Leena Krohn

Leena Elisabeth Krohn (s. 28. helmikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hänen laajaan tuotantoonsa kuuluu romaaneja, novelleja, lasten- ja nuortenkirjoja sekä esseitä.

Tuotannossaan Krohn on pohtinut ihmisen suhdetta itseensä ja todellisuuteen, moraalia, todellisuuden ja harhan rajoja sekä elämän ongelmaa erityisesti keinoälyn muotoja tarkastelemalla.

Krohn on palkittu muun muassa kirjallisuuden valtionpalkinnolla 1989 ja Finlandia-palkinnolla 1992 esseenovellikokoelmasta Matemaattisia olioita tai jaettuja unia.

Elämä 
Leena Krohn kuuluu Krohnin kulttuurisukuun. Hänen isänsä oli toimittaja ja taidearvostelija Alf Krohn. Krohnin sisar Inari Krohn on taiteilija ja graafikko ja on kuvittanut useita Leena Krohnin teoksia. Leena Krohnin poika Elias Krohn on Kulttuurivihkojen päätoimittaja. Krohnin serkkuja ovat kirjailija Aarni Krohn, näyttelijä Heidi Krohn, kirjailija Tiina Krohn ja lääketieteen professori Kai Krohn.

Krohn valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967 Helsingin Yhtenäiskoulusta, jossa hänen luokkatoverinaan oli tuleva kuvataiteilija Marjatta Hanhijoki, ja humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1976 Helsingin yliopistosta. Hän opiskeli pääaineenaan teoreettista filosofiaa ja muina aineina psykologiaa, käytännöllista filosofiaa, kotimaista kirjallisuutta ja taidehistoriaa. Vuosina 1972–1981 hän työskenteli kirjastoamanuenssina Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden laitoksella ennen ryhtymistään vapaaksi kirjailijaksi vuonna 1981. Krohn oli taiteilijaprofessori vuosina 2000–2005.

Ura 
Krohnin esikoisteos oli Inari Krohnin kuvittama ympäristökysymyksiä käsittelevä lastenkirja Vihreä vallankumous (1970). Hän sai teoksesta vuonna 1971 Arvid Lydecken -palkinnon ja valtion nuorisokirjallisuuspalkinnon. Krohn julkaisi uransa alkuvaiheessa kertomuksia lapsille ja sai vuonna 1975 jälleen Arvid Lydecken -palkinnon ja valtion nuorisokirjallisuuspalkinnon satukokoelmalla Viimeinen kesävieras (1974).

Vuonna 1997 Krohn palkittiin Pro Finlandia -mitalilla, jonka hän kuitenkin palautti vastalauseena sille, että presidentti Martti Ahtisaari myönsi Indonesian metsäministeri Djamaludin Suryohadikusumolle Suomen leijonan ritarikunnan komentajamerkin. Samalla kerralla Pro Finlandia -mitalin saanut Marjatta Hanhijoki yhtyi Krohnin protestiin. Krohn ja Hanhijoki vetosivat myös muihin kahdeksaan samanaikaisesti Pro Finlandia -palkittuun, jotta nämä  palauttaisivat mitalinsa, mutta nämä eivät innostuneet asiasta. Vuonna 2001 Krohn erosi Suomen Kirjailijaliitosta vastalauseena liiton silloisen puheenjohtajan Jarkko Laineen julkisuudessa esittämille seksistisille lausunnoille.

Krohnin teoksia on käännetty englanniksi, ruotsiksi, viroksi, unkariksi, venäjäksi, japaniksi, latviaksi, ranskaksi, italiaksi, saksaksi, puolaksi ja norjaksi. Romaani Tainaron oli World Fantasy Award -ehdokkaana vuonna 2005. Vuonna 2016 Krohnin englanninkielinen kokoomateos Collected Fiction oli ehdolla World Fantasy Award -fantasiakirjallisuuspalkinnon saajaksi.

Internetiä Leena Krohn hyödynsi kirjallisessa toiminnassaan jo 1990-luvulla; hän perusti omat kotisivut vuonna 1994.

Vuonna 2004 ilmestynyt koko perheen elokuva Pelikaanimies perustuu Leena Krohnin kirjaan Ihmisen vaatteissa. 

Krohn palkittiin 30 500 euron arvoisella Suomi-palkinnolla 2010. Hotel Sapiens oli vuoden 2013 Finlandia-palkintoehdokkaana.

Krohnille myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2011. Vuonna 2017 hän sai Eino Leinon palkinnon.

Teokset 
 
 
 
  
 
 
 
  
 
 
 Runon portilla: ruotsalaisia ja suomenruotsalaisia runoja, WSOY 1985 ISBN 951-0-13191-1
 
  
 
 
 
 
 
 	 	 
 
  
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Kadotus. Helsinki: Teos, 2018. ISBN 978-951-851-848-1.
Mitä en koskaan oppinut: Teos, 2021. ISBN 978-952-363-084-0.

Palkinnot 

 Arvid Lydecken -palkinto 1971, 1975
 Valtion nuorisokirjallisuuspalkinto 1971, 1975, 1977
 Anni Swan -mitali 1979
 Valtion kirjallisuuspalkinto 1991
 Finlandia-palkinto 1992
 Topelius-palkinto 1993
 Pro Finlandia -mitali 1997 (palautti mitalin)
 Vuoden Kiila 1998
 Eläinsuojelun Topelius-palkinto 1998
 Nuori Aleksis -palkinto 1999
 Aleksis Kiven rahaston palkinto 2013
 Eino Leinon palkinto 2017

Kirjallisuutta 
 Kari Kanto: Leena Krohn. Teoksessa 
Lyytikäinen, Pirjo: Leena Krohn ja allegorian kaupungit. Helsinki: SKS, 2013. ISBN 978-952-222-238-1.
Lyytikäinen, Pirjo: Pilviä maailmanlopun taivaalla  - Leena Krohnia lukiessa. Helsinki: Teos, 2018. ISBN 978-951-851-469-8.
 Liisa Rantalaiho: Kaikenikäisille keskenkasvuisille: Fantasia Leena Krohnin lasten- ja nuortenkirjoissa. Teoksessa

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Leena Krohnin kotisivu
 Leena Krohn Ylen Elävässä arkistossa
 Leena Krohn Prosak-proosaklubilla 16.9.2014, Kirjastokaista-video
Huhtala, Hannele: Hybridien asialla: Haastattelussa Leena Krohn. Niin & näin 1/2007.

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset fantasiakirjailijat
Suomalaiset tieteiskirjailijat
Suomalaiset novellikirjailijat
Pro Finlandia -palkitut
Finlandia-palkinnon saajat
Aleksis Kiven palkinnon saajat
Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Anni Swan -mitalin saajat
Eino Leinon palkinnon saajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit