Jaakko Salo

Jaakko Elias Salo (22. helmikuuta 1930 Viipuri – 13. kesäkuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen äänilevytuottaja, säveltäjä, kapellimestari ja sovittaja. Hän oli Suomen sodanjälkeisen viihdemusiikin keskeisimpiä vaikuttajia.

Elämäkerta 
Ylioppilaaksi tultuaan Jaakko Salo opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa ja aloitti samaan aikaan muusikonuransa pianistina Ronnie Kranckin yhtyeessä. Vuosina 1956–1964 hänellä oli oma yhtye, jonka solisteina olivat Seija Karpiomaa ja Vieno Kekkonen. Hän toimi Scandia-yhtiön levytyspäällikkönä 1950-luvun lopulta alkaen, ja hän vaikutti Suomessa olennaisesti niin sanotun jazziskelmän kehitykseen. 1960-luvulla hän oli Jukka Virtasen, Aarre Elon ja Matti Kuuslan VEK-tuotantoryhmän tärkeä taustavoima. Scandian siirryttyä Finnlevyn omistukseen 1970-luvun alkupuolella Salo ryhtyi Finndisc-levy-yhtiön tuotantopäälliköksi. Salo oli Uuden iloisen teatterin perustajajäsen, ja hän toimi UIT:n revyiden käsikirjoittajana, musiikin sovittajana ja kapellimestarina vuosina 1979–2002. Hänellä oli merkittävä osa Juha ”Watt” Vainion laulutuotannossa tämän viimeisinä vuosina.

Peter von Bagh ja Ilpo Hakasalo ovat Iskelmän kultaisessa kirjassa luonnehtineet Jaakko Saloa suomalaisen kevyen musiikin ”harmaaksi eminenssiksi”. Salo ei juuri esiintynyt sooloartistina, mutta hän oli säveltäjänä, sovittajana ja pianistina merkittävä taustavaikuttaja. Esimerkiksi Olavi Virran levytykset ”Hopeinen kuu” ja ”Vihreät niityt” ovat Jaakko Salon sovittamia. Salo muokkasi monia Unto Monosen tangoja levytyskuntoon ja jopa yhdisteli Monosen sävelmäluonnoksia yhtenäisiksi kappaleiksi.

Jaakko Salo tunnetaan myös useiden Spede Pasasen elokuvien musiikista, joista tunnetuin on Uuno Turhapuro -elokuvien musiikki. Yhdessä Sauvo Puhtilan ja Eino Virtasen kanssa Salo ideoi "Saukki & Oravat" -laulut, joissa Virtanen esiintyi Pikkuoravien ääninä ja Saukki omana itsenään. Salon iskelmätuotanto jäi suppeaksi hänen muiden työkiireidensä vuoksi. Salon usein kuultuja sävellyksiä ovat esimerkiksi Hortto Kaalo -yhtyeen Kättä päälle ja käsirahaa ja Toto toi, veto vei, Dannyn Seitsemän kertaa seitsemän, Simo Salmisen Pornolaulu sekä Saukin ja Oravien Jöröjukka-rock ja Pikkuoravien hyppyrilinko.

Salo palkittiin vuonna 1998 Pro Finlandia -mitalilla.

Ensimmäisen vaimonsa kuoltua Jaakko Salo avioitui vuonna 2001 pitkäaikaisen ystävänsä ja työtoverinsa, laulaja ja näyttelijä Marjatta Leppäsen kanssa. Salo kuoli sairauskohtaukseen seuraavana vuonna Helsingin Linnanmäen Peacock-teatterissa juuri ennen Magiaa mahantäydeltä -revyyn esitystä, jossa hänen oli tarkoitus olla kapellimestarina. Salon hauta sijaitsee Espoon kirkon hautausmaalla.

Diskografia
 Koskis-à-go-go (1970)
 Sauna-à-go-go (1972)

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 
 Jaakko Salon muistokirjoitus (vain tilaajille) Helsingin Sanomat, (Arkistoitu artikkeli).
 
 
 
 Jaakko Salo Ylen Sininen laulu -sivustolla.
 Jaakko Salo Modern Band (1961). Ylen Elävä arkisto.

Suomalaiset iskelmämusiikin säveltäjät
Suomalaiset elokuvasäveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset sovittajat
Suomalaiset musiikkituottajat
Suomalaiset kapellimestarit (viihdemusiikki)
Pro Finlandia -palkitut
Emma-palkinnon saajat
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet