Kivennapa

Kivennapa () on entinen Suomen kunta Karjalankannaksella Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Kivennapa sijaitsi vain 60 km:n päässä Pietarista Venäjän vastaisella rajalla. Se oli suurin Kannaksen rajakunnista, ja sillä oli myös pisin yhtenäinen raja Neuvostoliiton kanssa, 54 km. Kivennavan naapureina olivat etelässä Terijoki ja Uusikirkko, lännessä Kanneljärvi, pohjoisessa Muolaa ja Valkjärvi sekä koillisessa Rautu. Neuvostoliiton puolella rajanaapurina oli Lempaala. 

Kivennavan pinta-ala oli 633 km², asukkaita 10 000. Viipuri–Pietari-maantie kulki pitäjän halki.

Nykyisin Kivennavan kirkonkylän nimi on venäjäksi Pervomaiskoje, ja se on Leningradin alueen Viipurin piirin Pervomaiskojen eli Kivennavan maalaiskunnan keskus, jonka rajat kuitenkin poikkeavat suuresti Suomen aikaisen Kivennavan kunnan rajoista. Entisen Kivennavan Raivolan kylä puolestaan on nykyisen Roštšinon eli Raivolan kaupunkikunnan keskustaajama.

Historia 

Itsenäiseksi seurakunnaksi Kivennapa muodostui vuonna 1352 Hanttula-nimisenä. Ensimmäisen kerran Kivennapa mainitaan asiakirjoissa vuonna 1445 ja merkinnee etuvarustusta (saks. Kivenibbe). Kivennavalla siirryttiin kunnallishallintoon vuonna 1871. Vuonna 1911 Kivennavan Suomenlahteen rajoittuvasta eteläosasta muodostettiin Terijoen kunta. Valtio pidätti metsistä huomattavan osan ns. kruununpuistoiksi. Kivennavan metsistä erotettiin valtion metsiksi 10 000 hehtaaria eli 21 % koko pitäjän metsävaroista. 

Elokuussa 1911 keisari Nikolai II antoi lakiehdotuksen Kivennavan ja Uudenkirkon kuntien liittämisestä Pietarin kuvernementtiin. Yhtenä perusteluna asialle oli Kivennavan kuntaan vielä silloin kuuluneen Terijoen huvilayhdyskunnan runsas venäläisväestö. Ehdotus annettiin myös Suomen eduskunnan hyväksyttäväksi, mutta sai Suomessa osakseen ankaraa vastustusta ja jäi toteuttamatta. Suomen itsenäistymisen jälkeen vuonna 1920 Tarton rauhassa vahvistettiin vanha suuriruhtinaskunnan raja Suomen ja Neuvosto-Venäjän väliseksi rajaksi, ja näin ollen myös Kivennapa jäi Suomelle.

Maataloudesta sai toimeentulonsa 85 % väestöstä. Viimeisinä vuosina erikoistuttiin perunan ja sokerijuurikkaan sopimusviljelyyn. Pitäjässä oli mylly ja sahalaitoksia monissa kylissä, samoin pienteollisuutta ja monipuolista palvelutoimintaa. Raivolan kotelotehtaissa tehtiin lähes kaikki Suomen savukerasiat. Raivolassa oli myös oma sähkölaitos.

Kivennavan kylistä on heraldikko Martti Mikkolainen tehnyt maailmanhistorian ainoan kylävaakunasarjan.

Kivennavan väestöä sijoitettiin jatkosodan jälkeen seuraaville paikkakunnille: Eräjärvi, Hauho, Jämsä, Kangasala, Kuhmalahti, Lammi, Luopioinen, Längelmäki, Padasjoki, Pälkäne, Sahalahti ja Tuulos.

Kylät 
Ahjärvi, Hartonen, Hiirelä, Holttila, Ikola,  Jalkala, Joutselkä, Jäppinen, Kanala, Karvala, Kaukolempiälä, Kauksamo, Kekrola, Kivennavan kirkonkylä, Kontu, Korpikylä, Kotselkä, Lavola, Liikola, Lintula, Lipola, Miettilä, Multala, Mustapohja, Pamppala, Patrikki, Pihlainen, Polviselkä, Raivola, Rantakylä, Rasala, Riihisyrjä, Riihiö, Rontu, Räikylä, Saarenmaa, Seppälä, Siiranmäki, Soppikylä, Suurselkälä (Suurselkä), Tammiselkä, Tirttula, Tonteri, Uupune, Vaittila, Vanhakylä, Vehmainen, Voipiala, Vuottaa, Ylentelä.  

Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 18 koulupiiriin.

Henkilöitä 
Tunnettuja kivennapalaisia ovat punaisten johtajana toiminut näyttelijä Hugo Salmela, tulenkantajina tunnetut runoilija Ilmari Pimiä ja kirjailija Olavi Paavolainen sekä ruotsiksi kirjoittanut Raivolan kylän kuuluisa asukas Edith Södergran. Kotiseutuneuvos Uljas Kiuru on syntynyt Kivennavan Karvalassa. Kivennapalainen oli myös kaukopartiomies ja Mannerheim-ristin ritari Arvo Mörö, joka sodan jälkeen toimi liikennöitsijänä Oulussa. Myös yrittäjä Raimo Rahikka syntyi Kivennavalla. Kauppaneuvos Seppo Toiviainen syntyi Kivennavalla.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Historia ja väestö, Kivennapa.fi-sivusto
 Kivennapa-seura
 Kivennapa-säätiö
 VirtuaaliKivennapa
 Kivennanvan maastokartta 
 Luovutetun Karjalan linkit 
 Elonet: Finlandia-katsaus 17 (1943): Rintamajoukkojen rakentaman uuden Kivennavan kirkon vihkiäiset. - 8:00 elokuvan alusta

Kirjallisuutta
Karskela, Sirkka: Kivennapa : väestö ja tilat isonvihan jälkeen, 1998 ISBN 952-90074-5-0
Kivennapa kylästä kylään Kivennapalaisten pitäjäseura ry, 1987 ISBN 951-99842-3-2
Kivennapa : Kirkonkylä kotikontumme Nappoiset ry, 2003 ISBN 952-91-5895-5
Lemmetty, Sirkka (toim.): Kotikylät Kokkomäen kupeessa : kyläkirja Kivennavalta : Rontu, Seppälä, Holttila. Ronnun, Seppälän, Holttilan kyläkirjatoimikunta, 2004. ISBN 952-91-7801-8.
Sokka Seppo (toim.): KIVENNAVAN TENHO, 2020. ISBN 978-952-69509-0-7

 
Seulonnan keskeiset artikkelit