Nopeusrajoitus

Nopeusrajoitus on liikenneväylälle asetettu ajoneuvon suurin sallittu nopeus. Väylälle voi olla asetettu myös vähimmäisnopeus, jota ei saa alittaa, joskin se on paljon harvinaisempaa. Nopeusrajoitus voi olla myös ajoneuvo- tai kuljettajakohtainen. Nopeusrajoituksen ylittäminen on rikos, jota kutsutaan ylinopeudeksi.

Nopeusrajoitusten avulla pyritään alentamaan tienkäyttäjien onnettomuusriskiä sekä vähentämään liikenneonnettomuuksien määrää ja vakavuutta. Niiden avulla saadaan aikaan tasainen liikennevirta, jolloin ohitusten tarve vähenee. Nopeusrajoituksilla myös autetaan poikittaisen ja liittyvän liikenteen sujumista, luodaan katto tilannenopeuksille sekä parannetaan ennakoitavuutta.

Nykyään suurimmalla osalla liikenneväylistä on nopeusrajoitus. Ensimmäinen nopeusrajoitus säädettiin 1861 Britanniassa ja se oli 10 mailia (16 kilometriä) tunnissa.

Nopeusrajoituksia Suomessa

Nopeusrajoitusten käyttöönotto 
Vuonna 1962 Suomessa kokeiltiin kattonopeutta, joka oli 90 kilometriä tunnissa. Kokeilu tapahtui Turun ja Porin, Uudenmaan ja Hämeen lääneissä, ja se kesti neljän kuukauden ajan. Tätäkin ennen oli saatettu sakottaa liian suurista tilannenopeuksista esimerkiksi kaarteissa. Lisäksi kaupungeilla, kauppaloilla ja maalaiskunnilla oli ollut käytössä omat sisäiset nopeusrajoituksensa. Joillakin ajoneuvoilla taas oli ajoneuvokohtaisia rajoituksia.

Vuoden 1962 kattonopeuskokeilusta saatujen tulosten perusteella nopeusrajoitukset olivat vuosina 1963–1964 voimassa suurimpien juhlapyhien aikana koko maassa. Kattonopeus sai osakseen runsaasti arvostelua ja vastustusta, ja nopeuskokeilun tuloksia vähäteltiin.  Nopeusrajoitusten nähtiin aiheuttavan jonoja ja heikentävän liikenneturvallisuutta, ja äärimmillään niitä pidettiin jopa yksilönvapauden rajoittamisena. Erityisen voimakkaasti asiaan ottivat kantaa auto- ja moottorilehtien toimittajat, ja esimerkiksi Tekniikan Maailman pääkirjoituksessa keväällä 1963 kysyttiin, "olisiko jo aika luopua jonkin asian härkäpäisestä ajamisesta". Synkkien onnettomuustilastojen vuoksi yleinen mielipide alkoi 1960-luvun loppupuolella kuitenkin vähitellen kallistua nopeusrajoitusten kannalle. Vuonna 1968 asetettu Tapaturmantorjunta ry:n liikennejaoksen (Talja) tutkimusryhmä totesi, ettei lyhytaikaisilla nopeusrajoituksilla näyttänyt olleen vaikutusta liikenneonnettomuuksien määrään; sen sijaan onnettomuuksien vakavuusaste oli hieman lieventynyt.

Pysyvän nopeusrajoitusjärjestelmän kehittäminen alkoi Suomessa 1973 sen jälkeen, kun presidentti Urho Kekkonen oli esittänyt nopeusrajoituksia uudenvuodenpuheessaan. Nopeusrajoituskokeilu alkoi elokuussa 1973 Etelä-Suomessa suurin piirtein linjan Kokkola–Savonlinna eteläpuolella. Rajoitukset koskivat valta- ja kantateitä. Suurimmat sallitut nopeudet olivat tuolloin 60, 80, 100 ja 120 km/h. Moottoritiet, tavalliset maantiet, paikallis- ja kylätiet jäivät kokeilun ulkopuolelle eikä niille vielä tuolloin asetettu nopeusrajoituksia, aiempia paikallisia rajoituksia lukuun ottamatta. Kokeilun pääperiaatteena oli asettaa sorateille enimmäisnopeudeksi 80 km/h ja päällystetyille teille joko 100 tai 120 km/h. Mutkaisilla tai mäkisillä teillä voitiin käyttää 60 km/h rajoitusta. Suuri osa aiemmin voimassa olleista 70 ja 90 km/h rajoituksista muutettiin 60 tai 80 km/h rajoituksiksi. Sen sijaan aiemmat 50 km/h rajoitukset jätettiin ennalleen.

Öljykriisin vuoksi koko Suomen alueella määrättiin 21. joulukuuta 1973 alkaen kaikkien ajoneuvojen suurimmaksi sallituksi nopeudeksi 80 kilometriä tunnissa, ja tämä rajoitus oli voimassa kesäkuun loppuun 1974 saakka. Rajoituksella oli voimakas vaikutus liikenneturvallisuuteen: kun tammikuussa 1973 tieliikenteessä oli saanut surmansa 102 ihmistä, tammikuussa 1974 vastaava luku oli vain 44, mikä merkitsi 57 prosentin laskua. "Kriisirajoituksen" päätyttyä onnettomuuksissa kuolleiden ja loukkaantuneiden lukumäärä nousi kuitenkin jälleen miltei edellisvuosien tasolle.

Pysyväksi nopeusrajoitusjärjestelmä vakiintui vuonna 1978. Vuonna 1973 tieliikenneonnettomuuksissa kuoli Suomessa noin 1100 ihmistä ja vuonna 1978 noin 600.

Vuoden 1973 kokeilun yhteydessä otettiin käyttöön myös pysyviksi tarkoitetut ajoneuvokohtaiset rajoitukset. Näistä merkittävimmät olivat linja-, kuorma-, paketti- ja erikoisautoille sekä perävaunuyhdistelmille asetettu 80 km/h rajoitus sekä moottoripyörien kattonopeus 120 km/h.

Heinäkuun 1978 alusta lähtien henkilöautojen ja moottoripyörien suurin sallittu ajonopeus yleisillä teillä koko maassa sekä linja-autojen suurin nopeus Lapin läänissä rajoitettiin arvoon 80 km/h, ellei tiellä tai sen osalla ollut liikennemerkein osoitettu noudatettavaksi muuta – korkeampaa tai alempaa – nopeusrajoitusta. Mikäli tiellä ei ollut nopeusrajoitusmerkkiä, sillä oli voimassa 80 km/h:n nopeusrajoitus. Muusta Suomesta poiketen Ahvenanmaalla vastaava luku oli 90 km/h. Korkein liikennemerkillä osoitettava nopeusrajoitus oli 100 km/h ja moottoritiellä 120 km/h.

Nopeusrajoitukset Suomen teillä

Seuraavassa käsitellään nykyisiä nopeusrajoituksia Manner-Suomessa. Ahvenanmaalla on käytössä eri rajoitukset.

Manner-Suomen teillä käytetyt nopeusrajoitukset ovat 20, 30, 40, 50, 60, 70, 80, 100 ja 120 km/h:

 20 km/h on käytössä vain erityistapauksissa (raja-asemat, kävelykatu, pihakatu).
 30 km/h on käytössä taajamissa mm. asuntoalueilla, keskustoissa, vaarallisissa kohdissa ja erityiskohteissa kuten koulujen lähellä. Se on enimmäisnopeus, jos tiellä on merkitsemättömiä hidasteita kuten töyssyjä.
 40 km/h on käytössä taajamissa. Se on enimmäisnopeus korotetun suojatien kohdalla.
 50 km/h on yleisrajoitus taajamissa. Sitä voidaan käyttää myös taajamien ulkopuolella. Se on enimmäisrajoitus vartioimattomassa tasoristeyksessä.
 60 km/h on korkein sallittu nopeusrajoitus taajamissa, kiertoliittymissä, liikennevalottomien suojateiden kohdalla, vartioiduissa tasoristeyksissä, lauttarannassa ja avattavan sillan kohdalla.
 70 km/h rajoitusta käytetään erityistapauksissa taajamien ulkopuolella. Se on korkein mahdollinen rajoitus liikennevaloristeyksessä.
 80 km/h on yleisrajoitus taajamien ulkopuolella. Se on myös enimmäisnopeus sorateillä.
 100 km/h on korkein rajoitus moottoriteiden ulkopuolella. Talvella se on myös moottoriteiden enimmäisnopeus.
 120 km/h rajoitusta käytetään vain moottoriteillä kesäaikaan.

Maastossa yleinen nopeusrajoitus on 60 km/h maalla ja 80 km/h jäällä.

Määräaikaiset ja tilapäiset rajoitukset

Talveksi nopeusrajoituksia lasketaan monin paikoin. Kaikki 120 km/h rajoitukset lasketaan 100 km:iin/h. Alhaisempia talvinopeusrajoituksia ovat 60, 70 ja 80 km/h.

Muut määräaikaiset ja tilapäiset rajoitukset ovat yleensä 30, 40, 50, 60 ja 80 km/h. Määräaikaisia nopeusrajoituksia käytetään esimerkiksi lomakauden tai koulun lukukauden aikana. Tilapäisiä rajoituksia käytetään mm. tietyömailla.

Nopeusrajoitusta osoittavat liikennemerkit
Ellei muuta ole liikennemerkein osoitettu, on nopeusrajoitus taajamassa 50 km/h ja sen ulkopuolella 80 km/h.

Muu kuin yleisrajoitus on osoitettava liikennemerkillä. Varsinaisten nopeusrajoitusmerkkien lisäksi käytössä ovat taajaman (yleisrajoitus 50 km/h) ja piha- tai kävelykadun (rajoitus 20 km/h) alkamista ja päättymistä osoittavat merkit.

Nopeusrajoitusalue-liikennemerkillä voidaan asettaa korkeintaan 40 km/h rajoitus taajamissa ja 60 km/h taajamien ulkopuolella.

Rajoilla ja autolauttojen satamissa käytetään myös yleinen nopeusrajoitus -merkkiä, joka osoittaa yleisrajoitukset Suomessa. Lisäksi nopeusrajoitus voidaan maalata tiehen.

Nopeusrajoitusten yleisyys maanteillä
Seuraavasta taulukosta ilmenee eri nopeusrajoitusalueiden kokonaispituus Suomen maanteillä vuosina 1996—2015 (ilman ramppeja):

Enimmäisnopeussuositus
Suomessa käytetyt enimmäisnopeussuositukset ovat yleensä 40, 50, 60, 70 ja 80 km/h. Suositusta käytetään kaarteissa ja hirvivaara-alueilla, kun rajoituksen mukainen nopeus on liian korkea. Suosituksen syy ilmoitetaan varoitusmerkillä.

Ajoneuvokohtaisia rajoituksia Suomessa

100 km/h
Linja-autot
autossa on lukkiutumattomat jarrut
autossa on turvavyö jokaisella istumapaikalla
autossa ei ole seisovia matkustajia
katsastuksessa hyväksytty tälle nopeudelle, ja
auton takana on mustin 20 mm levein reunoin varustettu keltainen, halkaisijaltaan 240 mm:n mittainen pyöreä kilpi, johon on mustin 120 mm korkein numeroin merkitty luku 100.

Pakettiautot
omamassa alle 1,8 t ja otettu käyttöön vuonna 1981 tai myöhemmin tai
omamassa alle 1,875 t ja otettu käyttöön vuonna 1995 tai myöhemmin tai
varustettu lukkiutumattomin jarruin ja kuljettajan turvatyynyllä.

