Benjamin Netanjahu

Benjamin Netanjahu () (s. 21. lokakuuta 1949 Tel Aviv) on israelilainen Likud-puoluetta edustava poliitikko, joka on toiminut Israelin pääministerinä kolmeen otteeseen, viimeksi joulukuusta 2022 lähtien. Aiemmin hän oli pääministerinä vuosina 1996–1999 ja 2009–2021 sekä ulkoministerinä 2002–2003 ja valtiovarainministerinä 2003–2005.

Perhe ja nuoruus 
Netanjahu syntyi vuonna 1949 Tel Avivissa Israelissa juutalaiseen perheeseen, jonka isänpuoleinen suku on puolanjuutalaista alkuperää. Hänellä on myös sefardijuutalaisia juuria. Isä Benzion Netanjahu oli juutalaisen historian professori ja revisionistista sionismia kannattaneen Ze'ev Jabotinskyn entinen avustaja. Yliopistourallaan Benzion Netanjahu erikoistui espanjanjuutalaisten historiaan. Benjaminin vanhempi veli Jonathan Netanjahu kuoli  Entebben operaatiossa pelastaessaan israelilaisia panttivankeja Ugandassa.

Netanjahu vietti varhaisen lapsuutensa Jerusalemissa. Vuodet 1956–1958 ja 1963–1967 hän asui perheensä kanssa Yhdysvalloissa. Vuonna 1967 hän palasi Israeliin ja liittyi Israelin puolustusvoimien Sayeret Matkal -erikoisjoukkoyksikköön. Hän lopetti palveluksensa puolustusvoimissa vuonna 1972 ja palasi Yhdysvaltoihin opiskelemaan arkkitehtuuria Massachusetts Institute of Technology -korkeakoulussa. Seuraavana vuonna kuitenkin puhkesi Jom kippur -sota, ja Netanjahu palasi Israeliin taistelemaan sotaan. Sodan päätyttyä hän palasi Yhdysvaltoihin jatkamaan opintojaan ja valmistui maisteriksi 1976. Lisäksi hän on opiskellut valtiotiedettä MIT:ssä ja Harvardin yliopistossa.

Poliittinen ura

Uran alkuvuodet 
Vuonna 1984 Netanjahu nimettiin Israelin YK-edustajaksi, jona hän toimi vuoteen 1988, jolloin hänet valittiin knessetiin. 1993 hänet valittiin ensimmäisen kerran Likudin puheenjohtajaksi.

Ensimmäinen pääministerikausi 
Vuonna 1996 pääministeri valittiin Israelissa ensimmäistä kertaa suoralla vaalilla. Yllättäen Netanjahu voitti ennakkosuosikki Shimon Peresin, mutta työväenpuolue voitti enemmistön knessetissä. Netanjahu joutui ottamaan hallitukseensa kaksi uskonnollista pienpuoluetta, joiden sosiaalipolitiikka söi uskottavuutta hänen uusliberalistisilta talousuudistuksiltaan. Vuonna 1997 hän luovutti Hebronin kaupungin palestiinalaishallinnolle.

Ensimmäisen pääministerikauden jälkeen 
Hävittyään pääministerivaalin Ehud Barakille vuonna 1999 Netanjahu vetäytyi politiikasta pariksi vuodeksi. Vuonna 2002 Netanjahu nimitettiin ulkoministeriksi Ariel Sharonin hallitukseen. Aikaisemmin samana vuonna Netanjahu puhui Yhdysvaltain kongressissa, jossa hän ilmaisi vahvasti tukevansa Yhdysvaltojen hyökkäystä Irakiin ja pyrkimystä syrjäyttää Saddam Hussein. Vuoden 2003 vaalien jälkeen hänestä tuli valtiovarainministeri Sharonin toiseen hallitukseen, jossa hän leikkasi sosiaalietuuksia. Netanjahu erosi ministerin tehtävistä 9. elokuuta 2005 hallituksen hyväksyttyä vetäytymisen Gazan kaistalta. Hänet valittiin toisen kerran Likudin puheenjohtajaksi 20. joulukuuta 2005.

Toinen pääministerikausi 
Likudin puheenjohtajana Netanjahusta tuli automaattisesti puolueen pääministeriehdokas vuoden 2009 parlamenttivaaleissa. Hänen kampanjansa verkkosivustoon otettiin mallia väreissä, fonteissa ja sosiaalisen median käytössä Yhdysvaltain presidentiksi valitulta Barack Obamalta. Vaikka Likud sai vaaleissa vähemmän ääniä kuin Tzipi Livnin Kadima, yhdessä oikeistopuolueiden kanssa sillä oli hallussaan yli puolet knessetin paikoista, ja näin Netanjahusta tuli pääministeri.

Netanjahu puhui YK:n yleiskokoukselle 24. syyskuuta 2009. Puheessaan hän muun muassa tyrmäsi Iranin presidentti Mahmud Ahmadinežadin väitteet, ettei holokaustia koskaan tapahtunut. Netanjahu kritisoi myös Iranin ydinohjelmaa ja vertasi maata Natsi-Saksaan.

Vastoin Yhdysvaltain presidentin Barack Obaman kantaa, jonka mukaan Israelin ja Palestiinan rajojen täytyy perustua vuotta 1967 edeltäviin rajoihin, joihin voidaan tehdä molemminpuolisia aluevaihtoja, Netanjahu vaatii pysyvää sotilaallista läsnäoloa Jordanin laaksossa, koko Jerusalemia Israelille ja miehitetyille alueille rakennettujen siirtokuntien liittämistä Israeliin. Israelin ja palestiinalaisten välinen rauhanprosessi keskeytyi syyskuussa 2010. Netanjahu on sanonut, ettei itsenäistä palestiinalaisvaltiota "synny hänen pääministeriaikanaan".

Vuoden 2013 parlamenttivaalien jälkeen muodostettiin Netanjahun III hallitus.

Netanjahu suututti demokraatit puhumalla Yhdysvaltain kongressissa maaliskuussa 2015. Vierailusta ei ollut sovittu Valkoisen talon eikä kongressin demokraattien kanssa. Netanjahu oli kutsuttu puhumaan Washingtonin edustajainhuoneen puhemiehen John Boehnerin aloitteesta. Puheessaan Netanjahu varoitti Iranin aggressiivisuudesta ja vastusti Iranin kanssa neuvoteltavaa sopimusta sen ydinaseohjelmasta. Israelin turvallisuuspalvelu Mossadin mukaan Netanjahu johti YK:ta harhaan vuonna 2012 väittämällä, että Iran kykenisi rakentamaan ydinaseen vuodessa. Yhdysvaltain ulkoministeri John Kerry on muistuttanut, että Netanjahu vieraili Yhdysvaltain kongressissa puhujana myös vuoden 2002 lopulla, jolloin hän kehotti Yhdysvaltoja hyökkäämään Irakiin.

Likud-puolue voitti vuoden 2015 parlamenttivaalit ja Netanjahu aloitti kolmannen kautensa pääministerinä 7. toukokuuta 2015. Tammikuun alussa vuonna 2017 uutisoitiin Netanjahun olevan epäiltynä lahjusten ottamisesta kahdelta liikemieheltä, israelilaiselta ja ulkomaalaiselta. Kyse on tätä tapausta laajemmasta korruptiota koskevasta tutkinnasta. Netanjahu on kertonut julkisuuteen, ettei hän toiminut lain vastaisesti. Hän on epäiltynä myös toisessa lahjustapauksessa, jossa epäillään, että hän olisi lupaillut israelilaiselle lehdelle määräävänsä rajoituksia sen kilpailijoille, jos lehti tekisi hänestä myönteisempiä juttuja. Myöhemmin saman vuoden maaliskuussa uutisoitiin, että Netanjahu on uhannut hajottaa Israelin nykyisen hallituksen yleisradioyhtiötä koskevan kiistan vuoksi. Israelin politiikan tuntijat ovat kuitenkin esittäneet, että näin hän haluaisi vain kääntää huomion pois häneen kohdistuneista rikosepäilyistä ja vältellä poliisitutkintoja, joita on ollut tätä edeltävinä viikkoina runsaasti. Mahdollisten syytteiden nostaminen voisi horjuttaa Israelin nykyistä hallitusta. Israelin edellisistä vaaleista oli uutisointihetkellä vain kaksi vuotta aikaa. Seuraavat vaalit oli määrä järjestää marraskuussa 2019. Monien Netanjahun puoluetovereiden kerrottiin vastustavan ennenaikaisia vaaleja.

Israelin politiikassa 2020-luvulle tultaessa merkittävimmät puolueet ovat Benjamin Netanjahun johtama Likud, joka vastustaa Palestiinan valtiota, kannattaa siirtokuntia ja tukee talouselämässä yksityistämistä. Likud on voimakkaasti henkilöitynyt pitkäaikaiseen pääministeriin Netanjahuun. Tärkeimmäksi vastavoimaksi Likudille on noussut Sininen ja valkoinen -koalitio  (Kahol Lavan). Tätä keskustalaista koalitiota johtaa entinen armeijan komentaja Benny Gantz. Koalitio luotiin vastavoimaksi Netanjahulle. Entinen sosialidemokraattinen valtapuolue työväenpuolue Avoda on hiipunut ja menettänyt huomattavasti merkitystään. Sekä Likudilla että Benny Gantzin johtamalla koalitiolla on liittolaisinaan useita pienempiä ryhmiä, jotka yrittävät saavuttaa etuja omille viiteryhmilleen. Israel ajautui loppuvuonna 2019 sisäpoliittiseen umpikujaan. Maassa pidettiin parlamenttivaalit vuonna 2019 kaksi kertaa, huhtikuussa ja syyskuussa. Hallitusta ei saatu muodostettua, sillä vaalit johtivat molemmilla kerroilla käytännössä ratkaisemattomaan tasatulokseen. Syyskuun 2019 parlamenttivaaleissa Likud sai 32 paikkaa ja Sininen ja valkoinen sai 33 paikkaa, Sekä Netanjahu että Gantz epäonnistuivat hallituksen muodostamisessa. Avigdor Liebermanin johtama sekulaari ja kansallismielinen Yisrael Beiteinu -puolue ilmoitti, ettei se suostu hallitukseen kummankaan kanssa. Liebermanin johtama puolue edustaa lähinnä venäjänkielisiä maahanmuuttajia. Israelissa oltiin ajautumassa kolmansiin parlamenttivaaleihin vuoden sisällä.

Heinäkuussa 2019 Netanjahusta tuli Israelin historian pisimpään virassa ollut pääministeri, kun hän ylitti Israelin ensimmäisen pääministerin David Ben-Gurionin pääministerikausillaan vuosina 1948-1953 ja 1955-1963 saavuttamat yhteensä 4876 päivää pääministerinä. Likud-puolueen johtaja Netanjahu oli toiminut yhteensä yli 13 vuotta maan pääministerinä vuosina 1996-1999 ja uudelleen vuodesta 2009 lähtien. Netanjahu siirtyi 2010-luvulla yhä enemmän oikealle ja leimautui nationalistiksi.

Marraskuussa 2019 maan ylin oikeusviranomainen ilmoitti nostavansa pääministeri Netanjahua vastaan syytteet korruptiosta. Syytteiden mukaan Netanjahu on ottanut vastaan merkittäviä lahjoituksia eräiltä liikemiehiltä. Netanjahu itse kiistää syytökset ja sanoo niitä noitavainoksi. Netanjahu pyrki välttämään oikeudenkäynnin syytesuojaa hakemalla. Oikeudenkäynti kuitenkin aloitettiin toukokuussa 2020. Syytteet nostettiin lahjonnasta, petoksesta ja luottamusaseman väärinkäytöstä.

Kolmas pääministerikausi 
Toukokuussa 2020 Netanjahu muodosti vaikeiden neuvottelujen jälkeen sisäpoliittisessa umpikujatilanteessa yhteistyöhallituksen Likud-puolueensa ja sen pääkilpailijan Sininen ja valkoinen -liittouman kanssa. Kolmivuotisen hallitussopimuksen mukaan Netanjahu olisi jatkanut pääministerinä ensimmäiset puolitoista vuotta, jonka jälkeen pääministeriksi olisi siirtynyt Benny Gantz. Vuonna 2021 Naftali Bennettin ja Yair Lapidin kokoama koalitiohallitus syrjäytti Netanjahun, josta tuli oppositiojohtaja. Koalitiohallitus jäi lyhytikäiseksi, ja vuoden 2022 lopussa Netanjahu palasi kuudennen kerran pääministeriksi.

Netanyahun hallitus alkoi ajaa suurimittaisia muutoksia maan oikeusjärjestelmään.
Kiistanalaisimman muutoksen mukaan knesset voisi määräenemmistöllä 61 ääntä 120:sta kumota korkeimman oikeuden päätöksiä. Israelin perustuslain puutteen vuoksi toimeenpanovallan ja tuomiovallan jako on heikko ja hallituksella on aina enemmistö knessetissä. Muutos antaisi kulloinkin vallassa olevalle hallitukselle diktaattorin oikeudet.
Perustuslain asemasta Israelissa on "peruslakeja", mutta ei ole määritelmää sille mitkä lait näihin kuuluvat, eikä niiden säätämisessä ole mitään eroa tavallisiin lakeihin. Netanyahun hallitus haluaa että korkein oikeus ei voisi kumota peruslakeja. Hallituksen suunnitelman mukaan knesset voisi määritellä säätämänsä lain peruslaiksi, joihin oikeus ei voisi puuttua.

Kevättalvella 2023 Israelissa oli suuria mielenosoituksia Netanyahun hallituksen aikeita vastaan.

Israel yritti siirtää huomiota ulkoisiin uhkiin ratsaamalla islaminuskoisten Al-Aqsan moskeijan, pommittamalla useaan otteeseen Syyriaa, Libanonia ja Gazan kaistaa.
Syyria vastasi viimein iskuihin ampumalla ohjuksia Israeliin huhtikuussa 2023.

Yhdysvalloista vuotaneista salaisista dokumenteista paljastui että Israelin tiedustelupalvelu Mossad oli lietsonut hallituksen vastaisia mielenosoituksia. Se myös tarkoitti että Yhdysvaltain signaalitiedustelu ja CIA olivat vakoilleet Israelia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Benjamin Netanjahun virallinen sivusto

Israelin pääministerit
Israelin ulkoministerit
Valtiovarainministerit
Puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt