Erik Ahlman

Erik Gustaf Ahlman (8. toukokuuta 1892 Turku – 27. elokuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen filosofi ja kielitieteilijä. 

Ahlman toimi Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun filosofian ja teoreettisen kasvatusopin professorina vuosina 1935–1948 sekä rehtorina 1940-1948, ja Helsingin yliopiston käytännöllisen filosofian professorina 1948–1952. 

Hänen merkittävimpiä teoksiaan ovat Arvojen ja välineiden maailma (1920), Kulttuurin perustekijöitä (1939) ja Ihmisen probleemi (1953). Lisäksi hän suomensi Egon Friedellin kolmiosaisen Uuden ajan kulttuurihistorian, jonka WSOY julkaisi vuosina 1930−1933.

Erik Ahlmanin tytär oli Turun yliopiston psykologian professori Kirsti Lagerspetz (1932–2001). Suvun filosofista perinnettä ovat jatkaneet Jyväskylän ja Turun yliopistossa käytännöllisen filosofian professorina toiminut Eerik Lagerspetz (s. 1956) ja Åbo Akademin filosofian professori Olli Lagerspetz (s. 1963).

Teoksia 
 
 2., kielellisesti tarkistettu painos: 
 Näköispainos vuoden 1920 laitoksesta: 
 
 2. painos: 
 Näköispainos vuoden 1939 laitoksesta: 
 
 2. painos: 
 Näköispainos vuoden 1953 laitoksesta:

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Helsingin yliopiston professorit
Jyväskylän yliopiston professorit
Suomalaiset filosofit
Suomalaiset kielitieteilijät
Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet