Harriet Tubman

Harriet Tubman (synt. Araminta Ross; 1822 Maryland, Yhdysvallat – 10. maaliskuuta 1913 Auburn, New York, Yhdysvallat) oli afroamerikkalainen vapaustaistelija, tasa-arvoaktivisti ja suffragetti. Hän oli vapauteen karannut orja, joka auttoi muita orjia pakenemaan Etelävaltioista. Hänet tunnettiin myös nimellä Black Moses (”Musta Mooses”).

Elämä

Vaiheet ennen pakoa 
Araminta Ross syntyi orjavanhemmilleen vuosien 1820 ja 1825 välillä. Hänen äidinäitinsä oli tuotu orjana Yhdysvaltoihin ja myös Aramintan äiti Harriet Green oli syntynyt orjuuteen. Rossilla oli yhteensä kahdeksan sisarusta. Hän teki orjan tehtäviä hyvin lapsesta saakka. Hän meni 24-vuotiaana naimisiin vapaan miehen John Tubmanin kanssa ja muutti samalla etunimensä äitinsä mukaan Harrietiksi. Tubmanin oma omistaja kuitenkin kuoli ja tämän leski alkoi harjoittaa orjakauppaa. Tubman päätti paeta ennen kuin hänen avioliittonsa hajotettaisiin ja hän päätyisi taas uudelle omistajalle. Tubman pakeni kahden veljensä kanssa muutamaksi viikoksi, mutta hänen veljensä suostuttelivat hänet palaamaan, koska pelkäsivät paosta seuraavaa rangaistusta. Tubman oli jo palatessaan päättänyt paeta uudelleen. Hän kirjoitti myöhemmin ”Vapaus tai kuolema - jos en saa toista, saan vähintäänkin toisen”.

Aktivismi 
Tubman pakeni lopulta yksin ”maanalaiseksi rautatieksi” () kutsutun salaisten reittien ja turvatalojen verkoston kautta. Verkoston turvin tuhannet orjat pakenivat Etelävaltioista pohjoiseen alueille, joissa orjuus oli jo lakkautettu. 

Tubman kehitti ovelia temppuja, joilla karkurien joukot pääsivät varmemmin pakoon: hän ajoitti karkuretket lauantaihin, jotta karkureiden etsintäkuulutusilmoitukset saatiin lehtiin vasta maanantaina, ja tarvittaessa huumasi vauvat, etteivät nämä itkeneet. Tubman pukeutui erilaisiin valeasuihin ja hänellä oli tapana hyräillä Go Down Moses -kappaletta pakomatkoilla, jolloin hänen seuraajansa tiesivät hyräilynopeudesta, oliko edessä vaaroja. 

Yhdysvaltain sisällissodan aikana Tubman työskenteli sekä sairaanhoitajana että vakoilijana Etelän alueilla Pohjoisen hyväksi. Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen hänestä tuli mustien ja naisten oikeuksien ajaja ja toimi muun muassa naisten äänioikeuden puolesta. Vuonna 1869 hän julkaisi Sarah Bradfordin avustamana elämäkertansa Scenes in the Life of Harriet Tubman.

Muistaminen 
Huhtikuussa 2016 Yhdysvaltain valtiovarainministeriö ilmoitti, että Tubmanin kuva painetaan 20 dollarin setelin etupuolelle. Uudistusta ei ole kuitenkaan käytännössä alettu toteuttaa vuoden 2016 presidentinvaalien jälkeen. Valtiovarainministeri Steven Mnuchin on sanonut, että asiaa harkitaan uudelleen. Kasi Lemmons on ohjannut ja käsikirjoittanut Tubmanista kertovan elokuvan Harriet, joka sai ensi-iltansa vuonna 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivu kirjeitä ja muita dokumentteja
 Harriet Tubmanin elämästä

Yhdysvaltalaiset ihmisoikeusaktivistit
Yhdysvaltalaiset orjuuden vastustajat
Afroamerikkalaiset
Yhdysvaltalaiset vakoojat
Yhdysvaltalaiset orjat
Vuonna 1822 syntyneet
Vuonna 1913 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit