Rokotusten haittavaikutukset

Rokotusten haittavaikutukset ovat rokotusten yhteydessä ilmeneviä ei-toivottuja vaikutuksia. Yhdysvaltalaisen Centers for Disease Control and Prevention -viranomaisen (CDC) mukaan rokotteet ovat turvallisia ja maailmassa annetaan vuosittain miljardeja rokotuksia. Rokotusten lyhytaikaisia haittoja ovat muun muassa kuumotus, punoitus, kipu, arkuus tai ärtyisyys pistosalueella. Mahdolliset vakavat reaktiot vaihtelevat ihmisen vastustuskyvyn mukaan ja niitä ovat mahdollisuus saada elintoiminnot kokonaan tai osittain lamauttava sairauskohtaus, vaurio aivojen alueella tai keskushermostossa ja kuolema. Rokotteiden turvallisuutta tutkivat ja valvovat sekä kansalliset elimet, kuten Suomessa Lääkelaitos ja Kansanterveyslaitos ja Yhdysvalloissa Food and Drug Administration (FDA) ja CDC, että kansainväliset järjestöt, kuten Maailman terveysjärjestö (WHO).

WHO:n mukaan rokotusten hyödyt ovat paljon riskejä suurempia. Vammautumisia ja kuolemia tapahtuisi hyvin paljon enemmän ilman rokotuksia, joten olisi epäeettistä olla käyttämättä näin tehokasta ehkäisykeinoa.

Rokotteiden haitat ovat harvinaisia ja paljon epätodennäköisempiä kuin vastaavat haitat sairauksista, joita rokotteet torjuvat. Silti yleisön huomio on siirtynyt tautien riskeistä rokotusten riskeihin, koska rokotteet ovat tehneet tartuntataudit harvinaisiksi.

Haittojen yleisyys ja seuranta 
Rokotteiden harvinaiset haittavaikutukset eivät välttämättä tule esille ennen markkinoilletuloa tehtävissä tutkimuksissa, minkä vuoksi rokotetta on tutkittava myyntiluvan myöntämisen jälkeen, kun sitä annetaan laajoille kansalaispiireille. Rokotteisiin liittyvät kuolemantapaukset pyritään ilmoittamaan eri maiden terveysviranomaisille, jotta voidaan tutkia, liittyikö kuolema potilaan saamaan rokotteeseen vai onko kyseessä ollut muista syistä johtunut kuolemantapaus. Rokotteiden yhteydessä ilmenneiden kuolemantapausten on useimmiten havaittu liittyvän itse rokotteen sijaan rokotteen säilytyksessä, käsittelyssä ja annostelussa tehtyihin virheisiin. Yhdysvalloissa FDA:n lääkehaittatietokantaan ilmoitetaan 3–10 % lääkehaittatapauksista. FDA nojaa lääkärien, farmaseuttien ja potilaiden vapaaehtoisiin ilmoituksiin, ja lääkärit usein jättävät haittavaikutukset ilmoittamatta, koska prosessi vie aikaa ja he pelkäävät, että asiakirjoja voidaan käyttää hoitovirheoikeudenkäynneissä. Suomessa lääkärit ja sairaanhoitajat ovat velvollisia ilmoittamaan epäilemistään rokotteen haittavaikutuksista Kansanterveyslaitokselle.

Kiistattomat haitat

Lyhytaikaiset haitat 
Lyhytaikaisista, muutaman vuorokauden sisällä ilmenevistä haitoista, hepatiitti B -rokotteen ohimenevinä yleisoireina saattaa esiintyä: kuumetta, sairauden tunnetta, päänsärkyä, huonovointisuutta, ruuansulatusoireita, ärtyneisyyttä tai väsymystä. Iho-oireet tai varsinaiset yliherkkyysreaktiot ovat harvinaisia.

THL:n mukaan rotavirusrokotteen rokoteviruksen siirtyminen läheisessä kontaktissa rokotetun kanssa oleviin on teoreettisesti mahdollista. THL suosittelee tavanomaisesta käsihygieniasta huolehtimiseen vaippojen vaihdon yhteydessä ja tehostettua käsihygieniaa tulee noudattaa, mikäli jollakulla perheessä on alentunut puolustuskyky, esim. immuunivajavuustila. Uusinta-annosten jälkeen elävän rokoteviruksen erittyminen on olematonta.

Pitempikestoiset ja vakavat haitat 
Esimerkiksi BCG- eli Calmette-rokotteen haittavaikutuksina on havaittu rokotuskohdan märkimistä (3/10 000 rokotettua) ja harvinaisia etäinfektioita (14/100 000 rokotettua), jotka voivat aiheuttaa raajojen pysyvän toimintahäiriön tai rokotetun kuoleman.
MPR-rokotuksen jälkeen Suomessa raportoitiin 2002−2004 kaksi tapausta akuutti demyelinoiva enkefalomyeliitti -nimistä keskushermostosairautta. Ranskassa on myös oikeudessa määrätty korvauksia rokotteen aiheuttamaksi katsotusta MS-taudista. Muita vakavia haittoja ovat hepatiitti B -rokotteen valmisteyhteenvedossa mainitut harvinaiset hermostohäiriöt, kuten pyörtyminen, halvaantuminen, hermosairaus, hermotulehdus (myös Guillain-Barrén oireyhtymä, silmähermon sairaus ja MS-tauti), aivotulehdus, aivojen normaalitoiminnan häiriö, aivokalvontulehdus ja kouristukset, joiden ilmeneminen on harvinaisempaa kuin yksi per 10 000 rokotettua. Rokotteista ja niiden haittavaikutuksista kerrotaan rokotteiden valmisteyhteenvedoissa, jotka ovat Euroopan lääkeviraston EMEA:n ja Suomen Lääkelaitoksen Internet-palveluissa.

Epäillyt tai kiistanalaiset haitat 
Vakavien ja pysyvien haittojen osalta rokotuskeskustelussa on länsimaissa yleensä esillä kaksi kysymystä: onko autismin ja rokotteiden tiomersaalin välillä yhteys ja onko MPR-rokotteen ja autismin välillä yhteys. MPR-rokotteen yhteys autismiin nousi keskusteluun vuonna 1998 Andrew Wakefieldin julkaistua aiheesta artikkelin The Lancet lehdessä. Talvella 2010 The Lancet veti pois Wakefieldin tutkimuksen. Tutkimuksen seurauksena monet vanhemmat ovat jättäneet lapsensa rokottamassa Britanniassa, mikä on johtanut muun muassa tuhkarokon yleistymiseen.

Wakefieldin artikkelin jälkeen aihetta on tutkittu laajasti, mutta yhteyttä ei ole voitu osoittaa. Esimerkiksi Ruotsissa tehty tutkimus ei löytänyt eroa autismin esiintyvyydessä vuoden 1982 jälkeen, jolloin maassa otettiin käyttöön MPR-rokote. Tanskalaisessa tutkimuksessa MPR-rokotettujen lasten todennäköisyys sairastua autismiin oli hieman pienempi, kuin rokottamattomien vaikka löydös ei ollut tilastollisesti merkittävä. Vuonna 2005 Cochrane julkaisi 31 tutkimuksen analyysin, jossa ei löydetty näyttöä MPR-rokotteen ja autismin yhteydestä. Raportin mukaan rokotteen turvallisuuden toteamiseksi tehdyt tutkimukset kuitenkin ovat puutteellisia. Myös tiomersaalin ja autismin välinen yhteys on kumottu useissa laajoissa tutkimuksissa.

Rokotusten on arveltu myös aiheuttavan erilaisia autoimmuunisairauksia kuten 1-tyypin diabetesta. Laaja, 739 694 lasta kattanut tanskalainen tutkimus tutki 1-tyypin diabeteksen yhteyttä rokotteisiin. Lapsista 681 oli diagnosoitu 1-tyypin diabetesta sairastavaksi. Tutkijat vertailivat riskejä rokottamattomien lapsien ja rokotettujen lapsien välillä, jotka olivat saaneet vähintään yhden rokotteen. Tutkijat eivät löytäneet yhteyttä rokotteiden ja 1-tyypin diabeteksen välillä. Harvard Medical Schoolin pediatrisen endoktrinologian yksikön johtaja tohtori Lynne L. Levitskyn mukaan tutkimus "vakuuttavasti osoittaa, ettei rokotushistorian ja tyypin I diabeteksen välillä ole yhteyttä".

Elohopea, formaldehydi, alumiini ym.
CDC:n mukaan rokotteissa väitetään olevan aineita, joita niissä ei ole. Eräitä aineita on mutta syystä ja turvallisia määriä. Joissain rokotteissa on alumiinia, mutta yleensä sadasosa siitä, mitä ihminen saa päivässä muutenkin (30–50 mg) vedestä, ruoasta ja lääkkeistä. Elohopeaa saa maidosta, myös rintamaidosta, ja meren elävistä. Formaldehydiä saa pakokaasuista, kalusteista, matoista, kosmetiikasta, maaleista ym.

Influenssarokote
Vuonna 1976 influenssarokotteen ja Guillain-Barrén oireyhtymän välille on eräässä tutkimuksessa esitetty yhteyttä. Tutkimuksessa katsottiin, että yksi miljoonasta rokotetusta on vaarassa influenssarokotuksen vuoksi. Guillan-Barrén oireyhtymää on havaittu myös muiden rokotteiden antamisen jälkeen, mutta rokotuksien yhteyttä sairauteen ei ole osoitettu tai tutkittu.

Vuonna 2009 alkaneeseen sikainfluenssapandemiaan käytettiin Pandemrix-rokotetta. Elokuussa 2010 Pandemrixin käyttö kuitenkin keskeytettiin. Ennen rokotuksia narkolepsiaan oli sairastunut 61 henkilöä vuodessa mutta vuonna 2010 sairastui 109 henkilöä (ero 48), sittemmin määrä on palannut normaaliksi. Silti jopa Pandemrix-rokotuskampanjan hyödyt ylittivät odottamattomasta narkolepsiariskistä huolimatta haitat selvästi sekä THL:n työryhmän että Euroopan lääkeviraston laskelmien mukaan. Suomessa rokote esti rekisteritietojen perusteella 80 000 sikainfluenssatartuntaa, tehohoitotapauksia ja noin 50 kuolemaa.

Korvaukset haitoista 
Rokotteen aiheuttamista haitoista voi Suomessa saada korvausta lääkevahinkovakuutuksesta ja joissakin tapauksissa potilasvahinkovakuutuksesta. Lääkevahinkovakuutuksessa korvauksen edellytyksenä on, että rokotteen ja vahingon välinen syy-yhteys katsotaan vähintään todennäköiseksi. Vähäisiä haittavaikutuksia, kuten lyhytaikaisia ennakoitavia haittavaikutuksia ei korvata. Rokotteen virheellisen antamisen tai annostelun aiheuttamista haitoista voi hakea korvausta potilasvahinkovakuutukselta.

Yhdysvalloissa rokotteiden haittoja korvataan erityisen kansallisen korvausjärjestelmän, National Vaccine Injury Compensation Programin, kautta. Noin kymmenen vuoden aikana järjestelmästä on maksettu korvauksia noin 1 500 ihmiselle yhteensä 1,18 miljardia dollaria. Ohjelman tuloksena oikeudenkäynnit rokotevalmistajia ja terveydenhuollon ammattihenkilöitä vastaan ovat lähes loppuneet ja rokotteiden saatavuus vakiintunut sekä rokotetutkimus lisääntynyt merkittävästi.

Jotkin potilaita sympatisoineet juryt ovat myöntäneet potilaille korvauksia, vaikka lukuisat terveysviranomaiset ovat todenneet väitteet oireista tai niiden liittymisestä rokotuksiin perättömiksi.

Rokottamisen vastustaminen 
Rokottamisen vastustaminen on lisännyt huomattavasti tartuntatauteja, kuten tuhkarokkoa. Vastustus on vähentänyt rokotettujen osuutta, mikä on johtanut tappaviin tautiepidemioihin lapsilla.

Geriatrian professori Timo Strandbergin mukaan rokotuksista pidättyminen ei ole yksityisasia vaan toisten ihmisten hengen vaarantamista kuten altistaminen tupakansavulle.

Lähteet 

Mikrobiologia