Sepät

Sepät (Elateridae) on kovakuoriaisheimo. Sepät ovat soikean sukkulamaisia, pitkähköjä ja suhteellisen lyhytjalkaisia kovakuoriaisia. Ne ovat muutamasta millimetristä aina kahteen senttimetriin pitkiä, useat mattapintaisia, mutta jotkut voivat olla värikkäitä. Ne elävät maassa tai lahossa puussa ja ovat aktiivisia yöllä.

Seppälajeja tunnetaan maailmasta noin 10 000, joista Pohjoismaissa ja Baltiassa tavataan 117 lajia. Lajirunsaus on suurin Maapallon trooppisilla alueilla, mutta moniin muihin kovakuoriaisryhmiin verrattuna heimossa on melko runsaasti vuoristoihin ja arktisille alueille erikoistunutta lajistoa. Suomessa seppälajeja elää 64, esimerkiksi pikiseppä, punaseppä, metalliseppä ja kupariseppä.

Piirteitä 
Seppien, kuten myös sepiköiden ja rikkaseppien, tunnusomainen piirre on kyky selälleen joutuessaan napsauttaa itsensä takaisin ilmaan taivuttamalla ruumistaan, jolloin niiden keskiruumiin takaosassa oleva koukkumainen uloke pingottuu takaruumiin etuosaa vasten. Jännitteen lauetessa kuuluu napsahtava ääni, ja kuoriainen lennähtää takaisin vatsalleen. Hypyn suunta on aina kuoriaisen pituusakselin suuntainen ja alustan kovuudesta riippuen hyppy voi kantaa useita kymmeniä senttimetrejä. Kuoriainen voi toistaa hypyn useita kertoja peräkkäin. Ollessaan jaloillaan ne pystyvät tätä tekniikkaa käyttäen myös heittämään selästään kimppuunsa hyökänneitä muurahaisia tai irrottautumaan linnun nokasta.

Aikuiset kuoriaiset ovat pitkänomaisia, hoikkaraajaisia ja niiden tuntosarvet ovat rihmamaiset, sahamaiset tai joillakin lajeilla kampamaiset. Peitinsiivet ovat yleensä selvästi pitkittäisuurteiset. Etuselän ja takaruumiin välinen nivel on taipuisa. Eurooppalaisten lajien pituus aikuisena vaihtelee 5–30 mm, mutta maailmalla kokohaarukka on paljon suurempi pituuden vaihdellessa Quasimus lilliputanus-lajin 1,5 millimetristä Tetralobus gigas ja Tetralobus flabellicornis -lajien kymmeneen senttimetriin.

Elinympäristö ja elintavat 
Useimmat seppälajit talvehtivat aikuisina kotelokoppansa sisällä ja keväällä ilmojen lämmettyä ne lähtevät liikkeelle. Suomessa aikuisten kuoriaisten lajimäärä on suurin kesäkuussa. Heinäkuun aikana lajimäärä vähenee ja elokuussa useimmat lajit ovat jo aikuisvaiheensa eläneet. Monet lajit ovat aktiivisimmillaan öisin ja jotkin lajit lentävät kirkkaiden valojen luokse. Kuumalla säällä ne tulevat mieluusti sisään taloihin, mikäli ikkuna tai ovi on jätetty raolleen.

Aikuisten seppien ravintoa ovat kasvien lehdet sekä valkuaisainepitoinen siitepöly.

Seppien parittelua pääsee näkemään erittäin harvoin eikä munimisestakaan ole kovin runsaasti havaintoja. Naaras munii jopa useita satoja munia yksitellen tai pieniin ryhmiin. Munat kuoriutuvat 2–4 viikon kuluttua. Seppien lieriömaisia ja kovan kitiinikuoren peittämiä toukkia kutsutaan usein juurimadoiksi. Sepäntoukkien takaruumiin takimmaisessa jaokkeessa on yleensä joko parilliset perälisäkkeet tai piikkimäiseksi kaventunut kärki. Toukan suuosiin ei kuulu ylähuulta vaan nokkamainen uloke, nasale. Toukat elävät maaperässä tai lahoavassa puuaineksessa ja käyttävät ravinnokseen kasvien juuria ja sienirihmastoja tai ne saalistavat muiden hyönteisten toukkia. Ruokavalio on paitsi lajikohtainen, myös vaihtelee mehdollisesti elinolosuhteiden mukaan. Toukkien kehitys on verraten hidasta ja toukkavaihe kestää 2–4 vuotta. Toukka-asteita on lajista riippuen 7–18. Viimeisenä syksynään toukka koteloituu rakentamansa kotelokopan sisään ja aikuinen kuoriainen kuoriutuu kotelosta noin kuukautta myöhemmin. Useimmiten se jää kuitenkin talvehtimaan kotelokopan sisään ja lähtee liikkeelle vasta keväällä.

Toukkavaiheessaan merkittäviä petoja ovat ainakin ketoseppä, puikkoseppä, hietaseppä ja piennarseppä. Ampedus-suvun punaseppien toukkia löytyy etenkin sellaisesta lahopuusta, jossa on runsaasti muiden kovakuoriaisten toukkia ravinnoksi. Mikään Suomen kuolleissa puissa elävistä seppälajeista ei ole sidoksissa tiettyyn puulajiin, mutta osa lajeista suosii tietyjä puulajeja muita enemmän. Sen sijaan jo Keski-Euroopassa esiintyy isäntäpuiden suhteen vaateliaampia lajeja.

Viljaseppien (suku Agriotes) toukat syövät viljelyskasvien juuria, maavarsia ja siemeniä, mutta myös jonkin verran eläinravintoa. Havaintojen mukaan viljaseppien toukat syövät myös vasta nahkansa luoneita lajitovereitaan. Niillä on joskus huomattavaakin merkitystä viljelyskasvien tuholaisina. Tässä suhteessa erityisen merkittävä on tummaviljaseppä (Agriotes obscurus).

Sepistä, sepiköistä ja jalokuoriaisista on valmistunut kirjahanke.

Osittainen luettelo suvuista

Lajit Suomessa 
Suomesta on tavattu 64 seppälajia, joista uhanalaisia ovat yksi äärimmäisen uhanalainen (CR) ja neljä erittäin uhanalaiseksi (EN) ja viisi vaarantuneeksi (VU) luokiteltua lajia. Lisäksi kaksi lajia on luokiteltu silmälläpidettäviksi (NT) ja kahden uhanalaisuus on jätetty puutteellisten tietojen vuoksi arvioimatta (NE).

 vyöseppä Drapetes mordelloides EN
 hietaseppä Agrypnus murinus VU
 suomupiiloseppä Lacon lepidopterus CR
 häiväpiiloseppä Danosoma conspersum
 vyöpiiloseppä Danosoma fasciatum
 täpläseppä Negastrius pulchellus
 laikkuseppä Negastrius arenicola NE
 vähäseppä Zorochros minimus
 tenonseppä Fleutiauxellus maritimus NT
 outaseppä Fleutiauxellus algidus
 turjanseppä Neohypdonus arcticus
 vaskiseppä Pheletes aeneoniger
 terässeppä Cidnopus aeruginosus
 lyijyseppä Limonius minutus
 piennarseppä Hemicrepidius niger
 aarniseppä Crepidophorus mutilatus EN
 lounaseppä Athous haemorrhoidalis
 puikkoseppä Athous subfuscus
 aaltoseppä Diacanthous undulatus
 ruskohammasseppä Denticollis linearis
 mustahammasseppä Denticollis borealis
 kampaseppä Ctenicera pectinicornis
 kupariseppä Ctenicera cuprea
 isorantaseppä Hypnoidus riparius
 vähärantaseppä Hypnoidus rivularius
 tunturiseppä Berninelsonius hyperboreus
 korpiseppä Liotrichus affinis
 sarviseppä Orithales serraticornis
 ruutuseppä Actenicerus sjaelandicus
 hiirakkoseppä Prosternon tesselatum
 okraseppä Anostirus castaneus
 ristiseppä Selatosomus cruciatus
 metalliseppä Selatosomus aeneus
 suruseppä Selatosomus melancholicus
 lohjanseppä Pseudanostirus globicollis VU
 laakaseppä Paraphotistus impressus
 mustasarviseppä Paraphotistus nigricornis NT
 koivuseppä Aplotarsus incanus
 reunusseppä Eanus costalis
 veriseppä Ampedus sanguineus EN
 heloseppä Ampedus cinnabarinus EN
 punaseppä Ampedus pomonae
 ruosteseppä Ampedus pomorum
 oranssiseppä Ampedus nigroflavus
 ruotsinseppä Ampedus suecicus
 mustaperäseppä Ampedus balteatus
 perminseppä Ampedus lepidus VU
 mustasaumaseppä Ampedus sanguinolentus
 hehkuseppä Ampedus praeustus VU
 mustaseppä Ampedus nigrinus
 rusonurkkaseppä Ampedus erythrogonus
 koruseppä Ampedus tristis
 ruskoseppä Sericus brunneus
 lahoseppä Ectinus aterrimus
 lehtopikiseppä Melanotus villosus
 pikiseppä Melanotus castanipes
 juovaviljaseppä Agriotes lineatus
 tummaviljaseppä Agriotes obscurus
 varjoviljaseppä Agriotes ustulatus NE
 juomuseppä Dalopius marginatus
 ketoseppä Adrastus pallens
 kirjokaraseppä Cardiophorus ruficollis
 hietakaraseppä Cardiophorus ebeninus
 harjukaraseppä Cardiophorus asellus VU

Lähteet

Aiheesta muualla 
Viherpiha: Seppäkuoriainen
 ITIS: Elateridae