Etelän armeijaryhmä

Etelän armeijaryhmä () oli Saksan maavoimien armeijoista koottu yhtymä toisessa maailmansodassa. Armeijaryhmä koordinoi siihen kuuluvien armeijoiden toimintaa. Yhtymä muodostettiin ensimmäisen kerran Puolan offensiivissa, jossa armeijaryhmää johti Gerd von Rundstedt ja esikuntapäällikkönä oli Erich von Manstein.

Tämän jälkeen yhtymä siirrettiin armeijaryhmä A:ksi nimettynä länsirintamalle, jossa se osallistui taisteluun Ranskasta. Armeijaryhmä siirrettiin kevään 1941 aikana miehitettyyn Puolaan valmistautumaan operaatio Barbarossaan. 22. kesäkuuta 1941 se nimettiin uudelleen Etelän armeijaryhmäksi.

Etelän armeijaryhmä oli yksi kolmesta operaatio Barbarossassa Neuvostoliittoon hyökänneestä armeijaryhmästä. Se aloitti hyökkäyksen Romaniasta, Unkarista ja Puolan eteläosista tehtävänään Ukrainan ja Kiovan valloitus sekä Donbassin teollisuusalueiden haltuunotto. Armeijaryhmään kuuluivat aluksi Saksan 1. panssariryhmä ja 6., 11. ja 17. armeijat sekä Romanian 3. ja 4. armeijat.

Talvella 1941–1942 armeijaryhmä asettui puolustukseen Mius-jokea myötäilevälle linjalle. Se valloitti Rostov-na-Donuun kaupungin marraskuussa, mutta joutui pian perääntymään puna-armeijan talvihyökkäyksen alta. Perääntymisen seurauksena von Rundstedt vapautettiin armeijakunnan komentajan tehtävistä 1. joulukuuta 1941 ja komentoon asetettiin Walter von Reichenau, joka kuoli vain kuuden viikon päästä sydänkohtaukseen ja komennon otti Fedor von Bock.

Armeijaryhmä jaettiin 7. heinäkuuta 1942 kahtia muodostaen armeijaryhmät A ja B, joiden tavoitteina oli Kaukasian ja Volgan valloitukset. Stalingradin motin muodostuttua saksalaiset muodostivat nopeasti Erich von Mansteinin komentaman Armeijaryhmä Donin motin vapautusoperaatioon, joka ei kuitenkaan onnistunut. Armeijaryhmä Don otti vastuun myös armeijaryhmä B:n aikaisemmin hallitseman rintaman eteläosasta.

Keväällä 1943 saksalaisten peräännyttyä Rostovista armeijaryhmä B siirrettiin Pohjois-Italiaan Erwin Rommelin komentoon ja armeijaryhmä Don nimettiin uudelleen Etelän armeijaryhmäksi.

Sodan lopulla Etelän armeijaryhmä taisteli Itävallassa ja se oli viimeinen suuri saksalainen sotilasyksikkö, joka antautui liittoutuneille.

Lähteet