Arttu Luttinen

Arttu Luttinen (s. 3. syyskuuta 1983 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi omalla urallaan SM-liigaa Helsingin IFK:ssa, Espoo Bluesissa ja Pelicansissa yhteensä 749 runkosarjaottelua tehopistein 170+183=353 ja keräten 702 jäähyminuuttia sekä 120 playoff-ottelua tehopistein 28+16=44 ja keräten 91 jäähyminuuttia. Luttinen toimi Pelicansin kapteenina kaudella 2011–2012 sekä HIFK:n kapteenina vuodet 2015–2017. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 2011, 2012 ja 2016, joista kaksi jälkimmäistä joukkueensa kapteenina. Luttinen voitti myös SM-pronssia vuonna 2004. Hän pelasi urallaan myös yhden kauden AHL:ssä ja kaksi kautta monikansallisessa Erste Bank Eishockey Ligassa. Nykyään Luttinen toimii EBEL:ssä pelaajaurallaankin edustamansa unkarilaisjoukkue Fehérvár AV19:n apuvalmentajana.

Ura

Seuraura

Ensimmäiset SM-liigakaudet HIFK:ssa
Luttinen on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän voitti C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1999, B-nuorten SM-pronssia vuosina 2000 ja 2001 sekä A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2003, SM-hopeaa vuonna 2001 ja SM-pronssia vuonna 2002. Kaudella 2001–2002 Luttinen pelasi loukkaantumisten takia runkosarjassa vain 24 ottelua, mutta hän teki niissä kuitenkin 1.38 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla tehot 16+17=33, joilla Luttinen oli HIFK:n toiseksi paras pistemies Eetu Holman jälkeen. Ottawa Senators varasi hänet kolmannella kierroksella 75. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2002.

Kaudella 2002–2003 Luttinen nousi HIFK:n SM-liigajoukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 41 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 4+4=8. Hän teki liigadebyyttinsä kauden avauskierroksella 17. syyskuuta 2002 paikallisvastustaja Jokereita vastaan. Luttinen teki liigauransa avausmaalin myös Jokereita vastaan vieraissa 7. joulukuuta 2002, jolloin hän sai ottelussa myös yhden syöttöpisteen. HIFK:ssa lähinnä nelosketjussa pelannut Luttinen pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Forssan Palloseurassa. Hän pelasi kauden aikana myös vielä HIFK:n A-nuorissa. Luttisella oli koko A-nuorten SM-liigan paras pistekerkiarvo ottelua kohden (1.70), kun hän teki kymmenessä pelaamassaan runkosarjaottelussa tehot tehot 7+10=17. Huhtikuussa 2003 Luttinen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa.

Kauden 2003–2004 Luttinen voitti SM-pronssia. Hän pelasi kauden aikana myös yhteensä viisi Mestis-ottelua lainalla Järvenpään Haukkojen ja Hyvinkään Ahmojen paidoissa. Kesäkuussa 2004 Luttinen teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa. Kaudella 2004–2005 hän kuului joukkueen suurimpiin tasonnostajiin ja vakiinnutti paikkansa HIFK:n kakkosketjussa tehden kaikissa 56 runkosarjaottelussa tehot 12+13=25. Luttinen oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Timo Pärssisen kanssa. Liigauransa ensimmäisen playoff-maalinsa hän teki hyvään paikkaan kolmannessä puolivälieräottelussa 21. maaliskuuta 2005 Rauman Lukkoa vastaan, kun Luttisen ajassa 61.28 syntynyt jatkoaikamaali ratkaisi HIFK:lle 4–3-voiton. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana. Lukko vei kuitenkin koko ottelusarjan voitoin 4–1.

Kaudella 2005–2006 Luttinen nousi HIFK:n ykkösketjuun Tony Salmelaisen ja Janne Hauhtosen rinnalle ja teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 18+26=44, joilla hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies heidän jälkeensä. Luttinen jakoi koko liigan pistepörssin seitsemännen sijan Ilveksen Jussi Pesosen ja Tapparan Petri Kontiolan kanssa.

AHL:n kautta takaisin SM-liigaan
Luttisella oli HIFK:n kanssa vuosi sopimusta jäljellä, mutta hän teki kesäkuussa 2006 kaksivuotisen tulokassopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Hän pelasi kauden 2006–2007 kokonaan farmijoukkue Binghamton Senatorsissa, AHL:ssä tehden 74 runkosarjaottelussa tehot 12+17=29. Syksyn 2007 harjoitusleirin jälkeen Luttinen palasi hieman yllättäen HIFK:hon, jonne Senators lainasi hänet ottelukohtaisella sopimuksella. Kausi 2007–2008 oli Luttiselle kuitenkin odotettua vaikeampi ja 47 runkosarjaottelua toi vain 16 tehopistettä. Myös hänen ensimmäistä maaliaan sai odottaa yli kaksi kuukautta. Luttinen ei sopinut täysin HIFK:n päävalmentaja Paul Baxterin pelitapaan ja pelasi paljon myös alemmissa ketjuissa. Hän kuitenkin paransi hieman otteitaan kevättä kohden.

Kaudella 2008–2009 Luttinen nousi uuden päävalmentaja Kari Jalosen alaisuudessa taas HIFK:n luottopelaajaksi varsinkin erikoistilanteissa. Hän oli lopulta joukkueen toiseksi paras pistemies Kim Hirschovitsin jälkeen tehoilla 23+16=39. Luttinen sijoittui SM-liigan yhden kauden maaliennätyksellään koko liigan maalipörssissä seitsemänneksi Kärppien Kristian Kuuselan ja Toni Koiviston kanssa. Kaudella 2009–2010 hän nousi HIFK:n varakapteeniksi.

Hopeakaudet Bluesissa ja Pelicansissa
Kaudeksi 2010–2011 Luttinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Espoo Bluesin riveihin. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+12=27. Luttinen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.

Luttinen siirtyi kaudeksi 2011–2012 vuoden mittaisella sopimuksella Pelicansiin, jossa hän korvasi NHL:ään lähteneen Antti Tyrväisen. Luttinen nousi joukkueen kapteeniksi. Hän teki ykkösketjussa tehot 18+17=35 ja oli Pelicansin kolmanneksi paras maalintekijä. Luttinen sijoittui myös 106 minuutillaan SM-liigan jäähypörssissä seitsemänneksi. Hän jakoi kahdeksalla osumallaan koko kevään 2012 pudotuspelien maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Radek Smoleňákin kanssa ja johdatti Pelicansin kauden päätteeksi seurahistorian ensimmäiseen SM-mitaliin hopean muodossa.

Paluu HIFK:hon
Luttinen palasi kaudeksi 2012–2013 kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa HIFK:hon. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Luttinen pelasi hieman vaikean ja tehottoman syyskauden, mutta kevättä kohden ja Raimo Summasen tultua HIFK:n päävalmentajaksi Luttinen paransi peliään. Hän pelasi kauden aikana myös keskushyökkääjän tontilla. Tehopisteitä syntyi runkosarjassa 24. Kaudella 2013–2014 niitä syntyi saman verran, mutta Luttinen pelasi kuitenkin kokonaisvaltaisesti tasaisemmin ja hoiti myös muutamia otteluita Ville Peltosen poissa ollessa kapteenin roolia. Huhtikuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa.

Kaudeksi 2014–2015 Luttinen nimettiin HIFK:n varakapteeniksi. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+14=33. Luttinen jakoi koko SM-liigan maalipörssin neljännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa ja voitti koko liigan ylivoimamaalipörssin 12 osumallaan. Helmikuussa 2015 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudeksi 2015–2016 Luttinen nimettiin HIFK:n kapteeniksi. Hän oli 17 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Luttinen johdatti HIFK:n kauden päätteeksi SM-hopeaan.

Luttisen kausi 2016–2017 alkoi sairastuvalta ja hän pelasi runkosarjassa vain 41 ottelua. Luttinen jakoi HIFK:n sisäisen tehotilaston voiton Juuso Puustisen ja Joe Finleyn kanssa lukemalla +11, mutta hänen kautensa osoittautui lopulta pettymykseksi. Luttinen teki runkosarjassa vain tehot 6+6=12, eikä onnistunut tekemään pudotuspeleissä yhtään tehopistettä. Hän jäi pudotuspeleissä neljässä ottelussa kokonaan HIFK:n kokoonpanon ulkopuolelle.

Vuodet EBEL:ssä ja uran loppuminen
Kaudeksi 2017–2018 Luttinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan unkarilaisjoukkue Fehérvár AV19:een. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Heinäkuussa 2018 Luttinen teki Fehérvárin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2018–2019 hän oli pudotuspeleissä joukkueensa paras maalintekijä kolmella osumallaan.

Marraskuussa 2019 Luttinen vahvisti omalla Instagram-tilillään lopettaneensa pelaajauransa. Tammikuussa 2020 hän liittyi edellisen kauden joukkueensa, EBEL-joukkue Fehérvár AV19:n apuvalmentajaksi, kun seura erotti päävalmentaja Hannu Järvenpään. Uudeksi päävalmentajaksi nousi puolestaan Järvenpään apuvalmentajana toiminut Antti Karhula.

Maajoukkueura
Luttinen pelasi Suomen A-maajoukkueessa kuusi ottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 14. joulukuuta 2005 ennen Rosno Cupia pelatussa harjoitusottelussa Tšekkiä vastaan.

Saavutukset
 SM-liigan hopea (2011, 2012 ja 2016) ja pronssi (2004)
 SM-liigan pudotuspelien maalipörssin voitto (Radek Smoleňákin kanssa) (2012) 
 A-nuorten Suomenmestaruus (2003), SM-hopea (2001) ja -pronssi (2002)
 B-nuorten SM-pronssi (2000 ja 2001)
 C-nuorten Suomenmestaruus (1999)

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Ottawa Senatorsin varaamat pelaajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt