis-Demokraattinen Puolue 
Kansallis-Demokraattinen Puolue (KDP) perustettiin korvaamaan kiellettyä IKR:ää kesällä 1978. KDP ei koskaan ollut puoluerekisterissä, eikä se ollut edes rekisteröity yhdistys, jotta yhdistyslainsäädäntö ei koskisi sitä. Käytännössä se toimi kuitenkin virallisen yhdistyksen tavoin. Kansallis-Demokraattinen Puolue oli järjestetty paikallisosastoihin ja paikalliskomendantteja oli eri puolilla Suomea. KDP kuului lyhyen aikaa Kansallinen Rintama (aikaisemmin Kansallinen Liittoneuvosto) -nimiseen suomalaisten natsiryhmittymien kattojärjestöön, jonka puheenjohtajana toimi Väinö Kuisma. Muut jäsenjärjestöt olivat Arjalainen Germaaniveljeskunta, Arjalaisen Veren Liitto ja Suomen Kansallisrintama, joka toimi aluksi itsenäisenä järjestönä, mutta sittemmin KDP:n alaisuudessa.

Vuonna 1984 KDP:n toiminta oli taantunut lähes pelkäksi postimyynniksi. KDP:ssä yritettiin vallankaappausta jäsenistön ollessa tyytymättömiä johtajansa toimintaan.

Maaliskuussa 1985 Siitoin esiintyi kannattajiensa kanssa Turun yliopiston ylioppilaskunnan kaapelitelevisiossa Kylä-TV:ssä. Turun yliopistossa alkoi myös esiintyä irlantilaisperäisiä fasistisia tarroja. Toiminta tuli eduskuntakyselyn aiheeksi. Syyskuussa 1985 Siitoin pyysi KDP:n kunniajäseneksi Pentti Linkolaa.

Siitoin esiintyy Arjalaisen Germaaniveljeskunnan (sittemmin Isänmaallinen Oikeisto) silloisen puheenjohtajan Väinö Kuisman kanssa 1990-luvun alkupuoliskolla tehdyssä Sieg Heil Suomi -dokumenttielokuvassa, jonka on suunnitellut ja ohjannut Nina Stenros. Dokumentti käsittelee pääasiassa Arjalaisen Germaaniveljeskunnan toimintaa sekä Kansallisen Rintaman perustamista.

Rikostuomiot 

Siitoin tuomittiin vuonna 1977 viideksi vuodeksi ja seitsemäksi kuukaudeksi vankeuteen yllytyksestä SKP:n Tiedonantaja-lehteä painaneen kirjapaino Kursiivin tuhopolttoon ja Pariisin rauhansopimuksessa kielletyn järjestön perustamisesta. Palon sytyttänyt laitosasentaja tuomittiin kolmeksi vuodeksi ja kahdeksaksi kuukaudeksi vankeuteen. Siitoin itse väitti saaneensa vankeustuomionsa ”pääasiassa poliittisista syistä”. Siitoin oli jo aikaisemmin tuomittu sakkoihin muun muassa ilkivallasta Turun synagogaa vastaan.

Loppuvaiheet 
Viimeiset vuotensa Siitoin asui huvilallaan Vehmaalla. Hän kuoli ruokatorven syöpään joulukuussa 2003 Vehmaan terveyskeskuksessa.

Poliittisia kantoja 
Siitoin kannatti suomalaiskansallista kulttuuria ja vastusti siirtolaisten ja pakolaisten ”järjestelmällistä maahantuontia”.

Siitoin halusi alistaa suurkapitalistit entistä tiukemman kontrollin alle ja lopettaa byrokratian.

Siitoin vaati kansalaisille 3 500 markan (noin 700 euron) verotonta perustoimeentuloa. Lisäksi perustuslain tuli taata kaikille työ, asunto, koulutus ja ilmainen terveydenhoito. Valtion ja kuntien palveluja tuli kehittää joka suhteessa.

Satanismi 
Åbo Akademin dosentti Kennet Granholmin mukaan Siitoimen kirjoissaan kuvaama H.P. Blavatskyn teosofia-oppiin pohjautunut satanismi ei ollut kristinuskon vastaista, vaan niissä Jumala esitellään ylimmäksi ja Kristus, Lucifer ja Saatana tälle alisteisiksi henkiolennoiksi. Siitoimen mielestä mitä tahansa näistä alemmista jumaluuksista voi palvoa Jumalan nimeen.

