Rust in Peace

Rust in Peace on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin neljäs studioalbumi. Albumi äänitettiin Los Angelesin esikaupungissa Canoga Parkissa sijaitsevassa Rumbo Recorders -studiossa, ja sen tuottivat Mike Clink ja yhtyeen laulaja-kitaristi Dave Mustaine. Levy-yhtiö Capitol Records julkaisi albumin 24. syyskuuta 1990. Rust in Peace on ensimmäinen Megadeth-albumi, jolla soittaa laulaja-kitaristi Mustainen, basisti David Ellefsonin, kitaristi Marty Friedmanin ja rumpali Nick Menzan muodostama, niin sanottu ”klassinen kokoonpano”.

Rust in Peace oli menestyksekäs julkaisu niin kriitikoiden kuin yleisön keskuudessa. Yhdysvalloissa albumi oli Billboard 200 -listalla parhaimmillaan sijalla 23 vuonna 1990, ja se ylitti platinalevyrajan vuonna 1994. Sitä pidetään eräänä Megadethin uran parhaista albumeista, ja yhtenä koko thrash metalin kulmakivistä. Muun muassa brittiläinen Kerrang! ja yhdysvaltalainen Decibel ovat kirjoittaneet sen olevan yksi kaikkien aikojen parhaista thrash metal -albumeista. Rust in Peace on myös mukana kirjassa 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.

Albumin musiikillisesti moniosaisten kappaleiden sanoitukset käsittelevät Megadethille hyvin tyypilliseen tapaan esimerkiksi yhteiskuntaa, sotaa, uskontoa ja salaliittoteorioita. Albumin kappaleista singleinä julkaistiin avausraita ”Holy Wars... The Punishment Due” ja kakkosraita ”Hangar 18”, joista molemmista muodostui keskeinen osa yhtyeen konsertteja. Rust in Peace oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi kategoriassa Best Metal Performance vuonna 1991 ja ”Hangar 18” vuonna 1992.

Rust in Peace julkaistiin uudelleenmasteroituna ja bonuskappaleilla varusteltuna versiona vuonna 2004. Capitol Records julkaisi albumin uudelleen vinyylilevynä vuonna 2008. Vuonna 2010 Megadeth toteutti Rust in Peacen 20-vuotisjuhlan kunniaksi albumin teemaa mukailevan kiertueen, jonka Hollywoodin-konsertti on taltioitu ja julkaistu livealbumina ja DVD- ja Blu-ray-tallenteena Rust in Peace Live.

Tausta 
Megadeth konsertoi vuonna 1988 Monsters of Rock -festivaaleilla Britannian Donington Parkissa yhdessä Iron Maidenin, Kissin, Helloweenin, Guns N’ Rosesin ja David Lee Rothin kanssa. Yhtye esiintyi festivaaleilla yli 100 000 hengen yleisölle, ja sen oli määrä jatkaa sen jälkeen Monsters of Rockin Euroopan-kiertueen mukana. Huumeongelmainen basisti David Ellefson ilmoitti kuitenkin ensimmäisen konsertin jälkeen jättävänsä kiertueen ja hakeutuvansa vieroitushoitoon. Megadeth joutui perumaan esiintymisiään suurilla eurooppalaisilla stadioneilla, mistä yhtyeen laulaja-kitaristi Dave Mustaine ei pitänyt. Pian Ellefsonin vieroitushoidon jälkeen Mustaine erotti yhtyeestä sekä kitaristi Jeff Youngin että rumpali Chuck Behlerin ja Megadeth perui kiertueensa Australiassa.

Megadethin uudeksi rumpaliksi Dave Mustaine pestasi Chuck Behlerin rumputeknikkona toimineen Nick Menzan, joka liittyi yhtyeeseen heinäkuussa 1989. Ellefsonin tavoin myös alkoholi- ja päihderiippuvuuksista kärsinyt Mustaine hakeutui vieroitushoitoon. Hänen raitistumisensa jälkeen yhtye oli kuitenkin yhä vailla kitaristia. Ehdokkaina olivat muun muassa Guns N’ Rosesin Slash ja Panteran Dimebag Darrell, mutta lopulta paikan sai vuoden 1990 helmikuussa Marty Friedman.

Levyttäminen 
Megadethin uusittu kokoonpano aloitti maaliskuutta 1990 Rust in Peacen työstämisen. Yhtye levytti albumin Los Angelesissa Rumbo Recorders -studiossa, ja albumin tekoprosessi dokumentoitiin videotallenteeksi Rusted Pieces.

Albumin tuottivat Dave Mustaine ja Mike Clink, ja sen miksasi Hollywoodin One On One -studiossa Max Norman. Mustaine oli valinnut Mike Clinkin tuottajaksi, koska Clink oli taannoin ansioitunut Guns N’ Rosesin Appetite for Destructionin tuottajana ja UFO:n Strangers in the Nightin äänittäjänä. Clinkin työ albumilla painottui pitkälti basson, rumpujen ja Marty Friedmanin kitaraosuuksien työstämiseen.

Dave Mustaine sanoi vuonna 2002 antamassaan haastattelussa, ettei yhtye ”oikeastaan tehnyt albumia yhdessä Clinkin kanssa”, koska Clink oli samanaikaisesti keskittynyt myös Guns N’ Rosesin Use Your Illusion I- ja Use Your Illusion II -albumien tuottamiseen. Mustainen mukaan albumin tekemisestä vastasivat suurimmaksi osaksi hän itse, Max Norman ja äänittäjä Micajah Ryan.

Tyyli

Nimi ja kansikuva 
Dave Mustaine sai idean Rust in Peace -nimeen nähtyään erään auton puskurissa tekstillä “May all your nuclear weapons rust in peace” () varustetun tarran. Tarran poliittisesti latautunut teksti inspiroi Mustainen laulunkirjoittamista, ja hän kirjoitti albumille hyvin kantaa ottavia sanoituksia.

Albumin kansikuvan on tehnyt taiteilija Ed Repka, joka vastasi myös Megadethin Peace Sells... But Who’s Buying? -albumin kansikuvituksesta. Rust in Peacen kansikuva on kohtaus kappaleesta ”Hangar 18”: yhtyeen maskotti Vic Rattlehead seisoo syväjäädytetyn avaruusolennon vierellä seuranaan joukko maailman poliittisia johtajia. Läsnä ovat Yhdysvaltain presidentti George Bush, Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov, Saksan liittopresidentti Richard von Weizsäcker, Japanin pääministeri Toshiki Kaifu ja Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri John Major.

Musiikki 

Dave Mustainen irtautuminen päihteistä ajoi hänet puristamaan vaativia kappaleita, ja musiikillisesti Rust in Peace onkin tekninen ja monimutkainen kokonaisuus. Albumia pidetään keskeisenä thrash metal -genren kulmakivenä, mutta sen on sanottu sisältävän myös speed metal -elementtejä. Toisiaan albumia on luonnehdittu musiikilliselta tyyliltään myös progressiiviseksi metalliksi. Albumin kappaleet ovatkin moniosaisia, sisältävät lukuisia tahtilajin muutoksia ja mutkikkaita soitinosuuksia. Esimerkiksi hieman yli viisi minuuttia pitkällä ”Hangar 18” -kappaleella on useita rytminvaihdoksia ja yhteensä yksitoista Dave Mustainen ja Marty Friedmanin kitarasooloa. AllMusicin Steve Hueyn mukaan Rust in Peacella korostuu Mustainen taipumus progressiiviseen laulunkirjoittamiseen ja tuloksena on joukko ”rytmillisesti monimutkaisia ja teknisesti haastavia thrash-kappaleita, joiden läpi Mustaine ja Friedman liekehtivät moitteettomin suorituksin ja leuat loksauttavalla taidolla.”

Sanoitukset 
Sanoitusten osalta Rust in Peace on niin ikään laaja ja vaihteleva albumi. Sen kappaleissa käsitellään Megadethin tuotannolle ominaiseen tapaan esimerkiksi uskontoa, politiikkaa, yhteiskuntaa ja sodankäyntiä. Dave Mustaine on kirjoittanut albumille myös yksityiselämänsä ongelmista ja tuntemuksista: esimerkiksi kappale ”Poison Was the Cure” perustuu Mustainen heroiiniriippuvuuteen.

Albumin kaksiosaisen avausraidan ”Holy Wars... The Punishment Due” ensimmäinen osa pohjautuu Pohjois-Irlannin levottomuuksiin ja yhtyeen mellakkaan päättyneeseen Pohjois-Irlannin-konserttiin, ja toisen osan innoittajana on puolestaan toiminut Marvel Comicsin sarjakuvahahmo Tuomari. Kappaleen ”Hangar 18” konseptin loi rumpali Nick Menza, ja se on kertomus salaliittoteorioista ja Roswellin tapauksesta. Megadeth levytti kappaleelle jatko-osan ”Return to Hangar” vuoden 2001 albumilleen The World Needs a Hero.

“Dawn Patrol” käsittelee ilmaston lämpenemistä ja ympäristövaikutuksia. Sotavangeista kertova “Take No Prisoners” vastustaa establishmentia. ”Tornado of Souls” on kuvaus kahden ihmisen välisestä särkyneestä suhteesta, ja sen ovat sanoittaneet yhdessä Mustaine ja basisti David Ellefson. ”Five Magics” ja ”Lucretia” kertovat yliluonnollisista ilmiöistä ja fantasia-aiheista.

Nimikkoraita ja albumin päättävä ”Rust in Peace... Polaris” on kannanotto ydinaseilla käytävään sotaan. Kappaleen nimen Polaris-osa on viittaus kylmän sodan aikaiseen mannertenväliseen ballistiseen UGM-27 Polaris -ohjukseen. Dave Mustaine on kertonut säveltäneensä kappaleen nimellä ”Child Saint” jo ennen kuin oli liittynyt Metallican kitaristiksi vuonna 1981.

Julkaisu

Vastaanotto 

Levy-yhtiö Capitol Records julkaisi Rust in Peacen CD- ja vinyylilevynä sekä C-kasettina 24. syyskuuta 1990. Se debytoi Billboard 200 -albumilistan sijalla 23, mikä oli Megadethin siihenastisen uran paras listasijoitus Yhdysvalloissa. Recording Industry Association of America myönsi yhtyeelle albumista kultalevyn vuoden 1991 tammikuussa ja platinalevyn joulukuussa 1994.

Rust in Peace sai ilmestyessään laajalti positiivisen vastaanoton. Chicago Tribunen Greg Kot sanoi sen olevan yhtyeen albumeista etevin ja kehui albumin ”virtuoosimaisia instrumentaaliosuuksia, ajatuksia herättäviä sanoituksia ja punk-henkistä raivoa.” AllMusicin Steve Huey nosti kohokohdaksi kappaleen ”Hangar 18” ja kirjoitti Rust in Peacen olevan ”helposti yhtyeen vahvin musiikillinen saavutus.” AllMusicin Jason Birchmeier sen sijaan kritisoi albumia sen ”liiallisesta johdonmukaisuudesta” ja samankaltaisista kappaleista, mutta tiedosti albumin olleen yhtyeelle merkittävä virstanpylväs ja askel eteenpäin.

Rolling Stonen Robert Palmer kirjoitti albumin osoittavan, kuinka pitkälle ”ilkeä speed thrash” -konsepti voi edetä olematta ”kaavamainen ja tylsä.” Entertainment Weeklylle toimittamassaan arvostelussa Jim Farber kuvaili Rust in Peacen olevan ”silkkaa nopeutta yhdistettynä taitavuuteen.” Dave Mustainen sanoitusten hän kirjoitti olevan joukko ”nihilistisiä päähänpistoja.” Sputnikmusicin Mike Stagno kehui laulunkirjoittamisen olevan ”huipputasoa” ja ylisti yhtyeen nopeaa ja teknistä osaamista. Stagno kehui myös Dave Mustainen ja Marty Friedmanin kitaratyöskentelyä ja kutsui kaksikkoa yhdeksi koko metallimusiikin ”kyvykkäimmistä duoista.”

Spin-lehden kriitikko Tom Nordlie arvioi albumin olevan ”kypsä ja monimutkainen” ja totesi, että ”Rust in Peace ei nuku koskaan.” Myös musiikkijournalisti Kim Cooper huomioi albumin kypsyyden ja sanoi Rust in Peacen ”rikkoneen raskaan rockin rajoja ja nostaneen riman kokonaan uudelle tasolle.” Rock Hard -lehden Holger Stratmann kuvaili albumin olevan ”puhdasta Megadethia” ”partaveitsenterävien kitarasoundien” ja Dave Mustainen ”räkäisen” laulun muodossa.

Vaikutus ja arvostus 

Rust in Peacen on sanottu vaikuttaneen thrash metal -genreen suuresti. Yhdysvaltalainen Decibel on kirjoittanut albumin olevan ”thrash metal -genren määrittelevä teos”, ja brittiläinen Kerrang! on sanonut Rust in Peacen ”asettaneen heavy metalille uuden standardin.” IGN-sivuston vuonna 2007 julkaisemalla kaikkien aikojen merkittävimpien heavy metal -albumien listalla Rust in Peace oli sijalla neljä. IGN kirjoitti albumin esittelevän ”Dave Mustainen kaikkien aikojen parasta laulunkirjoittamista.”Rust in Peacen ja menestyksekkään Clash of the Titans -kiertueen ansiosta Megadethin suosio metallimusiikin valtavirtapiireissä kasvoi aiempaa suuremmaksi.

Rust in Peace oli ehdolla Best Metal Performance -Grammy-palkintoon vuonna 1990. ”Hangar 18” oli ehdokas palkinnon saajaksi vuonna 1991. Albumi on mukana kirjassa 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.

Kriitikko ja musiikkijournalisti Martin Popoff sijoitti Rust in Peacen sijalle 11 parhaiden heavy metal -albumien listallaan. MusicRadar-sivuston vuonna 2010 järjestämässä äänestyksessä Rust in Peace äänestettiin kaikkien aikojen parhaiden heavy metal -albumien listan kuudenneksi. MusicRadar kirjoitti albumin siirtäneen ”Megadethin suuriin piireihin” pitäen yhtyeen kuitenkin yhä uskollisena soundilleen ja sanoituksilleen. Chad Bowar valitsi Rust in Peacen 1990-luvun parhaaksi heavy metal -albumiksi About.com-sivustolle laatimassaan listassa ja kutsui albumia ”thrash metalin mestariteokseksi.”

Rust in Peacen kappaleista ”Holy Wars... The Punishment Due” ja ”Hangar 18” muodostuivat vakituisiksi numeroiksi Megadethin konserteissa. Vuonna 2010 yhtye kiersi Pohjois- ja Etelä-Amerikassa albumin 20-vuotisjuhlan kunniaksi. Kiertue mukaili albumin ja 1990-luvun alkuperäisen kiertueen teemaa, ja sen jokaisessa konsertissa yhtye esitti ensimmäisen kerran urallaan Rust in Peacen kokonaisuudessaan. Kiertueen konsertti Hollywoodin Palladiumissa on taltioitu livealbumiksi sekä DVD- ja Blu-ray-tallenteeksi Rust in Peace Live.

Täysimittainen Rust in Peace -albumi on mukana musiikkiaiheisessa videopelissä Rock Band ladattavana lisäsisältönä. Lisäksi ”Holy Wars... The Punishment Due” on mukana videopelissä Guitar Hero: Warriors of Rock ja ”Hangar 18” videopelissä Guitar Hero II. ”Hangar 18” on myös saatavilla videopeliin Guitar Hero 5 ladattavana lisäsisältönä. Molempien kappaleiden on sanottu olevan Guitar Hero -videopelien vaikeimpia kappaleita.

Listasijoitukset

Sertifiointi

Kappalelista

Alkuperäinen albumi

Vuoden 2004 uudelleenmasteroitu albumi

Singlet

Kokoonpano 

Megadeth

 Dave Mustaine – soolo- ja rytmikitara, laulu
 David Ellefson – basso, taustalaulu
 Marty Friedman – soolo- ja rytmikitara
 Nick Menza – rummut, taustalaulu

ja
 Chris Poland – soolo- ja rytmikitara vuoden 2004 uusintapainoksen demokappaleissa “Rust in Peace... Polaris“, “Holy Wars... The Punishment Due“ ja “Take No Prisoners“ 

Tuotanto

 Tuotanto – Mike Clink ja Dave Mustaine, vuoden 2004 uusintapainoksella Dave Mustaine
 Miksaus – Max Norman, vuoden 2004 uusintapainoksella Ralph Patlan ja Dave Mustaine
 Äänittäminen – Micajah Ryan, Mike Clink ja Andy Udoff
 Kansipiirros ja kuvitus – Ed Repka
 Vuoden 2004 uusintapainoksen masterointi – Tom Baker
 Vuoden 2004 uusintapainoksen editointi – Lance Dean ja Scott Harrison
 Vuoden 2004 uusintapainoksen äänittäminen – Ralph Patlan ja Lance Dean

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1990 albumit
Megadethin albumit
Thrash metal -albumit
Yhdysvaltalaiset thrash metal -albumit