Biblia

Biblia (Biblia: Se on: Coco Pyhä Ramattu Suomexi) oli ensimmäinen kokonainen Raamatun suomennos, joka valmistui vuonna 1642. Siitä tehtiin uudet kieleltään ajanmukaistetut versiot vuosina 1683–1685 ja 1776. Pienempiä kielellisiä korjauksia tehtiin vielä 1800-luvulla. Nykyään Biblialla tarkoitetaan usein juuri uusinta versiota, joka hyväksyttiin virallisesti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon raamatunkäännökseksi vuonna 1776. Sen korvasi uudempi käännös, jota nykyisin kutsutaan Pyhäksi Raamatuksi, vuosina 1933–1938.

Useissa Biblian laitoksissa ovat mukana myös Vanhan testamentin apokryfiset kirjat toisin kuin yleensä uudemmissa käännöksissä suurikokoisia perheraamattuja lukuun ottamatta.

Biblian syntyvaiheet 

Kaarle-herttua oli asettanut 1602 piispa Sorolaisen johtaman komitean kääntämään Raamatun suomeksi. Kun kuitenkin komitean keskeinen jäsen, Turun koulun rehtori Marcus Henrici Helsingius kuoli jo 1609 ja kun yleinen poliittinen ilmapiiri ajoi piispa Sorolaisen vaikeuksiin, jäi työ keskeneräiseksi.

Piispa Isaacus Rothovius jakoi heti Turkuun tultuaan Raamatun kirjoja eri papeille käännettäväksi. Käännöstyön kiirehtiminen on ymmärrettävää, sillä toisaalta oli saatava Jumalan Sana kansankielellä luettavaksi ja toisaalta Kustaa II Aadolfin ruotsinkielinen kirkkoraamattu oli ilmestynyt 1618. Piispa saattoi ilmoittaa kuninkaalle 1630, että ensimmäinen suomenkielinen kokoraamattu oli valmis ja odotti painatustaan.

Painotyö lykkääntyi ilmeisesti Saksan sodan vuoksi, eikä käännöksen laatuunkaan oltu täysin tyytyväisiä.  Nimenomaisesti Rothoviuksen ansiosta hanke ei päässyt unohduksiin ja vuoden 1636 valtiopäivillä asia oli uudelleen esillä. Samoin 1638, jolloin piispa uudisti pyyntönsä ja hallitus asetti suomennoskomitean, puheenjohtajana Turun kirkkoherra Eskil Petraeus. Muut jäsenet olivat Piikkiön kirkkoherra Gregorius Favorinus, Maskun rovasti Henrik Hoffman sekä Turun Akatemian pyhien kielten professori Martinus Stodius. Komitean saamissa ohjeissa vaadittiin paitsi puhdasta suomea, “jota kaikkialla Suomessa pystytään hyvin ymmärtämään”, myös nimenomaan alkukielen mukaista käännöstä, jonka kuitenkin tuli vastata Lutherin tekemän käännöksen tulkintoja. Komitean työ ilmeisesti pohjasi suurelta osalta aiempaan käännökseen,  sillä jo syksyllä 1640 tukholmalainen kirjanpainaja Henrik Keyser aloitti painatuksen. Kokoraamattu valmistui 1642 ja käännöstyön tehneille neljälle kirkonmiehelle annettiin palkaksi koko manttaalin talo elinikäiseksi läänitykseksi ja yhdet kirkonkymmenykset.

Raamattua painettiin 1200 kappaletta, joista 750 tuli Suomeen.  Kun komea-asuinen kirja oli valmis, tajuttiin Suomessa tapahtuman merkitys ja tämän johdosta 31. heinäkuuta 1642 jokaisessa kirkossa pidettiin kiitosjumalanpalvelus. Piispa Rothovius velvoitti papistoa hankkimaan Raamatun jokaiselle suomenkieliselle seurakunnalle kymmenen riikintaalerin sakon uhalla.

Biblian käyttö nykyisin 

Biblia on edelleen käytössä joillain konservatiivisilla herätysliikkeillä, kuten vanhoillislestadiolaisilla, esikoislestadiolaisilla ja rukoilevaisilla, koska heidän mielestään Raamatun alkuperäinen sanoma välittyy siitä paremmin kuin uudemmista käännöksistä. Vanhoillislestadiolaiset eivät hyväksyneet 1930-luvulla ilmestyneitä käännöksiä käytettäväksi omissa tilaisuuksissaan, mutta he ovat kuitenkin hyväksyneet uusimman käännöksen (1992), jonka valmistelussa oli mukana srk-lainen runoilija-pappi, ja käyttävät myös sitä.

Katso myös 

 Se Wsi Testamenti
 Uusi kirkkoraamattu (1992)

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Biblia
 Finbible. Suomalaiset Raamatunkäännökset 1933–1938, 1776, 1642 apokryfikirjoineen sekä Se Wsi Testamenti 1548 ja Vanha Testamentti 1552 (niiltä osin kuin käännös on tuolloin tehty).

Suomalaiset raamatunkäännökset
Esikoislestadiolaisuus
Rukoilevaisuus
Vanhoillislestadiolaisuus