Perhe 
Omien sanojensa mukaan Siitoin oli elämänsä aikana ollut kolme kertaa naimisissa. Hänellä oli myös kuusi lasta, joista nuorin syntyi 1994. Vanhin poika Petri Siitoin kuoli auto-onnettomuudessa Naantalissa 1985 lähdettyään autolla viikonlopuksi varusmieslomalle Säkylästä. Tapahtuma masensi Siitointa niin pahoin, että hänen poliittinen toimintansa lamaantui pitkäksi aikaa. Toinen sisaruksista Elina Siitoin kuoli alkoholin ja lääkkeiden sekakäyttöön 28-vuotiaana. Pekka Siitoimen vaimo kuoli tammikuussa 2000. Poika Paul Siitoin kuoli 14.4.2012.

Elämäkerta 
Vuonna 2006 julkaistiin omakustanteena Iiro Nordlingin ja Olavi Koskelan kirjoittama elämäkerta Suomen Führer: Valtakunnanjohtaja Pekka Siitoin (1944–2003). Vuonna 2010 YLE TV1 esitti Miki Brunoun ohjaaman televisiodokumentin Tosi tarina: Isän valtakunta, joka kertoi Pekka Siitoimesta hänen poikansa Paulin silmin.

Teokset

Kirjoja 
 Yhteys ufoihin ja henkimaailmaan (Hesiodos Foinix), Turun hengentieteellinen seura, 1973
 Musta Magia I (Peter Siitoin), Turun hengentieteellinen seura, 1974
 Henget kertovat (Peter von Weltheim), Turun hengentieteellinen seura, 1974
 Uuden ajan unikirja (Cassius Maximanus), Turun hengentieteellinen seura, 1974
 Ufot, uskonto ja paholainen (Jonathan Shedd), Turun hengentieteellinen seura, 1974
 Musta Magia II, Turun hengentieteellinen seura, 1975
 Työväenluokan tulevaisuus (Peter Siitoin), Turun hengentieteellinen seura, 1975
 Paholaisen Katekismus, Kansallis-mytologinen yhdistys, 1977
 Laillinen laittomuus Suomessa, Kansallis-mytologinen yhdistys, 1979
 Rotu-oppi, Kansallis-mytologinen yhdistys, 1983
 Demokratia vaiko Fasismi? (Peter Siitoin), Kansallis-mytologinen yhdistys, 1984
 Kohti uutta uskoa (Peter von Weltheim), Kansallis-mytologinen yhdistys, 1989

Nauravat natsit 

Nauravat Natsit on Siitoimen vuonna 1986 julkaisema punk-levy. Kyseessä on hänen ainoa julkaisunsa, jolla hän lauloi ja esiintyi musiikkituotoksessa. Levyn muut esiintyjät eivät ole tiedossa. Levy äänitettiin alun perin C-kasetille kasettinauhurilla.

Kappalelista

Lähteet 
 Kalliala, Mari: "Pekka Siitoin: A reprensentative of the cultic milieu", The New Radical Right in Finland, s. 97–113. Toimittanut Kyösti Pekonen. The Finnish Political Science Association, 1999.
 Miettinen, Kimmo: Pekka Siitoin: Uupseeri ja herrasmies". (Haastattelu.) Bambi-lehti 3/1983.
 Kurkistaja, Antti:  GURUNI JA MESTARINI PEKKA SIITOIN: Antti Kurkistajan muisteloita oppi-isästään  https://m.barnesandnoble.com/w/guruni-ja-mestarini-pekka-siitoin-iiro-nordling/1137621064
 
 Nordling, Iiro: Pekka Siitoin: Cold War product, Satanist Neo-Nazi Fuehrer of Finland. 2014, ISBN 978-1-310653-80-3. (Verkkosivu.)
 Nordling, Iiro: Pekka Siitoinista Jussi Halla-ahoon: Antikommunismista ja natsismista maahanmuuttokriittisyyteen. 2014. ISBN 978-1-311699-18-3. (Verkkosivu.)
 Vil, Ike: Sons of Northern Darkness: Runoilijoita ja mielipuolia. Inferno Magazine #14 (12/2003).

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Pekka Siitoimen verkkosivusto (arkistoitu sivusto.)
 
 
 Nauravat Natsit Discogs-tietokannassa.
 Pekka Siitoin -soundboard.
 Pekka Siitoin Ylen Elävässä arkistossa.

Suomalaiset äärioikeistolaiset poliitikot
Suomalaiset uusnatsit
Suomalaiset okkultistit
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet