Emuu

Emuut ovat itäsuomalaisia ja karjalaisia myyttisiä olentoja, jotka ovat jonkin kasvi- tai eläinlajin kantavanhempia. Emuu on synnyttänyt tai luonut jonkin kasvi- tai eläinlajin ja kantaa vastuun lajin toiminnasta ja huolenpidosta. Sana emuu on muunnos vanhasta äitiä tarkoittavasta sanasta emo. 

Metsästäjät pyysivät usein loitsuin eläinlajien kantavanhemmilta metsästysonnea. Ajateltiin, että kantavanhempi päättää, kenelle se antaa jälkeläisiään saaliiksi. Myös monilla pahoilla olennoilla tai asioilla oli kantavanhempi. Pahaa olentoa voitiin yrittää karkottaa vanhempansa luo tai uhata, että jos olento ei tottele, sen käytöksestä kerrotaan vanhemmalle. Myös kantavanhempaa saatettiin käskeä panemaan lapsensa kuriin. Monet kantavanhemmat tunnettiin nimeltä, tosin nimitykset vaihtelivat eri perinteissä.

Tutkijat aina Christfried Gananderista lähtien ovat käyttäneet näistä olennoista sanaa "emuu", ja sana esiintyy myös taltioiduissa loitsuissa. Tosin olentoja nimitettiin muillakin emo-sanan muunnoksilla ja muilla äitiä tai vanhempaa merkitsevillä sanoilla. 

Joitakin kasvien ja eläinten kantavanhempia tiedetään nimeltä. 

 Hillervo – saukkojen emuu
 Hongatar/Hongotar – karhujen emuu, honkien suojelija. Ärtyisä ja rujo; asuu Romentolassa
 Höyheneukko – riistalintujen emuu
 Juoletar – myös saukkojen emuu
femiinisestä -tar-päätteestä huolimatta miespuolinen (juolua = joenhaara)
 Juonetar – peurojen emuu (juoni = (peura)jono)
 Kati – puiden emuu
metsän kaunis ja nuori jumalatar, joka synnyttää puita
 Kytöläinen – matojen emuu
Kytöläisen kyynelistä syntyivät myös pajut
 Käreitär – kettujen emuu
 Käres – käärmeitten emuu
 Käärämöinen - sisiliskojen emuu
 Lemmes – leppien emuu
 Laus – porojen ja hirvien emuu
 Lovetar (Louhiatar, Loveatar) - susien emuu, Pohjan akka, joka synnytti myös muita petoja sekä kolotuksia
 Lukutar - mustaketun emuu. Mahdollisesti sanasta "lukka", joka on tarkoittanut hiekkapenkkaa, törmää tai louhikkoa - kaikki paikkoja, joihin ketuilla on tapana kaivaa pesäkolo.
 Mammotar – matojen emuu, käärmeitten synnyttäjä
 Nokeinen tai Nokeainen – mahdollisesti  soopelin emuu, todennäköisemmin näädän tai majavan
 Tapiotar – lintujen emuu
 Tuheroinen - vesikkojen emuu, auttoi myös ahmojen ja saukkojen pyynnissä
 Tyytikki – oravien emuu, myös Tapion ja hänen puolisonsa Mielikin tytär
 Ulappala – koirien emuu
 Äimätär - myös susien emuu

Elottomien kohteiden emuita
 Kyllikki kerrotaan kivien emuuksi loitsuissa, joilla kiven aiheuttamia vammoja hoidetaan 
 Paiseitten emuuta sanotaan ruskeaksi ja rupiseksi neidoksi

Lähteet
Christfried Ganander: Mythologia Fennica (1789)
Martti Haavio: Suomalainen mytologia (1967) (Tuheroinen, Höyheneukko)
 Heikki Lehikoinen: Tuo hiisi hirviäsi - Metsästyksen kulttuurihistoria Suomessa (2007) (Lukutar, Nokeainen)

Aiheesta muualla
 Samaaninen Suomessa hyöri jumalia luonnon täydeltä, tiede.fi 

Suomalaiset jumalat ja taruolennot