Korkea fantasia

Korkea fantasia on fantasiakirjallisuuden alalaji, jossa tarina sijoittuu kokonaan tai suurimmaksi osaksi kuvitteelliseen maailmaan.

Korkea ja matala fantasia 

Korkea fantasia eroaa matalasta fantasiasta, jossa fantasiaelementit sijoittuvat tuttuun reaalimaailmaan. Joskus termiä kuitenkin käytetään toisessa merkityksessä eli kun halutaan tehdä ero yliluonnollisten elementtien määrässä. Korkean fantasian yliluonnollisten elementtien määrä on suuri, kun taas matala fantasia on arkisempaa, eivätkä esimerkiksi taruolennot ole kovin yleisiä.

Korkean ja matalan fantasian välimuodoksi on määritelty kahden maailman fantasia eli avoimen maailman fantasia. Sellaisissa tarinoissa tunnetun todellisuuden ja fantasiamaailman välillä on jokin kulkureitti, esimerkkinä J. K. Rowlingin Harry Potter -kirjat.

Eeppinen fantasia 

Eeppinen fantasia edustaa laveaa eli eeppistä kerrontaa, jossa tapahtumat vyöryvät eteenpäin mahtipontisesti. Tarinat ovat pitkiä ja monipolvisia, ja niiden keskeinen teema on yleensä taistelu yliluonnollista pahuutta vastaan. Kertomukset sijoittuvat tarumaiseen menneisyyteen ja myyttisiin maihin, joissa taikuuden käyttö on yleistä. Yleensä teokset ovat pitkiä kirjasarjoja.

Eeppiselle fantasialle ovat tyypillisiä pikkutarkasti luodut kuvitteelliset maailmat, joilla on oma historiansa, mytologiansa, kasvi- ja eläinkuntansa ja jopa pitkälle kehitellyt kuvitteelliset kielet. Näitä maailmoja kansoittavat monenlaiset taruolennot, kuten lohikäärmeet, kääpiöt, haltiat ja peikot. Tällaiseen erityisesti anglosaksiseen populaariin fantasiaan viitataan myös nimellä tolkienlainen fantasia J. R. R. Tolkienin mukaan.

Lajin kaavojen mielikuvituksettomaan käyttöön saatetaan viitata tusinafantasiana.

Tunnettuja kirjoja ja kirjailijoita
 David Eddings: Belgarionin taru ja Mallorean taru
 Ursula K. Le Guin: Maameren tarinat
 Robert Jordan: Ajan pyörä
 C. S. Lewis: Narnian tarinat
 R. A. Salvatore: Forgotten Realms -kirjat
 J. R. R. Tolkien: Taru sormusten herrasta
 Christopher Paolini: Perillinen-trilogia
 George R. R. Martin: Tulen ja jään laulu

Suomessa 

Seikkailufantasia tuli Suomessa lopullisesti tunnetuksi 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Viihteellisen fantasian keskeiseksi muodoksi tuli viihteellinen roolipelifantasia, fantasiaromaanit, joita tehdään samoihin fantasiamaailmoihin sijoittuvien roolipelien pohjalta. Roolipelifantasia tuli Suomeen, kun Margaret Weisin ja Tracy Hickmanin Dragonlance-kirjoja alettiin kääntää vuonna 1990. 

Fantasiakirjallisuus koki 1990-luvun alkupuolella Suomessa suuren noususuhdanteen. Otava, Jalava ja Karisto julkaisivat ajan fantasiakirjallisuudelle ominaista eeppistä fantasiaa eli pitkiä, samaan maailmaan sijoitettuja teossarjoja. Yhdysvaltalaisen David Eddingsin Belgarionin taru suomennettiin 1991–1993. 1990-luvun jälkipuoliskolla suomennettiin runsaasti muutakin viihdefantasiaa, kuten Terry Brooksin, Robert Jordanin ja Tad Williamsin fantasiasarjoja.

Katso myös 
 Miekka ja magia
 Uuskumma
 Quest

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Petri Hiltunen: Fantasian pahimmat kliseet – top 10. Kosmoskynä 4/1995 – Legolas 1/1995.

Fantasian lajit