Pentakloorietaani

Pentakloorietaani (C2HCl5), josta käytetään myös nimiä etaanipentakloridi ja pentaliini, joka normaaliolosuhteissa on olomuodoltaan väritön neste, jolla tunnusomainen haju. Pentakloorietaanin rakennekaava on CHCl2CCl3, moolimassa 202,3 g/mol, sulamispiste −29 °C, kiehumispiste 162 °C, suhteellinen tiheys 1,68 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 76-01-7.
Pentakloorietaani liukenee huonosti veteen.

Ensimmäisen kerran pentakloorietaania valmisti vuonna 1840 Henri Victor Regnault kloorimetaanin klorinolyysillä. Sitä voidaan valmistaa klooraamalla trikloorieteeniä käyttäen katalyyttinä rauta(III)kloridia tai UV-säteilytystä. Sitä muodostuu myös epätoivottuna sivutuotteena valmistettaessa muita kloorattuja etaanijohdannaisia. Pentakloorietaania voidaan käyttää liuottimena, mutta sen myrkyllisyyden vuoksi tämä käyttö on vähentymässä. Nykyään suurin osa tuotetusta tai sivutuotteena muodostuneesta pentakloorietaanista käytetään tetrakloorieteenin tai klorinolyysillä saatavan tetrakloorimetaanin valmistamiseen.

Lähteet

Muita kloorietaaneja 

1-kloorietaani eli etyylikloridi
1,1-dikloorietaani
1,2-dikloorietaani
1,1,1-trikloorietaani
1,1,2-trikloorietaani
1,1,1,2-tetrakloorietaani
1,1,2,2-tetrakloorietaani
heksakloorietaani

Aiheesta muualla 

Alkaanit