Asterikasvit

Asterikasvit eli mykerökukkaiskasvit (Asteraceae eli Compositae) on lajimäärältään maailman suurin siemenkasviheimo, jossa on 1 620 sukua ja 23 600 lajia. Toiseksi suurin on kämmekkäkasvit, jossa on 22 075 lajia. Asterikasvien nimi on johdettu nimisuvustaan astereista, mutta myös tunnettu nimellä mykerökukkaiset. Heimon lajit ovat levinneet Etelämannerta lukuun ottamatta kaikille mantereille.

Tuntomerkit 
Mykerökukkaiskasvit ovat tavallisesti ruohoja, mutta myös pensasmaisia ja joskus puuvartisia. Välkehtivät iridoidiyhdisteet puuttuvat. Kasveissa on erityskanavia. Lehtilaidat ovat vaihtelevanlaisia.

Asterikasveille tyypillinen kukinto on kehtomykerö, joka ulkonäöltään muistuttaa usein erehdyttävästi yhtä kukkaa, mutta muodostuu itse asiassa useista sadoista pienistä, samassa kukkapohjuksessa ja toisissaan kiinni olevista kukista, joista jokaisessa on pienoiskoossa kaikki tavallisen kukan osat: terälehdet, heteet, emit ja usein verholehdetkin. Kunkin pikkukukan terälehdet ovat tosin kasvaneet yhteen ja muodostavat kielimäisen tai torvimaisen teriön. Joillakin asterikasveilla kuten ahopäivänkakkaralla ja auringonkukalla mykeröä ympäröi vielä joukko laitakukkia, jotka näyttävät tavallisen kukan terälehdiltä, mutta joista jokaisessa on viisi kielimäisesti yhteen kasvanutta terälehteä.

Mykerön kehtosuomut sijaitsevat monessa rivissä ja pohjus on kuoppainen. Mykerön kunkin yksittäisen kukan verhiö on surkastunut. Kehräkukkien teriöliuskat ovat tavallisesti leveyttään pidempiä. Heteenponnet ovat kasvaneet yhteen, niiden lokerositeet ovat huomiota herättäviä, tyvestä lisäkkeellisiä. Kukissa on rengasmainen mesiäinen. Emiön vartalo kasvaa ponsien muodostaman putken läpi ja on haarainen, ja luottipinta on haarojen sisäpinnalla. Sikiäimessä on yksi pohjaistukallinen siemenaihe. Hedelmävaiheessa verhiö muuntuu hahtuvamaiseksi pappukseksi, joka auttaa hedelmän kulkeutumisessa kauemmas emokasvista. Siemenen endospermi on niukka tai puuttuu.

Evoluutio 
Asterikasvien monimuotoistuminen alkoi ilmeisesti Etelä-Amerikan eteläosissa. Ne levisivät sieltä Afrikkaan saarten välityksellä aikana, jolloin välimatka mannerten välillä ei ollut niin suuri kuin nykyään. Tässä vaiheessa on mahdollista, että saarten valtaaminen sai aikaan evoluutiota pensasmaisuuteen ja puuvartisuuteen, mikä näyttää olevan yhteistä monille saarille levinneille kasviryhmille. Pensasmaisuutta ja puuvartisuutta on kehittynyt kyllä myös Etelä-Amerikassa. Afrikasta alkanut sopeutumislevittäytyminen on luonut monia kehityshaaroja eli kladeja. Esimerkkinä tästä on muun muassa Carduoideae-alaheimon tribus Cardueae, jossa on ainakin 2 400 lajia, joista valtaosa on keskittynyt Välimeren alueelle. Ilmeisesti eteläisen Afrikan alueella on erilaistunut myös alaheimon Asteroideae tribus Gnaphalieae, joka sittemmin on kokenut uusia sopeutumislevittäytymisiä esimerkiksi Australaasiassa, josta tunnetaan noin 550 lajia. Villakoilla (Senecio) on tapahtunut leviämistä mantereelta toiselle. Marunat (Artemisia) ovat euraasialaista alkuperää ja niidenkin levittäytyminen on ollut mittavaa. Afrikan vuoristojen jättivillakot (Dendrosenecio) ovat keskenään läheistä sukua, mutteivät välitöntä sukua villakoille (Senecio). Espeletia on Andien luonteenomainen suku, joka sekin on toissijaisesti puuvartinen ja usein enemmän tai vähemmän paksurunkoinen. Vuoristoissa syntyneet kladit leviävät vuoristosta toiseen ikään kuin saarelta toiselle.

Asterikasvien leviämisen kaikkialle ja moninaistumisen syitä on etsitty monista seikoista. Ilmiön taustalla voivat olla mykerön kehittyminen ja sen runsas siementuotanto, hiilihydraattien varastoiminen fruktaaneina, sekundaaristen aineenvaihduntatuotteiden moninaisuus tai jotkin muut syyt. Heimo osoittaa huomattavaa tendenssiä morfoligisen monimutkaisuuden lisääntymiselle. Heimon muinaisuudessa on tapahtunut kromosomistojen moninkertaistumista (polyploidiaa). Vastaavanlainen tilanne on ollut heinäkasvien (Poaceae) heimossa, jossa on myös ollut laajamittaista genomin kahdentumista (duplikaatiota) ja hiilihydraattien varastointia fruktaaneina (ilmiötä sanotaan parallelismiksi).

Mykerökukkaiskasvien monimuotoistumisen suuruutta kuvaa hyvin se, että heimo muodostaa yksinään kahdeksan prosenttia koko aitokaksisirkkaisten eli eudikotyledonien lajimäärästä. Alaheimoista nuorin, Asteroideae, käsittää yli 16 000 lajia, mikä on kaksi kolmasosaa heimon koko lajimäärästä. Suurin osa vanhemmista alaheimoista on vähälajisia, poikkeuksena Cichorioideae 3 600 lajillaan ja Carduoideae noin 2 800 lajillaan. Evoluutionopeus heimon eri osissa on ollut hyvin erilaista.

Luokittelu 
Asterikasvien sukujen rajaaminen on käymistilassa. Klassinen esimerkki tässä suhteessa on vernonioiden (Vernonia) suku: onko siinä 800–1 000 lajia vai pitäisikö suku hajottaa 20 alatribukseen ja siis lukuisaan määrään sukuja, joista kaksi kolmasosaa käsittäisi vain yhden tai kaksi lajia? Pitäisikö villakoiden suku (Senecio) pitää yhdessä kaikessa laajuudessaan vai jakaa useammaksi suvuksi? Jaettunakin ahtaasti käsitetty villakoiden suku sisältäisi noin 1 000 lajia, ja se sisältäisi enemmän kuin kahdeksan eri evoluutiopuun haaraa eli kladia ja olisi parafyleettinen. Myös Asteroideae-alaheimon Inuleae-tribuksen alatribuksen Inulinae suvut tarvitsevat järjestämistä uudelleen, samoin tribuksessa Astereae. Risteytyminen tekee joistakin suvuista ja jopa alatribuksista para- tai polyfyleettisiä.

Alaheimot ja suvut 
Nykyisten fylogeneettisten sukulaisuustutkimusten mukaan asterikasvit jaetaan 13 alaheimoksi. Seuraavassa on mainittu myös runsaslajisimmat ja Pohjoismaissa esiintyvät suvut. Suluissa oleva numero tarkoittaa suvun lajimäärää. Suomalaiset nimet Viljelykasvien nimistön mukaan ja täydennetty Kassun mukaan.

 Barnadesioideae: Yhdeksän sukua ja 94 lajia Etelä-Amerikassa, erityisesti Andeilla.

 Famatinanthoideae: Ainoastaan yksi laji, Famatinanthus decussatus, joka kasvaa Luoteis-Argentiinassa.

 Mutisioideae: 44 sukua, 630 lajia Etelä-Amerikassa.
 Acourtia (65)
 Chaptalia (60)
 Gerbera – gerberat (35)
 Mutisia – inkaköynnökset (50)
 Trixis (50)

 Stifftioideae: Noin 10 sukua ja 40 lajia Venezuelassa, Guyanan alueella, Andeilla ja Etelä-Amerikan koillisosissa.

 Wunderlichioideae: Noin kahdeksan sukua ja 24 lajia Venezuelassa, Guyanan alueella, Etelä-Amerikan eteläosassa ja Lounais-Kiinassa.

