Maitohorsma

Maitohorsma eli palomaitohorsma (Chamaenerion angustifolium, aiemmin Chamerion angustifolium, aiemmin Epilobium angustifolium) on yleensä noin 50–150 cm korkea kasvi. Suomessa se kasvaa kaikenlaisilla kasvupaikoilla koko maassa.

Koko ja ulkonäkö
Maitohorsma on yleensä noin 50–150 cm korkea, mutta on tavattu myös yli 2-metrisiä yksilöitä. Suomessa sitä tavataan kaikenlaisilla kasvupaikoilla koko maassa (mm. teiden varsilla), ja se on melko yleinen lähes koko pohjoisella pallonpuoliskolla. Kukissa on 4 purppuranpunaista, harvemmin vaaleanpunaista tai valkoista, terälehteä. Kukkien halkaisija on 2–3 cm. Maitohorsma kehittää kukinnan jälkeen punaruskeat, pitkulaiset siemenkodat, jotka halkeavat kärjestään. Yhdessä kodassa on yleensä 300–400 pientä siementä, ja koko kasvin siemenmäärä on usein noin 80 000. Ruskeissa siemenissä on valkoisia karvoja, joiden avulla ne lentävät tuulessa uusille kasvupaikoille. Kasvi talvehtii maavarsien avulla.

Elinympäristö
Maitohorsma kuuluu metsän pioneerilajeihin ja valtaa itselleen hyvin nopeasti vapaat kasvupaikat. Se leviää tehokkaasti sekä siementensä että juurakkonsa avulla. Suurenkin esiintymän yksilöt saattavat olla yhtä kloonia tehokkaan juurakkoleviämisen vuoksi. Sitä tavataan usein metsäpalon jättämillä aukeilla, minkä vuoksi sitä on tavattu kutsua tulikukaksi. Maitohorsma viihtyy sekä emäksisessä että hieman happamassa maassa.

Käyttö 
Maitohorsman lehdissä on runsaasti C-vitamiinia ja sitä käytetäänkin ruuaksi monin tavoin. Nuoria lehdettömiä versoja voi silputa salaattiin tai ne voi valmistaa ruuaksi parsan tapaan (myös maanalaiset versot). Nuoret lehdet sopivat salaatteihin. Niitä voi myös kuivata teeksi. Maitohorsman ja teepensaan lehtien sekoitusta kutsutaan venäläisen Kaprion kylän mukaan koporje-teeksi.

Nuoret lehdet sopivat käytettäväksi viherjauhoon ja leipä- ja sämpylätaikinaan. Vanhemmiten lehdistä tulee kitkeriä ja sitkeitä. Lehtien kitkeryyttä voi vähentää fermentoimalla. Kuivatuista juurista on valmistettu kahvinkorviketta. Rehuna sen on uskottu lisäävän maidontuotantoa, ja siemenkarvoja on kehrätty. Alaskassa maitohorsmasta tehdään karamelleja, siirappia ja hyytelöä, suomalaiselta sivustolta löytyvät ohjeet horsmamehun, -hyytelön, -hillon ja -hillokkeen valmistukseen. Nuorten versojen hienon aromin vuoksi maitohorsmaa on kutsuttu myös 'radanvarren ananakseksi'. Maitohorsman medestä valmistuva hunaja on kevyttä ja miedon makuista.

Maitohorsma kuuluu kauppayrtteihin.

Kulttuurissa
Maitohorsma on Etelä-Pohjanmaan maakuntakukka.

Horsmasta on tehty useita lauluja. Tunnettuja sanoituksia ovat:
 Vexi Salmi: Rentun ruusu (1988)
 Pentti Saarikoski: Maitohorsmat kukkivat (1988)
 Jukka Kuoppamäki: Kun horsma kukkii (1998)

Muita nimiä: Horsma, horsmo, horsmu, hörsmä, hörsmy, forsma, palokukka, tulikukka, rumihinkukka ja rentunruusu.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Maitohorsma (Chamaenerion angustifolium)
Kasviatlas: Maitohorsman levinneisyys Suomessa 2016
Luontoportti: Maitohorsma (Chamaenerion angustifolium)
Valokki - Nettikasvio: Maitohorsma (Epilobium angustifolium)
Den virtuella floran: Maitohorsma (Epilobium angustifolium) 

Horsmakasvit
Seulonnan keskeiset artikkelit