Elina Brotherus

Elina Anneli Brotherus (s. 29. huhtikuuta 1972 Helsinki) on valokuvaaja ja videotaiteilija. Hän on eräs kansainvälisesti tunnetuimmista suomalaisista nykyvalokuvaajista.

Tausta 
Brotherus valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan analyyttinen kemia vuonna 1997. Kaksi vuotta aiemmin hän oli myös aloittanut valokuvaustaiteen opinnot Taideteollisen korkeakoulussa, josta valmistui maisteriksi vuonna 2000.

Ura 
Brotherus on pitänyt vuodesta 1997 lähtien lukuisia yksityis- ja yhteisnäyttelyitä Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa. Hänet on palkittu lukuisilla suomalaisilla ja kansainvälisillä valokuvapalkinnoilla, muun muassa Fotofinlandialla vuonna 2000 ja Carnegie Art Awardin nuoren taiteilijan palkinnolla vuonna 2003. Hän sai vuoden 2008 valokuvataiteen valtionpalkinnon. Vuonna 2012 Brotherukselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.

Brotherus on julkaissut muun muassa valokuvateokset Decisive Days (2002) ja The New Painting (2005). Hän teki Helsingin kaupungin tilaaman apulaiskaupunginjohtaja Pekka Saurin valokuvamuotokuvan, jonka hinta aiheutti kohua loppuvuodesta 2004. Brotherus on kuvannut yhdessä Kira Gluschkoffin kanssa molempien signeeraamat kuvat näyttelyyn What if?, joka oli esillä Pick Me -galleriassa Helsinki Photography -biennaalin yhteydessä.

Vuonna 2015 Brotherukselta ilmestyi taiteilijakirja 12 ans apres / 12 vuotta myöhemmin / 12 years later, johon Riikka Ala-Harja kirjoitti novellin 10 vuotta myöhemmin.

Alkuvuodesta 2017 Brotheruksen tuotannosta oli esillä laaja takautuva näyttely Turun taidemuseossa.  Loppuvuodesta Brotheruksen töitä oli näytteillä yksityisnäyttelyssä Pariisin Pompidou-keskuksessa, mikä oli Brotheruksen saama palkinto ranskalaisen rahapeliyhtiö PMU:n Carte Blanche -valokuvakilpailussa. Pariisista työt tulivat tammikuussa 2018 näytteille Helsingin Galleria Heinoon.

Tyyli ja vaikutteet 
Kemian gradun valmistuttua Brotherus saattoi luopua tiukasta tieteellisestä ajattelusta. Tämä aiheutti ”valtavan luovuuden purskahduksen”. Hänen ensimmäiset näyttelyihin asti päätyneet työnsä ovat peräisin tältä ajalta. Brotheruksen varhaiset työt käsittelivät henkilökohtaisia kokemuksia, rakkautta ja sen puutetta. 1990-luvun lopulta lähtien hän on keskittynyt ihmisen esittämiseen maisemassa sekä mallin ja taiteilijan suhteen pohdintaan. Sarja The New Painting tarkastelee geometristen maisemien ja figuuritutkielmien kautta valokuvauksen suhdetta taidehistoriaan ja klassisen maalaustaiteen ikonografiaan. Sarjasta 12 ans après lähtien Brotherus on palannut omaelämäkerrallisiin teemoihin. Hänen valokuvateoksensa Carpe Fucking Diem (2015) käsittelee lapsettomuutta. Brotherus esiintyy itse suurimmassa osassa valokuvistaan. Hän kuvaa usein alastonta vartaloa ja tutkii kuvissaan tarkasti ihmisen tunnemaisemaa.

Yksityiselämä
Elina Brotherus asuu ja työskentelee sekä Suomessa että Ranskassa. Hänen elämänkumppaninsa on kuvataiteilija Lauri Astala.

Teokset

Palkinnot 
Lähde:
 Fotofinlandia 2000
 Prix Mosaïque, Centre National de l'Audiovisuel, Luxemburg 2001
 Carnegie Art Award, nuoren taiteilijan palkinto 2003
 Prix Niépce, Gens d'images, Ranska 2005
 Valokuvataiteen valtionpalkinto 2008
 Pro Finlandia-mitali 2012
 Valtion viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha 2021

Lähteet

Aiheesta muualla
 Elina Brotheruksen verkkosivut
 Elina Brotherus AV-arkin sivuilla
 Elina Brotherus Kansallisgallerian kokoelmissa
 Täydellisyyttä etsimässä - valokuvaaja Elina Brotherus Ylen Elävä arkisto
 Heikka, Elina: Elina Brotheris – Melankolian viettelys Kaltio 2/2001.

Suomalaiset valokuvaajat
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt