Guy Debord

Guy Ernest Debord (28. joulukuuta 1931 Pariisi, Ranska – 30. marraskuuta 1994 Champot) oli ranskalainen kirjailija, elokuvaohjaaja ja filosofi. Hänet tunnetaan yhtenä Kansainvälisen situationistisen liikkeen perustajista sekä liikkeen johtohahmona. Debord toimi myös SI:n lehden Internationale Situationnisten päätoimittajana. Ennen toimintaansa situationisteissa Debord kuului lettristeihin. Hän oli myös jonkin aikaa Socialisme ou Barbarie -ryhmässä.

Guy Debordin lapsuutta varjosti toinen maailmansota ja hänen teini-ikäänsä väritti tutustuminen radikaalien avantgardistien ihaileman Isidore Ducassen tuotantoon. Ducasse tunnetaan runoilijana paremmin nimellä Comte de Lautréamont, ja hän esitti, että kaikkien tulisi kirjoittaa runoja ja jälkipolvien tulisi parannella tekstejä plagioimalla niitä. Lautréamont’n ajatukset ovat keskeisiä varhaisessa situationisessa internationaalissa. Vuonna 1951 Debord liittyi vuonna 1946 perustettuun Mouvement Lettriste -ryhmään tutustuttuaan sen johtajaan Isidore Isou’hun, oikealta nimeltään Jean-Isidore Goldstein.  Lettristien elokuvista Debord sai kimmokkeen ryhtyä elokuvantekijäksi. Debordin ensimmäinen elokuva, 90-minuuttinen Hurlements en faveur de Sade vuodelta 1952, ei sisällä lainkaan kuvaa, ja se koostuu valkoisen ja mustan värin vuorottelusta ja hiljaisuutta leikkaavista satunnaisista keskusteluista. Elokuva päättyy 24 minuutin hiljaisuuteen, jonka aikana valkokangas on musta. Elokuvan valmistuessa Debord oli 21-vuotias. 

Lettristiliike jakautui riitaisasti kahtia vuonna 1952 Charlie Chaplinin Parrasvalot-elokuvan lehdistötilaisuuden häiriköinnin aiheuttaman skandaalin takia. Liikkeen vasemmistosiipi, johon Debord yhdessä Gil Wolmanin, Jean Braun ja Serge Bernan kanssa kuului, järjestäytyi nimen L’Internationale Lettriste alle ja alkoi julkaista lehteä nimeltä Potlach. Vuosina 1954–1957 lehteä ilmestyi 29 kappaletta.

Guy Debord oli 1960-luvulla Situationistinen internationaali -ryhmän perustajia ja johtajia. Situationistit olivat merkittävä taustavaikuttaja Pariisin opiskelijakapinassa vuonna 1968. Guy Debordin kirja Spektaakkelin yhteiskunta (1967) herätti Ranskassa laajaa huomiota.

Vuonna 1972 Debord tovereineen hajotti Situationistinen internationaali -ryhmän.  Hän teki 1970-luvulla elokuvat Society of the Spectacle (1973) ja In Girum Imus Nocte Et Consumimur Igni (1978).

Debord julkaisi 1988 vielä Spektaakkelin yhteiskuntaa kommentoivan kirjan Commentaires sur la société du spectacle. Debord oli alkoholisti ja sairasti sen aiheuttamaa hermotulehdusta. Debord ampui itsensä.

Teoksia 
Mémoires (1959), yhdessä Asger Jornin kanssa
La société du spectacle (Spektaakkelin yhteiskunta) (1967)
 Spektaakkelin yhteiskunta. Suom. Tommi Uschanov. Summa, Helsinki 2005. ISBN 952-5418-03-0
La Véritable Scission dans L'Internationale (1972), yhdessä Gianfranco Sanguinettin kanssa
Œuvres cinématographiques complètes (1978)
Considérations sur l'assassinat de Gérard Lebovici (1985)
Commentaires sur la société du spectacle (1988)
Panégyrique volume 1 (1989)

Elokuvia 
 Hurlements en faveur de Sade (1952)
 Sur le passage de quelques personnes à travers une assez courte unité de temps (1959)
 Critique de la séparation (1961)
 La Société du spectacle (1973)
 Réfutation de tous les jugements, tant élogieux qu’hostiles, qui ont été jusqu’ici portés sur le film « La Société du spectacle » (1975)
 In girum imus nocte et consumimur igni (1978)
 Guy Debord, son art, son temps (1995)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Guy Debord archive . 
 Guy Debord and the Situationists. 

Ranskalaiset elokuvaohjaajat
Ranskalaiset filosofit
Ranskalaiset kirjailijat
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet