Progress

Progress (, edistys) on venäläinen avaruusalus. Se on kertakäyttöinen, miehitettyjä avaruuslentoja tukeva rahtialus, joka laukaistaan Sojuz-kantoraketilla Baikonurista Kazakstanista. Vuoteen 2015 mennessä yli 140 alusta on laukaistu. Näistä kaksi epäonnistui kokonaan ja kaksi osittain. 

Progress on versio Sojuz-avaruusaluksesta, joka kehitettiin 1970-luvun alkupuolella neuvostoliittolaisen OKB-1-suunnittelutoimiston (nykyinen RKK Energija) Saljut-avaruusasemien käyttöön. 1986–2000 se huolsi Mir-avaruusasemaa. 1990-luvun jälkipuolelta alkaen venäläiset ovat huoltaneet sen avulla ISS-avaruusasemaa.

Rakenne ja toiminta
Progress koostuu kolmesta moduulista, jotka on muunnettu Sojuz-avaruusaluksesta. Edessä sijaitseva pyöreähkö paineistettu moduuli on rahtiosio Progress GO (Gruzovoi otsek), jossa on ilmalukko. Keskellä sijaitseva ajoainemoduuli Progress OKD (Otsek komponentov dozapravki) ja huoltomoduuli Progress PAO (Priborno-agregatnyi otsek) muodostavat lopun aluksesta. 

Alkuperäinen Progress vei rahtia avaruusasemille ja se pudotettiin roskilla täytettynä alas, jolloin se paloi ilmakehässä. Siihen lisättiin Mirin aikana paluukapseli VBK-Raduga (VBK = Vozbraštšaemaja ballistitšeskaja kapsula), jolla voitiin palauttaa maahan 150 kg hyötykuorma.

Progress pystyy navigoimaan avaruusasemalle ja telakoitumaan siihen itsenäisesti. Kuitenkin aluksen ollessa alle 150 metrin päässä avaruusasemasta lennonjohto Moskovan lähellä ja ISS:n miehistö tarkkailevat lähestymistä ja telakointia.

Progress telakoi tavallisesti Zvezda-moduuliin, mutta se voi telakoida myös Pirs-moduuliin.

Versiot 
1970-luvun puolivälissä kehitettiin Sojuz 7K-T -alus eli ensimmäinen Progress. Se lensi ensi kerran 20. tammikuuta 1978 avaruusasema Saljut 6:lle. 

1980-luvulla kehitettiin Progress M -versio, joka perustui Sojuz T -avaruusalukseen. Sitä käytettiin ensi kerran vuonna 1989 lennolla Mir-avaruusasemalle. Vuonna 2000 kehitettiin Progress M1 -versio, joka kuljettaa enemmän ajoainetta mutta vähemmän muuta rahtia. Sitä käytettiin ISS-aseman energiahuoltoon. Molemmat versiot M ja M1 ovat käytössä.

Progress 
Pituus 7,48 m
Halkaisija 2,72 m
Massa 7 020 kg
Hyötykuorma 2 315 kg, josta ajoainetta 975 kg
Ensilento 20. tammikuuta 1978
Viimeinen lento 5. toukokuuta 1990
Lentojen määrä: 42
 12 Saljut 6:lle
 12 Saljut 7:lle
 18 Mirille
Energiahuolto: akut

Progress M 

Pituus 7,23 m
Halkaisija 2,72 m
Massa 7 450 kg
Hyötykuorma 2 350 kg, josta ajoainetta 1 200 kg
Ensilento 23. elokuuta 1989 (Progress M1 Mirille)
Energiahuolto: aurinkopaneelit ja akut

Progress M1 
Pituus 7,2 m
Halkaisija 2,72 m
Massa 7 150 kg
Hyötykuorma 2 230 kg
 ajoainetta 1 950 kg, josta enintään 850 kg ISS:aan tankattavaa ajoainetta, mutta Progressin telakoituessa siinä on tyypillisesti 250 kg omaa ajoainetta jäljellä, jota voidaan käyttää avaruusaseman tarpeisiin
 paineistetussa rahtitilassa kuljetettavan rahdin suurin määrä 1800 kg
 rahtitilan tilavuus 6,6 kuutiometriä
 suurin kuljetettava vesimäärä 420 kg
 suurin kuljetettava ilma/happimäärä 50 kg
 alus voi kuljettaa avaruusasemalta Maan ilmakehässä poltettavaksi 1600 kg jätettä, josta 400 kg voi olla nestemäisessä muodossa
Ensilento 1. helmikuuta 2000 Progress M1-1 -lento Mir-avaruusasemalle
Energiahuolto: aurinkopaneelit ja akut

Joitakin laukaisuja

 23.8.1989 Progress M-1 Mir-avaruusasemalle. 
 20.12.1989 Progress M-2 Mir-avaruusasemalle
 28.2.1990 Progress M-3 Mir-avaruusasemalle.
 15.8.1990 Progress M-4 Mir-avaruusasemalle.
 27.9.1990 Progress M-5 Mir-avaruusasemalle. 
 27.9.1990 VBK Raduga=? Mir-avaruusasemalle.
 1. helmikuuta 2000 Progress M1-1-alustyypin ensilento Mir-avaruusasemalle
 25.4.2001 Progress M1-2-lento Mir-avaruusasemalle
 6.8.2000 Progress M1-3-lento ISS:lle. 
 16.11.2000 Progress M1-4 ISS:le
 24.1.2001 Progress M1-5 Mir-avaruusasemalle. Tämä lento liittyi Mir-aseman pudotukseen Tyyneenmereen.
 20.5.2001 Progress M1-6 ISS:lle
 26.1.2001 Progress M1-7 ISS:lle. 
 21.3.2002 Progress M1-8 ISS:lle
 25.9.2002 Progress M1-9 ISS:lle. 
 8.6.2003 Progress M1-10 ISS:lle. 
 29.1.2004 Progress M1-11 ISS:lle. 
 5. helmikuuta 2008 huoltolento ISS-avaruusasemalle
 25. heinäkuuta 2009 Progress M-lento ISS-avaruusasemalle

Epäonnistuneet laukaisut

Osittain epäonnistuneet 
 Progress M-24 laukaistiin 25. elokuuta 1994 Mir-asemalle. Kaksi ensimmäistä telakoitumisyritystä epäonnistui ja toisella alus törmäsi asemaan. Kolmas yritys tehtiin manuaalisesti ja avaruuslentäjä Juri Malentšenko onnistui siinä. 
 Progress M-34 laukaistiin 6.4.1997 Mir-asemalle. Ensimmäisen telakoituminen irtaantuminen onnistuivat. Alus yritettiin telakoida uudelleen mutta tällä kertaa manuaalisesti ja testaussyistä. Vasili Tsiblijevin ohjaama alus kuitenkin törmäsi asemaan ja vaurioitti sitä, eikä telakoitumista saatu suoritettua.

Kokonaan epäonnistuneet 
 Progress M-12M laukaistiin 24.8.2011 ISS-asemalle. Sojuz-U -kantoraketin kolmannen vaiheen vikaannuttua alus ei saavuttanut kiertorataa ja se putosi Venäjän maa-alueelle.
 Progress M-27M laukaistiin 28.4.2015 ISS-asemalle. Heti laukaisun alkuvaiheessa aluksessa havaittiin vika ja sen hallinta menetettiin. Alus putosi eteläiseen Tyyneenmereen 8.5.; sattumalta alueelle, johon myös hallitut pudotukset tehdään.

Katso myös
Automated Transfer Vehicle
H-II Transfer Vehicle

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Satelliitit
Kansainvälisen avaruusaseman huoltoalukset