Jean-Claude Juncker

Jean-Claude Juncker (s. 9. joulukuuta 1954 Redange, Luxemburg) on luxemburgilainen poliitikko, joka toimi Euroopan komission puheenjohtajana marraskuusta 2014 marraskuuhun 2019. Sitä ennen 1995–2013 hän oli Luxemburgin pääministeri ja 1989–2009 valtiovarainministeri. Hän kuuluu kristillissosiaalisen kansanpuolueen (Chrëschtlech Sozial Vollekspartei, CSV).

Juncker liittyi kristillissosiaaliseen kansanpuolueeseen 1974. Hän on opiskellut lakia Strasbourgin yliopistossa ja valmistui 1979. Vuonna 2006 Juncker sai Kaarle Suuren palkinnon.

Juncker oli euroryhmän ensimmäinen puheenjohtajana vuosina 2005–2013. Hän oli avainasemassa, kun euromaat neuvottelivat Kreikan, Portugalin ja Irlannin pelastuspaketeista eurokriisin aikana. Junckerin seuraajaksi euroryhmän johtoon valittiin 21. tammikuuta 2013 Alankomaiden valtiovarainministeri Jeroen Dijsselbloem.

Euroopan komission puheenjohtajaksi 
Euroopan parlamentin keskustaoikeistolainen Euroopan kansanpuolue (EPP) nimesi Junckerin kärkiehdokkaakseen Euroopan komission johtoon maaliskuussa 2014. Toukokuussa järjestettyjen europarlamenttivaalien jälkeen EPP:n ennustettiin saavan eniten parlamenttipaikkoja, mikä tarkoittaisi Junckerin nousua komission puheenjohtajaksi. Junckerin nimittämistä myös vastustettiin voimakkaasti ja arvioitiin, että Eurooppa-neuvosto saattaisi nostaa komission johtoon kärkiehdokkaiden sijaan jonkun muun. Britannian pääministeri David Cameron uhkasi maan saattavan lähteä Euroopan unionista, jos Juncker valitaan. Saksan liittokansleri Angela Merkel taas ilmoitti tukevansa Junckeria komission johtoon.

27. kesäkuuta 2014 Juncker nimitettiin EU-maiden johtajien huippukokouksessa komission puheenjohtajaehdokkaaksi äänin 26–2. Junckerin valintaa vastustivat vain Britannian pääministeri Cameron ja Unkarin pääministeri Viktor Orbán. Euroopan parlamentti hyväksyi heinäkuussa 2014 Junckerin valinnan komission puheenjohtajaksi. Salaisessa lippuäänestyksessä häntä kannatti parlamentin jäsenistä 422, kun valintaan tarvittiin vähintään 376 ääntä. Euroopan parlamentti valitsi ensimmäistä kertaa EU:n historiassa komission puheenjohtajan. Junckerin johtaman komission viisivuotinen toimikausi alkoi 1. marraskuuta 2014.

Poliittisia näkemyksiä
12. syyskuuta 2018 Juncker piti puheenjohtajakautensa viimeisen unionin tilaa käsittelevän puheensa ("State of the Union speech"). Siinä hän piti mahdottomana Brexitin jälkeisen Britannian pysymistä yhteismarkkinoilla, painotti oikeusvaltioperiaatetta ja EU:ta maanosan sisäisen rauhan takaajana. Hän sanoi unionin yhtenäisyyden takaavan vaikutusvallan maailmantaloudessa ja kauppaneuvotteluissa. Juncker arvosteli jäsenmaita puuttuvasta solidaarisuudesta maahanmuuton taakajaossa. Lopuksi hän sanoi unionin tavoittelevan "uutta kumppanuutta" Afrikan kanssa ja kannusti eurooppalaisiin investointeihin..

Elokuussa 2016 Juncker sanoi valtiorajojen olevan "huonoin keksintö, mitä poliitikot ovat koskaan keksineet".

Toukokuun 4. 2018 Juncker puhui Karl Marxin 200-vuotissyntymäpäivän kunniaksi järjestetyssä tilaisuudessa Saksan Trierissä. Joukko Yhdysvaltain kongressin edustajia ja aiempien Neuvostoliiton miehittämien jäsenmaiden EU-parlamenttiedustajia vetosi Junckeriin, ettei tämä olisi osallistunut muistopäivään. Unkarilaiset parlamenttiedustajat muistuttivat, että marxilainen ideologia johti kymmenien miljoonien ihmisten kuolemaan ja tuhosi satojen miljoonien muiden elämän. Heidän mielestään Marxin juhliminen oli kommunismin uhrien pilkkaamista. Juncker kuitenkin osallistui juhlintaan ja piti Marxia puolustavan puheen.

Kritiikki toiminnasta Luxemburgin pääministerinä
Heinäkuussa 2013 Juncker ilmoitti eroavansa pääministerin tehtävistä Luxemburgin tiedustelupalvelusta syntyneen kohun vuoksi. Parlamentin jäsenten julkistamien raporttien mukaan maan tiedustelupalvelu oli salakuunnellut laittomasti kansalaisia. Väärinkäytöksiä oli raporttien mukaan tapahtunut erityisesti vuosina 2004–2008. Parlamentin jäsenet syyttivät Junckeria siitä, ettei hän ollut tiedottanut parlamenttia väärinkäytöksistä. Erotessaan Juncker oli Euroopan pitkäaikaisin pääministeri.

Lokakuussa 2014 paljastui, että Luxemburg oli johdonmukaisesti auttanut lukuisia yrityksiä kiertämään veroja Junckerin ollessa maan pää- ja valtiovarainministeri. paljastuneet asiakirjat osoittivat Luxemburgin saavuttaneen Euroopassa veroparatiisin aseman antamalla yrityksille salaisia verohelpotuksia ja laskien niitten veroprosenttia aina alle 1 % asti. Juncker piti asian saamaa julkisuutta maineelleen pahana ja totesi Luxemburgin veropolitiikan mahdollisesti rikkoneen "moraalisia ja eettisiä standardeja". Muutamaa kuukautta ennen paljastusta hän oli julistanut yrittävänsä ”tuoda jotain moraalia, jotain etiikkaa, eurooppalaiseen veroympäristöön” ja kampanjoi 2015 voimakkaasti jäsenvaltioiden paremman veroyhteistyön puolesta.

Tapausta tutkivat parlamenttiedustajat valittivat komission panttaavan tutkinnassa tarvittavia tietoja. 2017 muun muassa The Guardian -lehdelle vuodetut asiakirjat osoittavat että Luxemburgin pääministerinä vuosina 1995–2013 toiminut Juncker oli estänyt ja haitannut EU:n veronkierron vastaisia toimia.

Alkoholin käyttö 
Vuonna 2014 Der Spiegel kertoi Junckerin runsaasta alkoholinkäytöstä, jota nimettömät haastatellut pitivät ongelmallisena. Juncker vakuutti ZDF-tv-kanavan haastattelussa, ettei alkoholi ole hänelle ongelma, ja toisti halunsa Euroopan komission johtoon.

Vuonna 2016 ranskalainen Libération kysyi haastattelussaan huhuista Junckerin runsaasta alkoholinkäytöstä, jonka hän kielsi. Juncker joi haastattelun aikana neljä lasia shampanjaa.

Toukokuussa 2017 brittitabloidi The Sun kertoi Junckerin olleen selvästi humalassa Genevessä YK:n kokouksessa.

Juncker kuvattiin 11. heinäkuuta 2018 Naton huippukokouksessa, jossa hänellä oli vaikeuksia pystyä pystyssä, ja Makedonian pääministeri Zoran Zaev ja Portugalin António Costa taluttivat hänet portaat alas. EU:n komission tiedottaja Margaritis Schinas kommentoi myöhemmin, että Juncker kärsi iskiaksesta ja krampeista. Schinas vakuutti Junckerin olevan täysin kykenevä virkansa hoitamiseen. Junckerin mukaan hänellä on tasapaino-ongelmia, jotka johtuvat vuoden 1989 autokolarista. Onnettomuuden seurauksena Juncker oli kolme viikkoa koomassa ja kuusi kuukautta pyörätuolissa.

Joulukuussa 2018 Iltalehti viittasi Spectatoriin, jonka mukaan Junckerin alkoholiongelma oli niin paha, että käytännössä EU-komissiota johti hänen saksalainen kansliapäällikkönsä Martin Selmayr.

Muut kohut
2015 toukokuussa kokouksessa Riiassa Juncker arvosteli belgialaisen  Karl-Heinz Lambertzin ylipainoa ja läpsäisi maanmiestään, Luxemburgin ulkoministeriä Jean Asselbornia poskelle. Samassa tilaisuudessa Juncker ehti vielä suudella Belgian pääministeriä Charles Micheliä päähän ja läpsäistä myös Unkarin pääministeriä Viktor Orbania.

Komissaarin ja entisen Suomen pääministerin, Jyrki Kataisen mielestä Junckerin tapa ottaa häntä korvista ja pojitella oli sydämellisen ihmisen tavallista käytöstä. Kataisen mukaan kukaan ei ollut hänen tietääkseen koskaan loukkaantunut Junckerin läimäytyksistä ja ne ennemmin "rakensivat yhteishenkeä".

Maaliskuussa 2018 Junckerin komission kansliapäällikön valinta herätti epäilyksiä korruptiosta ja hänen aiemman vaalikampanjapäällikkönsä Martin Selmayrin valinnassa rikottiin joidenkin mielestä lakia.

Joulukuussa 2018 Juncker nähtiin pöllyttämässä kaksin käsin ja hallitsemattoman näköisesti naispuolisen EU-työntekijän hiuksia, ennen kuin suuteli tätä poskelle. Samassa yhteydessä hän nimitti Britannian pääministeriä Theresa Mayta "hämäräksi ja epätäsmälliseksi".

2017−2018 poliittiset vastustajat arvostelivat voimakkaasti Junckerin käytöstä. Arvostelijoina olivat muun muassa puolalainen kansanedustaja Krystyna Pawlowicz, joka kehotti tätä kiinnittämään huomiota käytökseensä, itävältalainen MEP ja FPÖ:n puolesihteeri Harald Vilimsky ja suomalainen keskustan ex-kansanedustaja Mikko Kärnä vaativat Junckeria eroamaan. Britannian entinen tasa-arvoministeri Amber Rudd kutsui Junckerin käytöstä naisia kohtaan "groteskiksi".

Lähteet

Aiheesta muualla 

Euroopan komission puheenjohtajat
Eurooppa-neuvoston puheenjohtajat
Luxemburgilaiset EU-komissaarit
Luxemburgin pääministerit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt