Perry Como

Perry Como (18. toukokuuta 1912 Canonsburg, Pennsylvania, Yhdysvallat – 12. toukokuuta 2001 Jupiter Inlet Colony, Florida) oli amerikanitalialainen laulaja. Como tuli tunnetuksi myös omasta televisioshow'staan.

Como, joka levytti pääasiassa RCA-levy-yhtiölle, teki uransa aikana muun muassa hitit "Prisoner Of Love" (1946), "No Other Love" (1953) ja "Hot Diggity (Dog Ziggity Boom)" (1956). Comoa on äänen ja laulutavan vuoksi verrattu Bing Crosbyyn, sillä heillä molemmilla oli matala ja hyvin joustava ääni. Hän levytti enemmän kuin puoli vuosisataa RCA-levy-yhtiössä solmittuaan levytyssopimuksen 1943. Hän myi miljoonia levyjä RCA-yhtiössä ja oli myös viikoittaisten musikaalivarietee televisio-ohjelmien uranuurtaja. Hän yhdisti menestyksellisesti televisiouran ja pop-musiikin levyttämisen. Como oli suosittu televisioesiintyjä ja levyttävä artisti. Perry Como teki lukuisia menestyskappaleita. Hänen viikoittaiset televisioshownsa lähetettiin ympäri maailman ja suosiolla ei näyttänyt olevan maantieteellisiä tai kielellisiä rajoja. Virallisessa RCA Records Billboard Magazinen muistelmissa hänen elämäänsä oli kuvattu näillä muutamilla sanoilla: "50 vuotta musiikkia ja elämää hyvin elettynä. Siinä esimerkkiä kaikille." Perry Como vastaanotti Kennedy Centerin kunniajäsenyyden vuonna 1989 ja valittiin Long Island Music Hall of Fame vuonna 2006. Suomessa hänen muun muassa lauantain toivotuissa suosituin laulunsa oli "Caterina" (1962), jonka myös Lasse Mårtenson teki suomeksi.

Varhaisvuodet 
Amerikanitalialainen Como syntyi Canonsburgissa, Pennsylvaniassa 20 mailia kaakkoon Pittsburghista, 13 lapsen perheen keskimmäiseksi lapseksi. Vaikkakin hän oli aina pitänyt laulamisesta, hänen ensimmäinen haaveensa oli tulla parhaaksi parturiksi Canonsburgissa. Valmistuttuaan peruskoulusta, hän avasi oman parturiliikkeen. Hän avioitui teini-ikäisenä Roselle Bellinen kanssa. He pysyivät avioliitossa Rosellen kuolemaan 84 vuoden ikäisenä asti.

Ammattilaulaja 
Como liittyi Freddy Corlenen yhtyeeseen Ohiossa vuonna 1933, kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi Ted Weemsin orkesteriin ja levytti ensimmäisen kerran. Heidän ensimmäinen oli "You Can't Pull the Wood Over my Eyes", levytys tapahtui Decca Records -yhtiössä. Weemsin hajottua 1942, Como siirtyi CBS-yhtiöön, missä hän lauloi muutamia vuosia ilman merkittävää menestystä. Tänä aikana hän päätti siirtyä takaisin parturiksi Canonsburgiin. Juuri ennen kuin hän oli lopettamassa laulajan uraansa, kaksi NBC:n tuottajaa tulivat ja houkuttelivat häntä jäämään showbisneksen pariin, NBC radio-ohjelmaan Chesterfield Supper Club, joka oli suosittu TV-ohjelma. Comosta tuli myöhemmin menestyksekäs esiintyjä teatterissa ja yökerho esiintymisissä.

Comon Chopinin poloneesiin perustuvan popballadin "Till the End of Time" levytys merkitsi hänen uransa alkua. Como oli ensimmäinen artisti, jonka kymmentä levyä myytiin yli miljoona kappaletta. Lisäksi hänen televisioshownsa saavuttivat enemmän katsojia kuin yhdenkään toisen vokalistin esiintyminen.

Como oli listattuna Joel Whiburnin kokoamissa Yhdysvaltain poplistoilla 14 kappaleen ykkössingleinä: "Till The End Of Time" (1945); Prisoner of Love" (1946); " Surrender" (1946); "Chi-Baba" (1947); "A-You're Adorable" (1949); "Hop-De-Doo" (1950); "If"(1951); Wanted (1954); "Hot Diggity (Dog Ziggity Boom)" (1956); "Round And Round "(1959) ja "Catch A Falling Star" (1958).

RIAA sertifioi Comon menestyskappaleen,"Catch a Falling Star" ensimmäiseksi kultalevyksi. Como voitti Grammy-palkinnon parhaana mies vokaaliesiintyjänä. Hänen viimeinen TOP 40 hitti oli Don McLeanin levyllä "And I love you so" vuonna 1973. Hän levytti monia laulualbumeja RCA-levy-yhtiössä vuosien 1952–1987 välisenä aikana ja teki lukuisia kultalevyjä.

1980-luvulla, levytysten ilmapiiri oli muuttunut huomattavasti RCA-levy-yhtiön aikaisemmista vuosista. Como oli levyttänyt kuuluisan joululaulun "Santa Claus is Coming to Town" vuonna 1959, kuuntelijat saattoivat kuunnella korvakuulokkeilla hänen nauruaan orkesterin soiton aikana. Myöhemmin levytystilaisuudet tulivat enemmän virallisiksi. Tästä syystä Como poistui studiolevytyksistä 1980-luvun alkupuolella. Hän palasi levyttämään albumin loppuun RCA-yhtiössä luotettavien ystävien ja Nick Perriton kanssa vuonna 1987. Hänen levytyksensä of "The Wind Beneath My Wings" oli ainakin elämäkerrallinen, päättäen pitkän ja menestyksekkään levytysuran. Como tuli levyttämään vielä kerran, vuonna 1994, yksityisesti, hänen tunnetussa joulukonsertissa Irlannissa. Como vastaanotti Grammy-palkinnon Elämänaikaisista saavutuksistaan vuonna 2001.

Televisiossa 
Perry siirtyi tekemään elokuvia televisioon, kun NBC televisioi Chesterfield Supper Club radio-ohjelman 24. joulukuuta 1948. Hän siirtyi CBS:lle ja show’n nimi vaihtui Perry Como Show’ksi. Como juonsi tätä 15 minuutin varieteesarjaa maanantaisin, keskiviikkoisin, välittömästi seurasivat CBS relevisiouutiset. Comon 15 minuutin televisioshow jatkui läpi 1950-luvun alun. Vuonna 1955, The Perry Como Show siirtyi lauantai-illaksi ja pidentyi tunnin mittaiseksi. Vuonna 1959 Comon show siirtyi keskiviikkoiltaan, muuttuen Perry Comon Kraft Music Hall -nimiseksi seuraavan viiden vuoden ajaksi.

Comosta tuli suuripalkkaisin esiintyjä televisiohistoriassa siihen aikaan, tuloista mainittiin Guinnesin ennätysten kirjassa. Tässä Como kilpaili Jackie Gleasonin kanssa jota kutsuttiin "Jättiläisten taistoksi". Como voitti. Comolla oli lukuisia joulun televisio-ohjelmia, alkaen jouluaatosta 1948 ja jatkuen vuoteen 1994 saakka, kun viimeinen jouluohjelma oli nauhoitettu Irlannissa. Hänen viikoittaiset TV-sarjansa loppuivat 1963. Sitten Comon televisio-ohjelmat tulivat kahdesti kuussa, kuukausittain ja lopulta rajoitetusti erilaisina juhlapäivinä pääsiäisenä, kesäisin, kiitospäivänä ja jouluna loppuen vuonna 1987. Niitä oli nauhoitettu eri puolilla maailmaa, mm. Isossa-Britanniassa, Roomassa, Ranskassa, Pohjois-Amerikassa. Comon joulukonsertti 1994 Irlannissa oli hänen viimeinen jouluohjelmansa ja yleinen nauhoituksensa.

Kuolema 
Como kuoli 12. toukokuuta 2001 kotonaan Jupiter Inlet Colonyssa Floridassa kuusi päivää ennen 89-vuotispäiväänsä. Hän kärsi viimeisinä elinvuosinaan Alzheimerin taudista.

Pitkäsoittoalbumit 
 1955 So Smooth
 1957 We Get Letters
 1958 When You come to the End of The Day
 1959 Como Swings
 1959 Seasons Greetings From Perry Como
 1961 For the Young AT Heart
 1961 Sing to Me Mr.C
 1962 By Request
 1962 The Best of Irving Berlin's Song from Mr.President
 1963 The Songs I Love
 1965 The Scene Changes
 1966 The Lighter Latin
 1966 Perry Como In Italy
 1968 The Perry Como Christmas Album
 1968 ´Look to Your Heart
 1969 Seattle
 1970 Perry Como In Person at the International Hotel, Las Vegas
 1970 It's Impossible
 1971 I Think of You
 1973 And I Love You So
 1974 Perry
 1974 I Wish It Could
 1975 Just Out of Reach
 1977 The Best of British
 1980 Perry Como
 1981 Perry Como: Live on Tour
 1983 So It Goes
 1987 Today
 1993 Yesterday&Today: A Celebration In Song

Elokuvat 
 Something for The Boys (1944)
 Doll Face (1945)
 If I'm Lucky (1946)
 Words and Music (1948)

Televisio-ohjelmat 
 The Perry Como Show (1948–1963)
 Perry Comon Joulu Itävallassa (1976)
 Perry Comon kesä New Orleansissa (1976)
 Perry Comon musiikkia Hollywoodista (1977)
 Perry Comon Pääsiäinen merellä (1978)
 Perry Como's Early American Christmas (1978)
 Perry Comon Bahaman loma (1980)
 Perry Comon Joulu Pyhässä Maassa (1980)
 Perry Comon kesä San Fransciscossa
 Perry Comon Ranskalais-Kanadalais Joulu (1981)
 Perry Comon Pääsiäinen Guadalajarassa
 Perry Comon Irlantilainen Joulu (1994)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Hollywood Walk of Fame
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet