Doku Umarov

Doku Umarov (,  (13. huhtikuuta 1964 – 7. syyskuuta 2013) oli tšetšeenien separatistihallinnon Itškerian tšetšeenitasavallan (ChIR) presidentti. Hän nousi tehtävään varapresidentin paikalta, kun edellinen presidentti Abdul-Halim Sadulajev tapettiin poliisin erikoisoperaatiossa 17. kesäkuuta 2006. Vuosina 1996–1999 hän toimi separatistihallinnon turvallisuusministerinä.
Umarov julisti itsensä lokakuun 2007 lopussa Kaukasian emiiriksi ja ChIR:n lopetetuksi.

Vielä haastattelussaan 2005 Umarov sanoutui irti siihenastisista terrori-iskuista ja arvosteli Šamil Basajevia Beslanin koulukaappauksesta. Kysyttäessä siviiliuhrien kostamisesta siviiliuhreilla hän totesi, että: "joka tapauksessa meillä ei ole sitä oikeutta ainakaan nyt. Jos käyttäisimme moisia keinoja, en usko että kukaan meistä palaisi kotiin normaalina ihmisenä."

Umarov julisti lokakuun 2007 lopussa videoviestissään liikkeensä taistelun kattavan paitsi toimet Venäjän turvallisuusjoukkoja vastaan, myös pyhän sodan Yhdysvaltoja, Britanniaa ja Israelia vastaan. Videolla hän julisti itsensä myös "Pohjois-Kaukasian emiiriksi." Lontoossa asuva "Itškerian tšetšeenitasavallan ulkoministeri" Ahmed Zakajev tuomitsi Umarovin ilmoituksen ja julisti sen johtuneen provokaatiosta. Zakajev sanoi kuitenkin, ettei hallitus enää tukisi Umarovia, vaan vastaisi ChRI:n parlamentille.
Umarov lakkautti virallisesti asetuksellaan Itškerian presidentinviran, parlamentin ja hallituksen 11. joulukuuta 2007 ja nimesi Tšetšenian yhdeksi Kaukasian emiraatin maakunnista.

Umarovin kuolemasta liikkui huhuja kesäkuun 2009 alussa. KavkazCenterillä kapinalliset kielsivät asian.

Yhdysvaltain hallitus nimesi Umarovin terroristiksi kesäkuussa 2010 ja lupasi hänestä 5 miljoonan US-dollarin palkkion toukokuussa 2011, samassa yhteydessä jolloin Kaukasian emiraatti luokiteltiin terroristijärjestöksi.
YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa 1904 toteuttava komitea luokitteli hänet maaliskuussa 2011 Al-Qaidaan, Osama bin Ladeniin tai Talibaniin yhteyksissä olevaksi henkilöksi.

Iskut
Helmikuussa 2010, kapinallisten kärsittyä edellisinä viikkoina useita menetyksiä, Umarov ilmoitti iskujen laajentamisesta koko Venäjälle. Jo marraskuussa 2009 hän oli kuitenkin ottanut vastuun iskusta Moskovan ja Pietarin väliseen junaan. Kapinalliset olivat ilmoittaneet luopuvansa iskuista siviilejä vastaan Beslanin koulukaappauksen jälkeen. Maaliskuussa 2010 tehtiin tuhoisa itsemurhapommi-isku Moskovan metroon, josta Umarov otti vastuun 31. maaliskuuta.
8. helmikuuta 2011 Kavkaz Center julkaisi videon, jossa Umarov ottaa vastuun Domodedovon lentokentän pommi-iskusta, jossa kuoli 36. Video on kuvattu iskupäivänä. Umarov uhkaa myös lisäiskuilla. Lisäksi hän väittää että muslimit ovat kaikkialla maailmassa hyökkäyksen kohteena ja tuomitsee Israelin ja Amerikan johtamat sionistiset ja kristilliset hallinnot.

Valtataistelu
Heinäkuussa 2010 Umarov nimitti varamiehekseen eli naibiksi itäisen rintaman komentajan Aslambek Vadalovin.
Elokuussa 2010 KavkazCenter julkaisi videon, jossa Umarov ilmoittaa eroavansa ja jättävänsä tehtävänsä Vadaloville. Seuraavana päivänä julkaistussa viestissä ero kumottiin.

Kyseessä oli ilmeisesti kaiken varalta kuvattu video, joka julkaistiin vahingossa tai tahallaan osana kapinallisten valtakamppailua.
Muutaman päivän päästä emiraatin tiedotus- ja analyysipalvelun johtaja Movladi Udugov "erotettiin väliaikaisesti tehtävistään."
Elokuun 12. ja 13. päivä eri nettisivustolla julkaistiin kännykkäkameralla kuvattu video, joissa osa tšetšeenikapinallisten johtohenkilöistä sanoutuu irti Umarovista. Komentaja Husein Gakajev vaatii emiraatille uutta johtajaa. Myös Vadalov sanoo eroavansa naibin tehtävästä. Seuraavana päivän Umarovin Dagenstanin emiiriksi ja šaria-tuomioistuimen johtajaksi nimeämä Magomed Vagapov vetoaa yhtenäisyyden puolesta.

Kuolema
Umarov kuoli 7. syyskuuta 2013.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Guardian: Chechnya rebels appoint new leader after killing
 Russia: RFE/RL Interviews Chechen Field Commander Umarov

Tšetšenialaiset sotaherrat
Terroristit
Vapaustaistelijat
Tšetšenialaiset poliitikot
Vuonna 1964 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet