Simon Wiesenthal

Simon Wiesenthal (31. joulukuuta 1908 Buczacz, Itävalta-Unkari (nykyinen Butšatš, Ukraina) – 20. syyskuuta 2005 Wien, Itävalta) oli itävallanjuutalainen arkkitehti ja toisen maailmansodan aikaisten natsirikollisten jäljittäjä.

Ihmisenä Wiesenthalia pidettiin omapäisenä, yhteistyökyvyttömänä ja huonosti kritiikkiä sietävänä. Wiesenthal joutuikin kritiikin kohteeksi sekä muiden juutalaisten että kotimaansa, Itävallan, taholta. Esimerkiksi 1950-luvulla Wiesenthal ja Maailman juutalaiskongressi olivat erimielisiä siitä, miten natseihin tulisi suhtautua: Wiesenthal vaati moraalista hyvitystä, kun taas juutalaiskongressi kaipasi myös rahallista hyvitystä Länsi-Saksalta Israelille. Itävallassa taas konservatiivit eivät pitäneet Wiesenthalin vanhojen asioiden kaivelusta, ja vasemmisto syytti – kuitenkin perusteettomasti – Wiesenthalia amerikkalaisten vakoojaksi.

Vuonna 2010 ilmestynyt elämäkerta kertoi Simon Wiesenthalin olleen Israelin tiedustelupalvelun Mossadin palkkalistoilla. Kirjaa siteeranneen New York Times -lehden mukaan itävallanjuutalainen Wiesenthal sai Mossadilta kuukausipalkkaa ja Israelin passin.

Elämänvaiheet

Wiesenthal syntyi rikkaaseen juutalaisperheeseen tuolloin Itävalta-Unkariin kuuluneessa Buczaczissa.
Hänen isänsä oli tukkukauppias. Wiesenthal opiskeli arkkitehdiksi Prahassa ja perusti oman arkkitehtitoimiston. Toisen maailmansodan syttyessä Wiesenthal asui silloin Puolalle kuuluneessa Lwówin kaupungissa (kaupunki kuuluu nykyisin Ukrainalle ja tunnetaan nimellä Lviv). Sodan alkuvaiheessa Neuvostoliiton vallattua Lwówin Wiesenthal lahjoi neuvostoliittolaisen virkamiehen ja vältti näin juutalaisille Neuvostoliiton valtaamilla alueilla yleisen kohtalon eli joko teloituksen tai karkotuksen Siperiaan. Natsi-Saksan vallattua Lwówin 1941 Wiesenthal joutui ensin pakkotyöleirille ja myöhemmin monille keskitysleireille. Vuoden 1945 toukokuussa amerikkalaiset vapauttivat Mauthausenin keskitysleirin, jossa Wiesenthal oli. 

Sodan loputtua hän työskenteli jonkin aikaa Yhdysvaltain maavoimille ja keräsi tietoa Nürnbergin oikeudenkäyntejä varten. Wiesenthal perusti Linziin, Itävaltaan, dokumenttikeskuksen, jossa kerättiin laajan avustajaverkoston kokoamia tietoja natseista. Mielenkiinto Wiesenthalin työtä kohtaan kuitenkin väheni kylmän sodan voimistuessa, ja keskus suljettiin vuonna 1954. Wiesenthal kuitenkin avasi keskuksen uudelleen Wienissä vuonna 1961.

Wiesenthal ja hänen järjestönsä vaikutti yli 1 200 natsin oikeuteen tuomisessa. Merkittävimpänä saavutuksenaan Wiesenthal piti Adolf Eichmannin Argentiinassa vuonna 1960 tapahtunutta sieppausta. Muita merkittäviä saavutuksia olivat Treblinkan keskitysleirin johtajan, Franz Stanglin, sieppaus Brasiliassa vuonna 1967 ja Anne Frankin pidättäneen natsiupseerin, Karl Silberbauerin, paikallistaminen.

Simon Wiesenthal -keskus
Vuonna 1977 joukko amerikkalaisia rabbeja perusti Wiesenthalin nimeä kantavan Simon Wiesenthal -keskuksen Los Angelesissa, Kaliforniassa, jatkamaan Wiesenthalin työtä.

Teoksia

Suomeksi

Englanniksi

 Wiesenthal, Simon, Harry J Cargas ja Bonny V. Fetterman: The Sunflower: On the Possibilities and Limits of Forgiveness
 Wiesenthal, Simon: Every Day Remembrance Day: A Chronicle of Jewish Martyrdom, Henry Holt & Co, 1987, ISBN 0-8050-0098-4
 Wiesenthal, Simon: Justice Not Vengeance: Recollections, Grove Pr, 1990, ISBN 0-8021-1278-1
 Wiesenthal, Simon ja Joan Campion: In the Lion's Mouth: Gisi Fleischmann & the Jewish Fight for Survival, iUniverse.com, 2000, ISBN 0-595-00153-X

Muu kirjallisuus 
 Tom Segev: Simon Wiesenthal: The Life and Legends (2010)
 Levy, David: Nazi Hunter: The Wiesenthal File, Constable and Robinson, 2002, ISBN 1-84119-607-X
 Pick, Hella: Simon Wiesenthal: A Life in Search of Justice, Phoenix, 1997, ISBN 1-85799-862-6

Katso myös

 Simon Wiesenthal -keskus
 Serge Klarsfeld

Lähteet

Aiheesta muualla

 Simon Wiesenthalin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 Simon Wiesenthal Jewish Virtual Libraryssä (englanniksi)
 Mikko Porvali: Kuka oli Simon Wiesenthal?

Natsirikollisten jäljittäjät
Itävaltalaiset arkkitehdit
Holokaustista selviytyneet
Presidential Medal of Freedom
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet