Carlo Ancelotti

Carlo Ancelotti (s. 10. kesäkuuta 1959) on italialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän on toiminut kesäkuusta 2021 lähtien Real Madridin päävalmentajana. Hän valmensi Realia aiemmin kausina 2013–2015 ja on toiminut valmentajana myös Italian, Englannin, Ranskan ja Saksan pääsarjoissa. Pelaajana hän edusti Italiaa kolmissa arvokilpailuissa ja yhteensä 26 maaottelussa.

Ancelotti on yksi seitsemästä Euroopan cupin/Mestarien liigan sekä pelaajana että valmentajana voittaneesta henkilöstä. Muut ovat Miguel Muñoz, Giovanni Trapattoni, Johan Cruijff, Frank Rijkaard, Josep Guardiola ja Zinédine Zidane. Ancelotti on kaikkien aikojen menestyneimpiä jalkapallovalmentajia. Hän on ainoa valmentaja, joka on voittanut Euroopan viiden suurimman liigan eli Englannin, Saksan, Espanjan, Italian ja Ranskan mestaruudet.

Ura pelaajana 

Ancelotti oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa Parman riveissä vuonna 1976. Vuosina 1979–1987 Ancelotti edusti Romaa. Hän saavutti seuran riveissä yhden Italian-mestaruuden ja neljä Italian cupin voittoa. Vuosina 1987–1992 Ancelotti edusti Milania. Hän saavutti seurassa muun muassa kaksi Italian-mestaruutta, kaksi Euroopan cupin voittoa ja kaksi Intercontinental Cupin voittoa. Italian maajoukkueessa Ancelotti pelasi vuosina 1981–1991 26 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän edusti Italiaa vuoden 1986 MM-kisoissa, vuoden 1988 EM-kisoissa ja vuoden 1990 MM-kotikisoissa.

Saavutukset pelaajana 

Italian mestaruus (3): 1983, 1988, 1992
Italian cup (4): 1980, 1981, 1984, 1986
Italian supercup: 1988
Euroopan cup (2): 1989, 1990
UEFA Super Cup: 1989, 1990
Intercontinental Cup (2): 1989, 1990
MM-pronssi 1990

Ura valmentajana 

Valmennusuransa Ancelotti aloitti Reggianassa vuonna 1995. Vuosina 1996–1998 hän valmensi Parmaa ja vuosina 1999–2001 Juventusta. Milanin päävalmentajaksi Ancelotti nimitettiin vuonna 2001. Hän on johdattanut seuran muun muassa yhteen Italian-mestaruuteen, yhteen Italian cupin voittoon, kahteen Mestarien liigan voittoon ja yhteen seurajoukkueiden maailmanmestaruuteen.

Ancelotti teki Milanissa pitkäjännitteistä työtä, mutta erimielisyydet seurajohtaja Silvio Berlusconin kanssa varjostivat hänen työtään seurassa. Menestymättömyys kotimaassa antoi Berlusconille pohjaa kritiikin esittämiseen. Kaudella 2008–2009 Ancelottin lähtö Milanista oli usein tapetilla, sillä häntä vietiin jo vahvasti englantilaisseura Chelseaan. Berlusconi avautui toukokuussa 2009 lehdistölle ja syytti Ancelottia Milanin kehnosta menestyksestä. Seura oli siinä vaiheessa Serie A:n toisena.

Kaudella 2008–2009 Milan sijoittui Serie A:ssa lopulta kolmanneksi. Kauden jälkeen Ancelotti jätti varsin odotetusti tehtävänsä seuran päävalmentajana kahdeksan vuoden jälkeen  ja siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavan Chelsean peräsimeen.

Ancelotti aloitti uransa Chelseassa menestyksekkäästi, kun lontoolaiset kaatoivat perinteisessä kauden avauksessa FA Community Shieldissä puolustavan mestarin Manchester Unitedin rangaistuspotkukilpailun jälkeen 6–3. Valioliigassa menestys jatkui läpi kauden ja Ancelottin johdolla seura palasi mestaruuskantaan neljän vuoden tauon jälkeen. Italialaisvalmentajan debyyttikauden kruunasi FA Cupin voitto, kun finaalissa kaatui Portsmouth FC 1–0. Kaudella 2010–2011 Ancelotti jäi miehistöineen ilman pokaalia, kun Mestarien liigassa tie katkesi puolivälierätappioon Manchester Unitedille ja FA Cupissa neljännelle kierrokselle. Valioliigan kakkossija ei riittänyt seurajohdolle ja Ancelotti sai potkut välittömästi liigakauden päätyttyä.