Matkailuautot
turvavyöt kaikilla istumapaikoilla, lukkiutumattomat jarrut, kuljettajan turvatyyny
todettu katsastuksessa tai tyyppihyväksynnässä täyttävän nopeusluokan edellytyksenä olevat vaatimukset ja
takana mustin 20 mm levein reunoin varustettu keltainen, halkaisijaltaan 240 mm:n mittainen pyöreä kilpi, johon on mustin 120 mm korkein numeroin merkitty luku 100.

Ajoneuvoyhdistelmät
Vetoautona henkilö- tai pakettiauto 
Perävaunun massa enintään 750 kg

80 km/h
Kuorma-autot
Muut kuin edellä mainitut ajoneuvoyhdistelmät
Muut kuin edellä mainitut linja-, paketti-, ja matkailuautot
Moottorikelkat jääpeitteisellä vesialueella

60 km/h
Hinattaessa toista moottoriajoneuvoa
Autot, joihin kytketty kokonaismassaltaan yli 750 kg:n jarruton hinattava ajoneuvo
Autot, moottoripyörät sekä kolmi- ja nelipyörät, johon on kytketty jousittamaton hinattava ajoneuvo
Moottorikelkat ja muut maastoajoneuvot maastossa maa-alueilla

50 km/h
Liikennetraktorit

45 km/h
Mopot
Kevyet nelipyörät

40 km/h
Moottorityökoneet

25 km/h
Pienitehoiset mopot

20 km/h
Ajoneuvoyhdistelmät, jossa muunlaisia kuin ilmarenkaita

"Kasikympin lätkä"
Vuosina 1972–1996 oli käytössä niin sanottu kasikympin lätkä. Se oli valkoinen, pyöreä, irtonainen muovinen kiekko, jonka halkaisija oli noin 120 mm ja jossa oli musta reunus sekä luku 80 mustilla numeroilla. Kiekkoa käyttivät äskettäin ajokortin saaneet kuljettajat ensimmäisen vuoden ajan. Ajoneuvo, jossa oli tällainen lätkä, ei saanut ylittää nopeutta 80 kilometriä tunnissa. Kiekko tuli asettaa autoon tai moottoripyörään siten, että se oli selvästi takaapäin näkyvissä. Ajokortissa oli myös merkintä kuljettajalle määrätystä nopeusrajoituksesta.

Nopeusrajoituksen ylittäminen kolme kertaa ensimmäisen vuoden sisällä ajokortin saamisesta johti harkinnanvaraiseen ajo-oikeuden menettämiseen ja usein myös nimismiehen puhutteluun. Liikenneministerin asettama työryhmä on pohtinut lätkän palauttamista käyttöön.

Nopeusrajoituksia Ahvenanmaalla
Ahvenanmaalla taajamassa on 50 km/h yleisrajoitus. Rajoitus voi olla myös tätä alhaisempi. Taajamien ulkopuolella yleisrajoitus on 70 km/h. Myös 90 km/h rajoituksia voidaan käyttää.

Ylinopeus ja siitä rankaiseminen 
Ylinopeus on liikennerikkomus, josta seuraa liikennevirhemaksu. Joissain tapauksissa ylinopeus saattaa täyttää rikoksen tunnusmerkistön, jolloin sitä voi seurata päiväsakko tai vankeutta. Aiemmin lievästä ylinopeudesta määrättiin rikesakkoa. Ulkomaille ei ylinopeudesta sakkoja lähetetä. Ylinopeutta ajaminen myös ohitustilanteessa on lainvastaista.

Nopeusrajoituksia ulkomailla

Nopeusrajoitukset vaihtelevat maittain. Useimmissa Euroopan maissa on käytössä samantapainen rajoitusjärjestelmä kuin Suomessakin: yleinen nopeusrajoitus taajamassa, taajamien ulkopuolella ja moottoritiellä. Monissa maissa on myös "pikatielle" oma erillinen rajoituksensa, joka asettuu taajaman ulkopuolisen ja moottoritierajoituksen välille. Useista maista pikatiet tai moottoritiet puuttuvat.

Useimmissa maissa nopeusrajoitukset on asetettu kilometreinä tunnissa (km/h). Eräissä maissa, ainakin Englannissa ja Yhdysvalloissa, rajoitukset ovat maileina tunnissa (mph). 1 mph = 1,6 km/h.

Korkein Euroopassa käytetty nopeusrajoitus on tiettävästi 140 km/h, mikä on voimassa Puolassa ja Bulgariassa. Italian vuoden 2002 laki sallii normaalin 130 km/h rajoituksen sijasta 150 km/h tietyt turvaehdot täyttäville moottoriteille, mutta mahdollisuutta ei ole 2013 mennessä koskaan käytetty. Itävallassa on vuonna 2006 kokeiltu 160 km/h rajoitusta yhdellä moottoritieosuudella. Kokeilu lopetettiin 2007 turvallisuus- ja ympäristösyistä.

Toisessa ääripäässä on Vatikaani. Siellä enimmäisnopeus on vain 30 km/h.

Vapaa kattonopeus 
Saksa ja Mansaari ovat Euroopassa poikkeuksellisia. Molemmissa on edelleen teitä, joilla ei ole nopeusrajoitusta.

Osalla Saksan moottoriteistä eli Autobahneista on vapaa kattonopeus. Vapaa nopeus koskee myös eräitä muita teitä. Enimmäisnopeudeksi suositellaan Saksassa 130 km/h, mutta sen noudattaminen ei ole pakollista.

Mansaarella ei ole yleistä nopeusrajoitusta lainkaan. Saaren hallituksen mukaan sellainen ei parantaisi liikenneturvallisuutta.

Nopeusrajoituksia Englannissa 
Britannian nopeusrajoitukset poikkeavat useimmista muista Euroopan maista siten, että ne on määritelty maileina tunnissa (mph). Yleisrajoitukset ovat seuraavat: taajamassa 30 mph (48 km/h), maantiellä 60 mph (96 km/h) ja kaksiajorataisilla sekä moottoriteillä 70 mph (112 km/h). Nämä yleiset nopeusrajoitukset pätevät kaikkialla, ellei muuten ole liikennemerkein osoitettu.

Englannissa on käytössä 6-portainen nopeusrajoitusasteikko. Rajoitukset ovat 20, 30, 40, 50, 60 ja 70 mph, mitkä metrijärjestelmässä vastaavat rajoituksia 32, 48, 64, 80, 96 ja 112 km/h:

20 mph on tarkoitettu asuinkaduille ja alueille, joilla on paljon kevyttä liikennettä tai joilla moottoriajoneuvoliikenne ei ole tärkeintä.
30 mph on yleisrajoitus taajamissa.
40 mph on tarkoitettu korkeatasoisille teille taajamiin ja niiden liepeille sekä maanteille, joilla on paljon mutkia, risteyksiä tai liittymiä.
50 mph on tarkoitettu taajamien kehäteille ja ulosmenoteille sekä alhaisemman tason maanteille.
60 mph on yleisrajoitus maanteillä. Se on tarkoitettu korkean tason maanteille.
70 mph on yleisrajoitus moottoriteillä ja muilla kaksiajorataisilla teillä (engl. 'dual carriageway').

Uuden 80 mph (128 km/h) rajoituksen käyttöönottoa on suunniteltu moottoriteille, mutta se ei vielä 2013 ole voimassa.

Nopeusrajoituksia Ruotsissa 
Ruotsi oli tiettävästi ensimmäinen maa, joka otti käyttöön nopeusrajoitukset koko tieverkolleen. Vuonna 1955 otettiin Ruotsissa käyttöön yleinen 50 km/h rajoitus taajamissa. Vuonna 1971 otettiin käyttöön nopeusrajoitus myös taajamien ulkopuolella, ensin kokeiluna ja vuodesta 1980 vakinaisena. Tuolloisen järjestelmän nopeusportaat olivat 50, 70, 90 ja 110 km/h. Perusnopeudet olivat samat kuin nykyisinkin: 50 km/h taajamassa ja 70 km/h taajaman ulkopuolella.

Nykyisin Ruotsissa on käytössä 10-portainen nopeusrajoitusasteikko. Rajoitukset ovat 30, 40, 50, 60, 70, 80, 90, 100, 110 ja 120 km/h. Entistä nopeusrajoitusjärjestelmää muutettiin vuosina 2008–2009 ottamalla käyttöön 40, 60, 80, 100 ja 120 km/h rajoitukset ja määrittämällä maanteille uudet rajoitukset.

30 km/h on käytössä mm. keskustoissa, asuinkaduilla ja koulujen lähellä.
40 km/h on käytössä mm. kaduilla, joilla kulkee pyöräilijöitä.
50 km/h on perusnopeus taajamassa.
60 km/h on tarkoitettu teille, joilla risteykset ovat harvassa ja teille, joilla kävely- ja pyörätie on erotettu ajoradasta.
70 km/h on perusnopeus taajaman ulkopuolella.
80 km/h rajoitusta käytetään teillä, joilla ennen oli joko 70 tai 90 km/h rajoitus.
90 km/h on tarkoitettu teille, joilla on vain kohtalaisesti liikennettä.
100 km/h on tarkoitettu keskikaideteille. Pohjois-Ruotsissa sitä on myös teillä, joilla ei ole keskikaidetta. 100 km/h rajoitusta käytetään teillä, joilla on ennen ollut joko 90 tai 110 km/h rajoitus.
110 km/h on pääasiallinen moottoritierajoitus.
120 km/h on korkeampi moottoritierajoitus, joka on verraten harvinainen ja tarkoitettu vain turvallisille ja vähän liikennöidyille moottoriteille.

Ruotsissa on suunniteltu, että 50, 70 ja 90 km/h rajoituksista luovuttaisiin kokonaan. Uudeksi perusnopeudeksi määrättäisiin 40 km/h taajamassa ja 60 km/h taajaman ulkopuolella.

Nopeusrajoituksia Saksassa 
Saksassa yleisrajoitus on 50 km/h taajamissa ja 100 km/h taajamien ulkopuolella.

Yleisrajoitus ei Saksassa koske moottoriteitä eli Autobahneja. Se ei taajamien ulkopuolella koske myöskään keskikaideteitä eikä teitä, joilla on vähintään kaksi kaistaa samaan suuntaan. Näillä teillä on vapaa nopeus, ellei liikennemerkillä ole toisin osoitettu. Nopeudeksi suositellaan silloinkin korkeintaan 130 km/h, mutta suositusta ei ole pakko noudattaa. Nopeusrajoitukseton osuus ei kata koko Saksan moottoritieverkkoa. Täysin vapaa nopeus on käytössä noin puolella moottoritiekilometreistä, kolmanneksella on kiinteä nopeusrajoitus ja muilla osuuksilla nopeutta rajoitetaan tarvittaessa (kuten sateella tai liikenteen mukaan).

Saksassa on käytössä 15-portainen nopeusrajoitusasteikko. Rajoitukset ovat 5, 10, 20, 30, 40, 50, 60, 70, 80, 90, 100, 110, 120 ja 130 km/h sekä lisäksi nopeusrajoituksen puuttuminen.

Enimmäisnopeuden lisäksi voidaan tielle määrätä Saksassa myös vähimmäisnopeus.

Yleisrajoitukset eri maissa

Alla olevassa taulukossa on vertailtu eri maiden yleisnopeusrajoituksia. Yksiköt ovat kilometrejä tunnissa.

Lähteet

Liikennesuunnittelu
Liikenneturvallisuus
Seulonnan keskeiset artikkelit