Peter Falk

Peter Michael Falk () oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi teatterissa, elo­kuvissa ja televisiossa. Hänen tunnetuin roolinsa oli rikos­etsivä Columbona samannimisessä televisio­sarjassa. Hän sai roolistaan neljä Emmyä ja Golden Globen. Lisäksi hän oli kahdesti Oscar-ehdokkaana parhaasta mies­sivu­osasta elo­kuvista Murder, Inc. ja Taskullinen ihmeitä.

Varhainen elämä 

Peter Falk syntyi Manhattanilla vuonna 1927 seka­tavara­kauppias Michael ja Madeline Falkin (o.s. Hochhauser) perheeseen. Isä oli Puolan juutalainen ja äiti Venäjän juutalainen. Kun Falk oli kolme­vuotias, hänen oikea silmänsä leikattiin kasvaimen takia. Tilalla hänellä oli lasi­silmä. High schoolin jälkeen Falk opiskeli hetken Hamilton Collegessa, mutta liittyi pian kokkina Yhdysvaltain kauppalaivastoon. Palattuaan New Yorkiin Falk suoritti tutkinnon politiikan tutkimuksesta New School for Social Researchista. Tämän jälkeen hän valmistui maisteriksi hallinto­tieteistä Syracusen yliopistosta 1953.

Ura 

Falk aloitti valmistumisensa jälkeen työt Connecticutin budjetti­virastossa. Connecticutissa hän aloitti näyttelijän­uransa, kun hän liittyi amatööri­teatteriin Hartfordissa. Falk sai lisäksi näyttelijän­koulutusta Eva Le Galliennelta.

Ammattilaisnäyttelijäksi 

Vuonna 1956 Falk erosi työstään ja muutti New Yorkin Greenwich Villageen tavoitteenaan ura näyttelijänä. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Off Broadway -tuotannossa Molièren Don Juanissa. Falk siirtyi pian Broad­waylle ja vuonna 1958 esiintyi ensimmäisen kerran elo­kuvassa Suolla tuulee. Hänellä oli vaikeuksia saada elo­kuva­rooleja lasi­silmänsä takia, ja esimerkiksi Columbia Picturesin Harry Cohn hylkäsi hänet kuultuaan lasi­silmästä.

Falkin uran läpi­murto oli konnan rooli elo­kuvassa Murder, Inc., josta hän sai Oscar-ehdokkuuden. Samana vuonna hän sai Emmy-ehdokkuuden televisio­roolista sarjassa The Law and Mr. Jones. Seuraavana vuonna Falkin gangsteri­rooli elo­kuvassa Taskullinen ihmeitä toi hänelle toisen Oscar-ehdokkuutensa. Hän voitti ensimmäisen Emmy-palkintonsa Dick Powell esittää -antologia­sarjan osasta ”The Price of Tomatoes”. Hän esiintyi tämän jälkeen useasti rikollisten rooleissa, kuten elo­kuvassa Chicagon Robin Hood. Lisäksi hän esiintyi edelleen teatterissa, kuten Josef Stalinina näytelmässä Passion of Joseph D.

Columbo 

Falkista tuli Columbo ensimmäisen kerran vuonna 1967, kun hän sai roolin televisio­elo­kuvassa Columbo: Murha lääkärin määräyksestä Bing Crosbyn ja Lee J. Cobbin kieltäydyttyä roolista. Falk hylkäsi muodikkaan puvustuksen ja loi hahmosta tunnetun. Hän valitsi Columbolle nuhruisen popliini­takin ja Peugeotin. Kolme vuotta myöhemmin Falk palasi Columbon rooliin televisio­elo­kuvaan Kuolleen miehen lunnaat, josta tuli samalla televisio­sarjan pilottijakso. Ensimmäistä Columbo-sarjaa esitettiin lopulta seitsemän vuotta, ja se loppui vuonna 1977. Hän sai tuona aikana kolme Emmy-palkintoa ja kaikkiaan seitsemän ehdokkuutta. Columbon roolissa Falkista tuli aikansa parhaiten palkattu televisio­näyttelijä, hänen saadessa  jaksolta.

Columbon aikaan Falk jatkoi kuitenkin myös elo­kuva­uraansa. Hän esiintyi muun muassa John Cassavetesin elo­kuvissa Aviomiehet (1970), Naisen parhaat vuodet (1974) ja cameoroolissa elo­kuvassa Ensi-ilta (1977). Cassavetes esiintyi vasta­vuoroisesti yhdessä Columbo-jaksossa 1972. Vuonna 1971 Falk palasi myös Broadwaylle, kun hän esiintyi Neil Simonin näytelmässä The Prisoner of Second Avenue, josta hän voitti Tony-palkinnon.

Ura Columbon jälkeen 

Sen jälkeen kun Columbo lakkautettiin, Falk esiintyi edelleen elo­kuvissa. Hän näytteli komediassa Älkää ampuko hammaslääkäriä (1979) ja fantasia­elo­kuvassa Prinsessan ryöstö (1987). Columboa alettiin kuvata uudelleen vuonna 1988, ja Falk voitti roolista vielä neljännen Emmynsä ja sai lisäksi kaksi ehdokkuutta.

Wim Wendersin elo­kuvassa Berliinin taivaan alla Falkilla oli Berliinissä elokuvaa tekevän yhdys­valtalais­näyttelijän alter ego -tyyppinen rooli.

Viimeinen televisio­elo­kuva, jossa Falkin rooli­hahmo Columbo esiintyi, oli Columbo yö­elämässä vuonna 2003. Tämän jälkeen Falk esiintyi vielä pienissä rooleissa, kuten elo­kuvassa Next (2007).

Yksityiselämä 

Falk oli kahdesti naimisissa. Vuonna 1960 hän meni naimisiin Alyce Fayon kanssa, ja he saivat kaksi lasta: Catherinen ja Jackien. Peter ja Alyce Falk erosivat 1976, ja seuraavana vuonna Peter Falk meni naimisiin näyttelijä Shera Danesen kanssa. He olivat naimisissa Peter Falkin kuolemaan asti.

Falkilla oli pitkälle edennyt dementia, joka johtui luultavasti Alz­heimerin taudista. Loppu­vuodesta 2007 hän joutui useaan leikkaukseen, joiden seurauksena hänen dementiansa pahentui äkillisesti. Vuonna 2008 hänen tyttärensä Catherine haki isänsä huoltajuutta, mutta myöhemmin perui hakemuksen ja sanoi haluavansa vain tavata isäänsä. Seuraavana vuonna huoltajuus myönnettiin Falkin vaimolle. Falkin tyttärellä on ollut riitaa Falkin ja tämän vaimon kanssa, mutta oikeus myönsi tyttärelle oikeuden tavata isänsä puolen tunnin ajan kahden kuukauden välein. Peter Falk kuoli 83-vuotiaana kesä­kuussa 2011 kotonaan Beverly Hillsissä. Kuolin­syy oli sairaudesta johtunut aivo­rappeutuma.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

  
 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Amerikanvenäläiset
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät