Rintamäkeläiset

Rintamäkeläiset on suomalainen sarjanäytelmä. Maaseudulle sijoittuvan aikalaisdraaman tuotti TV2 Teatteritoimitus ja se ensiesitettiin vuosina 1972–1978. Muodoltaan jatkuvajuonisen sarjan käsikirjoitti Reino Lahtinen. Ohjaajina toimivat Veijo Pasanen ja Pertti Nättilä. DVD-kokoelmana Rintamäkeläiset julkaistiin 2013. Aluksi sarjaa esitettiin mustavalkoisena, väriin sarja siirtyi vuonna 1974.

Rintamäkeläiset kertoo kahden pientilallisperheen, Rintamäkien ja Honkosten, elämästä aikana, jolloin heidän elinkeinonsa kannattavuus on vaakalaudalla. 1970-luvun Suomen puoluepolitisoitunut ajanhenki näkyy vahvasti Rintamäkeläisten tematiikassa.

Näyttelijät

Rintamäet

Honkoset

Kylän väkeä

Yhden jakson roolihenkilöitä

Tuotanto
Rintamäkeläisten tuotantohenkilöstö oli suurelta osin sama kuin 1960-luvun suosikkisarjassa Heikki ja Kaija. Ohjaaja Pertti Nättilä työskenteli Yleisradio TV2:ssa ajanviete- sekä lasten- ja nuortenohjelmien toimituspäällikkönä 1960- ja 1970-luvuilla. Hän teki kumpaistakin televisiosarjaa varsinaisen toimensa ohessa. Molempien sarjojen näyttelijät koottiin Tampereen Työväen Teatterin ammattinäyttelijöistä, ja he tekivät televisiotyönsä enimmäkseen vapaa-ajallaan ikään kuin harrastuksena. Rintamäkeläisten tarinan kehitti kirjailija Reino Lahtinen Nättilän idean pohjalta. Alun perin Nättilän aikeena oli saada sarjansa näyttelijäksi ja henkilöohjaajaksi Vili Auvinen, joka kuitenkin kieltäytyi. Auviselle suunnitellun tehtävän otti vastaan Veijo Pasanen.

Henkilöt
Sarjanäytelmän ytimessä ovat pientilalliset Antti ja Leena Rintamäki sekä heidän naapurinsa Honkoset. Antti Rintamäki on noin 50-vuotias toisen maailmansodan veteraani. Kiivasluontoinen ja jääräpäinen Antti on jossain määrin viinaanmenevä, ja palaa reissuiltaan usein pienessä huppelissa. Hänen alkoholinkäyttönsä ei muodostu kuitenkaan ongelmaksi. Leena Rintamäki on Anttia muutaman vuoden vanhempi. Luonteeltaan Leena on "itsenäinen", jopa "itsepäinen". Perheessä on kolme lasta, joista Elina ja kuopus Aarne ovat pariskunnan yhteisiä. Katraan vanhin on Leenan tytär Sirkka-Liisa, joka syntyi Leenan nuoruuden rakkaudesta. Hän on keskeinen hahmo sarjan mustavalkoisissa alkupään jaksoissa, mutta jää sittemmin kokonaan pois.

Veikko ja Helmi Honkonen asuvat Rintamäkien naapurissa. Heillä on yksi tytär, Eeva. Veikko on niin ikään toisen maailmansodan veteraani, Antin rintamakaveri. Luonteeltaan hän on sovitteleva ja ottaa asiat rauhallisesti. Veikko on siirtokarjalainen, Haljalan rakentamana hänessä korostuu karjalaisia "heimopiirteitä"; hän on "lupsakka velmuilijatyyppi". Helmi on juoruiluun taipuvainen, sarjan alussa nelikymppinen nainen. Hän ajautuu usein riitaan Antin kanssa.

Rintamäen maatila
Antti ja Leena Rintamäen kuvitteellinen maatila sijaitsee Hämeen ja Satakunnan rajamailla taantuvassa, rakennemuutoksen kourissa kamppailevassa kylässä, jonka valtapuolueita ovat Kepu ja demarit. Tilan pinta-ala on 28 ha, josta peltoa on 5 ha. Rintamäellä on sähkö ja viemäri, mutta ei juoksevaa vettä eikä sisävessaa. Keittiötä kutsutaan tuvaksi ja sen nurkassa on suurikokoinen radiovastaanotin. Sähköliettä ei ole, vaan ruoka laitetaan puuliedellä. Olohuonetta kutsutaan kammariksi, ja sen erääseen nurkkaan on viistosti sijoitettu kuvaputkitelevisiovastaanotin. Olohuoneessa on punatiilinen takka sekä tyypillinen sohvan ja kahden nojatuolin muodostama seurusteluryhmä. Myös makuuhuoneita kutsutaan kammareiksi. Sarjan ja sen myötä 1970-luvun edetessä Rintamäelle rakennetaan puuttuva perusvarustus.

Sekä Rintamäen että Honkosten maatilat ovat saaneet alkunsa toisen maailmansodan aikaisesta pika-asutuslaista. Kumpikin tila on lohkaistu maanhankintalain nojalla kylän mahtitilasta, Kourannevasta, joka puolestaan on päätynyt Niemen isännän omistukseen.

Tematiikka
Rintamäkeläiset tapahtuu suurelta osin Rintamäen tuvassa, sarjan edetessä Honkosten tuvasta tulee toinen keskeinen tapahtumapaikka. Etenkin sarjanäytelmän alussa ulkokohtauksia on vähän; sarjan edetessä niiden osuus hieman lisääntyy. Toiminnan sijaan juonen runkona on dialogi: henkilöt istuvat tyypillisesti kahvipöydässä ja keskustelevat milloin politiikasta, milloin perintöasioista ja ihmissuhteista. Toistuva aihe on myös toinen maailmansota, josta on kulunut kolmisenkymmentä vuotta. Antin ja Veikon sotajutut perustuvat pitkälti käsikirjoittaja Lahtisen omiin sotakokemuksiin.

Keskusteluista kehittyy useimmiten riidanpoikanen. Perintöasioita mutkistaa Sirkka-Liisan asema Leenan muttei Antin rintaperillisenä. Halki sarjanäytelmän kantavana juonena on Rintamäkien ja Honkosten toive yhdistää pientilansa yhdeksi taloudellisesti kannattavaksi maatilaksi, jota isännöisi Aarne Rintamäki vaimonaan Eeva Honkonen. Tätä juonilinjaa seurataan etenkin Rintamäkeläisten alku- ja loppupään jaksoissa. Puolenvälin jaksoissa Rintamäkien ja Honkosten perilliset loistavat poissaolollaan. 1970-luvun ylipolitisoituminen näkyy: Antti on vennamolainen, Veikko on demari ja sivuhenkilöissä on kommunisteja, kokoomuslaisia sekä kepulaisia.

Rintamäkeläisissä on myös komediallisia aineksia, etenkin sarjan puolenvälin jaksoissa, joissa Rintamäen ja Honkosten maatilojen jatkoon liittyvä tarinalinja jää taustalle.

Musiikki
Rintamäkeläisissä ei ole taustamusiikkia eikä tehostettua äänimaisemaa. Sarjan tunnusmelodian sävelsi Paavo Raninen ja se on soitettu sähköuruilla voimakasta vibratoa käyttäen. Raninen nimesi sävellyksensä Pienviljelijän masurkaksi. Turkulaisyhtye Nylon 66’ers levytti melodiasta oman versionsa The Breasthillers.

Vastaanotto
Rintamäkeläiset on eräs 1970-luvun suomalaisista menestyssarjoista. Toukokuussa 1975 sen katsojaluku oli noin 900 000. Jukka Kajava (Helsingin Sanomat) kirjoitti ensimmäisestä jaksosta seuraavasti: "Jatkosta kun en vielä mitään tiedä, voin vain todeta ettei sarjan alku paljon luvannut, mutta tuskin muodostuu esteeksikään etäännyttäessä ikäteatterilta haiskahtavan kulissikomedian ahtaasta elinpiiristä." Tapani Uusiniitty (Aamulehti) kirjoitti: "Silti tämä kakkosen uusi sarjanäytelmä, jonka tv-ohjaus on Pertti Nättilän, on ihmisläheisenä käyttönäytelmänä huomattavasti edellä esimerkiksi Naapurilähiötä, jossa elämä on juuttunut paikoilleen, tai Hanskia, jossa ei ole asiaa edes siteeksi eikä asiallisuutta senkään vertaa, mutta johon silti haalitaan esittäjiä ruudun täydeltä."

Jaksot

Muuta
Rintamäkeläisiä on parodioitu Vintiöissä nimellä "Linnamäkeläiset" sekä Ruonansuu & Petelius Co. -ohjelmassa nimellä "Persmäkeläiset".

Lähteet
Rintamäkeläiset-DVD-julkaisu
Rönty, Markku: Talonpojan tappolinjalla : televisiosarja Rintamäkeläiset 1970-luvun maaseudun ja pienviljelijöiden elämänpiirin kuvaajana sekä aikansa poliittisen ilmaston heijastajana, pro gradu, Jyväskylän yliopisto 2000 (PDF).

Viitteet

Aiheesta muualla
 Yle Elävässä arkisto: Menestyssarja Rintamäkeläiset piirsi kuvan pienviljelijän sielunmaisemasta
 Yle Areena: Rintamäkeläiset

Suomalaiset draamasarjat
Perhesarjat
1970-luvun televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat