Coco Chanel

Gabrielle Bonheur ”Coco” Chanel (19. elokuuta 1883 Saumur, Maine-et-Loire, Ranskan kolmas tasavalta – 10. tammikuuta 1971 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen muotialan uranuurtaja ja 1900-luvun vaikutusvaltaisimpia ihmisiä muotialalla. Hän perusti vuonna 1910 Chanelin muotitalon, joka on vielä nykyäänkin maailman johtavia yrityksiä alallaan.

Gabriellesta Cocoksi
Gabrielle Bonheur (ransk. 'Onni') Chanel syntyi köyhään pienyrittäjäsukuun nunnien pitämässä köyhäinsairaalassa Saumurissa vuonna 1883. Hänet kastettiin yhden nunnista kaimaksi. Hänen sukunimensä kirjoitettiin syntymätodistukseen väärin, Chasnel. Hänen Nîmesistä kotoisin oleva isänsä Henri-Albert Chanel (n. 1857-?) oli kiertelevä vaatekauppias kuten muukin sukunsa ja äiti Courpière'stä Puy-de-Dômesta kotoisin oleva Eugénie Jeanne Devolle (n. 1862/1864-1895) oli pyykkäri ja ompelijatar. Vanhemmat menivät naimisiin vuonna 1884. Gabrielle vietti lapsuutensa kulkien markkinoilta markkinoille vanhempiensa mukana. Gabriellella oli kolme nuorempaa veljeä: Alphonse (1885-1953), Lucien (1889-1941) ja Augustin (s. 1891), joka kuoli puolivuotiaana, sekä kaksi sisarta, Julie-Berthe (1882-1912) ja Antoinette (1887-1920). Julie oli syntynyt Jeannen aiemmasta suhteesta. 

Äiti Jeanne kärsi vakavista hengitystiesairauksista, mikä vaikeutti köyhän perheen elämää entisestään. Isä Albert oli puolestaan tunnettu lukuisista naisseikkailuistaan ja runsaasta alkoholinkäytöstään. Kun Gabrielle oli 12-vuotias, hänen äitinsä menehtyi 31-vuotiaana keuhkokuumeeseen tai tuberkuloosiin. Äidin kuoleman jälkeen isä pakkasi Gabriellen ja tämän sisarukset vaunuihin ja vei heidät Aubazineen Correzèn departementtiin, Uuteen-Akvitaniaan ja jätti alle 10-vuotiaat poikansa viranomaisten käsiin, jotka sijoittivat nämä talonpoikaisperheisiin maatyöläisiksi. Kaupungissa toimi sistersiläisnunnien pitämä lastenkoti, jonne isä jätti tyttärensä. Gabrielle ei nähnyt isäänsä koskaan enää tämän jälkeen. Ankaraa kuria ja askeettista elämäntapaa noudattavassa lastenkodissa hän sai ensimmäistä kertaa kouluopetusta ja oppi ompelemaan.

Vuodet lastenkodissa olivat Gabrielle Chanelille raskaita, ja hän tunsi suurta katkeruutta isäänsä ja muuta Chanelin sukua kohtaan, koska he olivat hylänneet hänet. Coco Chanel ei koskaan myöhemmässä elämässään puhunut vuosistaan lastenkodissa, eikä hän myöskään antanut isälleen anteeksi tämän tekoja. Hänen väärinkirjoitettua sukunimeään ei koskaan nähtävästi korjattu, koska tällöin olisi käynyt ilmi että hän oli syntynyt köyhäinsairaalassa. Chanel esitti myöhemmin lapsuudestaan kaunisteltua versiota, jossa isä olikin viinikauppias, lähtenyt tekemään omaisuuden Amerikkaan, josta lähetteli tyttärelleen hienoja lahjoja ja hän olisikin kasvanut vain tätiensä luona. 18-vuotiaana Gabrielle siirtyi orpokodista, välttääkseen pakkoavioliiton ja noviisiksi ryhtymisen, asumaan isänpuoleisen tätinsä Louise Costierin luokse ja opiskelemaan katoliseen tyttökouluun Moulinsiin, jossa hän oppi lisää ompelemisesta ja jossa hänen vuotta vanhempi tätinsä Andrienne jo kävi koulua.

Koulun johtajatar löysi Adriennelle ja Gabriellelle töitä myyjättärinä ja ompelijattarina liikkeessä, jossa tehtiin kapioita morsiamille, suruvaatteita herrasväelle sekä vauvanvaatteita. Tytöt jakoivat ullakkohuoneen liikkeen yläpuolella ja työskentelivät myös viikonloppuisin räätälin palveluksessa vaihtaen ratsuväen upseerien ratsastushousujen nahkapaikkoja. Upseerijoukko huomasi Gabriellen ja Adriennen ja alkoi viedä heitä puistossa sijaitsevaan paviljonkiin, jossa pidettiin konsertteja varuskunnan väelle.

Lyhyt laulajanura 

Ennen muotiuraansa Gabrielle Chanel kokeili kykyjään laulajattarena. Gabrielle esiintyi yhdessä isoisänsä nuorimman lapsen, tätinsä Adriennen kanssa ravintolassa. Hänen ohjelmistossaan oli vain kaksi kappaletta: "Ko Ko Ri Ko", jonka kertosäe tarkoitti ranskaksi "kukko-kiekuu" ja "Qui qu'a vu Coco? ", viisu tytöstä, joka oli kadottanut koiransa. Pian yleisö tervehti häntä kukkopojan huudoilla ja kastoi hänet kadonneen koiran nimiseksi. Näin Gabriellesta tuli Coco. Gabrielle lopetti laulajanuransa tavattuaan entisen ratsuväenupseeri Étienne Balsanin, joka oli rikas perijä. Lyhyeen lopahtaneesta kabaree-urasta jäi kuitenkin lempinimi Coco.Aikuisiällä Coco-lempinimi oli varattu vain lähimmille ystäville, muille hän oli Mademoiselle Chanel.

Nuoruus ennen muotiuraa 
Gabrielle Chanel tutustui rakastajiensa Étienne Balsanin, tämän ystävän Arthur Boy Chapelin ja Westminsterin herttua Hugh Grosvenorin kautta yläluokan elämäntapaan ja pukeutumistyyliin. Coco oppi ratsastamaan loistavasti, matkusteli paljon ja käytti englantilaistyylisiä urheiluvaatteita. Rakastajiltaan saamillaan varoilla hän pystyi aloittamaan itsenäisen muotisuunnittelijan uransa. Balsan ja Westminsterin herttua lahjoittelivat hänelle avokätisesti muun muassa jalokiviä ja koruja sekä jälkimmäinen myös tontin Ranskan Rivieralla.

Muotitalon synty ja kasvu
Coco Chanel aloitti varsinaisen muotiuransa suunnittelemalla hattuja. Ensimmäisen liikkeensä rue Cambon 21:ssä, nimeltä Chanel Modes Mademoiselle Chanel avasi vuonna 1910. Étienne Balsan maksoi juoksevat kulut ja Boy Capel kiinteistömenot. Cocon koulutyttömäiset olkihatut nousivat nopeasti muodikkaiksi tunnettujen ranskalaisten näyttelijättärien keskuudessa, ja tämän suosion saattelemana Chanel lanseerasi vuonna 1913 naisten urheiluvaatemalliston uudessa liikkeessään rantalomakaupunki Deauvillessä. Merimieshenkinen mallisto sai loistavan vastaanoton, sillä Coco Chanel oli luonut jotain aivan uutta ja ennennäkemätöntä. Vaatemallistoon oli lainattu vaikutteita miesten vaatteista sekä miehisistä kuoseista ja materiaaleista. Seuraava liike avattiin vuonna 1915 ylelliseen rantalomakaupunki Biarritziin houkuttelemaan varakkaita ensimmäistä maailmansotaa paenneita espanjalaisia turisteja.  

