Dietrich Eckart

Dietrich Eckart (23. maaliskuuta 1868 Neumarkt in der Oberpfalz – 26. joulukuuta 1923 Berchtesgaden) oli kirjailija ja sanomalehtimies, kansallissosialistisen puolueen varhainen jäsen ja Adolf Hitlerin tukija ja isällinen ystävä.

Nuoruus
Dietrich Eckart syntyi lakimiesperheeseen. Hänen äitinsä kuoli hänen ollessaan kymmenvuotias. Eckart aloitti lääketieteen opinnot Münchenin yliopistossa, mutta keskeytti ne 1891 ja siirtyi työskentelemään sanomalehteen. Isänsä kuoleman jälkeen 1895 hän muutti perimänsä omaisuuden turvin Leipzigin ja Berliinin kautta Regensburgiin. Vuonna 1899 hän muutti uudelleen Berliiniin, jossa hän yritti paikata horjuvaa talouttaan tarjoamalla kirjoittamiaan näytelmiä ja runoja julkaistavaksi. Eckart vietti valtakunnan pääkaupungissa lähinnä varattoman taiteilijan boheemia elämää. Yritykset kuitenkin epäonnistuivat, ja 1913 Eckart palasi takaisin Müncheniin. Siellä hän liittyi kansalliskonservatiiviseen salaseuraan Thule-seuraan ja julkaisi kansallismielisiä ja juutalaisvastaisia kirjoituksia. Hän alkoi kiinnostua yli-ihmisideologiasta sekä mayojen vanhasta uskonnosta. Myös Henrik Ibsenin Peer Gyntin fantasiamaailma kiehtoi häntä. Vuonna 1913 Eckart meni naimisiin varakkaan leskirouva Rose Marxin kanssa, liitto päättyi kuitenkin eroon 1920.

NSDAP 
Vuonna 1919 Dietrich Eckart liittyi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen edeltäjään, Deutsche Arbeiter-Parteihin eli Saksalaiseen työväenpuolueeseen yhtenä sen perustajajäsenistä. Eckart otti käyttöön puolueideologiassa tärkeän käsitteen ”Kolmas valtakunta”. Käsite oli noudettu yhtäältä esoteerisesta mystiikasta ja toisaalta poliittisesta historiasta. Kolmannen valtakunnan oli määrä olla Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ja Saksan keisarikunnan jatke, siis kolmas kansallinen valtakunta vastakohtana Weimarin tasavallan demokraattisille ja tasavaltalaisille ideoille. Vuonna 1920 Eckartista tuli puolueen pää-äänenkannattajan Völkischer Beobachterin päätoimittaja. Tätä ennen Eckart oli julkaissut kahden vuoden ajan omaa oikeistolaista ja antisemiittistä lehteään nimeltä ”Auf gut Deutsch. Wochenschrift für Ordnung und Recht” (”Hyvää saksaa. Viikkolehti lain ja oikeuden puolesta”).

Eckart oli tutustunut Hitleriin eräässä puhetilaisuudessa 1919. Hän ystävystyi tämän kanssa ja oli tämän vanhempi tukija ja neuvonantaja. He asuivat vuodesta 1921 samalla kadulla, Münchenin Thierschstraßella, vain muutaman korttelin päässä toisistaan. Hitler ja Eckart kävivät usein toistensa luona vierailulla ja keskustelivat pitkiä aikoja keskenään. Eckart lienee vaikuttanut syvästi Hitlerin muotoutumassa olevaan maailmankuvaan ja poliittisiin näkemyksiin. Eckart kirjoitti SA:lle tunnetun kansallissosialistisen taistelulaulun ”Sturm, Sturm, Sturm!”, joka tunnettiin myös nimellä ”Deutschland erwache!” (”Herää, Saksa!”), mistä muodostui kansallissosialistien tunnuslause. Oluttupavallankaappausyritykseen osallistunut Eckart pidätettiin kaappauksen jälkeen, mutta hänet vapautettiin pian terveydellisistä syistä. Hän kuoli kuitenkin sydänkohtaukseen Berchtesgadenissa lähellä Müncheniä 26. joulukuuta 1923, vain muutama päivä vapautumisensa jälkeen.

Kuoleman jälkeen
Adolf Hitler omisti Eckartille 1924 ilmestyneen kirjansa Taisteluni, jossa hänet esitettiin kansallissosialistisen liikkeen marttyyrina ja Hitlerin läheisenä ystävänä. Eckartin kuoleman jälkeen häneltä ilmestyi 1924 postuumisti teos ”Der Bolschewismus von Moses bis Lenin. Zwiegespräche zwischen Hitler und mir”(Kommunismi Mooseksesta Leniniin. Keskusteluni Hitlerin kanssa.), jossa hän kuvailee kommunismia juutalaisten salajuoneksi. Teos on ollut uusnatsien suosiossa. Suomeksi se ilmestyi 1993 Kansallisen Radikaalipuolueen julkaisyhtiö Suunta-kirjan kautta nimellä ”Bolshevismi Mooseksesta Leniniin. Keskusteluni Hitlerin kanssa” (suom. Iiro Nordling).

Teoksia

Näytelmät

Der Froschkönig. Romantische Komödie, 1904
Familienväter. Tragische Komödie, 1904
Der Erbgraf. Schauspiel, 1907
Ein Kerl, der spekuliert. Komödie, 1909
Henrik Ibsens Peer Gynt. In freier Übertragung, 1912
Heinrich der Hohenstaufe. Deutsche Historie, 1915
Lorenzaccio. Tragödie, 1920

Lyriikkaa, kiistakirjoituksia, sanomalehtiartikkeleita

In der Fremde. Gedichte, 1893
Ibsen, Peer Gynt, der große Krumme und ich, 1914
Abermals vor der Höhle des Großen Krummen. Erneute Aussprache über Theaterkritik, 1915
Auf gut deutsch. Wochenschrift für Ordnung und Recht, 1918–1920
Völkischer Beobachter (1920–1923)
Der Bolschewismus von Moses bis Lenin. Zwiegespräche zwischen Hitler und mir, 1924 (postum)

Kirjallisuutta

Claus-Ekkehard Bärsch: Die politische Religion des Nationalsozialismus. Die religiösen Dimensionen der NS-Ideologie in den Schriften von Dietrich Eckart, Joseph Goebbels, Alfred Rosenberg und Adolf Hitler. 2., vollst. überarb. Aufl. München: Fink 2002. ISBN 3-7705-3172-8
Paul Wilhelm Becker: Der Dramatiker Dietrich Eckart. Ein Beitrag zur Dramatik des Dritten Reichs. Köln: Univ. Diss. 1970.
Richard Euringer: Dietrich Eckart. Leben eines deutschen Dichters. Hamburg: Hanseat. Verl.-Anst. 1938.  
Wilhelm Grün: Dietrich Eckart als Publizist.  2. Aufl. München: Hoheneichen-Verl. 1942.
Margarete Runte-Plewnia: Auf dem Weg zu Hitler. Der „völkische“ Publizist Dietrich Eckart. Bremen: Schünemann 1970. (= Studien zur Publizistik/Bremer Reihe; 14) ISBN 3-7961-3012-7
Paul Hermann Wiedeburg: Dietrich Eckart. Ein lebens- u. geistesgeschichtlicher Beitrag zum Werden des neuen Deutschlands. Hamburg: Hanseat. Verl. Anst. 1939.

Lähteet

Adolf Hitler
Saksalaiset kirjailijat
Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1923 kuolleet