DFW C.V

DFW C.V oli Deutsche Flugzeugwerken (DFW) ensimmäisen maailmansodan aikana suunnittelema kaksipaikkainen kaksitasoinen ja puurakenteinen yksimoottorinen tiedustelu-, tykistön tulenjohto-, maavoimien yhteys- ja kuvaustiedustelukone. Aviatik, Halberstadt ja LVG valmistivat konetta lisenssillä.

Konetta edeltäjä DFW C.IV, joka oli varustettu 150 hevosvoiman Benz Bz.III -moottorilla, mutta koneen runko oli pääosin sama kummassakin. C.V -malliin asennettiin tehokkaampi Bz.IV moottori. Koneen maksiminopeus oli 155 kilometriä tunnissa ja se kykeni nousemaan kilometriin neljässä minuutissa viiteen kilometriin 49 minuutissa. Koneen maksimilentoaika oli kolme ja puolituntia.

Käyttö Suomessa 
Suomen ilmavoimille ostettiin vuonna 1918 Saksasta kaksi DFW C.V-konetta. Koneiden tunnukset olivat F12 ja F14, myöhemmin C.56/18 ja C.57/18, joista toinen oli kolmannessa rekisterissä 2A351. 

Lentokoneet tulivat Vaasaan 24. maaliskuuta 1918 ja ne luovutettiin Lento-osasto 2:lle seuraavana päivänä. Koneet saapuivat Antreaan junateitse 10. huhtikuuta 1918 mennessä. Lentotoiminta ei päässyt käynnistymään, koska osaston ruotsalaiset lentäjät eivät uskaltaneet käyttää voimakkailla 200-hevosvoimaisilla moottoreilla varustettuja koneita. Venäjältä loikanneet lentäjät olisivat olleet halukkaita lentämään DFW C.V-koneita, mutta siihen eivät ruotsalaiset suostuneet. 

Toinen koneista vaurioitui pahoin 28. helmikuuta 1919 ja poistettiin elokuussa, toinen tuhoutui 11. helmikuuta 1921 maahansyöksyssä surmaten lentäjän. Tyyppi oli Suomessa käytössä vuosina 1918-1921.

Tekniset tiedot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset tiedustelukoneet
1910-luvun tiedustelukoneet