Vuoteen 1916 mennessä liiketoiminta oli tuottanut niin hyvin voittoa, että Chanel pystyi maksamaan Capelille tämän sijoittamat varat takaisin. Vuoteen 1919 mennessä Chanel oli rekisteröity couturièreksi eli muotitaiteilijaksi ja perusti maison de couturensa eli muotitalonsa osoitteeseen rue Cambon 31, jonka hän oli ostanut vuonna 1918. Muotitalo sijaitsee samassa osoitteessa tänäkin päivänä. Vuoteen 1927 mennessä Chanel omisti rue Cambonilta kiinteistöt numero 23-31.
Mallistollaan Chanel ei muuttanut ainoastaan muotia, vaan naisten tavan mieltää ulkonäköään ja itseään. Hän loi pukeutumiskoodin, jossa ylellisyyden tuntu peittoaa päälle liimatun koreuden. Coco Chanel oli tyylinsä paras mannekiini. Hänen ankaran muotioppinsa lähtökohta oli arkinen. Kun rahat eivät riittäneet sen ajan muodin vaatimuksiin, hän pukeutui päättäväisesti omalla tavallaan. Chanel halveksui aikansa krumeluurisia, monimutkaisia hattuja: ”Miten aivot voivat toimia tuollaisten tekeleiden alla?”

1920-luku
Vuonna 1921 julkistettiin Chanelin ensimmäinen parfyymi, Chanel No. 5. Parfyymi saavutti heti suuren suosion, ja se on vielä tänäkin päivänä maailman eniten myytyjä hajuvesiä. Chanel No. 5:n kerrotaan olleen viides tuoksuvaihtoehto, jonka parfyymisuunnittelija Ernest Beaux Cocolle esitteli, ja juuri sen hienostunut tuoksu miellytti Chanelia eniten. Se julkistettiin 5. toukokuuta 1921. Numero viisi oli myös Coco Chanelin onnennumero.

Parfyymi Chanel No. 22 -kukkaistuoksu julkistettiin heti seuraavana vuonna 1922. Tuottelias 1920-luku toi myös ensimmäisen kosmetiikkasarjan vuonna 1924: siihen sisältyivät muun muassa huulipunat ja puuterit. Samana vuonna perustettiin Societe Des Parfums Chanel, joka erikoistui hajuvesiin ja kauneustuotteisiin. Matkalla Skotlantiin vuonna 1924 Gabrielle Chanel tutustui siihen asti maskuliinisina pidettyihin tweedkankaisiin, josta inspiroituneena hän loi ikoniset naisten jakkupuvut. Vuonna 1926 sai syntynsä myös naisten coctailpuku eli pikkumusta. Amerikan Vogue nimesi asun "Chanel 'Ford' dress" -klassikoksi, johon koko maailma voi pukeutua. Cocon tyylikäs pikkumusta, jonka Vogue nimesi ”modernin naisen univormuksi” ja klassinen tweed-jakkupuku olivat tulleet jäädäkseen osaksi naisten pukeutumista.

Vielä 1920-luvun lopussa Chanel julkaisi ensimmäiset ihonhoitotuotteet. Ajatus perustui siihen, että luksus alkaa hyvästä ihosta. Ensimmäinen 15-osainen ihonhoitosarja tuotiin markkinoille.

Vuodet 1935–1957 
Vuonna 1935 Coco Chanel oli suosionsa huipulla. Muotitalon toiminta oli voitollista ja Chanel työllisti jopa 4 000 työntekijää. Coco Chanelin omistuksessa oli myös useita kiinteistöjä ympäri Ranskaa.

Toisen maailmansodan alkaessa vuonna 1939 Chanel sulki pääosin muotitalonsa, mutta yksi liike pidettiin auki. Siellä oli saatavilla hajuvesiä ja asusteita kovaan kysyntään. Hän muutti asumaan Hotelli Ritziin, joka oli myös saksalaisten päämaja. Chanel palasi näytöslavoille vuonna 1945, ollessaan 62-vuotias. Vuonna 1955 yleisölle esiteltiin tunnettu tikattu nahkalaukku (2.55 laukku), jossa oli metalliketju kantohihnana. Laukku nousi niin suureen suosioon, ettei sitä ollut mahdollista valmistaa niin paljon kuin sen menekki olisi ollut. 

Vuonna 1957 Chanel voitti Dallasin muotimessuilla muotimaailman Oscarin uudella kevätkokoelmallaan.

Chanelin rakastaja toisen maailmansodan aikana oli natsiupseeri, Saksan suurlähetystön lehdistöattasean, paroni Hans Günther von Dincklage, jota elämäkerturi Hal Vaughan luonnehti vuonna 2011 ilmestyneessä kirjassaan Sleeping with the Enemy: Coco Chanel’s Secret War  ”natsien mestarivakoojaksi”. Vaughan väittää Chanelin vakoilleen sota-aikana natsi-Saksan hyväksi. Nämä väitteet on todistettu vuonna 2014 paikkansapitäviksi, kun Ranskan tiedustelupalvelun asiaa koskevat arkistotiedot avattiin ja julkaistiin.

Chanel muutti Sveitsiin vuonna 1945 pakoon natsimainettaan yhdessä paroni Hans Günther von Dincklagen kanssa, mutta palasi vuonna 1949 Ranskaan.

Yksityiselämä 
Coco Chanel ei koskaan mennyt naimisiin eikä hänellä tiettävästi ollut lapsia. Hän kuitenkin huolehti vanhimman sisarensa Julien vuonna 1912 orvoksi jääneestä 6-vuotiaasta André-pojasta (s. 1906) kuten omasta lapsestaan.

Hänellä oli suhde seurapiireihin kuuluvaan rikkaaseen tekstiiliteollisuusperijä Étienne Balsaniin (1878-1954), jonka hevosjalostukselle ja laukkakilpailuille omistetussa linnassa Royallieu'ssa Compiègnessä Chanel asui vuosina 1905-1908. He pysyivät ystävinä Balsanin kuolemaan asti. Edellisen ystävän, hiilikaivosperijä ja pooloharrastaja Arthur Boy Chapelin (1881-1919) kanssa hänellä oli suhde vuosina 1908-1918 ja Westminsterin herttua Hugh Grosvenorin (1879-1953) kanssa hänellä oli suhde vuosina 1923-1933. He pysyivät ystävinä myös koko elämänsä. Vuosina 1926-1929 Chanelilla oli suhde runoilija Pierre Reverdyyn ja vuosina 1930-1935 kuvittaja ja designeri Paul Iribeen (1883-1935). Toisen maailmansodan aikana vuosina 1939-1944 hänellä oli suhde natsiupseeri, Saksan suurlähetystön lehdistöattasea, paroni Hans Günther von Dincklageen.

Chanel on itse sanonut suhteensa Boy Chapeliin olleen hänen elämänsä merkittävin, tämä kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1919.

Viimeiset vuodet
Elämänsä loppupuolella Coco Chanel asui Hotelli Ritzissä. Hän oli kuitenkin väsynyt työhönsä muotisuunnittelijana ja hyvin yksinäinen muutaamaa läheistä ystävää lukuunottamatta. Hän kärsi myös nukkumisvaikeuksista ja käveli usein unissaan. Hän muutti Ranskan Rivieralle vuoteen 1953 asti omistamaasa La Pausa-huvilaan Roquebrune-Cap-Martin'iin, jonka tontin hän oli saanut 1930-luvulla rakastajaltaan Westminsterin herttua Hugh Grosvenorilta ja sieltä Lausanneen Sveitsiin. Gabrielle Bonheur "Coco" Chanel kuoli omassa huoneistossaan Hotelli Ritzissä Pariisissa tammikuussa 1971. Hän oli tuolloin 87-vuotias.

Hautajaiset pidettiin Pariisissa La Madeleine kirkossa, jossa Chanelin muotitalon mallit istuivat ensimmäisillä riveillä. Arkku oli peitetty valkoisilla kukilla – kamelioilla, gardenioilla, orkideoilla, atsaleoilla ja muutamalla punaisella ruusulla. Taidemaalari Salvador Dalí, entinen Ballets russes tanssija Serge Lifar, läheinen ystävä tanssija Jacques Chazot, muotisuunnittelja Yves Saint-Laurent ja seurapiirivaikuttaja Marie-Hélène de Rothschild osallistuivat hautajaisiin. Coco Chanel on haudattu Bois-de-Vaux'n hautausmaalle Lausannessa, Sveitsissä.

Suurimman osan Gabrielle Bonheur "Coco" Chanelin (Chasnel) 10 miljoonan Sveitsin frangin suuruisesta rahaomaisuudesta ​​sekä taidekokoelmasta perivät Sveitsissä asuva sisarenpoika André Palasse, ja tämän kaksi Pariisissa asuvaa tytärtä.

Katso myös 
 Coco avant Chanel
 Coco Chanel & Igor Stravinsky

Lähteet

Ranskalaiset muotisuunnittelijat
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit