Niilo Pielinen

Niilo Pielinen (Gaston Lagaffe) on belgialaisen sarjakuvantekijän André Franquinin vuonna 1957 Spirou-lehteen luoma sarjakuvahahmo. Gaffe tarkoittaa ranskaksi kömpelystä.

Pielinen on Ranskassa hyvin suosittu. Franquin piirsi Niilo Pielistä kuolemaansa saakka vuoteen 1997, tosin epäsäännöllisesti 1980-luvun alusta.

Pielisen työnkuva Journal de Spiroussa on aina ollut hieman epäselvä, mutta usein hänen työnään oli postin läpikäyminen, minkä ohella hän on pitänyt huolta ainakin arkistosta. Suuren osan työajastaan hän käyttää ”hupaisiin pikku kokeisiinsa”. Niilo ja hänen lemmikkinsä (kissa ja naurulokki) estävät myös toistuvasti Fantasiota ja häntä myöhemmin Niilon esimiehenä seurannutta Kursiota (Léon Prunelle) allekirjoittamasta sopimusta johtaja Pappenskiöldin (Monsieur Demesmaeker) kanssa. Tilintarkastaja Alakielo (Monsieur Boulier) tekee toistuvasti käyntejä toimistoon, ja hän onkin suositellut kustannusjohtajalle työntekijöille vaarallisen työn lisää.

On arvoitus, miksi Pielistä ei ole erotettu; se tosin saattaa johtua siitä, ettei häntä liene koskaan virallisesti palkattukaan. Niilo vain asettui taloksi toimitukseen, koska lehti julkaisi hänen seikkailujaan sarjakuvina. Pielinen seurustelee sihteeri Johannan (Mademoiselle Jeanne) kanssa. Pielisen tunnetuin keksintö on soittoväline pielofoni, kieli- ja puhallinsoittimen yhdistelmä, jonka vähäinenkin soitto aiheuttaa esineissä ja rakenteissa valtavan resonoinnin saaden ikkunat särkymään, katot romahtamaan ja lentokoneet suistumaan reitiltään.

Ranskaksi Niilo huudahtaa aina hämmästyneenä ”M’enfin!”, suomeksi se on usein käännetty ”No mutta!”

Vuonna 1981 Ranskassa tehtiin Niilo Pielinen -elokuva Fais gaffe à la gaffe! Sen ohjasi Paul Boujenah ja pääosaa näytteli Roger Mirmont. Elokuva ei menestynyt.

Vuoden 2022 maaliskuussa ilmoitettiin Niilo Pielisen palaavan uuden piirtäjän, Marc Delafontainen (Delaf) piirtämänä. Franquinin tytär on lakiteitse pyrkinyt estämään sarjakuvan jatkamisen. Hänen mukaansa André Franquin ei olisi halunnut sarjakuvan jatkuvan kuolemansa jälkeen.

Suomessa on julkaistu myös parodia-albumi Niilo Pöljänen (Semic 1991).

Julkaisut

Lehdissä 
Yksisivuisia, yleensä lehtien kolmansilla sivuilla: 
 Ruutu, 1973–1975 
 Non Stop, 1975–1979

Albumit 
Semicin julkaisema sarja 1987–96
 Pieleen menee
 No mutta, Niilo!
 Kaikenkarvaisia keksintöjä
 Jo tärppäsi, Niilo!
 Eläimellistä menoa
 Nero nukkuu...
 Toimituksen tuholainen
 Kolossaalinen koheltaja
 Pelastukoon ken voi!
 Lintsari vailla vertaa 
 Juoksupojasta terroristiksi
 Pielisen pikavoitto
 
 Kenelle kellot soivat, Niilo?
 Vaarallinen neropatti 
 Ampu tulee
 Passipoliisin painajainen
 Keksijöiden kuningas

Kootut stripit:
 
 
 
 
 
 
 
Muissa

Muissa albumeissa 
Trumf-sarja n:o 9: Viiruhännät: Villiä vauhtia viidakossa (1973, Semic), lisätarinassa nimellä "Vinksu ja Vonksu". Tiettävästi ensiesiintyminen Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Gaston Lagaffen virallinen kotisivu. 
 Suomennetut albumit. Kimmo Lakoman sivut.
 Matti Komulainen: Toisinajattelija Niilo Pielinen pitää pintansa. Turun sanomat 24.3.2007.
 Wade Koivurinne: Niilo Pielinen on täällä!  Kvaak.fi 21.5.2007.

Piko ja Fantasio
Strippisarjakuva
Belgialainen sarjakuva
Pielinen, Niilo
Pielinen, Niilo

pt:Gaston Lagaffe
vi:Gaston Lagaffe