Pyhä Jaakko Suomessa

Suomalaiset joutuivat keskiajalla kosketuksiin Pyhän Jaakon eli Pyhän Jaakobin kultin kanssa. 

Pyhästä Jaakosta tuli suosittu suojelija Hansaliiton keskuudessa Pyhän Nikolauksen ja Pyhän Gertrudin ohella. Hansan vaikutus alkoi 1300-luvulla. Kaiken aikaa oli Ruotsin mahtimiehillä pyrkimyksenä estää Hansan mahdin paisumista. Joka tapauksessa Hansakin toimi Jaakobin kultin levittäjänä. Jaakobille omistettuja kirkkoja perustettiin useimpiin Itämeren hansakaupunkeihin.

Jaakolle omistettujen kirkkojen perustaja ei Suomessa ollut kuitenkaan Hansa. Niiden sijainti viittaa siihen, että ne on perustettu varsin varhaisessa kristinuskon vaiheessa Suomessa. Yksikään näistä paikkakunnista ei ollut enää merkittävä kauppapaikka.

Sen sijaan ne ovat olleet kauppapaikkoja viikinkiajalla. Niistä viimeisimmätkin näyttävät syntyneen aikana, jolloin Tanska yritti vakauttaa valtaansa Suomessa ja Pohjois-Virossa, silloin kuin Lundin piispa vielä johti käännytystyötä Suomessa. Ensimmäiset saarnamiehet tulivat viikinkien matkassa.

Yhteistä Pyhälle Jaakolle omistetuille kirkoille ja kappeleille ovat samansuuntaiset, kansan muistitietoon perustuvat, kertomukset paikkojen historiasta.

Lohjalla on paikka, jossa kansan muistitiedon mukaan on muinoin ollut Pyhälle Jaakolle pyhitetty kirkko. Professori Heikki Ylikangas on kirjoittamassaan Lohjan historiassa päätellyt, että tanskalaisten ristiretki vuoden 1200 tienoilla on suuntautunut tänne ja että kirkko olisi heidän rakennuttamansa.

Vuoden 1728 kesäkäräjillä Paimiossa tarkasteltiin Paimion kappelin vaiheita. Käräjärahvas muisteli ja oli vakuuttunut, että paikalla oli ollut seitsemän pitäjän kirkko silloin kun ei kirkkoja vielä ollut. Kirkko olisi perustettu jo pakanuuden aikana. Paimio oli tärkeä kauppapaikka Paimionjoen suulla. Joen alkulähteet ovat hämäläisalueella, Somerniemellä. Joki lähtee Paimionjärvestä. Paimio oli paikka, jossa hämäläiset ja viikingit tekivät kauppaa. Siellä pidettiin myös Jaakon markkinat 25:pnä heinäkuuta vuosittain. Pyhän Jaakon kultti on tanskalais-gotlantilaista vaikutusta.

Seudulta löytyy myös olettamukselle tukea paikannimistöstä, esimerkiksi Tanila. Kauppapaikan vaikutusalueella vaikutti ylimyssuku Hogenskild, joka mainitaan Rengon historiassa lahjoituksen tekijänä. Suku on alkujaan ikivanha skånelainen ylimyssuku. Se oli Tanskassa valtioneuvossuku ja Ruotsissakin vaikutusvaltainen. Rengon historian yhteydessä mainittu Hogenskild (mielen kilpi) eli ja vaikutti Kalmarin unionin aikaan.

Rymättylässä on Pyhälle Jaakolle pyhitetty kivikirkko. Se oli valmistunut vuoteen 1450 mennessä. Sen muurauttajina ja ylläpitäjinä olivat Viljainen- ja Poikko-nimiset kartanot ja niiden omistajat Rengonpoika-Fincke suku. Pyhän Jaakon kultti lienee paikkakunnalla paljon vanhempi. Muinaisuudessa se on ollut huomattava kauppapaikka, jonka merkityksen Turku siltä vähitellen kasvaessaan vei.

Pyhämaan nimistöstä löytyy viitteitä monen kansallisuuden vaikutuksesta. Lappalaiset, virolaiset, kainuulaiset, friisit ja skandinaavit ovat antaneet osansa nimistöön. Jo hyvin varhain saari oli kaupparauhan rauhoittama, pyhä, niin kuin suomalaiset kutsuivat yhteisellä sopimuksella rauhoitettua paikkaa. Skandinaavit asettuivat asumaan Pyhämaalle ja Uudenkaupungin saaristoon noin vuoden 1000 paikkeilla. He olivat jo silloin kristittyjä. Historiantutkimus pitää Kalannin saaristoa Pyhämaata Iniöön saakka kristinuskon varhaisimpana esiintymisalueena. Suojeluspyhimys oli Pyhä Jaakob. Todennäköisyydellä heillä on ollut pieniä puukirkkoja, joista ei ole jäänyt maastoon merkkejä. Seurakunnallinen järjestäytyminen tapahtui vasta 1639 eli kauan sen jälkeen kuin Pyhämaa oli menettänyt kaupallisen kukoistuksensa.

Kaikille näille rannikolla sijaitseville Pyhän Jaakon kulttia palvoville paikkakunnille oli yhteistä, että niihin oli jo varhain muuttanut skandinaaveja. Pirkkala, jonka suojeluspyhimys on niin ikään Pyhä Jaakko, sijaitsee kaukana sisämaassa, mutta laajan vesireittiverkoston solmukohdassa. Se on ollut kuuluisa kauppapaikka, johon sen nimikin viittaa Birkan suomalaisena johdannaisena. Birka on alkujaan friisinkielinen sana, joka on tarkoittanut erikoisehdoin toimivaa kauppa-aluetta. Birka-nimisiä alueita on useita, ja kun suomalaiset ovat yrittäneet sen suomentaa, on syntynyt Koivisto-niminen kauppapaikka.

Todennäköisesti sisämaahankin on muuttanut skandinaaveja jo pakanuuden ajalla. He toivat mukanaan saarnamiehet. Birkkarit eli pirkkalaiset olivat puolittain sotaisina ja liikkuvina kauppamiehinä taipuvaisia ottamaan Pyhän Jaakobin suojelijakseen, olihan Jaakob sotilaiden ja matkustavaisten suojelija.
Renko on toinen sisämaassa sijaitseva paikkakunta, jossa on Pyhän Jaakon kirkko. Se sijaitsee Härkätien varressa ja on varhain ollut pirkkalaisten kauppapaikka. Se oli toinen paikkakunta, jonka lappalaiset muistivat katkeruudella verottajanaan Pirkkalan lisäksi.

Rengon ja Janakkalan papeilla oli 1700-luvulla perimätietoon pohjautuva käsitys, että Rengon kirkko oli muinaisuudessa ollut emäkirkko. Sieltä johdettiin seurakuntatyötä laajalla alueella, johon kuului Mäskälä, Janakkala, Hausjärvi, Loppi, Lehijärvi ja Hattulan Metsäkansa. Metsäkansalla tarkoitettaneen sitä väestöä, joka asui Hattulan alueella ryhmäkylien ulkopuolella lähellä Renkoa. Mainittakoon, että tämä edellä kuvattu lähetysseurakunnan alue yhtenäinen murrealue. 

Pyhän Jaakon kuvia löytyy Suomesta nelisenkymmentä. Kirkkoruhtinaat kilpailivat keskenään vallasta, ja on luultavaa, että Jaakon kultin leviäminen on estetty ja sitä on suorastaan yritetty juuria pois, koska se oli Lundin piispan johtamaan lähetystyön tulosta eikä sopinut ruotsalaisille. Mainittakoon, että Ahvenanmaalta ei löydy ainoatakaan Pyhälle Jaakolle omistettua kirkkoa. Siitä huolimatta, että Ahvenanmaalta oli kiinteät yhteydet Gotlantiin Lundiin. Ahvenanmaa oli jo vuoden 1000 paikkeilla käännytetty. Valtapyyteistä johtuen Hansan levittämä Jaakon kultti ei levinnyt Suomessa.

Aika yleinen on historiantutkijain käsitys, että legenda ensimmäisestä ristiretkestä olisikin vain legenda, joka on laadittu tukemaan ruotsalaisten omistusoikeutta Suomeen tanskalaisia vastaan.

Lähteet

 Suuri joukko eri pitäjien historiateoksia
 Heikki Ylikangas: Lohjan historia
 Veikko Kerkkonen: Janakkalan historia, Hämeenlinna 1976

Suomalainen kansanperinne
Suomen keskiaika
Kristinuskon historia Suomessa