 Gochnatioideae: Kahdeksan sukua ja 90 lajia Keski- ja Etelä-Amerikassa, erityisesti Karibian alueella ja eteläisessä Etelä-Amerikassa.

 Hecastocleidoideae: Vain yksi laji: Hecastocleis shockleyi Lounais-Yhdysvalloissa.

 Carduoideae: 83 sukua ja 2 780 lajia kaikkialla maapallolla, eniten pohjoisella pallonpuoliskolla. Tähän alaheimoon kuuluvat lajit ovat maitiasnesteettömiä ja niiden kaikki kukat ovat torvimaisia. Ne ovat usein piikikkäitä.
 Arctium – takiaiset
 Carduus – karhiaiset (90)
 Carlina – kurhot
 Carthamus – saflorit
 Centaurea – kaunokit (695)
 Cirsium – ohdakkeet (250)
 Cousinia (655)
 Dicoma (65)
 Echinops – pallo-ohdakkeet (120)
 Jurinea – karhiot (200)
 Onopordum – kruunuohdakkeet (60)
 Ptilostemon – raappaohdakkeet
 Saussurea – siniläätteet (300)
 Serratula – punaläätteet (70)
 Silybum – maarianohdakkeet

 Pertyoideae: Viisi tai kuusi sukua ja 70 lajia Afganistanista Itä- ja Kaakkois-Aasiaan.
 Ainsliaea (50)

 Gymnarrhenoideae: Ainoastaan Gymnarrhena micrantha, joka kasvaa Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä.

 Cichorioideae: Kaikkialla maapallolla 224 sukua ja 3 600 lajia. Tähän alaheimoon kuuluvat lajit ovat maitiaisnesteellisiä ja piikittömiä. Niiden kaikki kukat ovat kielimäisiä ja yleensä keltaisia. Tätä alaheimoa on aiemmin pidetty sikurikasvien (Cichoriaceae) heimona.
 Arnoseris – kultamaitiaiset
 Cicerbita – sinivalvatit
 Cichorium – sikurit
 Crepis – keltot (200)
 Hieracium – ukonkeltanot (90–tuhansia)
 Hypochaeris – häränsilmät (60)
 Lactuca – salaatit (125)
 Lapsana – linnunkaalit
 Leontodon – maitiaiset
 Lepidaploa (115)
 Lessinganthus (100)
 Mulgedium – rantasalaatit = Cicerbita, sinivalvatit (Räty ja Alanko 2004: 45)
 Mycelis – jänönsalaatit
 Picris – kitkeröt
 Pilosella – voikeltanot eli harakankeltanot
 Prenanthes – nauhahuiskut
 Scorzonera – sikojuuret (175)
 Sonchus – valvatit (60)
 Taraxacum – voikukat (60–500+)
 Tragopogon – pukinparrat (110)
 Vernonanthura (65)
 Vernonia – vernoniat (800–1 000)

 Corymbioideae: Yksi suku ja seitsemän lajia Etelä-Afrikassa.

 Asteroideae: Levinneisyys yleismaailmallinen; 1 135 sukua ja 16 360 lajia. Alaheimo voidaan jakaa myös kahdeksaan tribukseen seuraavasti:
 Tribus Inuleae:
 Inula – vankkahirvenjuuret
 Pulicaria – kirppuruohot
 Telekia – auringontähdet
 Tribus Gnaphalieae:
 Anaphalis – nukkajäkkärät (110)
 Antennaria – kissankäpälät (70–satoja)
 Filago – tuulenlennot eli sykerötuulenlennot
 Gnaphalium – jäkkärät (150)
 Helichrysum – nappiolkikukat (500–600)
 Pseudognaphalium – keltajäkkärät (80)
 Tribus Astereae:
 Aster – asterit (180)
 Bellis – kaunokaiset
 Callistephus – kiinanasterit
 Conyza – koiransilmät (60)
 Crinitaria, suvussa kultakutriasteri (Crinitaria linosyris, syn. Galatella linosyris)
 Erigeron – kallioiset (200)
 Solidago – piiskut (150)
 Tripolium – meriasterit, suvussa meriasteri (Tripolium vulgare, syn. Aster tripolium)
 Tribus Anthemideae:
 Achillea – kärsämöt (115)
 Anthemis – sauramot (210)
 Artemisia – marunat (550)
 Chamaemelum – kampasauramot
 Chrysanthemum – krysanteemit
 Cotula – kotulat
 Glebionis – suvikakkarat
 Leucanthemum – päivänkakkarat
 Matricaria – tuoksusauniot
 Mauranthemum – peikonkakkarat
 Seriphidium (130), suvussa merimaruna (Seriphidium maritimum, syn. Artemisia maritima)
 Tanacetum – pietaryrtit (150)
 Tripleurospermum – sauniot
 Tribus Senecioneae:
 Doronicum – vuohenjuuret
 Ligularia – helonauhukset (125)
 Petasites – ruttojuuret
 Senecio – villakot (1 000)
 Sinacalia – huiskunauhukset
 Tephroseris – karvakot
 Tussilago – leskenlehdet
 Tribus Calenduleae:
 Calendula – kehäkukat
 Tribus Heliantheae:
 Ambrosia – tuoksukit
 Arnica – arnikit
 Bidens – rusokit (235)
 Coreopsis – kaunosilmät (115)
 Cosmos – kosmokset
 Dahlia – daaliat
 Galinsoga – saurikit
 Guizotia – keltiöt
 Helianthus – auringonkukat
 Heliopsis – päivänsilmät
 Iva – suomuiivat
 Rudbeckia – päivänhatut
 Sigesbeckia – nystytähdet
 Tagetes – samettikukat
 Xanthium – sappiruohot
 Tribus Eupatorieae:
 Ageratum – sinitähtöset
 Eupatorium – punalatvat (1200 laajasti ymmärrettynä, mutta 40 suppeasti ymmärrettynä)
 Liatris – punatähkät
 Muita alaheimon sukuja:
 Ageratina – valkolatvat (290)
 Baccharis (400)
 Blumea (100), suvussa kamferikasvi (Blumea balsamifera)
 Brachyscome – kaulukset (70)
 Brickellia (110)
 Calea – harhiot (110)
 Celmisia – kelmisiat (60)
 Chromolaena (165)
 Cremanthodium (70)
 Diplostephium (90)
 Emilia – emiliat (90)
 Espeletia (90)
 Euryops – kehrämöt eli kesämarjukat eli marjukat (100)
 Felicia – nukkeasterit (85)
 Fleischmannia (80)
 Gynoxys (60)
 Haplopappus (70)
 Koanophyllum (110)
 Leontopodium – alppitähdet (60)
 Mikania – mikaniat (430)
 Monticalia (60)
 Olearia – puuasterit (130)
 Packera (65), suvussa rohtovillakko (Packera aurea)
 Parasenecio – idänkakaliat (60)
 Pectis (100)
 Pentacalia (200)
 Perityle (65)
 Pluchea (80)
 Pteronia (80)
 Psiadia (60)
 Pulicaria – kirppuruohot (80)
 Stevia – steviat (235)
 Symphyotrichum – amerikanasterit (90)
 Verbesina – helosäteet (300)
 Viguiera (180)
 Wedelia (100), suvussa hippusilmä (Wedelia trilobata, syn. Sphagneticola trilobata)

Asterikasvien sukuja aakkosittain 

Sukuja, joissa on suomeksi nimettyjä lajeja:

 Achillea – kärsämöt
 Acmella – parakrassit
 Acroptilon – arokaunokit
 Adenostyles – kaunot
 Ageratina – valkolatvat
 Ageratum – sinitähtöset
 Ajania – ajaniat
 Alfredia
 Allagopappus – helolatvat
 Amberboa – tuoksukaunokit
 Ambrosia – tuoksukit
 Ammobium – iäisyydenkukat
 Anacyclus – raimikit
 Anaphalis – nukkajäkkärät
 Andryala – kaninkeltot
 Antennaria – kissankäpälät
 Anthemis – sauramot
 Arctanthemum – jäämerenkakkarat
 Arctium – takiaiset
 Arctotheca – kultasilmät
 Arctotis – hopeasilmät
 Argyranthemum – marketat
 Argyroxiphium – laavakalvat
 Arnica – arnikit
 Arnoglossum – lännenkakaliat
 Arnoseris – kultakaunokit
 Artemisia – marunat
 Aster – asterit
 Asteriscus – asterikit
 Atractylis – värttinäohdakkeet
 Atractylodes – sulkakehdot
 Bedfordia – huovikit
 Bellis – kaunokaiset
 Berkheya – kapinsäteet
 Berlandiera – suklaakukat
 Bidens – rusokit
 Blennosperma – aurikit
 Blumea
 Boltonia – lumeasterit
 Brachyglottis – huopiot
 Brachyscome – kaulukset
 Buphthalmum – häränkukat
 Calea – harhiot
 Calendula – kehäkukat
 Callistephus – kiinanasterit
 Carduus – karhiaiset
 Carlina – kurhot
 Carthamus – saflorit
 Catananche – katanat
 Celmisia – kelmisiat
 Centaurea – kaunokit
 Centratherum – napikit
 Cephalipterum – paperipallokukat
 Chamaemelum – kampasauramot
 Cheirolophus – pensaskaunokit
 Chondrilla – piiskasalaatit
 Chrysanthemum – krysanteemit
 Chrysocephalum – kultapäät
 Chrysogonum – kultatähdet
 Chrysothamnus – jänönharjat
 Cicerbita – sinivalvatit
 Cichorium – sikurit
 Cirsium – ohdakkeet
 Cladanthus – taurikit
 Coleostephus – kultakakkarat
 Conyza – koiransilmät
 Coreopsis – kaunosilmät
 Cosmos – kosmokset eli kosmoskukat
 Cota – piirtosauramot
 Cotula – kotulat
 Craspedia – kultahehkut
 Crepis – keltot
 Crupina – sutikaunokit
 Cynara – artisokat
 Dahlia – daaliat
 Delairea – murattivillakot
 Dendrosenecio – jättivillakot
 Dieteria
 Dimorphotheca – sääkukat
 Dittrichia – tahmakot
 Doronicum – vuohenjuuret
 Dracopis (suom. kasvinimistössä esiintyy muodossa "Dracopsis") – syyshatut
 Echinacea – punahatut
 Echinops – pallo-ohdakkeet
 Eclipta – nepikit
 Elytropappus – sarvikuononpensaat
 Emilia – emiliat
 Enceliopsis – sunikit
 Ericameria – kultataljapensaat
 Erigeron – kallioiset
 Eriocephalus – villapäät
 Eriophyllum – villamot
 Eupatorium – punalatvat
 Eurybia – kelloasterit
 Euryops – kehrämöt eli marjukat
 Farfugium – nauhiot
 Felicia – nukkeasterit
 Filago – tuulenlennot
 Gaillardia – sädekukat
 Galactites – maito-ohdakkeet
 Galatella – kutriasterit
 Galinsoga – saurikit
 Gazania – timanttikukat
 Gerbera – gerberat
 Glebionis – suvikakkarat
 Gnaphalium – jäkkärät
 Gonospermum – kultakruunut
 Grindelia – rilpiöt
 Guizotia – keltiöt
 Gundelia – uurnalatvat
 Gutierrezia – kalkkaronhatut
 Gymnocoronis – vesiasterit
 Gynura – samettilehdet
 Hedypnois – vuohensilmät
 Helenium – hohdekukat
 Helianthella – päiväntähdet
 Helianthus – auringonkukat
 Helichrysum – olkikukat
 Heliopsis – päivänsilmät
 Helipterum – ikikukat
 Helminthotheca – muikiot
 Heteranthemis – keijunkakkarat

 Heteropappus – sinnikit
 Hieracium – ukonkeltanot
 Homogyne – alppitupsut
 Hyoseris – siansalaatit
 Hypochaeris, syn. Hypochoeris – häränsilmät
 Inula – hirvenjuuret
 Ismelia – kirjokakkarat
 Iva – iivat
 Jacobaea – peijavillakot
 Jurinea – karhiot
 Kleinia – mehivillakot
 Lactuca – salaatit
 Laphangium
 Lapsana – linnunkaalit
 Lasiopogon – vällykit
 Launaea – risuvalvatit
 Layia – tipsut
 Leontodon – maitiaiset
 Leontopodium – alppitähdet
 Leptinella – saumayrtit
 Leucanthemella – syyspäivänkakkarat
 Leucanthemopsis – pikkukakkarat
 Leucanthemum – päivänkakkarat
 Leucophyta – hopealangat
 Leuzea – maraljuuret
 Liatris – punatähkät
 Ligularia – nauhukset
 Lindheimera – heimerat
 Lonas – ikikullat
 Machaeranthera – maarikit
 Madia – madiat
 Matricaria – tuoksusauniot
 Mauranthemum – peikonkakkarat
 Melampodium – kesäkaulukset
 Micropus – hauniot
 Mikania – mikaniat
 Monoculus – oranssisilmät
 Montanoa – kakkarapuut
 Mutisia – inkaköynnökset
 Mycelis – jänönsalaatit
 Notobasis – sakaraohdakkeet
 Olearia – puuasterit
 Omalotheca – tähkäjäkkärät
 Oncosiphon – kapinsauniot
 Onopordum – kruunuohdakkeet
 Osteospermum – tähtisilmät
 Othonna – mehisilmät
 Packera
 Pallenis – keltatähdet
 Parasenecio – idänkakaliat eli kakaliat
 Parthenium – helmikit
 Pericallis – sineraariat
 Petasites – ruttojuuret
 Phagnalon – kalliosilmät
 Phalacrachena – suolakaunokit
 Picnomon – siiliohdakkeet
 Picris – kitkeröt
 Pilosella – voikeltanot eli harakankeltanot
 Piqueria – rohtiot
 Prenanthes – nauhahuiskut
 Pseudognaphalium – keltajäkkärät
 Ptilostemon – raappaohdakkeet
 Pulicaria – kirppuruohot
 Ratibida – keltahatut
 Reichardia – kehriöt
 Rhagadiolus – tähtisalaatit
 Rhaponticum – käpylatvat
 Rhodanthe – ikikukat
 Rudbeckia – päivänhatut
 Santolina – hopeayrtit
 Sanvitalia – huovinkukat
 Saussurea – siniläätteet eli läätteet
 Schizogyne – heloharjat
 Scorzoneroides – suomumaitiaiset
 Schoenia – olkihatut
 Scolymus – kultaohdakkeet
 Scorzonera – sikojuuret
 Senecio – villakot
 Serratula – punaläätteet
 Shinnersia – tammenlehväruohot
 Sigesbeckia – nystytähdet
 Silphium – kompassikukat
 Silybum – maarianohdakkeet
 Sinacalia – huiskunauhukset
 Solidago – piiskut
 Sonchus – valvatit
 Sphagneticola
 Staehelina – hoikkakehdot
 Steirodiscus – kultamarketat
 Stevia – steviat
 Stoebe – rassiot
 Stokesia – sinikit
 Sventenia – eerikinvalvatit
 Symphyotrichum – amerikanasterit
 Tagetes – samettikukat
 Tanacetum – pietaryrtit
 Taraxacum – voikukat
 Telekia – auringontähdet
 Tephroseris – karvakot
 Tetradymia – hevonharjat
 Thelesperma
 Thymophylla – kehräkaulukset
 Tithonia – titoniat
 Tolpis – keltasilmät
 Townsendia – mantiot
 Tragopogon – pukinparrat
 Tripleurospermum – peltosauniot
 Tripolium – meriasterit
 Tussilago – leskenlehdet
 Urospermum – pukinmykeröt
 Ursinia – neidonsilmät
 Verbesina – helosäteet
 Vernonia – vernoniat
 Vieraea – teneriffankultasäteet
 Volutaria – sorjakit
 Wyethia – sädekorviot
 Xanthisma
 Xanthium – sappiruohot
 Xeranthemum – paperikukat
 Xerochrysum – iso-olkikukat
 Zinnia – tsinniat eli oppineittenkukat

Lähteet 
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet. http://finto.fi/kassu/fi/page/k560
 Räty, E. ja Alanko, P. 2004: Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliitto. ISBN 951-8942-57-9
 Stevens, P. F. 2001–: Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Asterikasvit eli mykerökukkaiskasvit (Asteraceae)
 Suomen Lajitietokeskus: Asterikasvit – Asteraceae
 Den virtuella floran: Asteraceae 
 Flora of China: Asteraceae 

Kasviheimot
Seulonnan keskeiset artikkelit