Elina Salo

Aino Elina Salo (oik. Maisala; s. 9. maaliskuuta 1936 Sipoo) on suomalainen näyttelijä. Salo on tehnyt pitkän uran elo­kuva­näyttelijänä aina 1950-luvulta alkaen nyky­päivän kansainvälisiin kuvauksiin asti. Hänet tunnetaan vahvoista rooli­töistään Lilla Teaternissa ja Aki Kauris­mäen elo­kuvissa sekä roolistaan Pikku Myynä televisio­sarjassa Muumilaakson tarinoita.

Ura 

Teatteri­koulun vuosina 1955–1958 käynyt Elina Salo näytteli Suomen Filmi­teollisuuden elo­kuvissa 1950-luvun puoli­välistä saakka. Ensimmäinen muistettavampi rooli Salolla oli Maunu Kurkvaaran elokuvassa Pata­rouva (1959). Vuosi­kymmenen vaihteen tienoilla hän sijoittui useina vuosina ensimmäiselle sijalle Elokuva-Aitta-lehden järjestämissä ”Suomen suosituin elo­kuva­näyttelijätär” -äänestyksissä. Sittemmin hän on ollut niinkin eri­tyyppisten ohjaajien kuin Aarne Tarkaksen, Matti Kassilan, Risto Jarvan ja Aki Kauris­mäen luotto­näyttelijä. Tuolloin Salo teki mieleen­jääneet roolit muun muassa Kassilan ohjaamassa klassikossa Komisario Palmun erehdys (1960) sekä sitä seuranneessa Kaasua, komisario Palmu! -elokuvassa.

Alkuaikojen yksi­ulotteisten farssien ja pirteiden tyttö­roolien jälkeen Salon vahva näyttelijä­persoonallisuus pääsi kunnolla esiin suomalaisen elo­kuvan ”uuden aallon” myötä Jarvan ja Jaakko Pakkas­virran esikois­elo­kuvassa Yö vai päivä (1962) sekä etenkin Jarvan elokuvassa Työmiehen päiväkirja (1967).

Elo­kuva­roolien lisäksi Salo teki uraa myös teatterinäyttämöillä, Intimiteatterissa vuosina 1960–1965 ja Lilla Teaternissa vuodesta 1967.

1970-luvulle tultaessa Elina Salon elo­kuva­ura hiljeni, ja muutaman vuoden ajan hän teki vain pieniä sivu­rooleja. Rooli runoilija L. Onervana Jaakko Pakkas­virran Eino Leino -elo­kuvassa Runoilija ja muusa (1978) käynnisti uuden, aktiivisemman kauden. Myöhäisemmän jakson merkittäviä tapauksia ovat olleet lukuisat luonne­roolit Aki Kauris­mäen elo­kuvissa. Roolisuoritus rouva Sjö­holmina elo­kuvassa Kauas pilvet karkaavat (1996) palkittiin Jussi-palkinnolla. Salon tuorein elo­kuva­työ on Clairen rooli elo­kuvassa Le Havre vuonna 2011. Tästä roolista hän sai jälleen parhaan nais­sivu­osan Jussi-palkinnon.

Salo on näytellyt kaikkiaan yli 70 elo­kuvassa, ja sivu­roolien ohella hän on tehnyt monia merkittäviäkin osia, niin draamoissa kuin komedioissa.

Elina Salo on ollut pitkään myös lasten­ohjelmien televisio­äänenä. Hänet kuullaan Pikku Myyn ääni­roolissa animaatio­sarjassa Muumilaakson tarinoita sekä elo­kuvassa Muumi­peikko ja pyrstö­tähti. Kyseistä roolia Salo on esittänyt aiemminkin Lilla Teaternin Muumi-näytelmissä sekä Vivica Bandlerin ohjaamassa ruotsin­kielisessä televisio­sarjassa Muumi­peikko (1969).

Näyttelijän­uran lisäksi Elina Salo on levyttänyt musiikkia, josta suurin osa on lastenlauluja. Yksi tunnetuimpia hänen esittämiään kappaleita on vuonna 1979 levytetty ”Lähdetään Korkeasaareen”.

Yksityiselämä 

Elina Salo oli naimisissa Pertti Maisalan kanssa vuosina 1963–1976, ja heillä on tytär Saara (s. 1964). Elina Salo asuu pää­asiassa Ranskassa, ja hänelle on myönnetty ranskalainen Ordre des Arts et des Lettres -rita­rikunnan korkein kunnia­merkki vuonna 2009.

Valikoitu filmografia 

 Komisario Palmun erehdys (1960)
 Kaasua, komisario Palmu! (1961)
 Naiset, jotka minulle annoit (1962)
 Työmiehen päiväkirja (1967)
 Runoilija ja muusa (1978)
 Tulitikkutehtaan tyttö (1990)
 Kauas pilvet karkaavat (1996)
 Mies vailla menneisyyttä (2002)
 Le Havre (2011)

Ääninäyttelijänä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset laulajat
Pro Finlandia -palkitut
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Ranskansuomalaiset