Jaakko Haavio

Jaakko Antero Haavio (3. heinäkuuta 1904 Tottijärvi – 27. toukokuuta 1984 Turku) oli suomalainen pappi, teologian kunniatohtori, runoilija, virsirunoilija ja kirjailija.

Pappi 
Tottijärvellä syntynyt Haavio kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta keväällä 1923 ja vihittiin papiksi 23. heinäkuuta 1926. Hän avioitui Kaisa Olivia Weckströmin kanssa, toimi alkuun rykmentinpastorina muun muassa Lappeenrannassa ja hoiti sen jälkeen viisi vuotta, 1930–1935, Vehmaan kappalaisen virkaa. Haavio palasi lapsuutensa kotipappilaan vappuna 1935 ja toimi Yläneen kirkkoherrana viisitoista vuotta, osan ajasta Mynämäen rovastikunnan lääninrovastina. Sota-aikana Haavio nimitettiin Itä-Karjalan Sotilasesikunnan opettajaleirille lehtoriksi (1942–43) ja Syvärille 5. Divisioonan pastoriksi vuonna 1944. Haavio muutti perheineen, johon kuuluivat myös kolme lasta, Hemminki, Antti ja Annikka, helmikuussa 1950 Turkuun toimiakseen Maarian seurakunnan kirkkoherrana. Hän hoiti nopeasti kasvavaa Maarian esikaupunkiseurakuntaa eläkkeelle siirtymiseensä, elokuuhun 1969, asti. Haavio tunnettiin lahjakkaana puhujana sekä helposti lähestyttävänä sielunhoitajana: ”Ole saarnatuolissakin tavallinen ihminen ja tavallisena ihmisenä pappi.” Jaakko Haavio oli Turussa myös kirkollinen kulttuurivaikuttaja, uskonnon oppikirjan tekijä, kirkolliskokouksen jäsen, aktiivitoimija eri valiokunnissa ja komiteoissa sekä pappisliiton johtokunnassa ym. Hän sai teologian kunniatohtorin arvon vuonna 1973. Jaakko Haavio kuoli Turussa 27. toukokuuta 1984 80-vuotiaana.

Runoilija, kirjailija 
Haavion kolmannesta runokokoelmasta Ikikevät vuonna 1947 tuli läpimurto, ja se luettiin uskonnollisen lyriikkamme uudistajaksi. Kahden vuoden päästä 1949 seurasi runokokoelma Syystaivas, josta arvostelu totesi: ”Todella, olisivatpa kaikki papit tällaisia, niin kyllä pakanat pian maailmasta loppuisivat.” Vuonna 1956 ilmestyi runokokoelma Suven maa. Sen arvioitiin merkitsevän suomalaisen uskonnollisen lyriikan huippua. Haavio julkaisi kaikkiaan lähes sata teosta, kuten lastenrunoja, hartauskirjoja, tutkielmia ja muistelmia. Jo vuonna 1938 ilmestyi romaani Siionin vanki, romaani elävästä toivosta. Kirjasta otettiin neljä painosta ja se käännettiin myös ruotsiksi ja tanskaksi. Jaakko Haavion veli oli Martti Haavio, runoilijana P. Mustapää.

Virsirunoilija 
Haavio kutsuttiin virsikirjan lisävihkokomitean puheenjohtajaksi 1958–1962. Haavion mukaan hänen tehtävänään oli tuoda virsikirjaan Raamatun opetukset siitä, miten Jumalaa voidaan palvella tavallista työtä tehtäessä. Lisävihko sisälsi nelisenkymmentä virttä, joista kymmenen oli Haavion sepittämiä. Nykyisessä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa vuodelta 1986 Haavion virsiä on kaksitoista, hänen kääntämiään kolmetoista ja uudistamiaan seitsemän. Virsiä syntyi lisää, kun Haaviolle rakkaan ”heränneen kansan” Siionin virsien uudistamiskomitea nimitettiin lokakuussa 1965. Uudistetut Siionin virret ilmestyivät 1972. ”Kestävintä, sukupolvesta toiseen säilyvää Haavion mittavassa kirjallisessa elämäntyössä edustaa virsirunous”, arvioitiin Haavion tuotantoa kokonaisuudessaan hänen kuolemansa jälkeen. 

Jaakko Haavio oli sekä pappi että runoilija, hänen mielestään runoilijalla ja papilla ei ollut eroa. Silti runolla ja saarnalla oli ero. Saarna pyrki tietoisesti vaikuttamaan, kun taas runo ei, hän sanoi. Mutta jos runo siitä huolimatta vaikutti, vaikutus oli voimakkaampi kuin saarnalla. Runossa ei saanut olla yhtään turhaa sanaa.

Kirjallinen tuotanto

Runokirjoja 
Taivaan ovella, uskonnollisia runoja 1933, WSOY 
Huomenkellot, uskonnollisia runoja 1944, WSOY 
Ikikevät, runoja, 1947, WSOY 
Syystaivas, runoja, 1949, WSOY 
Suven maa, runoja, 1956, WSOY 
Postilla, runoelma, 1968, WSOY

Romaani 
Siionin vanki, Romaani elävästä toivosta, 1938, Gummerus, uusin painos 1972 WSOY, ruots. Sions fånge, 1943, tansk. Zions fange, 1945.

Hartauskirjoja 
Sanoja suruun, 1963, WSOY
Taivaan avain, rukouskirja 1965, WSOY (kolmas painos 1985)
Kiitän tuulesta ja auringosta, sanoja hopeavuosiin ehtineille, 1970, Sisälähetysseura, ruots. Nåd för oss äldre, 1972.. Bli i min kjaerlighet, 1980.
Ilon ja rauhan teitä, 1972, Kirjapaja
Hetket kotihartauskirja, 1973, Kirjaneliö
Seurapuheita, 1974, Kirjapaja
Käy yrttitarhasta polku, pyhän kärsimyksen tutkistelu, 1976, Kirjaneliö
Kaksikymmentäneljä vanhinta, 1977, Kirjapaja
Iloitkaamme isänmaasta, 1977, Kirjapaja 
Postilla 1 Elämän lähteellä, 1980, Kirjapaja
Postilla 2 Pyhäaamun rauha, 1982, Kirjapaja
Postilla 3 Soi kunniaksi Luojan, 1982, Kirjapaja
Herra pitää huolen, 1981, Kirjapaja, ruots. Herren har omsorg, 1983.
Jumala on rakkaus, 1982, Kirjapaja

Muistelmia 
Mennyttä aikaa muistelen, 1972 Kirjapaja
Kun nuoruuden aika on ruusuinen, 1973 Kirjapaja
Nuoren papin päiväkirja, 1974 Kirjapaja
Liperit ja lyyra, 1975 Kirjapaja
Ajalla vaaran, vaivan, 1976 Kirjapaja
Vierähtävät vuodet 1, 1978 Kirjapaja
Kiitävi aika, Vierähtävät vuodet 2, 1979 Kirjapaja

Lastenkirjoja 
Iltatarinoita, Kolmekymmentä tarinaa lapsenlapselleen Ida Katariinalle kertonut Jaakko Haavio, 1981, Kirjapaja
Jeesus lasten ystävä, 1982, Kirjapaja
Jeesuksen pienet ystävät, Lastenrunoja, 1966, Suomen kirkon sisälähetysseura
Pientä väkeä, 1969, Herättäjä
Kuule lasten rukous, lasten rukouskirja, 1971, Suomen Pyhäkouluyhdistys,
Iloisesti yhdessä, 1975, Lasten keskus
Sininen hetki, 1984, Kirjapaja

Toisten kanssa toimittamia tai kirjoittamia 
Mikael Agricolasta E.W. Pakkalaan,1947 WSOY
Oma uskontokirjani, 1953 WSOY
Jumalan viljelysmaa, Suomen kirkko 1155-1955, 1955 Suomen Sisälähetysseura
Tapaninen Jaakko, toim.: Taivaan laiturilla, isovanhempieni rakkauskirjeet 1996 Otava
Haavio-Tapaninen, Annikka: Isäni puiden omenat. Jaakko Haavio, pappi ja runoilija, WSOY 2004

Virret 
Haavion kirjoittamiksi omiksi virsiksi nykyisessä vuoden 1986 virsikirjassa on kirjattu:
88:1–3 Lensi maahan enkeli, joutuisampi tuulta
237:1,3 Jo nuoruuteni aikana, oi Isä, mulle kirkasta
425 Soi kiitosvirsi kerran kedolla paimenten
439 Näytä, Herra Jeesukseni piikit pilkkakruunusi
440 Orjantappuroita kasvaa syntiinlankeemuksen maa 
450 Maa kaikki vaikka Herran on 
465 Lahjoita, Herra, perheisiimme nyt pelkojemme keskelle
505 Valtiaamme kunniaasi soivat ääret taivaiden 
518 Nyt anna, Herra, tultasi sieluni alttarille
524 Kun päivän työ on päättynyt, puoleesi, Jeesus, käännyn
543 Valkeus iankaikkinen, valaise sydämeni
592 Mua läsnäolollasi, oi Jeesus, vakuuta.

Haavion suomentamiksi v.1986 virsikirjassa mainitaan virret: 
78 Vieraalla maalla kaukana on kumpu kivinen
101 Oi nouse aurinkomme kirkas ja suloinen
122 Luojansa sanasta sai valon maailma
204 Herra Jeesus hengelläsi, henkeäni liikuta
229 Saa ehtoollinen Jeesuksen niin iloiseksi sydämen
231 Maan sato elon aikaan pelloilta korjataan
380 Herra, hoida lastasi, yksin en voi käydä
404 Voittaja, suo voitto meille, taisteluusi meidät vie
436 Rakkaus olet ääretön, oi Jeesus, toit sen julki
446 Oi Pyhä Henki pyydämme: Meidät liitä toinen toiseemme
494:1.3 Luoja enkeleineen hoivaa maailmaa
497 Kun äidit lapsiansa toi luokse Jeesuksen 
519 On työni, Herra, lahjaasi, myös siitä tahdon kiittää 

Haavion uudistamiksi on virsikirjassa 1986 kirjattu virret: 
423 Katseesi nosta yli maan, sen niityt käyvät kukkimaan
435 Sä käskit, Herra, valona mun maailmassa olla
438 Oi armahda, Kristus, niin kaita on tie
465 Lahjoita, Herra perheisiimme nyt pelkojemme keskelle
487 Jeesus, sinuun turvaten kanssa toisten lapsien
495 Taivaan isä, nostit minut varhain hellään helmaasi
560 Maat, metsät hiljenneinä ja meret tyyntyneinä.

Jaakko Haavion jäsenyyksiä, edustustehtäviä sekä hänelle osoitettuja kunnian- ja huomionosoituksia  
Kirkolliskokouksen pappisedustaja 1943–1971
Kirkon pappisliiton johtokunnan jäsen 1939–1968 ja kunniajäsen 1968–1984
Turun kristillisen opiston johtokunnan jäsen 1935–1984
Lounais-Suomen kirjailijain puheenjohtaja 1969–1971
Turun Rotaryklubin presidentti 1971–72
Uuden Testamentin käännöskomitean kielentarkastaja 1972 
Suomen kirkon Sisälähetysseuran valtuuskunnan jäsen 1961–1976
Suomen kirkon Seurakuntatyön Keskusliiton valtuuskunnan jäsen 1961–1965
Virsikirjakomitean puheenjohtaja 1958–1963, 
Siionin virsien korjauskomitean puheenjohtaja 1965–1971.
Teologian tohtori h.c. 1973
Suomen Leijonan ritarikunta komentaja (SL K), 
Vapaudenristi (VR 4), 
Suojeluskuntain ansiomitali (SK), 
Kirjailijaliiton palkinto 1949, 
Nuoren Voiman Liiton kultainen ansiomerkki 1957 
Kirkon kirjallisuuspalkinto 1976, 
Turun kaupungin kirjallisuuspalkinto 1979.

Lähteet 
 Haavio-Tapaninen, Annikka: Isäni puiden omenat. Jaakko Haavio, pappi ja runoilija, WSOY 2004
 Elämän kauneus, Jaakko Haavion syntymästä 100 vuotta

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset runoilijat
Suomalaiset kristilliset kirjailijat
Suomalaiset virsirunoilijat
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet