Vampula

Vampula on entinen Suomen kunta, joka liitettiin osaksi Huittisten kaupunkia vuoden 2009 alussa. Ennen kuntaliitosta Vampula oli osa Satakunnan maakuntaa, johon se edelleen kuuluu myös osana Huittista, ja oli vuosina 1997–2009 osa Länsi-Suomen lääniä ja ennen vuotta 1997 osa Turun ja Porin lääniä.

Vampulan kunnassa asui  ihmistä vuoden 2008 lopussa, ja sen pinta-ala oli  km², josta  km² vesistöjä. Maapinta-alasta (142,34 km²) oli metsää 64 km² ja peltoa 62 km². Väestötiheys oli  asukasta/km².

Historiallisesti Vampula oli osa Huittisten seurakuntaa, josta se itsenäistyi vuonna 1867. Vuonna 1635 henkikirjan mukaan nykyisen Vampulan alueella asui 314 henkeä. Väkiluku oli suurimmillaan vuonna 1950. Silloin asukkaita oli lähes 4 000. Väkiluvun kasvun syynä oli karjalaisten evakoiden asuttaminen. Työpaikkojen puutteessa nuoriso kuitenkin vähitellen siirtyi muualle. Vampulan naapurikunnat olivat Alastaro, Huittinen, Köyliö ja Säkylä.

Vampulan vaakunan suunnitteli Ahti Hammar ja se vahvistettiin vuonna 1955.

Liikenne 
Vampulan kautta kulkee Huittisten ja Auran välinen kantatie 41 (aikaisemmin valtatie 9). Myös valtatie 2 kulki Loimijoen vartta seuraten Vampulan halki, kunnes uusi valtatie valmistui 1950-luvun lopulla. Vanhojen valtateiden 2 ja 9 risteys sijaitsi pari kilometriä kirkolta etelään, josta ne jatkuivat samaa reittiä Huittisiin. Lähimmät kaupungit ovat Huittinen (15 km) ja Loimaa (30 km), jossa sijaitsee lähin rautatieasema. Turkuun kertyy matkaa 75 km, Poriin 80 km ja Tampereelle 90 km. Lähin julkisen liikenteen lentokenttä on Turun lentoasema, mutta vanhan kunta-alueen länsireunalla on yksityinen Tuulikki-Vampulan lentokenttä, jonka rakennutti Leevi K. Laitinen vuonna 2001.

Luonto 

Vampulan luonnonympäristöä hallitsee Kokemäenjoen suurin sivujoki Loimijoki, joka virtaa Vampulan halki etelästä Alastarolta pohjoiseen Huittisiin. Loimijoen sivujokia Vampulassa ovat siihen idästä laskeva Kourajoki, joka ennen kuntaliitosta oli Vampulan ja Huittisten rajajokena, sekä Köyliön Vuorenmaan Matkussuolta alkunsa saava Matkusjoki, joka virtaa Vampulan Matkusjoen kylän alueella ja laskee Loimijokeen lännestä Vampulan keskustaajaman pohjoispuolella. Maaston korkeuserot ovat Vampulan alueella vähäisiä.

Historia 
Vampulan alueelta on tehty muutamia kivikauden aikaisia esinelöytöjä. Loimijoen varrella alettiin maanviljelys jo rautakaudella, ja viimeistään 1200-luvulla syntyivät miltei kaikki nykyiset Vampulan henkikirjakylät. Ensimmäiset asukkaat saapuivat Vampulan alueelle todennäköisesti Huittisista, mutta vanhimmat kirkolliset yhteydet viittaavat Säkylään.

Vanhan tarinan mukaan Vampulan nimi tulee Köyliön murteen sanasta vampo, palmikko. Köyliöläiset eränkävijät löysivät joskus kauan sitten nykyistä Vampulaa halkovan Loimijoen Kiltasaaresta surmatun neidon palmikon. Tästä syystä aluetta ryhdyttiin kutsumaan vampon löytöpaikaksi, Vampulaksi. Nimistöntutkijoiden mukaan nimi on samaa kantaa kuin Vammala ja tulee koskien välistä vesistön suvantopaikkaa tarkoittavasta pohjoisgermaanisesta sanasta.

Vampula kuului hallinnollisesti satoja vuosia Huittisten suurpitäjään, johon ovat eri aikoina kuuluneet myös Punkalaidun, Kauvatsa ja Keikyä. Huittisten kaupunki on edelleen keskeinen osa vampulalaista elämää. 

Vuonna 1590 neljä talollista rakensi omalla kustannuksellaan pienen hirsikirkon. Tästä ensimmäisestä pyhäköstä on otettu aihe kunnan vaakunaan, johon on kuvattu rakentajien vertauskuvana risti ja neljä naulaa. Oman kunnallishallinnon Vampula sai vuonna 1867. Ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa Sallilan kylässä vuonna 1878, ja sitä seurasivat Soinilan (1897), Kukonharjan-Murron (1910) ja Huhtaan (1915) koulut. Suomen senaatti teki päätöksen Vampulan seurakunnan perustamisesta vuonna 1891, mutta itsenäistyminen Huittisista toteutui vasta vuonna 1900.  

Vampulaan asutettiin viime sotien jälkeen Kurkijoen siirtoväkeä.

Vampulan kylät 
Maarekisterin mukaan Vampulassa on 18 kylää. Kylärajauksen ulkopuolelle jäävät uudemmat kulmakunnat, jotka ovat syntyneet kylien rajoille ja takamaille, kuten Vehka-alho. Vampulan rekisterikylät ovat:

Hanhikoski, Honko, Horna, Huhtaa, Kotaja, Kukonharja,  Kärväselä, Matkusjoki, Murto, Närälä, Punola, Sallila, Salmenoja, Siivikkala, Soinila, Tamare ja Vampula.

Talous 
Asukkaiden pääasiallinen toimeentulo on vuosikausia perustunut etupäässä maatalouteen, joka on keskittynyt lähinnä sikatalouteen ja erikoiskasvituotantoon. Vampula oli Suomen sikaisin kunta suhteessa väkilukuun. Siellä on nelisenkymmentä sikatilaa, joilla on enemmän sikoja kuin ihmisiä koko kunnassa. Vampulalaiset viljelykset tuottavat kaiken Suomessa teollisesti jalostettavan pinaatin.

Nordkalk Oy louhii kalkkikiveä kolmesta Vampulan kunnan alueella sijaitsevasta louhoksesta. Vampulassa yhtiöllä on kalkkilouhokset Punolassa, Siivikkalassa ja Matkusjoella. Paikkakunnalla valmistetaan maanparannuskalkkia, asfalttifilleriä sekä kalsiittia.

Ennen kuntaliitosta Vampulan suurimmat työllistäjät olivat kunta ja Vampulan kauppakeskus Oy.

Nähtävyyksiä

Ensimmäinen kirkko Vampulaan rakennettiin Tamareen puolelle vuonna 1590. Sieltä se kaikkien muutosten ja uudelleen rakentamisen myötä siirtyi nykyiselle paikalle ja nykyiseen, arkkitehti Helge Ranckenin suunnittelemaan muotoonsa vuonna 1894. Päätytornillisen ristikirkon alttaritaulu on V. Ylisen maalaama "Kristuksen kirkastus" vuodelta 1906. Kirkon tornin terävä huippu näkyy tasaisessa maastossa kauas ympäristöön.

Nähtävyytenä voisi myös pitää kalkkikaivosta, joka on ollut ennen Euroopan suurin maanparannuskalkkitehdas.

Urheilu 
LP-Vampula Huittinen pelaa naisten lentopallon pääsarjassa.

Kuuluisia vampulalaisia 
 Jorma Elovaara, toimittaja
 Riitta Elstelä, näyttelijä
 Aatto Haapanen, kirjailija
 Amanda Kotaja, pyörätuolikelaaja
 Hanna Liinoja, näyttelijä
 Tapio Liinoja, näyttelijä
 Jukka Mikkola, kansanedustaja, varatuomari
 Jukka Saarinen, sanoittaja
 Veikko Sato, kuplettilaulaja

Ruokakulttuuri 
Vampulan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla silava-perunalaatikko ja läskisoosi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vampula.fi
 Vampulan lintupaikat 
 Vampulan lentokenttä