Taktiset merkit

Taktisia merkkejä käytetään kartalla kuvaamaan omia ja vihollisen joukkoja ja asemia. Eri maiden taktiset merkit ovat historian aikana vaihdelleet paljon, mutta nykyään ne noudattavat varsin laajasti Naton , Military Symbols for Land Based Systems-standardia.

APP-6
APP-6, heinäkuu 1986
APP-6A, joulukuu 1999, yhdysvaltalainen sisarstandardi MIL-STD-2525A, Common Warfighting Symbology 
MIL-STD-2525A, joulukuu 1996
MIL-STD-2525A Change 1, heinäkuu 1997
STANAG 2019, edition 4, joulukuu 2000
APP-6B, 2008
MIL-STD-2525B, tammikuu 1999
MIL-STD-2525B Change 1, heinäkuu 2005
MIL-STD-2525B Change 2, maaliskuu 2007
MIL-STD-2525C, marraskuu 2008

Puolustusvoimat siirtyi vuonna 1998 koulutuksessa ja operatiivisessa suunnittelussa käyttämään uusia merkkejä (SLM). Vuonna 2005 otettiin käyttöön uusi lähes täysin APP-6A-standardin mukainen merkkijärjestelmä, joka vähensi kansallisten erikoismerkkien tarvetta sekä muutti useita merkintätapoja.

Merkin kehys ja väri

Taktisen merkin kehyksen muodolla ja värillä ilmaistaan tunnistetieto ja toimintaympäristö. Merkki sijoitetaan kartalle siten että kehyksen keskipiste – johtoportaan merkinnässä "lipputangon" tyvi – osoittaa joukon tarkan paikan. Tämä poikkeaa edellisestä järjestelmästä merkittävästi. Muissa merkinnöissä vihreällä merkitään omien ja vihollisen rakentamat esteet sekä suljetut tiet. Kaikki rajat ja linjat merkitään mustalla.

Maavoimien joukkoja osoittavat kehyksen muodot ja värit ovat:

Kokoa ilmaisevat merkinnät

Puolustushaara, aselaji, koulutushaara (vast)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sodankäynnin strategia