Ristiina

Ristiina () on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Etelä-Savon maakunnassa. Ristiina liittyi osaksi Mikkeliä vuonna 2013. Kunnassa asui lakkautushetkellä  ihmistä, ja sen pinta-ala oli  km2, josta  km2 oli vesistöjä. Väestötiheys oli  asukasta/km2.

Ristiinan naapurikuntia olivat Hirvensalmi, Mikkeli, Mäntyharju, Puumala ja Suomenniemi.

Historia

Ristiina kuuluu Savon vanhimpiin asutusalueisiin, vaikkei se olekaan Savon vanhimpia pitäjiä. Kivikaudenaikaisia asuinpaikkoja on nimittäin löydetty muun muassa Hartikkalan kylästä ja kalliomaalauksia Astuvansalmesta ja Uittamonsalmesta. Useat maalaukset kertovat esihistoriallisen pyyntiväen asettumista paikkakunnalle.

 Keskiajan ajan, Pähkinäsaaren rauhasta vuoteen 1534 asti Ristiinankin alueen asioita hoidettiin Viipurista.
 Seuraavan sadan vuoden ajan (1534–1634) Ristiina kuului Savonlinnan linnalääniin ja Olavinlinnan voudin alaisuuteen. Tällöin oli Pellosniemen pitäjäkin olemassa.
 1634 päättyi linnaläänien aika ja uusiksi hallintopiireiksi tulivat läänit, hallinnon keskuspaikoiksi lääninhallitukset ja niiden esimiehiksi taas maaherrat.
 1634–1721 Ristiina kuului siis Viipurin ja Savonlinnan lääniin, jonka keskus sijaitsi Viipurissa.
 1721–1747 Ristiina kuului Savonlinnan ja Kymenkartanon lääniin. Tämän hallintopaikkana oli Lappeenranta.
 1747–1775 Kymenkartanon ja Savon lääniin, keskuspaikkana Loviisa.
 1775–1831 Kymenkartanon lääniin, hallintopaikka Heinola.
 Vuodesta 1831 Ristiina kuului Mikkelin lääniin, jonka hallintokeskus oli ensin Heinolassa ja vuodesta 1843 Mikkelin kaupungissa.
 Vuodesta 1997 Ristiina kuului Itä-Suomen lääniin. Tämänkin läänin pääkaupunkina oli Mikkeli. Läänijaosta luovuttiin kokonaan vuoden 2010 alusta.

1600-luku 
Vuonna 1608 alkoi Ristiinassa läänitysaika. Aluksi osa Ristiinan taloista kuului Menschik/Mentzer Baranoffin läänityksen alaisuuteen. Hänen kuoltuaan 1625 läänitys periytyi hänen pojalleen, majuri, myöhemmin eversti, maaneuvos Klaus Johan Baranoffille. Tämän hallussa läänitys oli Ristiinan perustamisen aikoina.

28.4.1626 myönnettiin Ristiinan alueelta uusi läänitys. Norrköpingin päätöksen ehdoilla Pellosniemen pitäjän Pellosniemen neljänneskunnan Taipaleen kymmeneskunnan läänin sai Berendt Taube von Maydel. Hän kuitenkin myi läänityksensä maanneuvos Hans Wrangelille. Hänenkään hallussaan läänitys ei ollut kauan. 

Vuonna 1646 Wrangel kuninkaalta luvan saatua myi läänityksen Gerhard Löwelle. Kauppa vahvistettiin tammikuussa 1651. Hänellä läänitys oli Ristiinaa perustettaessa. 1640-luvulla läänitetty alue laajeni moninkertaiseksi Suomen kenraalikuvernöörin, Pietari Brahen saamien läänitysten ansiosta .

19.9.1640 Pietari Brahelle myönnettiin Suur-Savon kihlakunnasta Pellosniemen neljänneskunnasta 272 1/12 veromarkan suuruinen läänitys. Tämäkin läänitys annettiin Norrköpingin päätöksen ehdoilla, mutta sitä muutettiin niin, että jos Pietari kuolisi ilman miespuolista perillistä, läänitys periytyisi hänen veljenpojalleen.

12.5.1645 Brahen Suur-Savossa oleva läänitys laajeni lähes kaksinkertaiseksi eli 479 3/8 veromarkan suuruiseksi. Tämän lisäksi läänitys käsitti nyt kyliin kuuluvat autiotilatkin . Kreivi Pietari Brahe otti Ristiinan savolaisläänityksensä hallintopaikaksi ja rakensi sinne Brahenlinnaksi kutsutun kartanon. Nykyään tästä rakennelmasta on jäljellä vain ympärysmuuri Linnanmäen harjanteella.

Ristiina kuului ennen Savilahteen, eli Mikkelin kirkkopitäjään, mutta Pietari Brahen päätöksellä se vuonna 1649 erotettiin itsenäiseksi Kristiinan seurakunnaksi ja nimettiin kreivin vaimon mukaan. Kansa ei nimeä osannut lausua, ja sen suussa pitäjän nimi vääntyi savolaisittain Ristiinaksi. Vuodesta 1901 se on ollut kunnan ja seurakunnan virallinen nimi.

1700-luvulta 1900-luvulle 
Läänityskauden päätyttyä Brahelinnasta tuli everstin virkatalo. Isovihan aikana Brahen aikainen rakennus kuitenkin rappeutui, ja sen tilalle rakennettiin uusi Brahelinna kirkonkylän keskustaan. Vuosina 1777–1779 siellä toimi Georg Magnus Sprengtportenin johtama Suomen ensimmäinen sotakoulu. 1800-luvulla tila oli vuokralla. Myöhemmin rakennus toimi emäntäkouluna, ja nykyisin sen tiloissa on Ristiinan kansalaisopisto.

Kustaa III:n sodan aikaan Ristiinaan perustettiin laivastoasema. Kyyrön taistelu sekä Järvenpään ja Liiansaaren kylissä tapahtuneet vihollisuudet kuuluvat tuon ajan sotamuistoihin. Kustaan sodan ja ensimmäisen maailmansodan aikaisia vallituksia on Ristiinan eteläosassa, valtakunnan itärajan tuntumassa.

1800-luvun lopulla alkoi Ristiinan teollistuminen, kun Löydön höyrysaha perustettiin. Kuomiokosken huopatossutehdas aloitti toimintansa hieman myöhemmin. 1900-luvun alussa Ristiinan eteläosaan oli jo muodostunut Honkataipaleen tukkiradan lisäksi tehdasyhdyskunta.

Pietari Brahe lahjoitti Ristiinalle sen ensimmäisen kirkon, joka rakennettiin ilmeisesti 1648–1649. Pietari lahjoitti kirkolle myös suuren osan sen esineistöstä, josta esimerkkinä mainittakoon alttaritaulu. Hän myös luovutti pappilan tammikuussa 1649 läänitysalueellaan Tukialan kylässä olevan Lauri Sutisen autiotilan kirkkoherran virkataloksi. Nykyinen, Eskel Colleniuksen suunnittelema kirkko kuitenkin pystytettiin vanhan tilalle 1770-luvulla. Ristiinasta löytyy myös Himalansaaren kyläkirkko ja Parikanniemen riihikirkko.  
  
Suomen sodasta tunnetuimmat ristiinalaiset merkkihenkilöt ovat Joachim Zachris Duncker ja Otto Henrik von Fieandt, garibaldilainen vapaustaistelija Herman Liikanen, valtioneuvos G. W. Liukkonen, laamanni Ferdinand Forsström, kielentutkija E. N. Setälä ja lentäjäkapteeni Väinö Bremer.

1900-luku 
Vuonna 1968 Astuvansalmen pohjoisrannalla pystysuorassa kalliossa havaittiin kivikaudelta peräisin olevat pohjoismaiden suurimmat kalliomaalaukset.

Ristiinan nykyhistorian merkittävimmät vaikuttajat ovat kunnanjohtajana 1970-luvulta vuoteen 2005 toiminut Helge Häkkinen ja Pelloksen tehtaiden perustaja vuorineuvos Aarne J. Aarnio.

1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Ristiinan perinneruoaksi valittiin veteen keitetty, herneistä ja ruisjauhosta, joskus myös ohrajauhosta valmistettu ”sakea rokka”. Muiksi Ristiinan pitäjäruoiksi nimettiin lantturokka ja potaattilimppu.

Liikenneyhteydet
 Kouvolasta ja Lappeenrannasta Mikkeliin vievät valtatiet 13 ja 15 yhdistyvät Ristiinassa vain muutaman kilometrin päässä kuntakeskuksesta.
 Ristiinan Pellosniemellä on syväsatama. Sitä käyttää lähinnä UPM:n Pelloksen vaneritehdas.
 Savon radalta Mäntyharjun Mynttilästä on pistoraide Ristiinaan Pelloksen vaneritehtaille. Ensimmäinen juna radalla kulki 21. marraskuuta 1979. Radalla ei koskaan ole ollut säännöllistä henkilöliikennettä.
 Mikkelin, Ristiinan keskustan ja Pellosniemen välillä on linja-autoyhteys.

Pellos
Ristiinan Pellosniemessä sijaitsevat UPM:n Pelloksen vaneritehtaat. Tehtaat perusti 1960-luvun alussa Aarne J. Aarnio omistamansa Pellos Oy:n nimiin. Ensimmäisenä alueella otettiin käyttöön lastulevytehdas vuonna 1964. Muutaman vuoden päästä käyttöön otettiin myös vaneritehdas. Tehdasalueen läheisyyteen alettiin 1960-luvun alussa rakentaa myös asuinaluetta tehtaan työläisille.

Vuonna 1983 Pellos Oy myytiin Oy Wilh. Schauman Ab:lle, joka myöhemmin fuusioitui osaksi UPM-Kymmeneä. Tällä hetkellä Pelloksella toimii kolme tehdasyksikköä, joissa kaikissa tehdään havuvaneria raaka-aineena kuusi.

Pellosniemessä toimi aikaisemmin Koskenahon höyrysaha. Saha lopetti toimintansa vuonna 1939.

Kylät
Alasjärvi, Haikola, Hangastenmaa, Hanhijärvi, Hartikkala, Hauska, Heikkilä, Heinniemi, Heramäki, Hiirimäki, Himalanpohja, Himalansaari, Huttula, Hytölä, Inkarila, Innala, Jukarila, Juottila, Juvela, Järvenpää, Kaipiala, Kapala, Karhila, Keriniemi, Koivakkala, Koljola, Korhola, Korpela, Kosola, Kuomio, Kuomiolahti, Kurvila, Kylänlahti, Käenniemi, Laasola, Laitiala, Lappilanmäki, Laurikkala, Liiansaari, Liikala, Lintuniemi, Lyytikkälä, Mahkola, Marjoniemi, Mielua, Minkkilä, Mäkelä, Närhilä, Outila, Pakinniemi, Parkatniemi, Pettilä, Puntala, Pylkkälä, Pyrhölä, Pöntilä, Rahikkala, Rikantila, Roinila, Sattila, Savela, Simola, Sokkala, Surno, Syrjälä, Sydänmaa, Taipale, Tarhola, Tiirola, Tiusala, Toijola (Toijala, Kyyrö), Tukiala (Tukialanlahti) (-1845), Tuukkala, Valkola, Vitsiälä, Ylölä, Yövesi

Populaarikulttuurissa
Laulaja Frederik levytti vuonna 1981 kappaleen Ristiinaan.

Katso myös
 Ristiinan yhtenäiskoulu
 Ristiinan lukio
 Ristiinan hyvinvointiasema

Lähteet 
 Mustavalkoinen Pellos – Elämää ja ihmisiä Aarne J. Aarnion aikana 1962–1983, Aarne J. Aarnion aika -muistelmateostyöryhmä 2003.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Ristiinan kylän kotisivut
 Kuninkaankartano
 Järn, Sari ym. (toim.): Kaskisavuista laajakaistaan : Heimari - Löytö - Puntala - Sattila - Vitsiälä. Vitsiälän kyläseura, 2011. ISBN 978-952-92-9355-1. (Fennican mukaan myös verkossa?)

 
Seulonnan keskeiset artikkelit