Kunnanvaltuusto Suomessa

Kunnanvaltuusto on Suomen kunnissa kuntalain mukainen ylintä päätösvaltaa käyttävä elin, jonka jäsenet eli valtuutetut valitaan neljän vuoden välein kuntavaaleilla. Kaupungeissa siitä voidaan käyttää myös kaupunginvaltuusto-nimeä.

Kunnanvaltuuston toimikausi alkaa vaalivuoden kesäkuun alusta.

Kunnanvaltuuston edeltäjä suomalaisessa paikallishallinnossa oli kuntakokous.

Kunnanvaltuusto vastaa kunnan toiminnasta ja taloudesta sekä valvoo kunnan toimielinten toiminnan lain- ja tarkoituksenmukaisuutta. Lisäksi se hoitaa kunnan hallinnon järjestämisen, käyttää kunnan taloudellista valtaa ja ilmaisee sen mielipiteen ja valitsee muiden toimielinten jäsenet. Kunnanvaltuusto muodostuu eri poliittisia kantoja edustavista valtuustoryhmistä.

Kokoukset 

Toimikauden alussa kunnanvaltuusto valitsee itselleen puheenjohtajan, jonka tehtävä on kutsua koolle valtuuston kokoukset ja johtaa niissä puhetta. Kunnanvaltuusto myös valitsee itselleen ja näin myös kunnalle kunnanhallituksen. Se on yksi kunnan kolmesta pakollisesta toimielimestä, joka valmistelee valtuuston käsittelemät asiat ja vastaa kunnan hallinnosta ja taloudesta. Kunnan kolmas pakollinen toimielin on valtuuston lisäksi tarkastuslautakunta. Valtuusto kokoontuu tarpeen vaatiessa; tavallisesti pidetään noin 10–20 kokousta vuosittain. Ollakseen päätösvaltainen kokouksessa pitää olla paikalla vähintään kaksi kolmasosaa kaikista valtuutetuista. Kunnanvaltuuston kokoukset ovat säännönmukaisesti julkisia. Kokouksissa tehtäviin päätöksiin tarvitaan ääntenenemmistö. Aikaisemmin taloudenpitoa koskevat määräenemmistövaatimukset poistettiin vuonna 1995 säädetyssä kuntalaissa.

Kunnanvaltuuston tehtävät 
Kunnanvaltuuston tehtävistä säädetään kuntalaissa. Valtuuston tehtävänä on päättää:
 kuntastrategiasta,
 hallintosäännöstä,
 talousarviosta ja taloussuunnitelmasta,
 omistajaohjauksen periaatteista ja konserniohjeesta,
 liikelaitokselle asetettavista toiminnan ja talouden tavoitteista,
 varallisuuden hoidon ja sijoitustoiminnan perusteista,
 sisäisen valvonnan ja riskienhallinnan perusteista,
 palveluista ja muista suoritteista perittävien maksujen yleisistä perusteista,
 takaussitoumuksen tai muun vakuuden antamisesta toisen velasta,
 jäsenten valitsemisesta toimielimiin, jollei jäljempänä toisin säädetä,
 luottamushenkilöiden taloudellisten etuuksien perusteista,
 tilintarkastajien valitsemisesta,
 tilinpäätöksen hyväksymisestä ja vastuuvapaudesta,
 muista valtuuston päätettäviksi säädetyistä ja määrätyistä asioista.

Valtuutetut
Kunnanvaltuuston vähimmäiskoko riippuu kunnan asukasmäärästä (vaalivuotta edeltävän marraskuun 30. päivän tiedon mukaan). Jollei valtuusto tee päätöstä valtuutettujen lukumäärästä, valtuutettuja valitaan laissa säädetty vähimmäismäärä. Lukumäärä on aina pariton.

Kunnat voivat valita vähimmäismäärää enemmän valtuutettuja ja jotkut kunnat näin tekevätkin. Suurista kaupungeista esimerkiksi Tampereella, Turussa ja Vantaalla valitaan 67 kaupunginvaltuutettua, vaikka kuntalain mukaan näissä kaupungeissa riittäisi 59 valtuutetun valitseminen.

Kunnallisvaaleissa vaalikelpoisia ovat tietyin poikkeuksin kaikki kunnan asukkaat, joilla on kyseisissä vaaleissa äänioikeus. Nämä kuntalaissa määrätyt poikkeukset ovat:

 valtion virkamies, joka hoitaa välittömästi kunnallishallintoa koskevia valvontatehtäviä;
 kunnan palveluksessa oleva henkilö, joka toimii kunnanhallituksen tai lautakunnan tehtäväalueen johtavassa tehtävässä tai sellaiseen rinnastettavassa vastuullisessa tehtävässä;
 kunnan määräysvallassa olevan yhteisön tai säätiön palveluksessa oleva henkilö, joka asemaltaan voidaan rinnastaa 2 kohdassa tarkoitettuun kunnan palveluksessa olevaan henkilöön;
 kuntayhtymän jäsenkunnan valtuuston osalta kuntayhtymän palveluksessa oleva henkilö, joka asemaltaan voidaan rinnastaa kohdassa 2 tarkoitettuun kunnan palveluksessa olevaan henkilöön.

Kainuun maakunnan hallintokokeilussa 2004–2012 osa kunnanvaltuustojen vallasta siirrettiin vaaleissa valittavalle maakuntavaltuustolle.

Kaupunginvaltuustoja 

 Akaa
 Alajärvi
 Espoo
 Forssa
 Haapavesi
 Hamina
 Hanko
 Helsinki
 Hyvinkää
 Hämeenlinna
 Iisalmi
 Joensuu

 Jyväskylä
 Järvenpää
 Jämsä
 Kajaani
 Kauhava
 Kauniainen
 Kemi
 Kerava
 Kiuruvesi
 Kokemäki
 Kokkola
 Kotka

 Kuopio
 Kurikka
 Lahti
 Lappeenranta
 Lapua
 Mikkeli
 Nokia
 Oulu
 Oulainen
 Pori
 Pudasjärvi
 Pyhäjärvi

 Raahe
 Rovaniemi
 Salo
 Savonlinna
 Seinäjoki
 Tampere
 Tornio
 Turku
 Uusikaupunki
 Vaasa
 Valkeakoski
 Vantaa
 Viitasaari

Historia 

Kunnanvaltuustojen perustaminen tuli mahdolliseksi Suomen maalaiskunnissa vuoden 1865 kunnallisasetuksen nojalla. Asetuksen mukaan päätösvaltaa maalaiskunnissa käytti kuntakokous, joka halutessaan saattoi siirtää osan vallastaan kolmivuotiskaudeksi nimitettäville kunnanvaltuutetuille. Valtuuston perustaminen pysyi vapaaehtoisena myös vuoden 1898 kunnallisasetuksessa, mutta asetus helpotti valtuuston asettamista kuntakokouksissa. 

Kaupunkikunnissa valtuustojen perustamisesta säädettiin vuoden 1873 asetuksella kaupunkien kunnallishallinnosta. Asetus velvoitti kaikki yli 2000 asukkaan kaupungit asettamaan kaupunginvaltuuston.

Maalaiskunnissa kunnanvaltuustojärjestelmän käyttöönotto yleistyi vasta vuoden 1905 suurlakon jälkeen. Vuoteen 1917 mennessä valtuusto asetettiin vapaaehtoisesti lähes sataanviiteenkymmeneen maalaiskuntaan.

Marraskuussa 1917 säädetyt kunnallislait tekivät kunnanvaltuustojen asettamisesta pakollista niin kaupungeissa kuin maalaiskunnissa. Kunnallislait määräsivät valtuuston valittavaksi yleisellä ja yhtäläisellä äänioikeudella yleisellä ja yhtäläisellä äänioikeudella.

Ensimmäiset uusien kunnallislakien mukaiset kunnanvaltuustojen vaalit määrättiin pidettäväksi maaliskuussa 1918, ja eräissä kunnissa nämä vaalit myös järjestettiin käynnissä olevasta sisällissodasta huolimatta. Koko maan laajuisesti uudenmuotoiset kunnallisvaalit pidettiin kuitenkin vasta vuosien 1918 ja 1919 vaihteessa.

Katso myös 
 Kaupunginvanhin
 Kunnanhallitus
Kunnanvaltuuston puheenjohtaja
 Vuoteen 1917 mennessä perustetut kunnanvaltuustot
 Kunnallinen protokolla

Lähteet