Idols (TV-formaatti)

Idols on kansainvälinen televisio-ohjelmaformaatti, jonka alkuperäinen versio oli Simon Fullerin kehittämä brittiläinen kykyjenetsintäohjelma Pop Idol. Formaattiin perustuvia ohjelmia on sittemmin tehty kymmeniä yli 30 maassa. Pop Idolin ja Popstarsin tuottajat sopivat keskenään, että kansainväliset versiot eivät saa käyttää sanaa pop ohjelman nimessä. Idols-formaatin tuotannosta vastaa Fremantle.

Formaatti

Juontajat
Juontajien tulee suhtautua ohjelmaa kohtaan nuorekkaan innokkaasti ja he myös julkistavat tulokset. Joissakin maissa on yksi juontaja, mutta useimmissa on kaksi. Jotkin maat ovat lisänneet tuomareiden ja juontajien lukumäärää.

Tuomarit

Ennalta valittu joukko musiikkialaa edustavia tuomareita kiertää osan tai kaikki koelaulupaikkakunnat tarkkaillakseen ja neuvoakseen kilpailijoita koko kilpailun ajan. Tuomarit antavat kritiikkiä ja/tai neuvoja jokaisen kilpailijan esityksen jälkeen. Frankofonisen maailman parasta laulajaa etsivä Nouvelle Star 4 oli ensimmäinen versio, jossa annettiin sininen tai punainen kortti, sininen edustamaan positiivista suhtautumista ja punainen negatiivista.

Puolan Idol Poland 3 -kaudella oli jopa viisi vakituista tuomaria. Joskus tuomaristoon otetaan vierailevia tuomareita tai musiikkivieraita, jotka ovat mukana neuvomassa kilpailijoita. Joidenkin versioiden tuomarit saavat mainetta myös ohjelman ulkopuolella kilpailijoiden ohella suhtautumalla kylmästi esityksiin. Heistä tunnetuimpia ovat muun muassa Simon Cowell, Kuba Wojewódzki ja Zack Werner.

Esitykset
Koelaulut pidetään useissa paikoissa tietyllä alueella tai yhdessä maassa, jotta mahdollisimman monella olisi mahdollisuus esiintyä tuottajille. Jos heistä kiinnostutaan, he siirtyvät seuraavalle, televisioidulle kierrokselle, jolla he laulavat tuomarien edessä. Koelaulajia päästetään jatkoon joissakin maissa jopa 200.

Teatterikierroksella kaikki jatkoon päässeet kokoontuvat isäntäkaupunkiin laulamaan. He ensin esittävät omavalintaisen kappaleen kymmenen hengen sarjoissa, sitten harjoitellun esityksen yleensä kolmen hengen ryhmissä ja lopuksi sooloesityksen a cappella kilpailijoiden ja tuomarien edessä.

Jokaisella teatterikierroksella lähetetään kilpailijoita kotiin, mutta joissakin maissa on päästetty muutama takaisin villi kortti -kierroksella.

Semifinaaleissa kilpailijat esiintyvät livenä tai etukäteen nauhoitetussa lähetyksessä, jossa tuomarit antavat kommentteja esityksistä. Tässä vaiheessa katsojat kuitenkin päättävät jatkoon pääsevät ja äänestävät suosikkiaan lähetyksen jälkeen yleensä puhelulla tai tekstiviestillä. Semifinaalien aikaan kilpailijat saavat avukseen laulunopettajan esityksen valmistelua varten. Alun perin taustamusiikkina käytettiin vain pianoa, mutta muitakin instrumentteja on otettu mukaan myöhemmin.

Semifinaalissa on yleensä 18-50 kilpailijaa, jotka joko laulavat ryhmissä eri viikoilla tai joka viikolla kunnes kaikki finalistit on valittu. Jossain vaiheessa otettiin mukaan villi kortti -osio, jossa aikaisemmin pudonneille annetaan uusi mahdollisuus ja joissakin ohjelmissa myös tuomarit valitsevat aiemmin pudotettuja takaisin. Viime aikoina lähetyksiin on otettu mukaan myös yleisöä. Tuloslähetys seuraa joko muutaman tunnin päästä tai seuraavana päivänä.

Finaalilähetyksissä esityksistä tehdään näyttävämpiä ja laulut valitaan viikoittaisen teeman perusteella, joka voi olla esimerkiksi "1980-luvun hitit" tai "Elton Johnin laulut". Näidenkin lähetysten jälkeen seuraa aina tuloslähetys, jossa saatetaan nähdä muun muassa musiikkivieraita, ryhmäesiintymisiä tai kulissientakaista materiaalia kilpailijoista. Vähiten ääniä saanut kilpailija pudotetaan. Kilpailu jatkuu näin kunnes jäljellä on kaksi kilpailijaa, tai jossain tapauksissa kolme.

Finaali on kaikkein suurellisin ja yleensä myös katsotuin osa kilpailua. Joissakin maissa se järjestetään hyvin arvostetuilla paikoilla kuten American Idolissa Kodak-teatterissa ja Australian Idolissa Sydneyn oopperatalossa. Tässä vaiheessa finalistit esittävät myös voittajalle sävelletyn debyyttisinglen, mutta viime aikoina jotkin maat ovat jättäneet tämän pois.

Finaalin pidennetyssä tuloslähetyksessä on usein ryhmäesiintymisiä ja/tai musiikkivieraita kunnes voittaja julkistetaan. Sen jälkeen voittaja laulaa debyyttisinglensä ja esityksessä saatetaan joskus käyttää pyrotekniikkaa.

Idol ympäri maailmaa

World Idol

Vuonna 2003 järjestettiin World Idol -kilpailu, johon osallistuivat Idol-kilpailujen voittajat Etelä-Afrikasta, Yhdysvalloista, Belgiasta, Australiasta, Saksasta, Norjasta, Arabimaailmasta, Alankomaista, Britanniasta, Kanadasta ja Puolasta.

Teema 
Tunnistettavin asia Idol-formaatissa on sen logo ja alkumusiikki. Niistä on tehty useita versioita vuoden 2001 ensiesityksen jälkeen.

Alkutunnusversiot
Ensimmäinen versio alkaa Idol-logosta, jonka taustalla näkyy lasersäteitä muistuttavia kuvioita. Tämän jälkeen logo laskeutuu "lavaksi" ja kohdevalo kohdistaa valonsa "kultaista" esiintyjää päin, joka elehtii lavalla. Kamerat alkavat kuvata häntä. Hahmo lähtee kävelemään lentokoneiden ohi. Pian hän seisahtaa Idol-logon eteen ja iskee kädet ilmaan. Tunnusta käytettiin yleisesti vuosina 2001–2004, mutta joissain Idol-versioissa tätä tunnusta käytettiin ensimmäisellä tuotantokaudella vuosilukua lukuun ottamatta.
Toinenkin versio alkaa Idol-logosta, mutta taustalla näkyy hissi, joka johtaa lavalle. Idol-logon mentyä hissi nousee ylöspäin ja siellä näkyy hahmo. Kun hissi pysähtyy ja ovet aukeavat, hahmo astuu pois hissistä ja kävelee kohti lavaa. Kun hän pääsee lavan päähän, hän iskee kädet ilmaan ja taustalla näkyy Idol-logo. Käytettiin yleisesti vuosina 2005–2008. Tunnuksesta on olemassa sekä pidempi, että lyhyempi versio.
Kolmannen version alussa näkyy Idol-logo kahden aikaisemman version tapaan, mutta logo pyörii. Logon mentyä näytetään pätkiä hienosti valaistusta esityspaikasta. Pian kaksi hahmoa tulevat mukaan; mies ja nainen. He vilkaisevat toisiaan ja lähtevät kävelemään lavaa kohti. Välissä näytetään esityspaikan yleisöä. Pian hahmot pysähtyvät ja heidän ympärillään pyörii valokiemuroita. Nainen nostaa toisen kätensä ilmaan, ja kamera kohoaa ylöspäin. Lopulta kuva päätyy avaruuteen ja maapallon edessä näkyy Idol-teksti. Tunnus on yhä käytössä, mutta otettiin yleisesti käyttöön vuosina 2008–2009.
Neljättä versiota on vain toistaiseksi käytetty American Idolissa kymmenennen tuotantokauden kunniaksi. Tunnuksessa näkyy ulkona oleva esiintymislava, johon iskee lasersäde, joka aiheuttaa lavan taustaruutuun tekstin "Idol" ja jonka jälkeen ruutuun ilmestyy American Idolin logo. Sen jälkeen ruudulle ilmestyy aikaisempien kilpailijoiden ja voittajien kuvia. Pian lavan keskellä oleva "tötterö" aukeaa ja sen sisältä ilmestyy hahmo. Pian hahmo iskee toisen kätensä ilmaan ja taustalla näkyy American Idolin logo sekä teksti "Idol".

Logo 
Tyypillisin logo on soikea ja siinä on keskellä ohjelman nimi. Joskus nimi kirjoitetaan vaakasuoraan, joskus se on hieman kenossa ylöspäin.

Joissakin versioissa sana alleviivataan: Hrvatski Idol, Super Star, Hay Superstar, Nouvelle Star, Narodniy Artist ja Super Idol. Turkstarissa on ainoa Idol-logo, jossa ei käytetä tyypillistä fonttia. Nouvelle Starin punertava logo on ainoa, joka erottuu väriltään tavallisesta sinisestä tyylistä.

Aiheesta muualla 
 Idols Fremantle Median sivuilla