Mikko Juva

Mikko Einar Juva (vuoteen 1935 Juvelius; 22. marraskuuta 1918 Kaarlela – 1. tammikuuta 2004 Turku) oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispa ja yliopistomies, oppiarvoltaan teologian ja filosofian tohtori. Hän loi poikkeuksellisen laaja-alaisen uran sekä yliopiston ja kirkon että valtakunnanpolitiikan palveluksessa.

Ura 
Turun yliopiston rehtorin Einar W. Juvan poika lähti isäänsä seuraten akateemiselle uralle. Juva väitteli filosofian (historian) tohtoriksi Turun yliopistosta 1950 väitöskirjalla Suomen sivistyneistö uskonnollisen vapauden murroksessa, ja teologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1955 väitöskirjalla Varsinais-Suomen seurakuntaelämä puhdasoppisuuden hallitsemina vuosisatoina. Papiksi Juva vihittiin 1943, ja hän toimi sotilaspappina jatkosodassa. Toimittuaan Suomen kristillisessä ylioppilasliitossa 1944–1957 hänet valittiin isänsä jälkeen Turun yliopiston Suomen historian professoriksi. Einar ja Mikko Juva kirjoittivat yhdessä viisiosaisen Suomen kansan historian (1964–1967).

Juva työskenteli myöhemmin myös Helsingin yliopiston kirkkohistorian professorina (1962–1978). Hän toimi myös Helsingin yliopiston vararehtorina 1968–1971, rehtorina 1971–1973 ja kanslerina 1973–1978. Juvan vuodet Helsingin yliopiston johdossa osuivat 1960–1970-luvun opiskelijaradikalismin kuohuvimpiin vuosiin, ja hän oli yksi Suomen yliopistolaitoksen kärkihahmoja taistelussa yliopistojen hallintouudistuksesta.  

Yliopistouransa ohessa Juva toimi myös valtakunnanpolitiikassa: hänet valittiin 1965 perustetun Liberaalisen Kansanpuolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi, mutta hänen kautensa kansanedustajana (1964–1966) ja puoluejohtajana (1965–1968) jäivät lyhyiksi. Vuonna 1981 LKP tiedusteli Juvaa ehdokkaakseen seuraavan vuoden presidentinvaaliin, mistä hän kieltäytyi. Tamminiemen pesänjakajat -kirjan mukaan poliitisten juonittelujen ulkopuolella pysytellyt Juva olisi saattanut olla varteenotettava ehdokas siinä tapauksessa, että presidentinvaali olisi ajautunut porvaripuoleiden kesken umpisolmuun.

Arkkipiispana 
Pitkään Luterilaisen maailmanliiton johtotehtävissä toiminut Juva valittiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispaksi 1978. Hän ei ollut tätä aiemmin toiminut varsinaisessa papin virassa. Juva oli vapaamielinen teologi, joka pyrki aktiivisesti uudistamaan kirkon hallintoa ja otti rohkeasti kantaa yhteiskunnallisiin kysymyksiin. Tästä syystä hän joutui eri linjoille joidenkin kirkollisten ryhmittymien kanssa. Myös arkkipiispan työmäärä oli Juvan mielestä liian suuri. Juva jäi 1982 ennenaikaiselle eläkkeelle arkkipiispan virasta. 

Juva oli tärkeä vaikuttaja myös kirkkojen välisessä ekumeenisessa liikkeessä. Hän vastasi vuonna 1963 Helsingissä pidetyn Luterilaisen maailmanliiton kokouksen järjestelyistä. Vuosina 1963–1970 Juva oli kyseisen liiton teologisen komission puheenjohtaja ja 1970–1977 maailmanliiton puheenjohtaja.

Suku
Mikko Juva oli Turun yliopiston Suomen historian professorin ja rehtorin Einar W. Juvan poika. Hänen äitinsä oli Lempi (o.s. Kaila). Vuonna 1946 Juva meni naimisiin lääketieteen lisensiaatti Riitta Eleonora Brofeldtin kanssa. Jäätyään leskeksi vuonna 1990 Juva meni naimisiin agrologi Maisu Maija-Liisa Hägglundin (ent. Laurén) kanssa vuonna 1991. Juvalla oli neljä lasta: Kersti (s. 1948), Simo (s. 1950), Elina (s. 1953) ja Katriina (Kati) (s. 1958).

Poika Simo Juva toimi Lohjan kaupunginjohtajana ja tytär Kersti Juva Setan varapuheenjohtajana. Mikko Juva toimi eläkkeellejäämisensä jälkeen aktiivisesti mm. seksuaalivähemmistöjen oikeuksia ajavassa Yhteys-liikkeessä.

Teoksia 

 Augustinuksen valtiokäsitys ja sen perusteet (1945)
 Suomen sivistyneistö uskonnollisen vapaamielisyyden murroksessa 1848–1869 (väitöskirja, FT, 1950) 
 Varsinais-Suomen seurakuntaelämä puhdasoppisuuden aikana (väitöskirja, TT, 1955)
 Rajuilman alla (1956) 
 Valtiokirkosta kansankirkoksi (1960)
 Suomen kansan historia I–V (Einar W. Juvan kanssa, 1964–67)
Tästä on kysymys (Martti Simojoen kanssa, 1965) 
 Kirkon parlamentti (1976)
 Seitsemän puhetta isänmaasta (1981)
 Jumalan maailma ja ihmisten (1982)
 Aika ajatella, aika uskoa (1985)
 Mies etsi vapautta: L. P. Tapanisen elämä. Kirjaneliö 1989. ISBN 951-600-781-3.
 
 Aika etsiä ja aika löytää (1998)

Kunniamerkit
 Suomen Leijonan ritarikunnan suurristi
 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajamerkki
 Vapaudenristin ritarikunnan 3. luokan vapaudenristi
  Vapaudenristin ritarikunnan 4. luokan vapaudenristi tammenlehvän kera
  Vapaudenristin ritarikunnan 4. luokan vapaudenristi
  Oranian kuningasperheen ritarikunnan suurristi
  Venäjän ortodoksisen kirkon Pyhän Vladimirin ritarikunnan 1. luokan kunniamerkki
  Saksan liittotasavallan ansioritarikunnan suurristi
Lähde:

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 
 Itse asiassa kuultuna, tv-haastattelu vuodelta 1983, 62 min, Yle Areena.
 

Turun yliopiston professorit
Helsingin yliopiston professorit
Helsingin yliopiston rehtorit
Helsingin yliopiston kanslerit
Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajat
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispat
Suomalaiset historioitsijat
Kansanedustajat
Varsinais-Suomen vaalipiiri
Suomalaiset liberaalit poliitikot
Suomalaiset professorit
Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon saajat
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet