Honkilahti

Honkilahti () on Satakunnassa sijainnut entinen Suomen kunta. Se erotettiin Eurasta itsenäiseksi kunnaksi vuonna 1904 ja liitettiin jälleen Euraan 1970. Honkilahden naapurikunnat olivat Eura, Lappi, Hinnerjoki, Laitila, Karjala, Mynämäki, Yläne ja Säkylä. Kunnan asukasluku vuonna 1969 oli 1 548.

Historia 
Honkilahti muodostettiin vuonna 1657 Euraan kuuluvaksi rukoushuonekunnaksi ja se erosi Eurasta omaksi kunnakseen 1904. Kunta liitettiin 1970 takaisin Euraan. Honkilahdella on puukirkko, jonka on rakentanut Tuomas Ravonius vuonna 1759. Honkilahden eteläosissa sijaitsee Koskeljärvi ja kuntaan kuului myös useita kilometrejä Pyhäjärven rantaviivaa.

Vuonna 1960 valtaosalla kotitalouksista oli sähköt (94,36 %). Honkilahden väkiluku oli suurimmillaan vuonna 1957, jolloin asukkaita oli 1 887. Tuolloin väestötiheys oli 16,13 asukasta neliökilometriä kohden.

Honkilahden vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers ja se vahvistettiin vuonna 1951.

Honkilahdelle asutettiin viime sotien jälkeen Räisälän siirtoväkeä.

Tunnettuja honkilahtelaisia
 Pentti Eskola (1883–1964), geologi
 Jussi Lammela (s. 1959), muusikko
 Juhana Uusikartano (1772–1835), saarnaaja
 Vihtori Viitanen (1863–1918), kansanedustaja

Kylät
Auvainen, Haveri, Honkilahti (Kirkonkylä), Komoinen, Lellainen, Löyttylä, Mannila

Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Honkilahden taajamat olivat kirkonkylä (284 asukasta) ja Mannila (293 asukasta). Kumpaakaan ei lasketa enää nykyään taajamaksi.

Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Honkilahden väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.

Lähteet 
 Suomenmaa 2 (toim. Hannu Tarmio, Pentti Papunen ja Kalevi Korpela), WSOY 1968, Porvoo (ss. 94–98)

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Honkilahti.fi