Blink-182

Blink-182 (aiemmin pelkkä Blink) on yhdysvaltalainen, vuonna 1992 perustettu punk rock -yhtye. Blink-182 oli yksi pop-punkia 1990-luvulla valtavirtaan nostaneista yhtyeistä. Se on tullut tunnetuksi niin härskeistä, lähinnä vessahuumoriin liittyvistä kappaleista kuin myös vakavimmista, esimerkiksi nuorten masennusta käsittelevistä kappaleistaan. 

Blink-182 perustettiin alun perin vuonna 1992. Yhtye jäi määrittelemättömän pitkälle tauolle vuonna 2004, mutta palasi jälleen yhteen vuonna 2009. Blink-182 on tähän mennessä julkaissut kuusi studioalbumia, yhden kokoelma, sekä liven albumin. Yhtye on myynyt yli 35 miljoonaa albumia maailmanlaajuisesti.

Historia

Ensimmäiset vuodet ja läpimurto (1992–1997) 
Blink-182 perustettiin vuonna 1992 San Diegossa, kun yhtyeen entinen laulaja-kitaristi Tom DeLonge tapasi kaupunkiin hiljattain muuttaneen basisti-laulaja Mark Hoppusin. Kaksikko päätti kutsua yhtyeensä rumpaliksi DeLongen koulukaveri Scott Raynorin. Yhtye kutsui itseään alun perin nimellä ”Blink”, mutta lisäsi vuonna 1994 nimen perään liitteen ”-182”, kun samanniminen irlantilainen yhtye uhkasi haastaa heidät oikeuteen.

Ennen nousuaan valtavirtaan Blink esiintyi useilla festivaaleilla ja klubeilla sekä teki useita omakustanneäänitteitä. Yhtyeen ensimmäinen EP, Flyswatter, julkaistiin jo vuonna 1992. EP oli äänitetty Raynorin omistamalla boombox-soittimella, minkä takia kappaleiden äänenlaatu oli erittäin heikko. Blink julkaisi toisen, noin 1 000 kasetin verran myydyn demonsa Buddha myöhemmin samana vuonna Cargo Filter Records -nimisen levy-yhtiön kautta. Ensimmäisen studioalbuminsa Cheshire Cat Blink julkaisi alkuvuodesta 1994 Grilled Cheese Records -levy-yhtiön kautta. Albumi sisälsi useita alun perin Buddhalla julkaistuja, uudelleenäänitettyjä kappaleita.

1990-luvulla punk-musiikki nousi melko yllättäen valtavirran musiikiksi, minkä ansiosta Blink-182 sai levytyssopimuksen suuren MCA Records -levy-yhtiön kanssa. 1990-luvun puolivälin jälkeen yhtyeen suosio nousi nopeasti sen keikkailtua yhdessä muun muassa Pennywisen ja NOFX:n kanssa. Lisäksi Blink osallistui vuosina 1996 ja 1997 Warped Tour -kiertueeseen, joka oli tuolloin Yhdysvaltain suurin punk-yhtyeiden yhteinen kiertue.

Lopullisen läpimurtonsa Blink-182 teki vuonna 1997, kun se julkaisi toisen studioalbuminsa Dude Ranch. Albumi myi pelkästään Yhdysvalloissa platinaa. Sen kappaleista erityisesti singleinäkin julkaistut ”Josie” ja ”Dammit (Growing Up)” nousivat hiteiksi. Seuraavana vuonna yhtyeen alkoholiongelmista kärsinyt rumpali Scott Raynor joko erotettiin tai tämä erosi vapaaehtoisesti yhtyeestä kesken sen Yhdysvaltain kiertueen. Raynorin korvaajaksi tuli Aquabats-yhtyeessä soittanut Travis Barker. Barker teki ensimmäisen esiintymisensä yhtyeen kanssa jo samana päivänä, kun hän liittyi yhtyeeseen. Tämän takia hänen piti opetella soittamaan yli 20 yhtyeen kappaletta muutamassa tunnissa.

Nousu valtavirtaan (1999–2004) 

Vuonna 1999 Blink-182 julkaisi kolmannen studioalbuminsa Enema of the State, jolta hiteiksi nousivat muun muassa kappaleet ”What's My Age Again?”, ”Adam’s Song”, ja ”All the Small Things”. Albumi menestyi loistavasti, ja se myi Yhdysvalloissa kolminkertaista platinaa. Enema of the Staten ansiosta Blink-182 nousi valtavirran musiikiksi, ja yhtye sai paljon soittoaikaa muun muassa musiikkikanava MTV:ltä.

Vuonna 2000 Blink-182 julkaisi livealbumin The Mark, Tom, and Travis Show (The Enema Strikes Back!), jonka ainoa uusi kappale oli ”Man Overboard”. Seuraavana vuonna yhtye julkaisi neljännen studioalbuminsa Take Off Your Pants and Jacket. Blink-182 pysyi yhä mukana valtavirrassa, ja yhtye muun muassa poseerasi teinitytöille suunnatun Cosmogirl-lehden kannessa, esiintyi Simpsoneissa ja valittiin Nickelodeon Kids' Choice Awardsissa vuoden parhaaksi yhtyeeksi. Samaan aikaan yhtyeen jäsenet kuitenkin alkoivat keskittymään entistä enemmän sivuprojekteihinsa: yksi näistä oli DeLongen ja Barkerin yhdessä muiden yhtyeiden muusikkojen kanssa muodostama Box Car Racer -yhtye.

Yhtyeen viides, nimettömänä julkaistu mutta Blink-182 -nimellä tunnettu studioalbumi julkaistiin vuonna 2003 Geffen Recordsin kautta. Albumilta hiteiksi nousivat muun muassa kappaleet ”I Miss You”, ”Always”, ”Feeling This” ja ”Down”. Travis Barker on myöhemmin sanonut, että yhtye päätti jättää albumin virallisesti nimeämättä korostaakseen albumin uudenlaista musiikkityyliä. Musiikkityylin muuttuminen herätti osin kritiikkiä ja osa kriitikoista vertasi yhtyeen uutta linjaa The Policeen ja U2:seen. Kesällä 2004 Blink-182 teki menestyksekkään kiertueen yhdessä No Doubtin kanssa.

Hiljaiselo (2005–2009) 
21. helmikuuta 2005 Blink-182 ilmoitti yllättäen peruuttavansa esiintymisensä ”odottamattomista olosuhteista johtuen” Music For Relief -hyväntekeväisyyskonsertissa. Seuraavana päivänä yhtye ilmoitti ryhtyvänsä tauolle määrittelemättömäksi ajaksi, jotta yhtyeen jäsenet pystyisivät viettämään enemmän aikaa läheistensä kanssa.

Keikkatauon aikana yhtyeen jäsenet toimivat useissa sivuprojekteissa. Mark Hoppus ja Travis Barker perustivat yhdessä Carol Hellerin kanssa +44-nimisen yhtyeen, kun taas DeLonge perusti Angels & Airwaves -nimisen yhtyeen. Marraskuussa 2005 Blink-182 julkaisi vielä Greatest Hits -kokoelma-albumin.

19. syyskuuta 2008 Travis Barker loukkaantui, kun häntä kuljettanut pienkone syöksyi maahan Etelä-Carolinassa. Koneen kuudesta matkustajasta ja miehistön jäsenestä vain kaksi, Barker ja Adam Goldstein, selvisivät. Barker sai onnettomuudesta toisen ja kolmannen asteen palovammoja.

Paluu ja Neighborhoods (2009–) 

Blink-182:n esiintyi 8. helmikuuta 2009 Grammy Awards -palkintogaalassa ensimmäisen kerran yhdessä sitten vuoden 2004. Esiintymisensä jälkeen yhtye ilmoitti tekevänsä comebackin. Myöhemmin yhtyeen kotisivuilla ilmoitettiin, että yhtye aloittaisi kesällä uuden kiertueen ja ryhtyisi äänittämään uutta albumia. Heinäkuussa 2009 Mark Hoppus ilmoitti Google+-palvelussa, että uuden albumin nimeksi tulee Neighborhoods ja se tullaan julkaisemaan Yhdysvalloissa 27. syyskuuta. Albumin ensimmäinen single, ”Up All Night”, julkaistiin 15. heinäkuuta.

Blink-182 teki ensimmäisen paluukiertueensa Pohjois-Amerikassa heinä-lokakuussa 2009. Tuolloin yhtyeen lämppäreinä toimivat Weezer ja Fall Out Boy. Vuonna 2010 Blink-182 ja My Chemical Romance järjestivät yhteisen 10th Annual Honda Civic Tour -kiertueen. Vuonna 2012 yhtye kiersi Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa 20th Anniversary Tour -kiertueensa mukana. Saman vuoden joulukuussa Blink-182 julkaisi ilman levy-yhtiötä EP-levyn Dogs Eating Dogs. Levy oli yhtyeen ensimmäinen itsenäinen julkaisu sitten vuoden 1994 debyyttialbumin.

Yhtyeen oli tarkoitus aloittaa uuden albumin äänitykset alkuvuodesta 2013, mutta äänitysten aloittaminen viivästyi jatkuvasti. Hoppuksen ja Barkerin viivästymisen syynä oli Tom DeLonge, joka jatkuvasti lykkäsi äänitysten aloittamista ilman syytä. Tammikuussa 2015 Blink-182 tiedotti, että DeLonge on jättänyt yhtyeen "toistaiseksi". Yhtye oli vain kuukautta aiemmin solminut uuden levytyssopimuksen ja se oli varannut studioajan uusia äänityksiä varten, kunnes DeLongen manageri yllättäen ilmoitti muulle yhtyeelle sähköpostilla, että tämä ei enää jatkaisi yhtyeessä. DeLongen tilalle yhtyeeseen otettiin Alkaline Trio -yhtyeen solisti Matt Skiba.

Yhtye julkaisi keväällä 2016 uuden singlen, Bored To Death, joka nousi Billboardin alternative-listan ykköseksi. Samalla yhtye ilmoitti julkaisevansa uuden albumin California heinäkuun ensimmäisenä päivänä 2016. Albumia myytiin julkaisuviikolla (perinteisellä tavalla laskettuna) 172 000 kappaletta ja se nousi heti Billboard 200 -listan kärkeen. Tämä oli ensimmäinen kerta sitten vuoden 2001, kun yhtyeen albumi nousi Billboard 200 -listan ensimmäiseksi.

Jäsenet

Nykyiset jäsenet
 Mark Hoppus (1992–2005, 2009–, basso, laulu)
 Travis Barker (1998–2005, 2009–, rummut)
 Tom DeLonge (1992-2005, 2009-2015, 2022-, laulu, kitara)

Entiset jäsenet
 Scott Raynor (1992–1998, rummut)
 Matt Skiba (2015-2022, laulu, kitara)

Diskografia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

 Virallinen kotisivu
 

 
Seulonnan keskeiset artikkelit