Abrahamilainen uskonto

Abrahamilainen uskonto on varsinkin teologi Louis Massignonin (1883–1962) kehittämä ekumeeninen kielikuva, joka korostaa kolmen Lähi-idässä syntyneen yksijumalaisen kirjauskonnon eli juutalaisuuden, kristinuskon ja islamin yhteistä pohjaa ja samankaltaisuutta. Yleisemmin kuitenkin puhutaan "monoteistisista uskonnoista" tai "kirjan uskonnoista". 

Massignonin vaikutus saattoi näkyä Vatikaanin toisessa konsiilissa, jonka julistus Nostra aetate (1965) sisälsi kädenojennuksen juutalaisuudelle ja islamille. Julistuksessa mainitaan nimeltä Abraham, kun käsiteltiin kristinuskon yhtäläisyyksiä islamin ja juutalaisuuden kanssa. Siinä ei kuitenkaan esiintynyt käsitettä "abrahamilainen uskonto".

Käsitteen arviointia 
Massignon oli uskontojen välisen dialogin ja keskinäisen ymmärryksen puolustaja. Edward Said väitti teoksessaan Orientalismi, että Massignon rekonstruoi ja puolusti islamia suhteessa Eurooppaan, mutta muokkasi siitä samalla omien toiveidensa kaltaista versiota, jossa Muhammed jäi sivuun.  

On myös havaittu, että kolme uskontoa eivät itse pidä Abrahamia niitä yhdistävänä tekijänä. Kaikki kolme lukevat kyllä omaan joukkoonsa Abrahamin, mutta korostavat patriarkan kuuluvan vain itselleen. Abrahamiin vetoaminen on sekä kristinuskolle että islamille keino torjua sukulaisuus niitä edeltäviin uskontoihin sen sijaan, että se osoittaisi pyrkimystä ekumeniaan.

Kristinuskon suhde Abrahamiin 
Kristinuskossa vetoaminen Abrahamiin oli keino tehdä eroa juutalaisuuteen. Roomalaiskirjeessä apostoli Paavali kirjoitti: "Ei Jumala sen vuoksi luvannut Abrahamille ja hänen jälkeläisilleen koko maailmaa perinnöksi, että Abraham noudatti lakia, vaan siksi, että Abraham katsottiin vanhurskaaksi, kun hän uskoi." (Room. 4:13). K-H. Ohligin mukaan Paavali näin perusteli Abrahamin avulla kristittyjen oikeutta sivuuttaa juutalaisen lain vaatimukset. Juutalaisten noudattama laki annettiin  Moosekselle, mutta Jumalan armo kohdistui jo Abramiin, vaikka tämä ei lakia tuntenutkaan. Juutalainen laki ei siten ollut kristityillekään tarpeen Jumalan armon saamiseksi.

Islamin suhde Abrahamiin 
Islamin kuva Abrahamista poikkeaa osittain Vanhan Testamentin kirjoituksista. Islamilainen perimätieto kertoo, että Abraham asui Arabian niemimaalla ja rakensi uudelleen Kaaban temppelin vedenpaisumuksen jälkeen. Tieto siitä, että Abraham yhdessä poikansa Ismaelin kanssa laski temppelin perustan, löytyy Koraanista (2:124–127). Islamilaisen perimätiedon mukaan Abraham myös oli aikeissa uhrata poikansa Ismaelin eikä Iisakia, kuten Vanha Testamentti kertoo. Tapauksen muistoksi muslimit viettävät suurta vuosittaista juhlapäivää id al-adha.

Kun apostoli Paavali vetosi juutalaisuuden ohi suoraan Abrahamiin kristittyjen esikuvana, Koraani toimii vastaavalla tavalla. Abraham on ainoastaan oikein uskovien patriarkka:  ”Ei Abraham ollut juutalainen eikä kristitty, vaan hän oli alistuva hanif” (Koraani 3: 67).

Katso myös 

 Abraham
Abrahamin syli
Abraham islaminuskossa

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla