Piispa Henrikin surmavirsi

Piispa Henrikin surmavirsi on suomalainen kansanruno, jossa kerrotaan, kuinka piispa Henrikille kävi hänen asettuessaan Suomeen oletetun ensimmäisen ristiretken jälkeen. Runon vanhin muistiin kirjoitettu versio on ilmeisesti 1600-luvulta. Runon synty on tutkimuksessa ajoitettu keskiajalle. Piispa Henrikin surmavirren sekä varsinaissuomalaisen ja satakuntalaisen kansanperinteen ohella piispa Henrikin toiminnasta kertoo Turun hiippakunnassa keskiajalla laadittu Pyhän Henrikin legenda.

Tarina 

Piispa oli käynyt pyytämässä ruokatarpeita Lalli-nimisen talonpojan talosta. Lallin vaimo Kerttu suhtautui kuitenkin ynseästi matkalaisiin. He saivat kuitenkin ruokatarpeita ja hevosellekin hiukan purtavaa. Piispa maksoi kaiken yltäkylläisesti. Kun Lalli palasi kotiin, kertoi Kerttu hänelle matkalaisten ottaneen ruokatarpeet ilmaiseksi. Siitäkös Lalli kiivastui ja lähti ajamaan heitä takaa kirveen kanssa. Henrik aavisti kuolevansa pian ja pyysi palvelijaansa piiloutumaan ja kuljettamaan Henrikin ruumiin pois. Hän pyysi myös, että sinne minne härät jaksavat vetää rekeä, piti rakentaa Suomen ensimmäinen kirkko. Tämä toive toteutettiin ja kirkko rakennettiin Nousiaisiin. 

Lalli tappoi piispan kirveellään Köyliöjärven jäällä ja palasi kotiinsa piispan hiippa päässään ja sormus peukalossaan. Kun hän yritti riisua hiippaa, päästä irtosivat hiukset, ja kun hän yritti ottaa sormusta pois, koko peukalo irtosi. Euran kirkkoherran vuonna 1753 pitäjäkertomukseen kirjaaman tarinan jatkon mukaan kesällä hiiri- tai rottalauma alkoi ajaa takaa Lallia, joka pakeni järven rannalla kasvavan puun latvaan. Jyrsijät alkoivat nakertaa puun runkoa, joten Lallin ei auttanut muu kuin hypätä järveen, johon hän hukkui. Järvi sai tästä nimekseen Hiirijärvi.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Piispa Henrikin surmavirsi. Köyliö-seura ry.

Suomalainen kansanrunous
Ristiretket Suomeen
Piispa Henrik ja Lalli