Ali ibn Abi Talib

Ali ibn Abi Talib, myös pelkkä Ali, (, noin 600 Mekka – 661) oli islamin  perimätiedon mukaan profeetta Muhammadin ottopoika, vävy, hänen serkkunsa ja neljäs kalifi. Ali valittiin kalifiksi vuonna 656. Hänen valtakaudellaan kerrotaan käydyn sisällissota, joka päättyi Alin murhaan. Ali vaihtoi Irakin Kufan muslimivaltakunnan pääkaupungiksi Medinan asemesta.

Šiialainen perimätieto kertoo, että Muhammed nimitti Alin seuraajakseen Ghadir Kummissa ollessaan jäähyväispyhiinvaelluksella. Sen jälkeen Muhammed sai viimeisen ilmoituksensa ("Tänään olen tehnyt teidän uskontonne täydelliseksi", Koraani 5:3) ja näin islam oli valmis. Šiialaisuuden mukaan Ali ("ylevä") on islamin hengellinen johtaja ja ensimmäinen imaami. Hänestä tuli Muhammadin vävy, kun hän nai tämän tyttären Fatiman. Heille syntyi pojat Hasan ibn Ali ja Husain ibn Ali, joista tuli myöhemmin toinen ja kolmas imaami. Molemmat veljekset surmattiin. Ali surmattiin vuonna 661 hänen ollessa matkalla rukoilemaan Kufan moskeijaan. Alin hauta on Najafissa.

Alaviittien mielestä Ali on ainoa jumala, ja hän opetti Koraanin Muhammadille. Alin saarnat, kirjeet ja opetukset on koottu Nahj al-Balaghaan -teokseen, joka on edelleen tärkeä shiiamuslimeille.

Historiallisuus 
Volker Poppin mukaan Aliin liitetty motto walī allāh ("Jumalan ystävä")  esiintyy ensimmäisen kerran vuonna 70 arabien aikaa lyödyssä kolikossa Kirmānissa. Samassa kolikossa on Muhammedia tarkoittava teksti. Muhammed esiintyy Poppin mukaan Jeesuksen kunnianimenä Kalliomoskeijan friisitekstissä. Tästä Popp päättelee, että 'Ali ("ylevä") on myös alun perin Jeesuksen kunnianimi ja Alin hahmo on syntynyt kristillisyyden inkulturaationa Iranissa.

Kalifit ilmestyvät islamilaisiin lähteisiin vasta 800-luvulla. Espanjassa tehty niin sanottu Vuoden 754 kronikka on ensimmäinen lähde, jossa varhaiset kalifit mainitaan. Suurin osa käsikirjoituksesta on kuitenkin säilynyt kopiona vasta 1100-luvulta, joten ei ole varmaa miten alkuperäinen kuvaus on. Todennäköisesti kristillisen kirkonmiehen tekemässä Kronikassa kerrotaan, että Muhammedin oltua vallassa 10 vuotta häntä seurasi Abu Bakr, joka hallitsi kolme vuotta. Tätä seurasi Umar ja sitten Uthman vuonna 647. Kronikka ei tunne Alia, vaan ilmoittaa Uthmanin seuraajaksi Muawijan vuonna 657. Ensimmäinen arabivaltion hallitsija, josta on jäänyt historiaan arkeologisia jälkiä, kuten kolikoita ja piirtokirjoituksia, on Mu’awiya (vallassa vuodet 660–680). Ensimmäinen hallitsija, joka käytti itsestään nimitystä "kalifi" oli Abd al-Malik ibn Marwan (685–705). Koska neljästä "oikeaan johdetusta kalifista" ei ole löytynyt aikalaislähteitä, heidän on myös ehdotettu olleen abbasidikaudella luotuja persialaiseen nelilukuun perustuvia hahmoja, jotka mytomorfisesti rinnastuivat Adamiin, Nooaan, Abrahamiin ja Moosekseen.

Katso myös 
 Muhammedin historiallisuus
 Oikeaanjohdetut kalifit

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kalifit
Imaamit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Muhammedin talonväki