Santa Cruz de Mompox

Santa Cruz de Mompox, myös Mompox tai Mompós, on kunta Kolumbian pohjoisosassa Bolívarin departementissa. Hyvin siirtomaa-aikaisen kuvansa säilyttänyt Mompox sijaitsee Magdalenajoen saarella 249 kilometrin päässä Cartagenasta. Santa Cruz de Mompoxissa on noin 30 000 asukasta ja kunnan talous on riippuvainen turismista, kalastuksesta ja paikallisesta karjankasvatuksesta.

Vapaustaistelija Simón Bolívar on sanonut, että "Jos omistan elämäni Caracasille, niin sitten omistan Mompoxille loistoni". Bolívar saapui Mompoxiin vuonna 1812 ja rekrytoi melkein jokaisen työkykyisen miehen. Tämä noin 400 miehen osasto muodosti Bolívarin Caracasissa voiton ottaneen armeijan rungon.

Historia
Mampo oli paikallinen Quimbaya-heimon päällikkö espanjalaisten saavuttua paikalle. Don Alonso de Heredia perusti Mompoxin 3. toukokuuta 1537 turvasatamaksi Magdalenalle. Santa Cruz de Mompoxista tuli melko varakas satama, jonka kautta tavaraa kuljetettiin sisämaahan. Kaupunkiin perustettiin kuninkaallinen rahapaja ja kaupunki sai kuuluisuutta kultasepistään. Mompoxin vauraus alkoi hiipua jo 1800-luvulla, mutta lopullisen iskun taloudelle teki 1900-luvulla Magdalenan virranmuutos, jonka seurauksena sedimenttejä kerääntyi joen tähän haaraan. Maganguésta tuli tämän jälkeen tärkeämpi satamakaupunki.

Rakennuksia ja arkkitehtuuria
Santa Cruz de Mompox on kuuluisa siirtomaa-aikaisesta arkkitehtuurista, joka edustaa espanjalaisen ja intiaanityylin sekoitusta. UNESCO otti Mompoxin historiallisen keskustan maailmanperintöluetteloonsa vuonna 1995. Vielä nykyäänkin useimmat siirtomaa-aikaisista rakennuksista ovat käytössä alkuperäisessä tarkoituksessaan.
San Franciscon kirkko rakennettiin vuonna 1564 ja luostari perustettiin 1580. Kirkko tunnetaan komeasta seinämaalauksestaan, joka ikävä kyllä vahingoittui rekonstruktiossa 1996. Kirkon perustuksia on vielä tuon jälkeen vahvistettu ja restauroitu.
San Juan de Diosin sairaala valmistui vuonna 1550. La Orden de todos los Hermanos Hospitalarios ("Sairaalaveljien veljeskunta") otti sairaalan hallintaansa vuonna 1663. Se oli riippuvainen seudun voimakkaiden perheiden lahjoituksista ja kuninkaallisesta verosta, jota kerättiin Magdalenalla purjehtivilta laivoilta. San Juan de Diosia pidetään vanhimpana eteläamerikkalaisena sairaalana, joka toimii edelleen alkuperäisessä rakennuksessaan.
Calle Real del Medio -kadulla sijaitseva Apostoleiden talo oli paikallisen merenkulkuperheen kartano. Turistit vierailevat rakennuksessa nähdäkseen kuvat 12 apostolista ja Jeesuksesta viimeisellä ehtoollisella.
Kaupungintalossa sijaitsivat siirtomaa-aikaiset vankityrmät ja pormestarin vastaanottohuone.
Kunnanpalatsi tai San Carlosin luostari rakennettiin 1660. Luostarissa sijaitsi kaupungin ensimmäinen toisen asteen koulu. 
Saastattoman sikiämisen kirkko rakennettiin alkujaan vuonna 1541 savitiilestä. Kymmenen vuotta myöhemmin kirkkoa rakennettiin ja muuraukset korvasivat suuren osan savitiilestä ja olkikatto korvattiin tiilisellä katolla. Kokonsa takia kirkkoa pidetään usein Mompoxin katedraalina. Kirkko peruskorjattiin useita kertoja, viimeksi vuonna 1795. Maakunnan kuvernööri määräsi kirkon purettavaksi vuonna 1839 ja nykyinen kirkko rakennettiin paikalle.
Santa Bárbaran kirkko, yksi kaupungin parhaiten tunnetuimmista ja tärkeimmistä. Vuonna 1613 valmistuneessa rakennuksessa on kaunis barokkityylinen kellotorni. Se on koristeltu palmupuu-, kukka- ja leijonamuovauksilla. Tornin kupoli edustaa myös barokkityyliä ja kirkon kolme alttaria ovat kullattuja.

Aiheesta muualla

Matkakertomus ja kuvia Mompoxista  
Mompoxin arkkitehtuuri  
Santa Cruz de Mompox UNESCOn sivuilla  

Kolumbian kaupungit
Unescon maailmanperintökohteet Kolumbiassa
Bolívarin kunnat