Juhani Aho

Juhani ”Jussi” Aho (alkuaan Johannes Brofeldt, vuodesta 1907 Juhani Aho; 11. syyskuuta 1861 Lapinlahti – 8. elokuuta 1921 Helsinki) oli ensimmäisiä suomeksi pitkän uran tehneitä ammattikirjailijoita. Hänen kirjailijanuransa kesti nelisenkymmentä vuotta. Ahon tuotannosta mainitaan usein hänen kirjoittamansa novellit, lastut, ja niissä ja muussa lyhytproosassa hän oli parhaimmillaan.

Nuoruus
Ahon vanhemmat olivat rovasti Henrik Gustaf Theodor Brofeldt ja Karolina Fredrika Emelie Snellman, joille syntyi yhteensä kymmenen lasta. Lapinlahden Väärnin pappilassa syntynyt Johannes eli Juhani oli heistä vanhin. Yksi hänen pikkuveljistään oli kirjailija ja rehtori Kaarlo Brofeldt.

Isä oli ottanut osaa 1800-luvun alun herännäisyyteen, mutta hän siirtyi myöhemmin beckiläiseen teologiaan. Äiti pysyi herännäisenä kuolemaansa saakka. Vanhempien uskonnollinen tausta saattoi olla syy Ahon herännäismyönteiseen suhtautumiseen. Esimerkiksi romaanissaan Muuan markkinamies Aho on kuvannut heränneet sympaattisina ja oikeamielisinä ihmisinä. Myös novellikokoelmassa Heränneitä (1894) hän luo heränneistä myönteistä kuvaa.
 
Ahon isä Theodor Brofeldt työskenteli Iisalmen emäseurakunnan pappina 55 vuoden ajan ja sai rovastin arvonimen. Hän asui perheineen Mansikkaniemen pikkupappilassa Iisalmen Koljonvirralla, jossa myös Juhani Aho vietti varhaisvuotensa. Aho kävi Kuopion lyseota vuodesta 1872 ja pääsi ylioppilaaksi 1880. Sen jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa suomen kieltä, kirjallisuutta ja historiaa. Aho sai jo nuorena ylioppilaana huomiota, kun hän voitti osakuntansa (Savo-karjalainen osakunta) kirjoituskilpailun.

Kirjailijan ura

Aho kirjoitti useita romaaneja ja novelleja. Vuonna 1884 hän jättäytyi yliopistosta kirjailijaksi ja vapaaksi toimittajaksi. Aho työskenteli useissa lehdissä ja oli mukana perustamassa Päivälehteä, jonka seuraajaa Helsingin Sanomia hän avusti kuolemaansa saakka. Ensimmäiset novellit julkaistiin 1883. Jo Ahon varhaistuotanto ilmensi realismia, mutta se toi siihen myös uutta ilmettä käsittelemällä uuden ja vanhan ristiriitaa (esimerkiksi esikoisromaani Rautatie vuodelta 1884). Hänen pääteoksekseen luetaan Rautatie, kertomus maaseudun ukosta ja akasta, jotka ensi kertaa kuulevat rautatiestä ja haluavat lopulta päästä sitä katsomaan. Kirjailijan myöhäiskauden huomattavimmasta teoksesta Juhasta on tehty kaksi oopperaa ja neljä elokuvaa. Aho on tunnettu myös kehittämästään novellityypistä, suosituista lyhyistä kertomuksistaan eli lastuista, joista tunnetuin on Siihen aikaan kun isä lampun osti. Vaikka lastut ovat saavuttaneet suurta suosiota lukijoiden keskuudessa, kirjailija ei itse niistä juuri perustanut, vaan pikemminkin kuvasi niitä muun luomistyön ohessa lenteleviksi kappaleiksi. Vuosina 1891–1921 lastuja ilmestyi kahdeksan kokoelmaa.

Ahon tuotanto on monitahoinen. Se sisältää psykologista realismia (muun muassa Yksin), naturalismia lähenevää realismia (Helsinkiin) ja jopa esseistiikkaa (välillä myös voimakkaasti impressionismia) läheneviä lastuja.

Aho myös suomensi kaunokirjallisuutta, etenkin pohjoismaista mutta myös ranskalaista. Hän osallistui myös vuosina 1906–1920 raamatunkäännöskomitean työhön.

Useat Ahon teoksista ovat kansankuvausta. Hän kirjoitti kuitenkin kuvauksia sekä tavallisesta kansasta että sivistyneistöstä. Papin rouva -teoksessa luonnonkuvaus nousee keskeiseksi henkilöiden sisäisen elämän kuvastajaksi ja eroaa näin ollen kauemmas tyypillisestä realismista. Ahon tuotanto jakautuu eri vaiheisiin, joista yksi osuu 1890-luvulle, jolloin Ahon elämässä tapahtui vakiintumista ja tuotannossa syttyi kiinnostus kalevalaisuutta ja herännäisyyttä kohtaan. Ahon tuotannon merkittävintä osaa edustavat lastut, joka on Ahon lyhyille teksteille keksimä termi. Parhaimmillaan hän oli juuri lyhyessä proosassa.

Aho oli ensimmäinen suomalainen kirjailija, joka oikeasti eli kirjoittamalla. Hänestä tuli jo elinaikanaan eräänlainen kansalliskirjailija, minkä vuoksi hän joutui kirjoittamaan liian paljon ja osallistumaan erilaisiin julkisiin tehtäviin, mikä puolestaan hajotti hänen voimiaan. Aho oli myös aikansa tunnetuimpia suomalaiskirjailijoita Euroopassa, koska hänen kirjoistaan ilmestyi erikielisiä käännöksiä melko nopeasti. Jo 1890-luvulla hänen kirjojaan oli käännetty kymmenelle kielelle. Benet R. Barrios käänsi Ahon lastuja katalaaniksi, ja käännökset ilmestyivät uudestaan kuvallisessa kirjasessa Finlandeses (1905).

Aho haaveili vanhemmiten kansainvälisistä markkinoista ja Nobelin palkinnosta. Aho oli myös useita kertoja ehdolla Nobelin palkinnolle.

Yksityiselämä

Ahon kotiolot vaikuttivat myös hänen kirjallisuuteensa. Juha-romaanin kolmiodraaman taustalla näkyy kahden sisaren rakkaus. Aho oli naimisissa taiteilija Venny Soldan-Brofeldtin kanssa, mutta rakasti myös Tilly Soldania, vaimonsa siskoa. Kaikki asuivat samassa pihapiirissä, ja Aholla oli lapsia molempien siskosten kanssa. Erikoinen perhetilanne paljastui ensimmäisen kerran vasta vuonna 1951, kun kirjailija Antti Aho toi asian esiin isänsä elämäkerrassa.

Aholla oli tiivis yhteys Elisabeth Järnefeltiin, jonka ”kouluun” hän kuului. Heidän kirjeenvaihtonsa kesti vuosia. Järnefelt rohkaisi nuorta kirjailijaa etsimään omaa tietään. Samoin Aholla oli lämmin suhde Minna Canthiin, joka ihastui Ahoon. Ahon suhdetta Järnefeltiin, mutta myös Canthiin kuvaa Tarja Lappalainen teoksessaan Salonkielämää – rakkautta, riitoja ja kirjoittamisen paloa.

Aho sairastui kurkkumätään ja kuolemaa joudutti aiemmin todettu sydämen laajentuma. Siunaustilaisuus järjestettiin Helsingin Diakonissalaitoksen kappelissa 12. elokuuta 1921. Suomen valtio maksoi Ahon hautajaisista aiheutuneet kulut. Hautajaisista tuli kansallinen surujuhla. Juhani Aho on haudattu Iisalmeen Kustaa Aadolfin kirkon hautausmaalle.

Palkinnot 
Valtion kirjallisuuspalkinto 1899, 1901, 1907, 1914, 1915

Huomionosoituksia

 Valtion kirjailijaeläke 1906
 Helsingin yliopiston filosofian kunniatohtorin arvo 1907
 Professorin arvoa tarjottiin 1919, mutta Aho kieltäytyi
Iisalmessa on Juhani Ahon koulu, ja kaupungissa sijaitsee myös hänestä kertova museo
 Juhani Ahon tie löytyy Helsingin Eirasta, Hangosta ja Lapinlahdelta, Juhani Ahon katu puolestaan Kuopiosta ja Iisalmesta.
Aimo Tukiainen teki 1961 Ahosta pronssisen näköispatsaan, jollainen on sekä Iisalmessa että Eirassa
 Aho oli ensimmäinen valtion kustannuksella haudattu suomalainen.

Teokset

 Siihen aikaan kun isä lampun osti. 1883
 
 
  
 
 
 
 
  
 
 
 
 
 
 Heränneitä : kuvauksia herännäisyyden ajoilta, novellikokoelma. WSOY 1894.
 Maailman murjoma, kertomus, lukujen alkukuvat Eero Järnfelt. WSOY 1894. 
 Suomalainen kuvakirja lapsille ja nuorisolle, kuvitus Venny Soldan-Brofeldt. Hagelstam, Helsinki 1894
 Kertomuksia ja kuvauksia, kuvitus Eero Järnefelt. WSOY 1896
 Lastuja : kolmas kokoelma. WSOY 1896
 Panu : kuvauksia kristinuskon ja pakanuuden lopputaistelusta Suomessa, romaani. WSOY 1897. 
 Katajainen kansani : ja muita uusia ja vanhoja lastuja vuosilta 1891 ja 1899. WSOY 1899.
 Kolme lastua lapsille. WSOY 1899
 Lastuja : neljäs kokoelma. WSOY 1899
 Juhani Ahon kirjasia kansalaisille 1–2. WSOY 1900
 Katajainen kansani. 2. sarja. WSOY 1900 
 Aatteiden mies : piirteitä August Fredrik Soldanin elämästä. WSOY 1901
 Kansalaisadressi 1901 : kertomus asevelvollisuusasian johdosta syntyneestä kansalaisadressista vuonna 1901, tekijät Juhani Aho ym. WSOY 1901
 Tutkimus taudin syistä : ”rauhan aatteelle” omistettu. WSOY 1901
 Metsästysalueiden muodostamisesta ja metsänriistan hoidosta. WSOY 1902
 Panu : nelinäytöksinen näytelmä. WSOY 1903.
 Lastuja : viides kokoelma. WSOY 1904
 Antti Ahlström : hans lif och verksamhet, elämäkerta. Helsinki 1905 (ilmestyi suomeksi 7 vihkona nimellä Antti Ahlströmin elämäntyö. 1907–1910)
 Lastuja : valikoima kouluja varten : tekijän toimittama. WSOY 1905
 Kevät ja takatalvi 1–2, romaani. Otava 1906.  
 Minkä mitäkin Italiasta, matkakertomus. Otava 1906.  
 Tuomio : kolminäytöksinen näytelmä. Otava 1907.
 Minkä mitäkin Tyrolista, matkakertomus, kuvitus Björn Wasastjerna. Otava 1908.
 Eläimiä, novellikokoelma. WSOY 1911
 Juha, romaani. Otava 1911.  
 Sanomalehtimiesajoiltani. Otava 1911. 
 Maisemia : valikoima lastuja. WSOY 1912
 Muistelmia ja matkakuvia : sanomalehtimiesajoiltani 2. Otava 1912.
 Sasu Punanen : ja muita lastuja. WSOY 1912
 Tyven meri : lastuja. WSOY 1912
 Vuorilla ja vuorten takana, novellikokoelma. Otava 1912
 Omatunto : saaristokertomus, romaani. Otava 1914.
 Kuvia ja kuvitelmia Suomen historiasta 1–3. 1915
 Rauhan erakko, romaani. Otava 1916. 
 Lastuja : seitsemäs kokoelma. WSOY 1917
 Hajamietteitä kapinaviikoilta 1–3. WSOY 1918–1919
 Kootut teokset 1–10. WSOY 1918–1922
 Rakkautta, novellikokoelma. WSOY 1919
 Muistatko? : kukkia keväiseltä niityltä. WSOY 1920.
 Lastuja I–III. WSOY 1920. 
 Lastuja IV–Vii. WSOY 1921. 
 Kootut lastut 1–2. WSOY 1921
 Lastuja 8 : lohilastuja ja kalakaskuja. WSOY 1921.
 Matkakuvia : minkä mitäkin Italiasta : minkä mitäkin Tyrolista : matkoilta omassa maassa! WSOY 1922
 Lastuja lapsille, kuvitus P. Halonen ja V. Soldan-Brofeldt. WSOY 1923
 Lastuja : valikoima kouluja varten : tekijän toimittama. WSOY 1926
 Eläinlastuja. WSOY 1928
 Lastuja lapsista. WSOY 1929
 Kosioretkestä Maailman murjomaan : yhdeksän kertomusta. WSOY 1948
 Valitut teokset, johdanto Vilho Suomi. WSOY 1953
 Kootut teokset : täydennysosat 1–3. WSOY 1961
 Punapukuinen tyttö ja muita lastuja : Juhani Ahon kertomuksia koulukäyttöön, toimittaneet Urho Somerkivi ja Aaro Nuutinen; kuvitus Lauri Manninen. Otava 1972
 Valitut teokset, esipuhe Pirkko Alhoniemi. Karisto 1973
 Lastuja, toimittanut Hannu Mäkelä. Otava 1974
 Papin tytär; Muistatko; Yksin. Karisto 1978
 Omatunto; Yksin; Juha. WSOY 1981
 Ensimmäinen onkeni. Juhani Ahon perhokerho, Iisalmi 1982 
 Juha ; Rautatie ; Yksin. Karisto 1982
 Juhani Aho 1–3, toimittanut Juhani Niemi. Weilin + Göös 1985
 Juhani Ahon kirjeitä, toimittanut Juhani Niemi. Suomalaisen kirjallisuuden seura 1986

Filmatisointeja
Juha, Mauritz Stiller 1921
Juha, Nyrki Tapiovaara 1937
Juha, Toivo Särkkä 1956
Juha, Aki Kaurismäki 1999
Odotus, Aku Louhimies 2021 (perustuu Papin rouva -romaaniin)

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta

Dokumentti
 Lastuja – taiteilijasuvun vuosisata on Ahoa ja hänen lähipiiriään tarkasteleva Peter von Baghin ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2011.

Aiheesta muualla

 Juhani Ahon Seura ry 
 Kuopion kirjaston luettelo julkaistuista 
 Ylen Elävä arkisto: Juhani Aho
 Ylen Elävä arkisto: Venny
 Juhani Ahon arkisto SKS:n kirjallisuusarkistossa 
 Juhani Ahon digitoituja teoksia Kansalliskirjastossa
 Juhani Aho oli herkkä ja intohimoinen omakielisen kirjallisuuden uranuurtaja – Yle Häme 9.9.2011.
 Kuopion kaupunginkirjasto: Kalamies Juhani Aho
 Juhani Aho Kirjasampo.fi:ssä
 Juhani Aho 375 humanistia -sivustolla 4.4.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta
 Juhani Ahon viime matka, Suomen Kuvalehti, 27.08.1921, nro 35, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Juhani Ahon kalakavereita, Suomen Kuvalehti, 16.04.1924, nro 15-16, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Teoksia ladattavissa ja kuunneltavissa 
 Vapaasti ladattavia Juhani Ahon teoksia Projekti Lönnrotilla  sekä Project Gutenbergillä
 Kotuksen tekstikorpuksia: Juhani Aho
 Juhani Ahon teoksia SKS:n digikirjastossa, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2008.
 Juhani Ahon teoksia Kansalliskirjaston digitoimina
 Helsinkiin vapaana äänikirjana LibriVoxissa
 Rautatie vapaana äänikirjana LibriVoxissa
 Yle Areena: Juhani Aho: Papin rouva. Äänikirja (mp3). Lukijana Tarja Keinänen
 Yle Areena: Juhani Aho: Helsinkiin. Äänikirja (mp3). Lukijana Juha Kandolin
 Yle Areena: Juhani Aho: Matkakuvia. Äänikirja (mp3). Lukijana Esko Salervo
 Yle Areena: Juhani Aho: Juha. Äänikirja (mp3). Lukijana Erja Manto
 Yle Areena: Juhani Aho: Lapsuuden muistoja ja lastuja. Äänikirja (mp3). Lukijana Juha Kandolin
 Yle Areena: Z. Topelius: Välskärin kertomuksia. Suomennos Juhani Aho. Äänikirja (mp3). Lukijana Esko Salervo
 Juhani Aho E-books and Audiobooks

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset novellikirjailijat
Suomentajat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1861 syntyneet
Vuonna 1921 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit