Jarkko Laine

Jarkko Aarre Juhani Laine (17. maaliskuuta 1947 Turku – 19. elokuuta 2006 Turku) oli suomalainen kirjailija, runoilija ja kääntäjä. Hän toimi Suomen Kirjailijaliiton puheenjohtajana 1987–2002 ja sai kirjallisuuden valtion­palkinnon 1972, 1974, 1977 ja 1985. Urallaan Laineelta ilmestyi 20 runokokoelmaa ja seitsemän romaania. Hän kirjoitti myös novelleja, mieteproosaa, sitaattiantologioita, näytelmiä, kuunnelmia ja laulunsanoituksia.

Elämä ja ura 
Laine aloitti uransa underground-runoudella. Hän debytoi kirjallisuuslehti Parnasson lyriikkakilpailussa vuonna 1967 ja hänen esikoiskokoelmansa Muovinen Buddha ilmestyi samana vuonna. Sen jälkeen Laine julkaisi lähes vuosittain jonkin teoksen, joskus kaksikin. Vaikka hänet tunnetaan erityisesti runoilijana, hän julkaisi myös romaaneja ja muuta proosaa. Laine toimi Parnasson toimitussihteerinä 1969–1986 ja päätoimittajana 1987–2002. Hän myös suomensi muun muassa Mark Twainia, Bram Stokeria, Richard Brautigania, William Shakespearea ja yhdysvaltalaista runoutta.

Runojen lisäksi Laine tunnetaan myös sanoituksistaan. Hänen tekemiään ovat muun muassa Rauli Badding Somerjoen esittämät ”Bensaa suonissa” (1970), ”Hymyile Miss Universum” (1970) ja ”Pilvet karkaa, niin minäkin” (1970), ”Fiilaten ja höyläten” sekä Suomen Talvisota 1939–1940 -yhtyeen ”Kekkonen-rock” (1969). Suomen Talvisodan underground-hankkeen puitteissa Laine nousi suomalaisen rocklyriikan edelläkävijäksi ja uudistajaksi. Muun muassa Eppu Normaalin Mikko Saarela piti Lainetta tärkeimpänä innoituksen lähteenään suomalaisista kirjallisista vaikuttajista.

Laine oli kokoomuksen ehdokkaana eduskuntavaaleissa 1999 sekä Turun kaupunginvaltuustoon kunnallisvaaleissa 2000.

Laine kuoli 59-vuotiaana vaikeaan sairauteen. Laineen postuumisti julkaistu ajatelmakokoelma Kolmas mustakantinen vihko valittiin Vuoden aforismikirjaksi 2007. Hänen mukaansa on nimetty vuodesta 2011 kahden vuoden välein jaettu Jarkko Laine -palkinto.

Romaani- ja runotuotanto
Laineen teosten läpikäyvä teema on eksistenssi, jota kuvaa hänen American Cowboy -teoksessa oleva säe “millekään et voi mitään itsellesi vain”. 

Laineen tuotanto voidaan jakaa kolmeen kauteen. Nuoruudentuotanto on impulsiivista, riehakasta ja uteliasta ja sisältää paljon vanhojen tottumusten satirisointia beat-hengessä. Tämä kausi rajautuu vuosiin 1967–1972. Keski-ikäistymisen kausi alkoi vuonna 1973. Kirjoittaja on silloin kypsä ja oppinut, mikä näkyy ymmärryksenä asioiden monikerroksisuudesta. Huumori ja satiiri säilyivät kuitenkin tyylillisinä peruselementteinä. Kolmas kausi alkoi 1980-luvulla. Tällöin teksteihin palasi nuoruustuotannon katujen, baarien, huoltoasemien ja kerrostalojen kuvasto. Herkkäviritteisyys on tälle kaudelle leimallinen piirre.

Teokset

Runoteokset 
 
 
 
 
Valitut runot. Helsinki: Otava, 1975. ISBN 951-1-01827-2.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Tähden harjalta: Valitut runot. Helsinki: Otava, 2008. ISBN 951-1-21330-X.

Muut teokset

Sitaattisanakirjoja (toimittajana) 
 
  useita painoksia

Palkinnot 
 Otavan nuorten kirjailijoiden palkinto 1968
 Turun ja Porin läänin taidepalkinto 1970
 Valtion kirjallisuuspalkinto 1972 (näytelmäkirjailijoille), 1974 (kääntäjäpalkinto), 1977, 1985
 Suuren Suomalaisen Kirjakerhon tunnustuspalkinto 2003
 Finlandia-palkintoehdokas 1989 ja 1992

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Parkkinen, Jukka: Niin se kävi – Jarkko Laine 1947–2006
 Yle Elävä arkisto: Nuori Jarkko Laine uskoi runoon ja alkukommunismiin

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Suomalaiset kirjallisuuskriitikot
Suomentajat
Suomalaiset sanoittajat
Pro Finlandia -palkitut
Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet