Maakuntakeskus

Maakuntakeskuksella tarkoitetaan maakunnan keskuskaupunkia. Yleensä maakuntakeskuksen vaikutusalue on sitä ympäröivä maakunta. Maakuntakeskuksen vaatimukset on maantieteellisesti määritelty. Myös valtakunnanosakeskukset toimivat oman maakuntansa maakuntakeskuksina. Suomessa jokaisella maakunnalla on yksi maakuntakeskus (poikkeuksena Kymenlaakso, jossa niitä on kaksi).

Maakuntakeskukset ovat ympäröivän alueen palvelukeskuksia ja työssäkäyntikohteita. Suomen maakuntakeskuksissa on usein muun muassa keskussairaala sekä maakunnan liiton hallintoa.

Tutkimuksen historiaa Suomessa
Suomen aluepolitiikassa maakuntakeskuksiin ja niiden rinnalla valtakunnanosakeskuksiin liittyvän tutkimuksen ja suunnittelun voidaan nähdä historiallisesti liittyvän etenkin niin kutsuttuun hajautetun hyvinvointivaltion vaiheeseen, jolloin saksalaisen maantieteilijän Walter Christallerin luomaan keskuspaikkateoriaan perustuva ajatus keskusjärjestelmän hierakisuudesta eri tasoisine keskuksineen korostui. Eräs tämän aluepolitiikan kehitysvaiheen keskeisistä vaikuttajista suomalaisessa aluetutkimuksessa on ollut Suomen keskusverkkoa 1960–1970-luvuilla paljon tutkinut talousmaantieteilijä ja Vaasan yliopiston rehtori Mauri Palomäki.

1990-luvulla tämän lähestymistavan on nähty aluepolitiikassa vaihtuneen vähempää keskusjohtoisuutta korostaneeseen hajautettuun kilpailuvaltioon, jossa korostui alueellinen omaehtoisuus ja maakuntatasoa kekeisemmäksi tulivat etenkin kaupunkiseudut ja niistä muodostuva kaupunkiverkko. Näitä tutki 1990-luvulta lähtien muun muassa yhteiskuntamaantieteilijä ja Joensuun yliopiston rehtori Perttu Vartiainen.

2000-luvulla kansaisvälisyyden korostuessa on aluepolitiikan uutta vaihetta kutsuttu metropolivaltioksi. Tässä vaiheessa alueellisen kehityksen keskittyminen valtakunnallisesti vain muutamalle metropolialueelle ja mahdollisesti näiden välisille "kehityskäytäville" olisi korostunut. Näin aiempien monien maakunta- ja useiden valtakunnanosakeskusten tai seutupainotteisen kaupunkiverkon asemesta Suomessakin olisi vain muutama tai jopa vain yksi suuri metropoli kehityskäytävineen.

Suomen maakuntakeskukset 

 Ahvenanmaa: Maarianhamina
 Etelä-Karjala: Lappeenranta
 Etelä-Pohjanmaa: Seinäjoki 
 Etelä-Savo: Mikkeli
 Kainuu: Kajaani 
 Kanta-Häme: Hämeenlinna
 Keski-Pohjanmaa: Kokkola 
 Keski-Suomi: Jyväskylä 
 Kymenlaakso: Kotka ja Kouvola
 Lappi: Rovaniemi
 Pirkanmaa: Tampere
 Pohjanmaa: Vaasa
 Pohjois-Karjala: Joensuu
 Pohjois-Pohjanmaa: Oulu 
 Pohjois-Savo: Kuopio
 Päijät-Häme: Lahti
 Satakunta: Pori
 Uusimaa: Helsinki
 Varsinais-Suomi: Turku

Lähteet

Maakuntakeskus
Suunnittelumaantiede