Neurologinen poikkeavuus

Neurologiset poikkeavuudet, joista käytetään myös termiä neurologiset kehityshäiriöt eli aivojen kehityshäiriöt, tarkoittavat synnynnäistä tai kehityksellistä oireita aiheuttavaa neurobiologista erilaisuutta, johon saattaa liittyä myös hyödyllisiä ominaisuuksia. Kehityshäiriöiden aiheuttamien oireiden aste vaihtelee merkityksettömästä erittäin invalidisoivaan. 

Aivojen kehityshäiriön taustalla voivat olla perintötekijät tai sikiöaikana vaikuttaneet ulkoiset tekijät, kuten tulehdustaudit tai altistuminen haitallisille aineille. 

Synnynnäinen poikkeavuus on havaittavissa heti lapsen synnyttyä taikka ensimmäisen elinkuukauden aikana, kun taas kehitykselliset poikkeavuudet havaitaan vasta myöhemmin lapsuudessa. Kehitykselliset poikkeavuudetkin johtuvat yleensä jo syntymähetkellä olemassa olleista sisäisistä ominaisuuksista. 

Monia neurobiologisia poikkeavuuksia pidettiin ennen huonosta äitisuhteesta johtuvina mielenterveyden häiriöinä. 

Neurologisia kehityshäiriöitä:
 ADD eli tarkkaavaisuuden häiriö (F90.0)
 ADHD eli ylivilkkauden ja tarkkaavaisuuden häiriö (F90.0)
 autismin kirjon oireyhtymät kuten Aspergerin oireyhtymä (F84.5) ja Kannerin oireyhtymä (F84.0)
 dysfasia eli kielen kehityksen häiriö (F80.1)
 motoriikan erityisvaikeudet eli dyspraksia (F82)
 oppimisen erityisvaikeudet kuten lukihäiriö (F81.0 ja F81.1) ja laskemiskyvyn häiriö eli dyskalkulia (F81.2)
 Touretten oireyhtymä (F95.2)
 älyllinen kehitysvammaisuus (F70-F73)
 CP-vamma
 FAS eli alkoholioireyhtymä.

Neurologisesti poikkeavan vastakohtana käytetään termejä neurotyypillinen (engl. neurotypical), neurologisesti tyypillinen (engl. neurologically typical) tai lyhennettä NT.

Katso myös
Neurodiversiteetti
Neurologia
Neuropsykologia
Neuropsykiatria

Lähteet

Kirjallisuutta 
Broberg A., Almqvist K., Tjus T. (2005). Kliininen lapsipsykologia. Edita Helsinki