Inkeri Anttila

Sylvi Inkeri Anttila (o.s. Metsämies; 29. marraskuuta 1916 Viipuri – 6. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, jolla on ollut merkittävä rooli Suomen vankeinhoitojärjestelmän kehittämisessä. Hänen tutkimuksillaan kriminologian ja kriminaalipolitiikan alalta on ollut myös kansainvälistä merkitystä. Hän ei uskonut, että rikollisuutta voidaan lopettaa mutta kriminaalipolitiikan keinoin voitaisiin vaikuttaa rikollisuuden laatuun ja määrään.

Inkeri Anttilan vanhemmat olivat asianajaja Veini Metsämies, ent. Horelli (1879–1944) ja Sylvi Airio, ent. Malmgren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1933, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1936 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1937, lakitieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1946 sekä valtiotieteen kandidaatiksi ja lisensiaatiksi 1954. Anttila sai varatuomarin arvon 1942.

Anttila väitteli vuonna 1946 loukatun suostumusta koskevalla väitöskirjalla oikeustieteen tohtoriksi. Hän on ensimmäinen oikeustieteen tohtoriksi väitellyt nainen Suomessa. Anttila on kertonut ryhtyneensä juristiksi ilahduttaakseen isäänsä, joka myös oli juristi. Hänen ajatuksissaan oli ollut myös laulajan tai pianistin ura.

Anttila oli Helsingin yliopiston rikosoikeuden professori 1961–1980, oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen johtaja 1974–1979 ja Liinamaan virkamieshallituksen oikeusministeri 13.6.1975–30.11.1975. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1973–1976. Hän oli ensimmäinen nainen oi­keus­tie­teen pro­fes­so­ri­na ja en­sim­mäi­nen nai­nen oi­keus­mi­nis­te­ri­nä. Hän oli mer­kit­tä­vin uudenlaisen kri­mi­naa­li­po­li­tii­kan ke­hit­tä­jä: seuraamusten tuli olla ra­tio­naa­li­sia, hu­maa­neja ja hy­vin­voin­ti­val­tion ar­voil­le ra­ken­tu­via. Linjaukset perustuivat Anttilan kokoamaan tut­kimustie­toon. Ri­kos­ten tor­jun­nas­sa alettiin käyttää so­siaa­li- ja yh­teis­kun­ta­po­li­tii­kan kei­no­ja, mut­ta myös konk­reet­ti­sia toi­mia ri­kosten ­ ennaltaehkäisemiseksi. Helsingin kaupunginvaltuustossa Anttila edusti Liberaalista Kansanpuoluetta.

Anttila oli Helsingin, Turun ja Uppsalan yliopistojen kunniatohtori. Lisäksi hän on saanut lukuisia tunnustuspalkintoja tieteellisistä ansioistaan, muun muassa Euroopan Kriminologiyhdistyksen elämäntyöpalkinnon vuonna 2011. Monet hänen saavutuksistaan perustuivat hä­nen hen­ki­lö­koh­tai­siin omi­nai­suuk­siin­sa, ku­ten te­rä­vään älyk­kyy­teen, il­mai­sun kirk­kau­teen ja val­loit­ta­van seu­ra­ih­mi­sen sosiaalisuuteen.

Anttilan puoliso vuodesta 1934 oli keuhkosairauksien erikoislääkäri Sulo Valter Anttila (1909–2001). Perheeseen syntyi kolme lasta.

Lähteet

Kirjallisuutta
 
 
 
 Rikosoikeudellisia kirjoitelmia, 5. Sylvi Inkeri Anttilalle 29.11.1986 omistettu julkaisu. Suomalainen lakimiesyhdistys, 1986. Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja. A-sarja, nro 168. ISBN 951-855-084-0.

Aiheesta muualla
 Tiedenaisia – Inkeri Anttila
 
 

Suomalaiset oikeustieteilijät
Suomalaiset kriminologit
Suomen oikeusministerit
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset liberaalit poliitikot
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet