Kattohaikara

Kattohaikara (Ciconia ciconia) on kattohaikaroiden heimoon kuuluva lintulaji. Linnusta on käytetty aiemmin myös virosta kielestä johdettua nimitystä valkea tuonenkurki.

Nykyisen nimensä mukaisesti kattohaikara pesii usein katoilla. Suuressa osassa Eurooppaa kattohaikaraan suhtaudutaan myötämielisesti, ja paikoin haikaraa pidetään jopa hyvän onnen tuojana. Kansanperinteessä niiden kerrotaan tuovan ihmisille vauvoja silkkinyyteissä.

Koko ja ulkonäkö 
Kattohaikaran pituus on 100–110 cm, siipiväli 195–215 cm ja paino 2,3–4,4 kg. Se on lähes kokonaan valkoinen, ainoastaan siipisulat ovat mustat. Lisäksi haikaralla on pitkä punainen nokka ja jalat. Jalat ovat pitkät ja muihin haikaroihin verrattuna tukevat.

Levinneisyys 
Kattohaikara pesii Euroopassa, Länsi-Aasiassa sekä paikoin Afrikassa. Useimmat yksilöt talvehtivat Afrikassa Saharan eteläpuolella. Yksi alalaji elää Turkestanissa ja talvehtii Iranissa ja Intiassa.

Suomessa kattohaikara on säännöllinen vieras enimmäkseen keväisin maan eteläosissa. Voimakkaat ja pitkäaikaiset etelänpuoleiset tuulet tuovat huhti-toukokuussa Suomeen kattohaikaroita Virosta ja Venäjältä. Vuosittain tavataan joistain kymmenistä jopa neljään sataan kattohaikaraa. Suomessa ensimmäinen onnistunut kattohaikaran pesintä todettiin toukokuussa 2015 Tl. Koskella. Haikara pesi pylvään päähän rakennettuun pesään. Ensimmäinen kuoriutunut poikanen havaittiin juhannuksena. Poikasia kuoriutui kolme, mutta yksi kuoli, ja emo heitti sen pois pesästä. Birdlife Suomi ja Ylen Turun toimitus järjestivät nimikilpailun, ja rengastuksen yhteydessä poikaset saivat nimikseen Kinttu ja Kontti.

Elinympäristö 
Rannikot, järvien, jokien ym. vesistöjen rannat, kosteikot ja pellot, niityt ja asutetut seudut.

Lisääntyminen 
Kattohaikara on sukukypsä neljän vuoden iässä. Emo munii 1–5 munaa pesään, joka usein sijaitsee katolla, mutta lintu kelpuuttaa pesäpaikakseen myös tornit, puhelinpylväät ja puut. Haikaroille tehdään myös tarkoituksella pesäkehikkoja, koska kattohaikaran uskotaan tuovan onnea taloon.

Ravinto 
Kattohaikaran ravintoon kuuluvat sammakot, matelijat, pienet nisäkkäät, kalat, madot ja hyönteiset.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laiho, Ilkka 1979: Myöhäinen kattohaikara Ciconia ciconia Kiikalassa. - Lintumies 2.1979 s. 84. LYL.

LuontoPortti: Kattohaikara (Ciconia ciconia)
ITIS: Ciconia ciconia 

Haikaralinnut
Seulonnan keskeiset artikkelit