Max Jacob

Max Jacob (12. heinäkuuta 1876 – 5. maaliskuuta 1944) oli ranskalainen runoilija ja taidemaalari. Erityisesti hänet muistetaan humoristisista proosarunoista.

Jacob syntyi Quimperissä, Bretagnessa, jossa juutalaiset vanhemmat pitivät pientä antiikkikauppaa. Runoilijan- ja piirtäjänlahjoja jo varhain osoittanut Max lähetettiin Pariisiin opiskelemaan, mutta taiteilijan ammatti vei pojan mukanaan. Boulevard Voltairen varrella hän jakoi huoneen Pablo Picasson kanssa ja vietti montmartrelaista boheemielämää. Nuorten taiteilijoiden laumassa Jacobin tuttaviin kuuluivat muun muassa Guillaume Apollinaire, Georges Braque, Jean Cocteau, Amedeo Modigliani ja André Derain. Toimeentulonsa hän hankki sekalaisilla töillä esimerkiksi säestäjänä, opettajana, kriitikkona, taidekauppiaana, astrologina, jopa puuseppänä. Jacob empi runoilijan ja taidemaalarin ammatin välillä, jolloin hänen ystävänsä Picasso suositteli kirjoittamista. Myöhemmin Jacob totesi ystävän neuvon vaikuttaneen ehkä liikaa valintaan.

Juutalaista alkuperää oleva Jacob väitti nähneensä Kristuksen vuonna 1909 ja kääntyi katolilaiseksi. Uusi uskonto ei kuitenkaan kyennyt erkaannuttamaan häntä homoseksuaalisuudesta, kuten hän oli toivonut. ”Mikäli taivas todistaa katumustani, se antaa minulle anteeksi nämä mielihalut, jotka se tietää tahattomiksi”, sanoi Jacob. Myöhemmin hän sai pari muutakin ilmestystä. Hänen ystävänsä eivät tienneet kuinka suhtautua hänen hartaaseen uskonnollisuuteensa, sillä paitsi parantumatonta juoppoutta Jacobissa oli huomattavasti koomikon vikaa.

Max Jacob oli nopea ja sujuva kynänkäyttäjä ja puki tuotoksensa hyvin erilaisiin runomuotoihin, joista hän piti parhaana proosarunoutta. Hän kirjoitti mitä mieleen juolahtaa: usein hänen runonsa ovat satiirisia, koomisia, värikkäitä koosteita sekalaisista arkipäivän aiheista. Jacobia pidetään linkkinä symbolististen taidemaalarien ja surrealistien välillä, mutta itse hän vältti kuulumista mihinkään koulukuntaan.

Todettuaan työnteon ja hartaudenharjoitukset Pariisissa mahdottomiksi Jacob halusi rauhoittua. Vuonna 1921 hän muutti Saint-Benoît-sur-Loiren kylään, jossa hän kirjoitti paljon ja kävi kirkossa vielä sitäkin ahkerammin. Siellä hän piileskeli myös saksalaismiehitystä toisen maailmansodan aikana. Natsit murhasivat Jacobin sisaren ja tämän miehen, ja myös veli kuljetettiin Auschwitziin. 24. tammikuuta 1944 Gestapo pidätti Jacobin. Hänet kuljetettiin Drancyn kokoamisleiriin odottamaan jatkokuljetusta keskitysleirille. Jacob kuoli kuitenkin jo Drancyssa keuhkokuumeeseen 5. maaliskuuta. Vain päivä tämän jälkeen saapui vapauttava päätös, jonka eteen hänen ystävänsä, erityisesti Jean Cocteau, olivat taistelleet.

Teokset

Suomennoksia
Jacobin proosarunoja on julkaistu kirjoissa:
 Runoja noppapikarista (Le cornet à dès, 1917), suom. Pekka Parkkinen ja Jaakko A. Ahokas, essee: Jaakko A. Ahokas, Weilin+Göös 1977. ISBN 951-35-1520-6. 
 Runoja noppapikarista ja muita tekstejä; suomentanut Tommi Nuopponen, Osuuskunta Poesia, ISBN 978-952-305-068-6 Verkossa Esittely: Kristian Blomberg s. 5–18
 Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, suom. ja toim. Aale Tynni, WSOY, 1974 ISBN 951-0-06216-2, 2004 ISBN 951-0-29121-8
 Kukaties
 Modinglianille todistaakseni että olen runoilija
 Villonelle

Jacobin runoja on julkaistu lehdissä
 Pekka Parkkisen suomentamia runoja julkaisussa: Parnasso 1971; nro 1 
 Avain
 De Profundis
 Elämäni
 Etsikkopäivä
 Japanilainen perhe
 Kentauri
 Kirjalliset käytöstavat
 Kolkuttakaa niin teille avataan I
 Kolkuttakaa niin teille avataan II
 Lähimmäisen rakkaus
 Maailmansynty-oppi
 Meidän köyhien huvit
 Napolin kerjäläisnainen
 Onnistunut tunnustus
 Pieni runo
 Rue Ravignan
 Runo kuusta
 Sota
 Taivaan mysteerio
 Todelliset ihmeet
 Vähän taidearvostelua
 Yksi päivistäni

 Tommi Nuopposen suomentamia runoja julkaisussa: Jano: runouslehti kaikille 4 verkossa 
 Laukaus
 Joulutarina
 Lunastus
 Maalaustaidetta ennen kaikkea
 Painbisin linna
 Runo: Raaputa pois
 Runo: Tulen rouva luoksenne
 Runo josta puuttuu yhtenäisyyttä
 Suuren nyörin paukahdus

Ranskankielisiä teoksia
Saint-Matorel (1911)
La côte (1911) 
Œuvres burlesques et mystiques de Frère Matorel (1912) 
Le Siège de Jérusalem‚ grande tentation céleste de Frère Matorel (1914) 
Le phanérogame (1918) 
La défense de Tartufe (1919) 
Cinématoma (1920) 
Le laboratoire central (1921) 
Le Roi de Béotie (1921) 
Le cabinet noir (1922) 
Art Poétique (1922) 
Filibuth ou la Montre en or (1923) 
Le terrain Bouchaballe (1923) 
Visions infernales (1924) 
L’Homme de chair et l’Homme reflet (1924) 
Les pénitents en maillots roses (1925) 
Le fond de l’eau (1927) 
Le tableau de la Bourgeoisie (1929) 
Rivage (1931) 
Bourgeois de France et d’ailleurs (1932) 
Ballades (1938)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset runoilijat
Ranskalaiset taidemaalarit
Ranskalaiset kirjailijat
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet