Akselin kaltevuus

Akselin kaltevuus (akselikallistuma) on taivaankappaleen (yleensä planeetan) pyörimisakselin kaltevuus taivaankappaleen ratatason kohtisuoraa (tai radan kohtisuoraa tai kiertoradan akselia) vastaan. Yleensä planeettojen pyörimisakselit ovat lähes pystyssä eli kohtisuorassa ratatasoonsa nähden. Maan akselin kaltevuus on noin 23,5° ja sen ansiosta meillä on  vuodenajat ja kautta maapallon tasaisemmat elinolosuhteet. 

Jupiter pyörii lähes pystyssä, mutta Uranuksen akseli on lähes ratatason suuntainen. Maan ja Marsin akselikallistuman suuruus vaihtelee tuhansien vuosien kuluessa, minkä on arveltu vaikuttaneen jääkausien syntymiseen. Myös Maan akselikallistuman suunta vaihtelee noin 26 000 vuoden jaksoksi, mitä sanotaan prekessioksi. Yleisestä poikkeavien akselin kaltevuuksien arvellaan johtuneen suurista katastrofaalisista törmäyksistä planeettojen muodostumisen aikana.

Taivaankappaleiden akseleiden kaltevuuksia
Akselin kaltevuuden kulmaa määritettäessä täytyy tietää missä suunnassa on pyörimisakselin pohjoisnapa (=planeetan pohjoisnapa) ja kiertoradan akselin pohjoisnapa. 

Perinteisesti pohjoisnapa on määritelty oikean käden säännöllä: jos käden sormien suunta vastaa pyörimissuuntaa, on pohjoinen ylös nostetun peukalon suunnalla. Tällä tavalla määriteltynä Aurinkokunnassa on kaksi planeettaa joiden pohjois- ja etelänavat ovat "ylösalaisin": Venus ja Uranus. Niiden lisäksi ylösalaisin olevat navat tiedetään olevan myös suurella transneptunisella kohteella, Plutolla. Toisaalta Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni (engl. lyh. IAU) määritti vuonna 1982 taivaankappaleen pohjoisnavan olevan se napa, joka on Maan kiertoradan pohjoispuolen suunnalla.  Edellä mainituista syistä Venukselle, Uranukselle ja Plutolle voidaan ilmoittaa kaksi eri lukua akselin kaltevuudelle.

Katso myös

Prekessio

Lähteet 

Planeettatutkimus