Tunturivalkokämmekkä

Tunturivalkokämmekkä, aiemmin valkokämmekkä (Pseudorchis straminea, syn. P. albida ssp. straminea, Leucorchis albida subsp. straminea, Leucorchis straminea) on Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa esiintyvä valkokukkainen kämmekkäkasvi. Suomessa laji on hyvin harvinainen ja se on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella. Suomen uhanalaisuusluokituksessa laji on vuonna 2019 arvioitu vaarantuneeksi (VU).

Tunturivalkokämmekkä on aiemmin usein luettu kuuluvaksi samaan lajiin kuin Keski-Euroopassa laajemmin esiintyvä ahovalkokämmekkä (Pseudorchis albida, alalajina P. albida ssp. albida). Tällöin tunturivalkokämmekkä on ollut laajemmin rajatun lajin valkokämmekkä alalajina. Tunturi- ja ahovalkokämmekkää pidetään myös omina lajeinaan.

Ulkonäkö ja koko 
Tunturivalkokämmekän maanalainen versojuurimukula on syvään liuskoittunut. Kasvi kasvattaa 10–25 cm korkean varren, jonka alaosassa on 3–6 vastapuikeaa tai suikeaa lehteä. Varren latvassa oleva hiukan toispuolinen kukinto on harsu latvatähkä, jossa on 5–20 vaniljantuoksuista, torvimaista kukkaa. Kukat ovat väriltään kellertävän valkoisia. Yksittäisen kukan huuli on kolmiliuskainen. Näistä keskimmäinen liuska on sivuliuskoja lyhyempi. Kukan kannus on lyhyt. Tunturivalkokämmekkä kukkii heinä-elokuussa.

Läheinen ahovalkokämmekkä (Pseudorchis albida, P. albida ssp. albida) on rotevampi kuin tunturivalkokämmekkä ja sen kukat ovat puhtaamman valkoiset ja lehdet kirkkaamman vihreät. Sitä esiintyy niityillä ja laidunmailla, usein myös lähellä merenpinnan tasoa.

Muista Suomessa tavattavista kämmekkälajeista tunturivalkokämmekkää muistuttaa lähinnä pussikämmekkä (Coeloglossum viride), mutta sen kukat ovat vihertäviä tai ruskehtavia ja kukkien huulen keskiliuska on sivuliuskoja pidempi.

Levinneisyys 
Tunturivalkokämmekkää tavataan Alpeilla, Skandinavian tunturiseuduilla, Kuolan niemimaalla, Islannissa ja Grönlannissa. Laji kasvaa myös parilla alueella Pohjois-Kanadassa. Eräiden arvioiden mukaan Pohjois-Amerikan mantereelle laji on levinnyt ihmisen tuoman rehun mukana Islannista tai Grönlannista jo viikinkiaikana. Suomessa tunturivalkokämmekkää on löydetty vain muutamilta Enontekiön, Utsjoen, Inarin ja Kuusamon tuntureilta. Nykyään laji kasvaa ilmeisesti ainoastaan Utsjoella ja Enontekiöllä Kilpisjärven alueella. Muiden kämmeköiden tapaan tunturivalkokämmekkä saattaa elää vuosikausia maan alla sienirihmojen varassa, joten lajia saattaa yhä esiintyä myös muualla Suomessa vanhoilla kasvupaikoillaan.

Läheinen ahovalkokämmekkä kasvaa paikoitellen Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoseuduilla, Balkanilla sekä Pohjois-Venäjällä Uralille saakka.

Elinympäristö 
Suomessa tunturivalkokämmekkää tavataan lähinnä tuntureiden alapaljakoilta korkeimmillaan 850 metrissä. Kasvupaikat ovat lettosoilla ja tuoreilla tai kuivilla lapinvuokkokankailla. Laji on kalkinvaatija. Tunturivalkokämmekän uhkatekijöitä Suomessa ovat kasvupaikkojen maaston kuluminen sekä laiton kerääminen.

Lähteet 
 Kämmekät, Suomen orkideat. Toim. Korhonen, Mauri & Vuokko, Seppo. Forssan kustannus Oy, Forssa 1987.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Väre, Henry: Valkokämmekkä. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 222.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Tunturivalkokämmekän (Pseudorchis straminea) levinneisyys Suomessa.
 Pohjolan kasvien pauloissa: Pseudorchis straminea – tunturivalkokämmekkä

Kämmekkäkasvit