Sun Ra

Sun Ra (entinen  Herman Boole Blount, 22. toukokuuta 1914 Birmingham, Alabama – 30. toukokuuta 1993 Philadelphia) oli jazzsäveltäjä, orkesterinjohtaja ja pianisti. Hänet tunnetaan avantgarde-jazzin keskeisimpiin nimiin kuuluvana musiikillisena innovaattorina sekä koko musiikin historian eriskummallisimpiin hahmoihin kuuluvana henkilönä.

Omituinen persoona

Sun Ra väitti kuuluvansa enkelirotuun ja olevansa kotoisin Saturnus-planeetalta. Hän kehitti oman monimutkaisen kosmisen filosofiansa sekä valveutuneisuutta (”awareness”) ja rauhaa korostavan, usein runojen muotoon puetun sanoman. Sun Ra vastusti myös usein puheissaan rasismia sekä huumeiden käyttöä. Sun Ran syntymäajasta ei ole varmaa tietoa. Hän on antanut lukuisia eri päivämääriä siitä, milloin hän ”saapui maan päälle”. Monet näistä päivämääristä ovat ajoitukseltaan varsin muinaisia. Ulkopuoliset yleensä sanovat hänen syntyneen joskus vuosien 1910 ja 1918 välillä (artikkelin alussa oleva tieto perustuu hänen passiinsa). Sun Ra ei koskaan mennyt naimisiin, ja hänen tuttavansa ovat sanoneet, ettei hän näyttänyt olevan kiinnostunut seksuaalisista tai romanttisista suhteista muihin ihmisiin.

Elämä ja ura

Uran alkupuoli
Syntymänimeltään Sun Ra on Herman Boole Blount. Hän syntyi Birminghamissa, Alabaman osavaltiossa. Hänen nuoruudestaan ei tiedetä kovin paljoa. Hän soitti jo ammattimuusikkona pianoa 1930-luvun alkuvuosina. Hän siirtyi vuonna 1934 Chicagoon ja johti 1940-luvun alussa jo omia pieniä yhtyeitään. Hän esiintyi Fletcher Hendersonin ja Wyonie Harrisin kanssa. Toisen maailmansodan kuluessa hän oli vankilassa aseistakieltäytymisen vuoksi. Myöhemmin hän hylkäsi syntymänimensä kokonaan ja omaksui egyptiläisen Ra-jumalan nimen. Hän kokosi myös oman yhtyeensä, Arkestran, jonka jäsenet ovat vaihdelleen jatkuvasti vuosien varrella. Sun Ran pianonsoittotekniikka oli saanut vaikutteita bluesista, Count Basielta, Thelonious Monkilta ja eurooppalaisesta impressionismista.

1950-luku
Sun Ra aloitti big band -yhtyejohtajan tehtävänsä Chicagossa 1950-luvun alkupuolella. Jo tällöin hän alkoi kehittää big band -ohjelmistoaan "kosmisen musiikin" suuntaan, vaikka hänen musiikkinsa oli vielä tuolloin tiukasti etukäteen sovitettua ja siinä oli kuultavissa vaikutteita Duke Ellingtonilta ja Count Basielta. Mukana oli jo tuolloin saksofonistit Marshall Allen, John Gilmore ja Pat Patrick, joista kukin oli Sun Ran yhteistyökumppani seuraavien 40 vuoden ajan. Sun Ran oma filosofia ja maailmankuva sai ilmeisesti kypsän muotonsa jo vuonna 1952, jolloin hän vaihtoi virallisesti nimeään. Muinaisesta Egyptistä ja science fictionista vaikutteita saaneet asusteet tulivat osaksi Sun Ran persoonaa 1950-luvun lopulla.

1960-luku
Vuonna 1961 Sun Ra orkestereineen siirtyi Chicagosta New Yorkiin. Aluksi hänen oli vaikeaa löytää esiintymispaikkoja. Samoihin aikoihin Sun Ran musiikki muuttui huomattavasti kokeellisemmaksi ja sai vaikutteita samoihin aikoihin syntyneestä free jazzista. Kollektiivinen improvisointi nousi keskeiseen asemaan. Sun Ra alkoi myös tehdä kokeita mitä erilaisimmilla yhdistelmillä eri soittimia ja hän hyödynsi uutta nauhoitusteknologiaa kuten nauhakaikua ja muita erikoisia ääniä. Sun Ra laittoi muusikkonsa usein soittamaan rumpuja ottaen näin vaikutteita etnisestä musiikista. Saksofonistinsa hän laittoi soittamaan muita puhallinsoittimia kuten oboeta, huilua ja klarinettia. Lisäksi Sun Ra alkoi kokeilla ensimmäisten muusikkojen joukossa syntetisaattoreita ja muita uusia sähköisiä soittimia. Lisäksi show’ta täydensivät tanssijat. Sun Ra nousi suosionsa huipulle niin sanotun beat-sukupolven aikana. 1960-luvun lopulla hän muutti Philadelphiaan, joka pysyi hänen majapaikkanaan hänen kuolemaansa asti.

1970-luku

1970-luvulla Sun Ra palasi lähemmäs perinteisempää swing-musiikkia. Sun Ra piti tärkeänä perinteistä jazz-traditiota ja halusi pysytellä siinä. Nyt orkesteri esiintyi myös Euroopassa, muun muassa Suomessa Helsingin Kulttuuritalolla ja sai näin uutta yleisöä. Sun Ra ja hänen orkesterinsa jatkoivat esiintymistä Sun Ran vuonna 1993 tapahtuneeseen kuolemaan asti.

Tuotanto
Sun Ralta on julkaistu yli sata levyä. Monet niistä julkaistiin alun perin vain hyvin pieninä painoksina, joita levitettiin konserteissa. Myöhemmin isommat levymerkit ovat julkaisseet niitä uudestaan. Tunnetumpien levyjen joukkoon kuuluvat esimerkiksi:
Sound of Joy (1957)
Visits Planet Earth (1958)
Jazz in Silhouette (1959)
The Nubians of Plutonia (1959)
Holiday for Soul Dance (1960)
The Futuristic Sounds of Sun Ra (1961)
The Heliocentric Worlds of Sun Ra, Volume One (1965)
Nothing Is (1966)
Other Planes Of There (1966)
The Magic City (1966)
Atlantis (1969)
Space is the Place (1972)
Lanquidity (1978)
Strange Celestial Road (1980) 
Nuclear War (1982)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Sun Ran kokeellisessa jazzissa oli kosminen sanoma. Ylen Elävä arkisto.

Yhdysvaltalaiset jazzpianistit
Yhdysvaltalaiset jazzmusiikin säveltäjät
Yhdysvaltalaiset orkesterinjohtajat
Ufokontaktihenkilöt
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet