Kuulovamma

Kuulovamma tarkoittaa kuuloa heikentävää vammaa. Kuulovamman voi aiheuttaa onnettomuus, sairaus, voimakkaalle äänelle altustuminen tai perimä. Kuulovamman aste voi olla lievä, keskivaikea, vaikea tai erittäin vaikea. Kuurous määritellään lääketieteellisesti kuuloelinten aistivammaksi, joka estää puheen ymmärtämisen kuulon kautta.

Kuurot  pitävät itseään ensisijaisesti kieli- ja kulttuurivähemmistönä eivätkä vammaisina. Suomessa on Kuuloliiton mukaan arviolta noin 800 000 kuulovammaista henkilöä, joista 4000-5000 osaa viittomakieltä.  Kuurojen järjestöjen kuuroiksi kutsumat henkilöt ovat  harvoin lääketieteellisessä mielessä kuuroja. Nykyisin Suomessa syntyy vuosittain enää  joitakin kymmeniä kuulovammaisia lapsia.  Aikaisemmin yleinen syy vastasyntyneen kuulovammaan oli äidin sairastama vihurirokko. Täysin kuurojen vähäisen määrän takia Suomessa ei ole enää kuurojenkouluja.

Tyypit ja aiheuttajat 
Kuulovammat jaetaan syyn perusteella synnynnäisiin ja hankittuihin, ja kuulovamma voi olla syntynyt korvan, kuulohermon ja keskushermoston vammasta tai sairaudesta. Kuulovammat jaetaan lisäksi konduktiivisiin ja sensorineuraalisiin eli äänen vastaanottoon liittyviin vammoihin. Ensin mainitut vammat liittyvät muutoksiin ulkokorvan tai välikorvan alueella, ja jälkimmäiset vammat ovat puolestaan joko sisäkorvassa, kuuloradoissa, kuulohermossa tai aivorungossa.

Synnynnäiset kuulovammat aiheutuvat joko geneettisistä tekijöistä tai raskauden tai synnytyksen aikaisista komplikaatioista. Geneettiset tekijät aiheuttavat yli 50 prosenttia synnynnäisistä kuulovammoista. Peräti 70 prosenttia geneettisistä korvavammoista aiheutuu resessiivisesti, jolloin vanhemmat kantavat mahdollisesti tietämättään kuulovammaan liittyvää geeniä. Lisäksi joidenkin oireyhtymien yhtenä oireena on kuulovamma; tällaisia sairauksia ovat Downin, Usherin, Treacher Collinsin, Crouzonin, Alportin ja Waardenburgin oireyhtymät.

Henkilö voi saada kuulovamman missä elämän vaiheessa tahansa, ja se voi tulla joko sairauden tai jonkin loukkaantumisen seurauksena. Yleisin kuulovamma on iän aiheuttama kuulon heikkeneminen eli ikäkuuloisuus, mutta yleisin ulkoinen kuulovammojen aiheuttaja on melu. Sairauksista aivokalvontulehdus, tuhkarokko ja sikotauti voivat heikentää kuuloa, erityisesti lapsuudessa. Lapsien yleisin kuulovamman aiheuttaja on kuitenkin krooninen korvatulehdus. Pää- tai korvavamma voivat myös vaikuttaa kuuloon, samoin jotkut antibiootit ja malarialääkkeet. Lisäksi vaikku tai vierasesineet voivat tukkia korvakäytävän ja näin saada aikaan kuulon heikkenemistä, mutta tällainen kuulovamma on yleensä vähäinen ja helposti parannettavissa.

Työntekijälle on hankittava työterveyslaitoksen mukaan kuulosuojaimet, jos hän altistuu työssään päivittäin yli 80 dB(A):n tasoiselle melulle. Aiemmin luultiin, ettei edes oli 93 dB:n melu voi aiheuttaa kuulovauriota.

Vamman vaikeusaste 
Luokitus perustuu paremman korvan 0,5–2 kHz:n taajuuksien ääneskynnyksien keskiarvoon (engl. better ear hearing level). Alla olevasta käy ilmi kuulonvajauksen aiheuttamia kommunikaatiovaikeuksia.
 
 Lievä, 26–40 dB
 Vaikea ymmärtää hiljaista puhetta, tärkeää hyvät kuunteluolosuhteet. Saattaa hyötyä huuliltaluvusta, ehkä  kuulolaitteesta.
 Keskivaikea, 41–60 dB 
 Tarvitsee kuulokojeen, suotuisat kuunteluolosuhteet, puheterapiaa. Vaikeuksia kuulla ryhmäkeskusteluissa.
 Vaikea, 61–80 dB 
 Saattaa ymmärtää voimakkaan puheen, saattaa erottaa konsonantteja, kuulokojeellakin puheen ymmärtäminen voi olla puutteellista, huuliltaluku on tärkeää. Puheenkehitys yleensä viivästynyt, tarvitsee puheterapiaa. 
 Erittäin vaikea ≥ 81 dB
 Visuaalinen kommunikaatio on ensisijaista. Mikäli sisäkorvaistute valitaan kuntoutusmuodoksi, on puhekielen oppiminen todennäköistä.

Äkillisen kuulonaleneman ja kuuroutumisen ensiapu

Diagnoosi ja kuulontutkimus 
Kun kuulo on alentunut äkillisesti, tutkitaan ensin korvakäytävistä havaitaanko siellä korvavahaa tai tulehdusta. Lääkäri voi myös tarkistaa onko jonkin rakenteellinen seikka huonon kuulon syynä.

Kuuloa myös usein testataan kuulontutkimuksella, jossa korvakuulokkeista pyritään kuulemaan äänitaajuuksia. Tutkimuksen perusteella audiologi arvioi kuulon tason ja laatii kuulokäyrän. Kuuloa voidaan myös testata ääniraudalla tai puheella.

Steroidit 

Prednisonia ja joitakin muita steroideja voidaan käyttää äkillisen kuulonaleneman ja kuuroutumisen hoitoon. Hoito on aloitettava 2-4 viikon kuluessa kuulonaleneman synnystä. Lääkkeen vaikutus on sitä parempi, mitä aiemmin kuuri aloitetaan. Prednisoni voidaan ottaa tablettina tai antaa injektiona suoraan korvaan.

Hoidon toimivuudesta ei ole tieteellistä konsensusta, mutta lääkettä saaneiden paraneminen on ollut verrokkiryhmää parempaa. Eräässä tutkimuksessa kolmasosan kuulo palautui ennalleen, kolmasosa sai jonkin verran hyötyä ja kolmannekseen ei hoito vaikuttanut mitenkään.

Hoito 
Kuulonalenema on pysyvää, eikä sitä ole parantavia hoitoja tällä hetkellä.

Kuulolaite 

Kuulonalenemasta kärsivän ihmisen kuulemista voidaan auttaa kuulolaitteella.

Sisäkorvaimplantti 

Vakavimmissa tapauksissa, joissa kuulolaite ei auta, voidaan henkilölle asentaa sisäkorvaan implantti.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
Korvalääkärin kotisivuilla
Kuuloavain.fi - Tietoa ja tukea kuulovammaisen lapsen vanhemmille
 Kuuloliitto ry
 Sisäkorvaistutelasten yhdistyksen LapCI ry
 Kuulovammaisten Lasten Vanhempien Liitto ry