Pekka Lipponen

Pekka Lipponen on nimimerkki Outsiderin, oikealta nimeltään Aarne Haapakoski (myöhemmin nimimerkistä tuli Haapakosken ja Seppo Tuiskun yhteinen), luoma fiktiivinen veijarihahmo, joka on seikkaillut romaaneissa, kioskilehdissä, sarjakuvissa, kuunnelmissa ja elokuvissa.

Haapakoski loi Pekka Lipposen ja tämän toverin Kalle-Kustaa Korkin vuonna 1945. Koko kansan tuntemiksi hahmot tulivat erittäin suositussa, tammikuussa 1945 alkaneessa radiokuunnelmassa Kalle-Kustaa Korkin seikkailuja. Kuunnelmaa esitettiin radiossa keskipäivän aikaan viiden minuutin mittainen jakso, joka päättyi Korkkia tulkitsevan Wilho Ilmarin murahdukseen "Jatkuu huomenna". Päivittäiset viiden minuutin pätkät esitettiin sunnuntaisin puolen tunnin mittaisena koosteena.

Alun perin päähenkilöksi suunniteltu Korkki joutui antamaan nopeasti enemmän tilaa Lipposelle. Suuri ansio tästä lankeaa näyttelijä Oke Tuurille, joka onnistui tekemään Pekasta niin selkeästi erottuvan hahmon inhimillisine heikkouksineen, että Suomen radiokuunnelmia kuunteleva kansa oli myyty. Kuunnelmasarja jatkui Haapakosken kuolemaan saakka, vuoteen 1961. Jotain sarjan suosiosta kertoo se, että radion kuuntelijoista yli 90 % oli kuunnellut Lipposen ja Korkin seikkailuja.

Pekka Lipponen sai myös kuukausittain ilmestyneen oman sarjakirjan, joka ilmestyi vuosina 1956 - 64. Haapakoski kirjoitti yli kahden vuoden ajan Lippos-kirjat yksinään, kunnes palkkasi vuonna 1959 avukseen Seppo Tuiskun, joka kirjoitti kaikkiaan yli puolet sarjan tarinoista.

Pekka Lipposen synty
Lipposen varhaisena prototyyppinä voidaan pitää amerikansuomalaista Calle Lipwayta (Kalle Lipponen), joka vuonna 1944 esiintyi Outsiderin novellissa Saaban kuningattaren aarre. Varsinaiseksi Lipposen esikuvaksi kirjailija Haapakoski mainitsee Helsingissä asuneen liikemies Sulo W. Taskisen.  Ensimmäinen kuunnelma Ben Huronin testamentti rakentui Kalle-Kustaa Korkin varaan, Lipposen hahmon ollessa vielä keskeneräinen. Haapakoskelle tulikin kiire kehittää Lipposta, kun sarja osoittautui suosituksi.

Luonnekuva
{{Sitaatti2|right|
-Elä sinä Kalle-Kustaa jankuta niistä näkäräisistä.Tiedät vallan hyvin, etten minä ota mitään myrkkyjuomia
ja pilaa sisäkalujani.

-Kauan sinun piti elääkin ennenkuin olit kypsäraittiusseuraan. Vaikka kyllä sinä yhä näkäräisiä ajattelet
Kun nukuit lentokoneen tuolissa tilailit unissasi näkäräisiäjos vaikka minkälaisia.|Katkelma raitistuneen Lipposen ja asiasta naljailevan Korkin keskustelusta kirjassa Omdurmannin keisari 
}}
Lipponen on kotoisin Rantasalmen Saparomäeltä. Hänen kansalliset erityispiirteensä eivät ole kovinkaan myönteisiä, sillä "näkäräiset" maistuvat ja savolaiseen lupsakkuuteen yhtyvät tittelinkipeys, rehentelevä suunsoitto ja kieroutta lähentelevä oveluus. Lipponen on myös taipuvainen saituuteen ja rasismiin. Hänen mieluisin voimasanansa on änkyttämällä lausuttu "pi-pi-pirskatti". Hyvistä ominaisuuksista nousevat esiin elinvoimaisuus, suomalainen sisu ja neuvokkuus. Juuri persoonallisuuden särmikkyyttä pidetään Lipposen suurimpana vahvuutensa. Aivan kaikki eivät kuitenkaan suhtautuneet myönteisesti Lipposen persoonaan. Hänen kielenkäyttönsä, änkyttämisensä ja liian monet näkäräisensä saivat Ylen ohjelmajohtajan ottamaan yhteyttä Haapakoskeen. Neuvottelujen tuloksena Lipposen julkikuvaa siistittiin jonkin verran ja hänestä yritettiin tehdä raitis.

Sotilasarvoltaan Lipponen oli prinssieversti, jonka arvonimen hän sai palveltuaan Sumulaakson kuningattaren henkikaartin komentajana. Everstin ominaisuudessa Pekka oli  valmis ottamaan komentoonsa minkä tahansa ryhmän.  Seikkailuihinsa Lipponen joutui usein hyväuskoisuuttaan ja Korkin tehtäväksi jäi  pelastaa hänet monesta pinteestä. Ennen vuotta 1945 molemmat olivat olleet muun muassa Abessiniassa myymässä tuohivirsuja. Hieman myöhemmin kumpikin  miehistä  toimi  hetken aikaa Kansainvälisen Öljy-yhtiön tehtävissä. Korkin jatkaessa  öljy-yhtiön päätarkastajana Lipponen perusti "Lipposen inpurtti & ekspurtin", jonka pääkonttori oli Park Avenuella New Yorkissa ja sivukonttori  San Diegossa Kaliforniassa.

Bisnesmies ja maailmankiertäjä
Pekka Lipposen liikematkat suuntautuivat ympäri maailmaa mitä erilaisimpien "ahväärien" merkeissä. Yleensä liiketoimet epäonnistuivat, ja monesti Lipponen joutui huijauksen kohteeksi. Kansainvälisen Öljy-yhtiön asioiden viedessä Korkin ajan, matkasi Pekka yhä enemmän yksinään. Toisinaan hänen  apulaisenaan kulki amerikansuomalainen  monitoimimies Pavel Pohjola, jonka juuret olivat Viipurissa. Lipposen ja Pohjolan väliset keskustelut, jotka pääosiltaan ovat pelkkää kinastelua, sisälsivät paljon rehevää huumoria. Myös Pekan nuori ja neuvokas veljenpoika Esko Lipponen matkusti setänsä mukana maailman eri kolkissa. Pojan isä Ville Lipponen vilahtaa joissakin tarinoissa, mutta hänen välinsä Pekkaan ovat etäiset vanhan perintöriidan takia. Muutaman kerran Pekan tiet yhtyivät turkulaisen maailmanmatkaajan Olli Olinin kanssa, mutta muita Lipposen mahdollisia ystäviä ei juuri mainittu. 

Välillä Pekka Lippos -tarinoissa oli mukana science fiction -elementtejä. Seppo Tuiskun kirjoittamissa vuonna 1962 ilmestyneissä tarinoissa Avaruusahvääri ja Avaruusmarsalkka Lipponen joutuu huvilaltaan mukaan lentävään lautaseen, joka vie hänet  kaukaiselle Auderial-planeetalle liikeasioita hoitamaan. Sarjan viimeisenä julkaisuvuonna 1964 Tuisku palaa uudelleen tieteisromaanien maailmaan Lippos-seikkailussaan Huuto haudasta, jossa paneudutaan elämän alkulähteitä sääteleviin voimiin, joiden vapauttaminen aiheuttaisi painajaisen koko ihmiskunnalle.

Monenkirjavilla matkoillaan Pekka joutui tutustumaan erilaisiin paikkoihin monista eri näkökulmista. Brasilian viidakoissa hän joutui elämään villimiehenä ja Uuden-Guinean saaristossa ihmisrobottina. Pariisin kaupungin alla Pekka sai  tutustua katakombien kauhuihin. Afrikassa kansainväliset rikolliset ja paikalliset alkuasukkaat tekivät hänen olonsa tukalaksi ja Aasian matkoillaan hän oppi tuntemaan kiinalaiskorttelien monet vaarat. Välillä Pekka pistäytyi myös kotimaassaan Suomessa. Rantasalmella hän joutui saunakamarissa nukkuessaan murhaajan maalitauluksi, Savonlinnassa hänet muurattiin Olavinlinnaan ja Varkauden liepeillä hänet yritettiin hukuttaa Kallaveteen; vaikka tarinoiden tyyli ja aiheet olivat selvää lainaa pulp-kirjallisuudesta, oli niihin saatu mukaan sopiva annos omaa ilmettä ja tapahtumia pehmentävää huumoria. 

Epäonnistunut avioliitto
Pekka oli nuoruusvuosinaan ehtinyt kokeilla avioliittoa, mutta huonolla menestyksellä. Mandi Kakkinen eli hirmuinen Manta, joksi Pekka ex-vaimoaan kutsuu, esiintyi useissa Lippos-kirjoissa ja aiheutti ongelmia entiselle miehelleen. 
Avioliittoa käsitellään tarkemmin tarinassa Öljykuninkaan timantit. Avioeron syyksi tulee lopulta se että Mandi-rouva olikin virallisesti naimisissa toisen miehen kanssa kaapatessaan Pekka Lipposen (jonka rahoja väitettiin Mandin tavoitelleen) ja avioero olikin sitten lopulta muotoseikka. Pekka käyttikin sen jälkeen Mandista sapekkaita nimityksiä "Mustalais-Villehartin leipäsusi" ja "Mustalais-Jalmarin Santra". 

Lipponen oli kovasti nuorten naisten perään ja tarjosi auliisti käsipuoltaan avun tarpeessa tai vain ilman seuraa oleville neitosille. Tarinoissa Murhaajat mellastavat Mallorcalla ja Miljoonamissi uusi avioliitto häämöttikin vaarallisen lähellä. Viimeksi mainitun tarinan alussa Mandi lähettää Pekalle jo julkaistun kihlauksen johdosta juhlajuomaksi samppanjapulloon pakatun annoksen paitojen pesuvettä pesula Lumikista joka on hänen pääyrityksensä. 

Tarinassa Myrkytetty tikari Lipponen hävisi kosintakilvan, kun pulassa ollut kiinalaiskaunotar Tien-Tien rakastuikin naapuriinsa.

Villa Saparola
1950-luvun loppupuolella Pekka rakennutti kesähuvilan Tyynen valtameren rannalle Kaliforniaan. Puolivälissä San Diegoa ja Long Beachia sijainnut rakennus sai nimekseen Villa Saparola isäntänsä synnyinseudun Saparomäen mukaan. Kaksikerroksinen huvila oli rakennettu suomalaisesta punahongasta. Rakennuksesta löytyi Lippos-suvun Rantasalmelta tuotu keinutuoli ja Eevertti Lipposen vanha matka-arkku, puuleili ja paljon muuta supisuomalaista tavaraa. Erillinen saunarakennus oli kiuaskiviä myöten kokonaan suomalaista tekoa.  

Vaikka Pekka itse ei kiireittensä vuoksi kovin usein ehtinyt poiketa Villa Saparolassa, ei se koskaan ollut tyhjillään. Huvilan taloudesta ja kunnossapidosta vastasivat Sam ja Molly, musta pariskunta, joka vuosien ajan huolehti siitä, että Villa Saparola oli milloin tahansa valmiina vastaanottamaan prinssieversti Lipposen ja hänen vieraansa. Molly jopa matkusti  Lipposen mukana kertaalleen Suomeen tarinassa Kirottu perintö.Huvilansa yhteyteen Pekka oli perustanut "seikkailumuseon", joka koostui hänen vuosien varrella hankkimistaan tavaroista. Jokainen museossa oleva esine liittyi seikkailuun, jossa Pekka oli ollut mukana. Oli markiisin kruunu Italiasta, myrkytetty tikari Ceylonilta, lyijystä tehty kultaharkko Kanariansaarilta, ikivanha haarniska Skotlannista ja paljon muuta kiinnostavaa, joka kertoi Pekka Lipposen vaiheikkaasta elämästä ja jännittävistä matkoista eri puolilla maailmaa. Ehkä eniten arvossa Pekka pitää vaatimattoman näköistä platinasta tehtyä ritaritähteä, jossa on kruunupäinen ärjyvä karhu: se on tietenkin hänen prinssieverstin arvoonsa liittyvä Kiljuvan Karhun komentajamerkki (joka esiintyy yhteisjulkaisujen kannessa)  

Haapakoskesta Tuiskuun
Vuonna 1956 ilmestymisensä aloittanut Pekka Lipposen seikkailuja -kirjanen saavutti välittömästi suuren suosion ja vahvisti Lipposen menestystä yhdessä radiokuunnelmien kanssa.  Vuonna 1958 aloittanut sarjakirja Kalle-Kustaa Korkin seikkailuja sai niin ikään hyvän vastaanoton. 96-sivuisten jännärien kirjoittaminen muiden töiden ohessa vei kuitenkin Aarne Haapakoskelta siksi paljon aikaa, että hän koulutti itselleen apulaisen Seppo Tuiskusta (s. 1935), joka oli innokas omaksumaan roolinsa toisena Outsiderina. Vuonna 1959  Tuisku aloitti uransa Haapakosken "haamukirjoittajana", niin että kummankin tuotantoa julkaistiin vuorotellen.

Tuisku omaksui lähes täysin Haapakosken tyylin eikä lukeva yleisö tiennyt, että nimimerkki Outsiderin taa kätkeytyi kaksi eri kirjoittajaa. Haapakosken kuoltua Malagalla vuonna 1961 jatkoi Tuisku yksin Lipposen ja Korkin seikkailujen "muistiinmerkitsemistä" vuoden 1965 loppuun saakka. Lukijat uskoivat Haapakosken kirjoittaneen monen vuoden ajan varastoon eivätkä aavistaneet, että Outsider oli vaihtunut eri mieheksi. Tuisku on toimittanut myös Jerry Cottonia. Vanhoja Pekka Lipposen ja Kalle-Kustaa Korkin seikkailuja ilmestyikin joskus myös Jerry Cottonissa jatkosarjoina.

TV-sovitus
Suomen televisiossa Mainos-TV esitti yksitoista jaksoa Pekka Lipponen -televisiosarjaa keväällä 1964. Televisiosovituksesta vastasivat Seppo Tuisku ja Reino Helismaa. Lipposen roolissa  oli Ossi Elstelä ja Korkkina Kullervo Kalske.

Pekka Lipponen junior
Vuonna 1979–1981 ilmestyi Kolmiokirjan kustantamana Pekka Lipponen juniorin seikkailuja (kirjoittajina Tapio Vilpponen, Juhani Salomaa ja Kari Nenonen; lehtilistauksen nimikirjaimet kertovat kirjoittajan). Tässä sarjassa seikkaili Pekka Lipposen poika Jussi. Juniorin seikkailut olivat saaneet selvästi vaikutteita Jerry Cottonilta. Aiheetkin olivat astetta rajumpia ja sisälsivät huumeita ja terroristeja.

Elokuvat
Hahmojen pohjalta tehtiin myös elokuva.Kalle-Kustaa Korkin seikkailut 1949 ohjaus Ilmari Unho

Epävirallinen televisioelokuva. Korkki ja Lipponen 1984 ohjaus Ere Kokkonen  Elokuvan henkilöt Pekka Korkki ja Kalle Kustaa Lipponen ovat Korkin ja Lipposen pojat, jotka isät ovat nimenneet kaverinsa mukaan.

Lehdet

Pekka Lipponen ja Kalle Kustaa Korkki

1965
 Tohtori Capran robotti 
 Jäätynyt yö 
 Tuliaisia Tuonelasta 
 Viikingin aarre 
 Lento Ikuisuuteen 
 Kuolemalla on kuusi silmää 
 Vaarallinen Mr Korkki
 Kello käy taaksepäin
 Murhatehdas
 Sateenkaaren salaisuus
 Vaarallista valuuttaa 
 Maan pimeällä puolella

Pekka Lipponen junior

1979 
 Tappavat timantit (TV)
 Savolainen csardas (JS)
 Rahat tai henki (KN)
 Kuvaus - kamerat - ...kuolema! (JS)
 ...kaks' ruumista ja kaikki mausteet! (KN)
 Kumi ja kuolema (KN)
 Seitsemän sinetin murhat (KN)

1980
 Sukella syvälle Lipponen (JS)
 Huumehelvetti Helsingissä (KN)
 Kankkunen tietää kuolemaa (JS)
 Kultaa ja kuolemaa (KN)
 ...kuolo uhkaa - kutsukaa Lipponen (JS)
 Pommipakettina Harlemissa (KN)
 Typerää kuolla Tukholmassa (KN)
 Taistelu Tallinnassa (JS)
 Tulilinja tuomariin (KN)
 Raharalli (KN)
 Lapin kultaa (KN)

1981
 Faaraon kultapommi (KN)
 Ohjuksia Iraniin (KN)
 ...nikkeliä nyrkkiä näkäräistä (JS)
 Ruumiskurssit alamaissa!! (TV)

Lähteet

Jokisalmi, Raimo: Outsiderin kirja, Aarne Haapakosken elämäkerta, Apali oy, 2007. ISBN 978-952-5026-68-9
Kukkola, Timo: Hornanlinnan perilliset, Wsoy, 1980. ISBN 951-0-09918-X
Sjöblom, Simo: Rikoskirjallisuuden Bibliografia 1864 - 1984, [S. Sjöblom] 1985. ISBN 951-99692-0-9
Sjöblom, Simo: Outsider Bibliografia II, Seaflower, 1995: ISBN 952-6666-96-8
Heikkilä, Pauli: Jerry,  Phil ja Jaguar,supisuomalaiset sankarit (artikkeli Seppo Tuiskusta) Helsingin Sanomat 16.2. 1981.
Tiihonen, Matti: Pekka Lipposta lukiessa'', Helsingin Sanomat 21.1. 1984.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Ylen Elävä arkisto: Pekka Lipponen ja Kalle-Kustaa Korkki
 Mikkelin kirjaston verkkojulkaisu Outsiderista
 T.J.A. Heikkilä vs. Lipponen

Kirjallisuuden henkilöhahmot