Karies

Karies eli hammasmätä on tulehduksen aiheuttama hammassairaus, joka aiheuttaa hammaskiilteen vaurioitumista ja hampaiden reikiintymistä sekä toisinaan myös hampaiden tai ientaskujen piileviä kroonisia tulehduspesäkkeitä eli paiseita. 

Karies on tartuntatauti, koska tulehduksen aiheuttava bakteeri tarttuu syljen välityksellä usein jo vauvana. Suun alueen tulehdukset aiheuttavat usein kipua, mutta ne saattavat olla myös täysin oireettomia.  

Hoitamaton karies johtaa lopulta hampaan täydelliseen tuhoutumiseen ja saattaa jopa tappaa potilaan.  Suun krooniset tulehdukset saattavat aiheuttaa  hengenvaarallisen verenmyrkytyksen ja lisäävät esimerkiksi riskiä sairastua sydän- ja verisuonisairauksiin, diabetekseen ja syöpään. 

Karies saa alkunsa siitä, kun hammasplakissa elävät bakteerit käyttävät ravinnokseen ruoan sisältämiä hiilihydraatteja tuottaen hampaan kiillettä liuottavaa happoa. Jokainen hiilihydraatteja sisältävä ateria tai välipala johtaa tämän vuoksi happohyökkaykseen. Hampaat kestävät noin viisi happohyökkäystä päivässä. 

Kariekseen sairastuminen edellyttää myös Streptococcus mutans-bakteeritartuntaa. Mutans streptokokki leviää syljen välityksellä. Tartunta saadaan usein jo vauvana tai pikkulapsena esimerkiksi suukotellessa tai siten, että syöttäjä nuolaisee syötettävän lapsen lusikkaa. Hampaita suojaavaa kovaa hammaskiillettä ravinnokseen käyttävä mutans streptokokki kiinnittyy hampaaseen tuottaen ravinnon sisältämistä hiilihydraateista kiillettä syövyttäviä happamia aineenvaihduntatuotteita kuten maitohappoa. Ravinnon sisältämä sokeri on tärkein hammasmätää aiheuttava tekijä. Myös paljon tärkkelystä sisältävät ruoat kuten peruna ja viljatuotteet ovat pahoja karieksen aiheuttajia. 

Karieksen ilmaantuminen riippuu myös hampaiden vastustuskyvystä ja syljen  laadusta sekä määrästä. 

Kun hammasta suojaavaan kiilteeseen on tullut syöpymä, muita lajeja edustavilla hammasluuta mädättävillä ja ravinnokseen käyttävillä bakteereilla on tämän jälkeen esteetön pääsy hammasluuhun.

Hoitamaton karies etenee tämän jälkeen hammasluussa eli dentiinissä, kunnes saavuttaa hammasytimen eli pulpan. Tällöin myös hammasydin tulehtuu, mistä käytetään nimeä pulpiitti. Hammasytimen tulehduksen oireena on erittäin voimakas särky. Hoitamaton pulpiitti voi edetä hampaan juurikanavan kautta leukaluuhun, jolloin syntyy pieni absessi eli märkäkertymä. Pitkälle edennyt karies voi tuhota hampaan täysin. Hoitamaton leukaluun tulehdus voi johtaa jopa tappavaan verenmyrkytykseen .

Kariesvauriot 

Hammaskiille koostuu pystysuunnassa olevista kiilleprismoista, jotka puolestaan ovat rakentuneet pienistä kuusikulmaisista hydroksiapatiittikiteistä. Hammasplakin bakteerit tuottavat ravinnon sokereista happoja, jotka liuottavat hampaiden kiillettä (demineralisaatio). Bakteerit tunkeutuvat kiilteeseen helpoimmin prismojen välikohdista ja jatkavat levittäytymistä kiilteen pinnan alla edellyttäen, että bakteerit saavat toistuvia sokeriannoksia ravinnokseen. Tällainen kiillekaries näkyy paljain silminkin vaalean liitumaisina värimuutoksina hampaissa (liitukaries).

Ehkäisy 

Hammaslääkärien suosittelemat keinot reikiintymisen välttämiseksi ovat hampaiden harjaus fluoria sisältävällä hammastahnalla kahdesti päivässä, kaikkien hampaanvälien puhdistus hammaslangalla, hammastikuilla tai hammasväliharjalla vähintään kahdesti viikossa tai mieluiten päivittäin, sokeria tai hapanta ainesta sisältävän ruoan (myös hedelmien ja mehun) hillitty käyttö sekä napostelun välttäminen happohyökkäyksien määrän ja tiheyden vähentämiseksi. Lisäksi suositellaan ksylitolipurukumin käyttöä aina aterian jälkeen. Henkilöstä riippuen voidaan suositella myös lisäfluorin käyttöä esimerkiksi tablettien muodossa.

Karieksen kehittymistä edistää myös kuiva suu sekä joidenkin lääkkeiden käyttö. Muun muassa alkoholi kuivattaa suuta. Suun kuivuuden hoito ja lääkityksen huomioiminen kuuluvat karieksen ehkäisyyn.

Fluori pysäyttää kariesvaurion etenemisen ja korjaa jo syntyneitä vaurioita uudelleen kovettamalla hammaskiillettä (remineralisaatio).

Fluori käynnistää uusien apatiittikiteiden muodostumisen vauriokohdassa. Syntyvät fluoriapatiittikiteet ovat vaikealiukoisempia kuin kiilteen alkuperäiset hydroksiapatiittikiteet. Sen ansiosta hampaan haponsietokyky paranee. Fluorin vaikutuksesta syntynyt uusi kiille on siten vahvempaa kuin hampaan alkuperäinen kiille. Prismojen päälle saostuu kalsiumfluoridia, josta happohyökkäyksen alkaessa irtoaa fluoria hapon aiheuttaman vaurion korjaamiseksi. Ihanteellisinta on saada fluoria usein pieninä annoksina, jotta kiilteen pinnalla säilyy jatkuva fluorivarasto.

Fluori ja ksylitoli yhdessä ehkäisevät tehokkaasti hampaiden reikiintymistä. Ksylitoli heikentää kariesbakteerien aineenvaihduntaa ja katkaisee happohyökkäyksen. Fluori taas pysäyttää kariesvaurion etenemisen hampaassa ja korjaa jo syntyneitä vaurioita. Fluori ja ksylitoli siis täydentävät toistensa vaikutusta, koska ne vaikuttavat eri tavoin.

Erytritoli on ksylitolia tehokkaampi torjumaan kariesta. Erytritolin ja ksylitolin seos saattaa olla pelkkää erytritolia tehokkaampi, mutta asiaa ei ole vielä tutkittu.

Hoito 

Alkava kariesvaurio, joka ei ole vielä läpäissyt kiillettä, voidaan pysäyttää parantamalla suuhygieniaa, lisäämällä fluorin käyttöä ja välttämällä napostelua tai rajoittamalla etenkin korkean glykeemisen indeksin elintarvikkeiden ja ruokalajien nauttimista. Hammaslääkäri seuraa määräaikaistutkimuksin, eteneekö vaurio vai ei.

Mikäli kariesvaurio on edennyt kiilteestä syvemmälle hammasluuhun tai hammasytimeen asti, hammas täytyy paikata. Jos tähän ei ole mahdollisuutta, on tyydyttävä tulehtuneen hampaan poistamiseen. 

Reikiintyneen hampaan paikkaus aloitetaan poistamalla karieksen vaurioittama hammaskudos yleensä turbiini- ja mikromoottoriporan avulla. Tämän jälkeen onkalo, josta vaurioitunut hammaskudos on poistettu, käsitellään erityisillä käsittelyaineilla, jotta paikka-aine kiinnittyy hampaaseen. Hammaspaikat valmistetaan nykyisin useimmiten yhdistelmämuovista, mutta niitä valmistetaan myös amalgaamista, lasi-ionomeerista, keraamisesta materiaalista tai kullasta. Muovipaikka vaatii myös erityisen valokovetuksen. Paikan kiinnityksen ja kovetuksen jälkeen se muotoillaan yleensä vielä mikromoottoriporalla purentaan sopivaksi. Keraamisten ja kultatäytteiden valmistamiseen tarvitaan yleensä useampia hoitokäyntejä, muut paikkamateriaalit vaativat yleensä vain yhden hoitokerran. Noin 80 prosenttia paikoista tehtiin yhdistelmämuovilla vuonna 2019. Muovista valmistetut paikat pitää uusia 10-15 vuoden välein.

Mikäli kariesvaurio on edennyt pitkälle hammasytimeen tulehdukseksi asti, tilanne vaatii yleensä juurihoidon. Juurihoidossa tulehtunut kudos poistetaan mekaanisesti, juurikanavat desinfioidaan ja hoidetaan paikallisella lääkeaineella. Juurihoito vaatii yleensä useamman hoitokäynnin. Lopuksi hoidettu juurikanavaontelo täytetään ja hammas paikataan tai kruunutetaan.

Karieksen eteneminen kuvina

Lähteet

Aiheesta muualla 

Oulunomahoito.fi, Oulun kaupunki
Karies Terveyskirjasto.fi
Käypä hoito: Karies (hallinta)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Dental caries 
Mayo Clinic: Cavities/tooth decay 

Hammaslääketiede
Bakteeritaudit
Kariologia
Ruoansulatuselinten sairaudet
Seulonnan keskeiset artikkelit