Jouluna 2011 mediassa alettiin spekuloida Ancelottin siirtymisellä Liguen kärkijoukkue Paris Saint-Germainin päävalmentajaksi. Lopulta Ancelotti ja PSG allekirjoittivat 2,5-vuotisen sopimuksen 30. joulukuuta 2011. Ancelottin johdolla PSG ei onnistunut pitämään kärkipaikkaansa kaudella 2011–2012, vaan mestaruus karkasi Montpellier’lle. Kaudelle 2012–2013 seura hankki lisää uusia vahvistuksia ja Ancelottin alaisuudessa kovasti vahvistunut PSG nappasi seurahistoriansa kolmannen liigamestaruuden kaksi kierrosta ennen sarjan päätöstä. Kauden jälkeen alkoi kiivas spekulointi Ancelottin siirtymisestä Real Madridin päävalmentajaksi. Italialaisvalmentaja ilmoitti halukkuutensa jättää PSG:n ja siirtyä Madridiin. Lopulta kesäkuussa 2013 PSG ilmoitti, että Laurent Blanc korvaa Ancelottin seuran valmentajana ja italialainen on valmis siirtymään Realiin. 25. kesäkuuta Real Madrid vahvisti Ancelottin sopimuksen seuran kanssa.

Kaudella 2013–2014 Real Madrid taisteli La Ligan mestaruudesta tasapäin FC Barcelonan ja Club Atlético de Madridin kanssa. Tiukassa mestaruuskamppailussa Real joutui lopulta taipumaan kolmanneksi Atléticon viedessä mestaruuden. Balsamia haavoihin tuli Mestarien liigassa, jonka tiukassa loppuottelussa Real voitti Atléticon jatkoajalla 4–1. Edellisestä Realin mestaruudesta oli kulunut jo 12 vuotta. Joukkue voitti myös Espanjan cupin kaadettuaan loppuottelussa FC Barcelonan 2–1.

Kausi 2014–2015 päättyi myös La Ligassa pettymykseen, kun FC Barcelona vei mestaruuden kahden pisteen erolla Realiin. Espanjan cupista Real putosi jo tammikuussa ja Mestarien liigassa puolustavan mestarin tie katkesi välierissä Juventusta vastaan. Kauden ainoiksi pokaaleiksi jäivät FIFA Club World Cupin sekä Euroopan supercupin voitot. Italialaisvalmentaja sai pitkien huhujen jälkeen potkut kauden jälkeen.

Joulukuussa 2015 FC Bayern München tiedotti, että Ancelotti on seuran tuleva päävalmentaja. Italialaisvalmentaja korvaa Josep Guardiolan kesällä 2016 kolmivuotisella sopimuksella.  Ancelottin johdolla Bayern voitti viidennen perättäisen Bundesliigan mestaruuden, joka varmistui kolme kierrosta ennen sarjan päättymistä. Lopulta eroa toiseksi tulleeseen RB Leipzigiin kertyi 15 pistettä. Saksan cupissa Bayern taipui välierissä Borussia Dortmundille 3–2, eikä Ancelotti näin päässyt tavoittelemaan tuplamestaruutta. Mestarien liigassa Bayernin tie katkesi jo puolivälierissä Real Madridille yhteismaalein 6–3.

Ancelottin toinen kausi Bayernissa alkoi voitokkaasti, kun joukkue kukisti DFL-Supercupissa Dortmundin rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Bundesliigassa Bayern voitti Ancelottin alaisuudessa neljä kauden kuudesta ensimmäisestä ottelusta. Mestarien liigan lohkovaiheessa kärsitty 3–0 vierastappio Paris Saint-Germainille oli seurajohdolle kuitenkin liikaa ja Bayern erotti Ancelottin syyskuun lopulla 2017.

Toukokuun lopulla 2018 Ancelotti teki kolmivuotisen sopimuksen Serie A:ssa toiseksi sijoittuneen SSC Napolin kanssa. Kaudella 2018–2019 Napoli pelasi Ancelottin alaisuudessa suhteellisen tasaisen Serie A -kauden pitäen hallussaan sarjan kakkossijaa 33 kierroksen ajan. Eroa mestaruuden voittaneeseen Juventukseen kertyi kuitenkin 11 pistettä. Eurooppa-liigassa Napoli eteni puolivälieriin, joissa hävisi Arsenalille yhteismaalein 3–0. Kaudella 2019–2020 Napolin menestys oli heikompaa erityisesti Serie A:ssa. Joukkue ajatui lokakuun lopusta seitsemän ottelun voitottomaan putkeen ja putosi liigassa seitsemänneksi. Ancelotti sai heikkojen esitysten vuoksi potkut 10. joulukuuta 2019. Hänen viimeiseksi ottelukseen päävalmentajana jäi 4–0-voittoon päättynyt Mestarien liigan lohkovaiheen ottelu KRC Genkiä vastaan.

21. joulukuuta 2019 Everton FC nimesi Ancelottin managerikseen. Ancelotti luotsasi Evertonin debyyttikaudellaan Valioliigan sijalle 12. Kaudelle 2020/21 Everton vahvisti rivejään hankkimalla mm. James Rodríguezin, Allanin ja Ben Godfreyn. Kausi alkoikin hyvin ja Everton nousi taistelemaan Valioliigan kärkisijoista. Ancelotti valittiin liigan syyskuun valmentajaksi. Kevätkaudella tulokset heikkenivät ja Everton sijoittui lopulta vasta sijalle 10. Kauden jälkeen Ancelotti palasi Real Madridin päävalmentajaksi.

Kaudella 2021–22 Ancelotti luotsasi Realin Espanjan liigamestariksi ja supercupin voittoon. Mestarien liigassa italialainen johdatti alkulohkossa kangerrelleen Realin lopulta komeasti loppuotteluun. Pudotuspeleissä Real raivasi tieltään PSG:n ja Manchester Cityn. Loppuottelussa Real voitti Liverpoolin 1–0. Mestaruus oli Ancelottille jo uran neljäs, mikä nosti hänet Mestarien liigan historian menestyneimmäksi valmentajaksi.

Saavutukset valmentajana 

  Juventus:
 UEFA Intertoto Cup: 1999

  Milan:
 Italian mestaruus: 2004
 Italian cup: 2003
 Italian supercup: 2004
 Mestarien liiga (2): 2003, 2007
 Euroopan supercup (2): 2003, 2007
 Seurajoukkueiden maailmanmestaruus: 2007

  Chelsea:
 Englannin mestaruus: 2010
 FA Cup: 2010
 FA Community Shield: 2009

  Paris Saint-Germain:
 Ranskan mestaruus: 2013

  Real Madrid:
 Espanjan mestaruus: 2022
 Espanjan cup: 2014
 Mestarien liiga: 2014, 2022
 Euroopan supercup: 2014, 2022
 Seurajoukkueiden maailmanmestaruus: 2014
 Espanjan supercup: 2022

  Bayern München
 Saksan mestaruus: 2017
 Saksan supercup (2): 2016, 2017

 Henkilökohtaiset:
Serie A:n vuoden valmentaja (Oscar del Calcio) (2): 2001, 2004
UNFP:n vuoden valmentaja Ligue 1:ssä: 2013
Italian paras valmentaja (Enzo Bearzot-palkinto): 2014
La Ligan vuoden valmentaja (Miguel Muñoz -palkinto): 2015

Yksityiselämä 

Ancelottilla on kaksi lasta, Katia ja Davide, joka on toiminut isänsä apuvalmentajana Evertonissa ja Real Madridissa. Ancelotti oli naimisissa Luisa Gibellinin kanssa 25 vuotta, mutta kertoi vuonna 2008 pariskunnan eronneen. Ancelotti avioitui heinäkuussa 2014 Vancouverissa kanadalaisen Mariann Barrena McClayn kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ancelottin viralliset kotisivut  
Ancelotti Milanin sivuilla 

Italialaiset jalkapalloilijat
Italialaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt