Paul Feyerabend

Paul Feyerabend (13. tammikuuta 1924 – 11. helmikuuta 1994) oli itävaltalaissyntyinen tieteenfilosofi, joka tunnetaan tietoteoreettisesta anarkismista: ajattelutavan mukaan ei voida esittää johdonmukaista säännöstöä, jota tieteen tekemisessä olisi noudatettava – tai että jos sellainen välttämättä halutaan esittää, niin ainoa mahdollisuus on ”Anything goes”. Ankara johdonmukaisuuden vaatimus voi Feyerabendin mukaan vain tukahduttaa tieteen kehityksen: jos jo hyväksytyn tieteen kanssa ristiriitaiset teoriat on hylättävä, mitään aidosti uutta ei voi esittää. Näkemyksensä hän perustaa tieteen historiaan, jossa hän näkee useita esimerkkejä myöhemmin hyväksytyistä teorioista, jotka aikanaan olivat ristiriitaisia ja jopa järjen ja kokemuksen vastaisia. Erityisen perusteellisesti hän on eritellyt kopernikaanista vallankumousta ja Galileo Galilein käyttämää retoriikkaa. Feyerabend oli itse koulutukseltaan tähtitieteilijä.

Feyerabend vaati myös tieteentekijöitä alistamaan väitteensä yleiseen keskusteluun tasa-arvoisina ja samoin ehdoin kuin muut: koska ei ole kriteerejä, jotka jakaisivat kaikki väitteet tieteellisiin ja ei-tieteellisiin, ei voida hyväksyä, että tieteellisillä väitteillä olisi etuoikeutettu asema ei-tieteellisiin nähden.

Elämä
Feyerabend liittyi sotaan saksalaisten rivissä vuonna 1942, ja sai vuonna 1944 toisen luokan rautaristin. Hän haavoittui Puolassa 1945 pahasti konekiväärin luodista, minkä seurauksena hän halvaantui hetkeksi ja hänestä tuli impotentti. Feyerabend oli tästä huolimatta kolmesti naimisissa sodan jälkeen. Hän toimi professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä vuosina 1958–1990. Feyerabend kuoli aivokasvaimen seurauksena vuonna 1994.

Työ

Feyerabend ei itse kutsunut itseään filosofiksi vaan korkeintaan virkamieheksi, jonka virkanimike on ”filosofian professori”. Hänen klassinen ihanteensa oli, että tieteentekijät samoin kuin vapaat kansalaiset itse olisivat kyllin valistuneita huolehtiakseen filosofiasta ilman ammattimaisia filosofeja.

Feyerabendin pääteoksia ovat Against Method (1975), Science in a Free Society (1978) ja Farewell to Reason (1987).

Kritiikki
Feyerabendia arvosteltiin hyvin voimakkaasti. Häntä syytettiin tieteenvastaiseksi sekä pseudotieteen ja uskomuslääketieteen kannattajaksi. Eräissä kirjoituksissaan Feyerabend tuomitsee joukon tieteentekijöitä, jotka olivat allekirjoittaneet julistuksen astrologiaa vastaan, ja omien kokemustensa perusteella (hän kärsi sotavamman aiheuttamista kivuista) hän kehuu kiinalaista lääketiedettä. Hän sanoi kuitenkin puolustavansa astrologiaa, jota hän piti jonninjoutavana, vain sananvapauden nimissä ja syytti tieteentekijöitä siitä, että nämä argumenttien sijasta käyttivät pelkkää tieteen arvovaltaa tukahduttaakseen itselleen epämieluisan ilmiön. Hän ei myöskään kiistänyt tieteen tuloksia, mutta hän väitti tieteen historiaa tarkoitushakuisesti yksinkertaistetun valtavirran tieteenfilosofian mukaiseksi.

Kirjallisuutta

Suomennetut teokset

Lähteet 

Itävaltalaiset filosofit
Tieteenfilosofit
Postmodernit filosofit
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet