Hallinto-oikeus

Hallinto-oikeus () tarkoittaa sekä oikeudenalaa että oikeustieteen tutkimusaluetta. Oikeudenalana hallinto-oikeus kuuluu oikeusjärjestyksen julkisoikeudelliseen osaan. Hallinto-oikeustiede puolestaan tutkii ja jäsentää kansallisia ja eurooppalaisia oikeusnormeja, oikeusperiaatteita ja oikeussuhteita.

Hallinto-oikeuden luonteesta
Hallinto-oikeuden keskeisenä sisältönä ovat oikeusnormit, jotka sääntelevät julkishallintoa: sen tehtäviä, toimintaa, rakennetta ja asemaa. Julkisoikeudellisia oikeusnormeja luonnehtivat lakisidonnaisuus ja yksipuolisuus, oikeussuhteiden osapuolet ovat eriarvoisia, ja valta-asetelma on valtiokeskeinen.

Hallinto-oikeus voidaan jakaa osiin seuraavasti. Yleishallinto-oikeus käsittää säännökset, jotka koskevat hallintotoiminnan eri muotoja sekä julkisia viranomaisia. Esimerkiksi Suomessa keskeisimmät säännökset sisältyvät muun muassa perustuslakiin ja hallintolakiin. Lisäksi voidaan erottaa kunnallisoikeus ja virkamiesoikeus, joiden normistot ovat kohtalaisen eriytyneitä. Eurooppalainen hallinto-oikeus käsittää Euroopan unionista ja Euroopan neuvostosta juontuvan lainsäädännön ja oikeudenkäytön. Kansainvälinen hallinto-oikeus käsittää hallintoelinten kansainväliset yhteydet.

Suomen hallinto-oikeus 

Suomessa hallinto-oikeus jakautuu muun muassa kunnallisoikeuteen ja valtion hallinto-oikeuteen. Valtion hallinnosta hallinto-oikeuteen kuuluvat valtioneuvoston (VN) yleisistunnon alapuolella olevat valtion hallinnon päätöksentekoelimet. Valtioneuvostoa ja sen tasoisia toimielimiä tutkii valtiosääntöoikeus, jonka tutkimuskohde on myös eduskunta. Hallinto-oikeus selvittää viranomaistoiminnan oikeudellisia perusteita ja eri viranomaisten toimivaltaa. Niin ikään se tutkii hallintomenettelyä, hallintolainkäyttöä ja hallinnon oikeusturvakeinoja.

Hallintotuomioistuin 

Oikeuslaitoksen osana hallinto-oikeus tarkoittaa hallintotuomioistuinta, jossa haetaan muutosta erilaisten hallintoviranomaisten ratkaisuihin hallintolainkäyttömenettelyssä eli hallintoprosessissa. Hallinto-oikeus käsittelee muutoksenhakuasioiden (hallintovalitus, kunnallisvalitus, kirkollisvalitus) lisäksi hallintoriita-asioita. Hallintoriita koskee julkisoikeudellista maksuvelvollisuutta, muuta julkisoikeudellisesta oikeussuhteesta johtuvaa etua, oikeutta tai velvollisuutta taikka hallintosopimusta. Riidassa on siis ainakin toisena asianosaisena useimmiten valtion, kunnan tai kuntayhtymän toimielin.

Suomessa on kuusi alueellista hallinto-oikeutta (lyh. HaO), jotka sijaitsevat Helsingissä, Hämeenlinnassa, Kuopiossa (Itä-Suomen HaO), Oulussa (Pohjois-Suomen HaO), Turussa sekä Vaasassa. Lisäksi Ahvenanmaalla on oma hallinto-tuomioistuimensa käräjäoikeuden yhteydessä. Osalla hallinto-oikeuksista on valtakunnallisesti keskitetty toimivalta tietyissä asiaryhmissä. Hallinto-oikeuden ratkaisuihin voi pääsääntöisesti hakea muutosta korkeimmalta hallinto-oikeudelta, jos se myöntää valitusluvan. Joidenkim viranomaisten päätöksiin haetaan muutosta suoraan korkeimmassa hallinto-oikeudessa, jolloin valituslupaa ei vaadita.

Eräissä tapauksissa muutosta voidaan hakea hallintoprosessuaalisin ylimääräisin muutoksenhakukeinoin, joita ovat purku ja menetetyn määräajan palauttaminen.

Ennen vuotta 1999 hallinto-oikeuksia edelsivät lääninoikeudet.

Katso myös 
 Hallintolainkäyttö
 Suomen hallintolainkäyttö
 Hallintolaki
 Julkisuuslaki

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 
 
 
 Mäenpää, Olli: Yleinen hallinto-oikeus. Helsinki : Alma Talent, 2017. ISBN 978-952-14-3200-2.

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit