Suomen kansallismuseo

Suomen kansallismuseo on valtakunnallinen kulttuurihistorian museo, joka vastaa Kansallismuseon lisäksi Hvitträskin, Hämeen linnan, Langinkosken, Louhisaaren, Olavinlinnan, Seurasaaren ulkomuseon, Suomen merimuseon, Tamminiemen ja Vankilan toiminnasta. Kansallismuseo esittelee Suomen historiaa kivikaudelta nykypäivään esinekulttuurin avulla. Suomen kansallismuseo on osa opetus- ja kulttuuriministeriön alaista Museovirastoa.

Suomen kansallismuseolla on noin puolen miljoonan esineen kokoelmat, joita hoitavat museon kokoelma- ja tutkimusyksikkö sekä Kokoelmakeskus. Vakinaista henkilökuntaa on noin 120.

Kansallismuseo-rakennus sijaitsee Helsingin Etu-Töölössä Mannerheimintien varrella Finlandia-taloa vastapäätä. Kansallismuseon arkkitehtuurissa on nähtävissä kansallisromanttiseen tapaan piirteitä keskiaikaisista suomalaisista kirkoista ja linnoista. Museon tyylissä näkyvät vahvasti jugendin sekä art noveaun piirteet.

Historia 
Suomen kansallismuseo sai alkunsa vuonna 1887, jolloin Helsingin yliopiston konsistori pyysi senaattia ottamaan haltuunsa yliopiston historiallis-kansatieteellisen museon, osakuntien, Suomen muinaismuistoyhdistyksen sekä muinaistieteellisen toimikunnan kokoelmat ja hankkimaan niille sopivat näyttelytilat. Kokoelmat siirtyivät lopulta valtion haltuun vuonna 1893.

Vuonna 1888 muinaistieteellinen toimikunta luovutti senaatille Eliel Aspelinin laatiman suunnitelman museorakennuksen toteuttamisesta. Paikaksi ehdotettiin Tähtitornin vuorta tai Nikolainkadun (nykyisen Snellmaninkatu) pohjoispäätä. Kolme vuotta myöhemmin yleisten rakennusten ylihallituksen pääjohtaja Sebastian Gripenberg laati kustannusarvion sekä alustavat luonnokset, jotka muutosten jälkeen hyväksyttiin vuoden 1894 valtiopäivillä. Museon paikaksi valittiin Tähtitornin vuoren pohjoisrinne.

Vuonna 1895 museolle alettiin kuitenkin kenraalikuvernööri Fjodor Heidenin ja senaatin määräyksestä etsimään sopivampaa paikka, jollainen löydettiin Töölön Fjälldalista. Helsingin kaupunginvaltuusto luovutti tontin keväällä 1898, mutta museon rakentaminen viivästyi edelleen, kun uusi paikka aiheutti muutoksia piirustuksiin ja kustannusarvioon. Uudet piirustukset valmistuivat vuonna 1899, mutta ne eivät saaneet kaikkien osapuolten hyväksyntää. Rakennuksen tyyliä pidettiin nyt vanhanaikaisena, ja samalla katsottiin, että museorakennuksen pitäisi olla helposti laajennettavissa kokoelmien edelleen kasvaessa vuosikymmenten mittaan. Vuonna 1901 senaatti julisti arkkitehtikilpailun museorakennuksen suunnittelusta. Palkintolautakunnan puheenjohtajana toimi valtionarkeologi J. R. Aspelin, ja sen ulkomaisina jäseninä olivat arkkitehdit I. G. Clason ja Martin Nyrop. Voittajaksi selvisi arkkitehtitoimisto Gesellius, Lindgren, Saarisen suunnitelma, joka hyväksyttiin senaatissa vuonna 1905. Rakennustyöt aloitettiin vielä samana syksynä, mutta vuosien 1905–1907 levottomuudet viivästyttivät töitä niin, että rakennus valmistui vasta vuonna 1910. Senaatin myöntämän rahoituksen niukkuudesta johtuen sisätiloja ei kuitenkaan saatu kuntoon vielä useaan vuoteen.

Kansallismuseo päästiin avaamaan vasta vuonna 1916, jolloin yleisölle avattiin kansatieteellinen kokoelma sekä ylempiä säätyjä esittelevä Suomen historiallisen ajan kokoelma. Vuonna 1920 avattiin Suomen kivi- ja pronssikauden kokoelmat sekä vuonna 1923 Suomen rautakauden kokoelma, ulkomainen esihistoriallinen kokoelma ja suomalais-ugrilaisten kansojen kansatieteellinen kokoelma. Rahakokoelmat avattiin vasta myöhemmin 1920-luvulla.

Museorakennuksen arkkitehtuuri 
Kansallismuseon rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Gesellius, Lindgren, Saarinen. Toimiston lopetettua toimintansa museon suunnittelua jatkoi Eliel Saarinen. Ulkoasu jäljittelee vapaasti Suomen eri aikakausien arkkitehtonisia aiheita, muun muassa keskiaikaisia kirkkoja ja linnoja. Arkkitehtuuri edustaa kansallisromantiikkaa, ja sisäosat ovat pääasiassa jugendia. Museo rakennettiin vuosina 1905–1910, ja se avattiin yleisölle vuonna 1916. Museo on rakennettu Uudenkaupungin harmaasta graniitista, jota louhittiin muun muassa Lepäisten saaresta. Museo nimettiin virallisesti Suomen kansallismuseoksi maan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1917. Viimeisimmän suuren peruskorjauksen jälkeen museo avattiin heinäkuussa 2000.

Museon sisääntuloaulan katossa on Akseli Gallen-Kallelan maalaamat Kalevala-aiheiset kattofreskot, joita pääsee katsomaan ilman pääsymaksua. Vuonna 1928 maalattujen freskojen esikuvana olivat Gallen-Kallelan vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen paviljonkiin maalaamat freskot.

Museon pääoven vieressä on Emil Wikströmin veistos Karhu.

Kansallismuseon torni peruskorjattiin vuonna 2017. Korjauksen yhteydessä kaikki tornin kivet valokuvattiin, dokumentoitiin, numeroitiin ja irrotettiin yksi kerrallaan. Lämmityskaapeleitten asentamisen ja tuuletuskanavien rakentamisen jälkeen kivet asennettiin uudelleen täysin samaan kohtaan kuin missä ne aiemmin sijaitsivat, ja välit täytettiin laastilla. Tornin sisäpuoli, aukot, ovet ja parvekkeet entisöitiin. Pääovi valaisimineen konservoitiin.

Lisärakennus 
Kansallismuseo, Museovirasto ja Senaatti-kiinteistöt järjesti vuonna 2019 arkkitehtuurikilpailun museon lisärakennuksen suunnittelusta. Kilpailun ensimmäiseen osaan tuli 185 ehdotusta, joista toiseen vaiheeseen valittiin viisi suunnitelmaa. Kilpailun voitti lopulta JKMM Arkkitehtien teos Atlas, jonka julkisivussa on lasia ja massiivirakenteita. Näyttelytilat ovat maan alla, ja rakennuksen kaareva katto näkyy maanalaisten tilojen aulaan. Suunnitelmiin kirjattiin, että rakennuksen olisi tarkoitus valmistua vuonna 2025.

Laajennusosan rakentaminen alkaa syksyllä 2023 ja museo suljetaan yleisöltä lokakuun puolivälissä 2–3 vuodeksi. Rakennushankkeen arvioidaan maksavan 55 miljoonaa euroa.

Näyttelyt

Perusnäyttelyt 
Kansallismuseon perusnäyttelyt uudistetaan täysin vuosina 2016–2021. Ensimmäisenä uudistettiin esihistoriaa käsittelevä näyttely, joka avautui täysin uudenlaisena 1. huhtikuuta 2017. Näyttelyssä ovat esillä ensimmäisinä museokokoelmaan liitetyt esineet kultakin esihistorian kaudelta: vasarakirves kivikaudelta, olkakirves pronssikaudelta ja rautakaudelta keihäänkärki. Näyttely etenee temaattisesti alkuperään, liikkumiseen, kohtaamiseen, materiaalisuuteen ja maailmankuvaan liittyvien esineiden kautta. Itsenäisyyden aikaa käsittelevä Suomen tarina näyttely avautui vuoden 2017 lopulla. Näyttely etenee väljästi aikajärjestykseen asetettujen teemojen kautta autonomian ajasta tähän päivään saakka. Näyttelyn lopussa on vitriini, jossa esitellään tämän hetken tallentamista eli nykydokumentointia ajankohtaisen aiheen kautta. Suomalaisen yhteiskunnan ja kulttuurin muutosta keskiajalta Suomen itsenäistymiseen kuvaava näyttelyosuus on uudistumassa ja avautuu 2021.

Vaihtuvat näyttelyt 
Kansallismuseossa on vuosittain kaksi suurempaa vaihtuvaa näyttelyä sekä pienempiä lyhytaikaisia pop up -näyttelyitä.

Kuvia Kansallismuseosta

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Suomen kansallismuseon ylijohtaja Elina Anttila 375 humanistia -sivusto 3.7.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.

Helsingin museot

Gesellius-Lindgren-Saarinen-toimiston suunnittelemat rakennukset
Eliel Saarisen suunnittelemat rakennukset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Museoviraston museot
Etu-Töölö
Helsingin jugendrakennukset