Václav Havel

Václav Havel (5. lokakuuta 1936 Praha, Tšekkoslovakia – 18. joulukuuta 2011 Hrádeček, Tšekki) oli tšekkiläinen kirjailija ja poliitikko. Hän oli Tšekkoslovakian viimeinen ja Tšekin tasavallan ensimmäinen presidentti.

Tausta ja yksityiselämä 
Havel syntyi Prahassa. Neuvostoliiton tukeman kommunistien vallankaappauksen jälkeen 1948 Havelin perhe joutui vaikeuksiin, koska vanhempia pidettiin rikkaina kapitalisteina, ja Václavin oli vaikea jatkaa opintojaan peruskoulun jälkeen. Hän opiskeli iltakoulussa ja vähän aikaa Tšekin teknillisessä yliopistossa 1957. Asevelvollisuuden jälkeen (1957–1959) hän työskenteli näyttämöapulaisena Prahassa ja opiskeli draamaa kirjekurssilla. Hänen ensimmäinen esitetty näytelmänsä oli Puutarhakutsut (1963).

Vuonna 1964 hän meni naimisiin Olga Šplíchalován kanssa. Pari oli tavannut 8 vuotta aikaisemmin. Havel jäi leskeksi vuonna 1996 Olgan kuoltua. Vuosi tämän jälkeen Havel meni uusiin naimisiin Dagmar Veškrnován kanssa. Havel ei koskaan saanut omia lapsia.

Poliittinen ura 
Prahan kevään jälkeen Havelia kiellettiin osallistumasta teatteriin, ja hänestä tuli poliittisesti aktiivinen. Havel vietti paljon aikaa maalaisasunnossaan Hrádečekissa ja työskenteli 1974 kuukausien ajan paikallisella Trutnovin panimolla, pitkälti saadakseen jotain mielekästä tekemistä. Aktivismi huipentui kommunisminvastaiseen Peruskirja 77 -julistukseen (tšek., slov., ), joka julkaistiin länsisaksalaisessa lehdessä 243 Tšekkoslovakian kansalaisen allekirjoittamana ja jossa arvosteltiin hallitusta 1975 Helsingin julistuksen hylkäämisestä. Julistuksen allekirjoittajien tueksi perustettiin epäoikeudenmukaisesti syytettyjen puolustusjärjestö (Výbor na obranu nespravedlivě stíhaných–VONS), joka julkisti tuomittujen kohtalot. Julistus kiersi Tšekkoslovakiaa samizdat-muodossa.

Havel sai 17. lokakuuta 1977 syytteen muun muassa järjestelmänvastaisen aineiston toimittamisesta ulkomaille. Hän sai seuraavana päivänä lieväksi tulkitun tuomion. Poliittinen toiminta toi lokakuussa 1979 Havelille viiden vuoden vankeustuomion.

Vuonna 1989 hän oli yksi samettivallankumouksen johtavia hahmoja ja Kansalaisfoorumin perustaja ja puheenjohtaja. 29. joulukuuta 1989 liittokokous valitsi hänet presidentiksi.

Vapaissa vaaleissa 1990 Havel säilytti paikkansa. Hän tuki voimakkaasti tšekkien ja slovakkien liittoa, vaikka jännitystä olikin ilmassa. 3. heinäkuuta 1992 liittoparlamentti ei enää slovakkiedustajien puuttuvan tuen vuoksi valinnut Havelia presidentiksi, vaikka hän oli ainoa ehdokas. Slovakkien julistauduttua itsenäiseksi Havel erosi 20. heinäkuuta presidentin virasta.

Tšekin tasavallan luomisen jälkeen hän oli ehdokkaana 1993 vaaleissa ja valittiin. Sairaudestaan ja kolmesta leikkauksesta huolimatta hänet valittiin uudelleen 1998. Tämän jälkeen hän jätti asemansa virkakauden päätyttyä 2. helmikuuta 2003. Seuraavaksi Tšekin presidentiksi valittiin Václav Klaus, joka oli ollut yksi hänen merkittävimmistä poliittisista vastustajistaan.

Viimeiset vuodet 
Vuonna 2011 sai ensi-iltansa ensimmäinen Havelin ohjaama elokuva Lähtö.

Václav Havel kuoli 18. joulukuuta 2011 pitkäaikaiseen sairauteen kesämökillään Vlčicessä Pohjois-Tšekissä. Viikkoa aikaisemmin Havel oli tavannut dalai-laman, joka on tämän hyvä ystävä, ja Havel oli saapunut tapaamiseen pyörätuolissa. Havel oli myös tupakoinut runsaasti merkittävän osan elämästään, ja 1990-luvulla osa hänen keuhkostaan poistettiin syöpäleikkauksen yhteydessä. Myös Havelin vankeusaika vaikutti hänen terveyteensä.

Slovakia julisti joulukuun 23. päivän suruajaksi koko maahan Havelin muistoksi.

Kunnianosoituksia
  Tieteen ja taiteen ansiomerkki (Itävalta, 2005)
  Marianmaan ristin ritarikunta (Viro, 1996)
  Etelän Ristin ritarikunta (Brasilia, 1990)
  Rio Brancon ritarikunta (Brasilia, 1996)
  Vapauden ritarikunta (Portugali, 1990)
  Vapauttaja kenraali San Martínin ritarikunta (Argentiina, 1996)
  Isabella Katolilaisen ritarikunta (Espanja)
  Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2002)
  Presidential Medal of Freedom (USA, 2003)
  Loistavan tähden ritarikunta (Taiwan, 2004)
  Valkoisen Kotkan ritarikunta (Puola, 1993)
  Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta (Ukraina, 2006)
  Bathin ritarikunta (Iso-Britannia)
  Pyhän Yrjön voiton ritarikunta (Georgia, 2011)
  Kunnialegioona (Ranska)
  Ordre des Arts et des Lettres (Ranska, 2001)
  Vytautas Suuren ritarikunta (Liettua, 1999)
  Valkoisen kaksoisristin ritarikunta (Slovakia, 2003)

Galleria

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Havel, Václav: Euroopan toivo. Esseitä ja puheita 1978–2002. Suom. Minna Suikka. Tampere: niin & näin, 2020. ISBN: 978-952-7189-65-8.

Aiheesta muualla 

 
 

Tšekkoslovakian presidentit
Tšekin presidentit
Tšekkiläiset kirjailijat
Tšekkoslovakialaiset kirjailijat
Tšekkoslovakialaiset toisinajattelijat
Deistiset ajattelijat
Companion of the Order of Canada
Presidential Medal of Freedom
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet