Tatu Vaaskivi

Tatu Georg Adolf Vaaskivi (vuoteen 1935 Wahlstén, Vahlstén; 19. heinäkuuta 1912 Helsinki – 21. syyskuuta 1942 Oulu) oli suomalainen kirjailija, kriitikko ja esseisti. Vaaskivi syntyi Helsingissä mutta muutti jo pikkulapsena Ouluun. Hänen vanhempansa olivat arkkitehti Georg Wahlstén ja Aino Niskanen.

Vaaskivi opiskeli Helsingin kansalaiskorkeakoulussa sanomalehtialaa vuonna 1929, avioitui runoilija Elina Vaaran (Kerttu Elin Virtanen o.s. Sirén) kanssa vuonna 1937 ja oli kuollessaan vuonna 1942 vain 30-vuotias.

Kirjailija Vaaskiven varhainen kuolema johtui hänen elämäkerturinsa Holger Lybäckin ja hänen vaimonsa Elina Vaaran mukaan osittain jo pitkäaikaisesta sairastelusta – Vaaskivellä oli suolitulehdus –, osittain liian kuluttavasta elämäntavasta ja työtahdista, huonosta ruokavaliosta sekä runsaasta kahvinjuonnista ja tupakoinnista. Lybäckin mukaan Vaaskivi kuoli sydänhalvaukseen.

Oulun Hietasaaressa, jossa Vaaskivi usein oleskeli, on hänen vaatimaton puinen muistomerkkinsä.

Vaaskivi kriitikkona 
Vaaskivi tuli vain 18-vuotiaana Kalevan toimitusharjoittelijaksi kesäkuussa 1930. Kriitikontyönsä hän aloitti kirjoittamalla kirja-arvosteluja Kalevaan.  Hänestä kehittyi tuottelias kriitikko ja esseisti. Hän tutustui psykoanalyysiin ja alkoi soveltaa sitä kirjallisuuskritiikkiin. Vaaskivi oli myös perehtynyt ranskalaisiin symbolisteihin, kuten Arthur Rimbaud’hon ja Charles Baudelaireen, joita hän luki alkukielellä. Vuonna 1932 hän julkaisi laajan artikkelin Goethe ja Goethen Faust, myöhemmin taas muun muassa luonnekuvan ruotsalaisesta runoilijasta Gustaf Frödingistä. Kotimaisten runoilijoiden ja kirjailijoiden teoksista hän kriitikkona tarkasteli muun muassa Saima Harmajan, Uuno Kailaan ja Volter Kilven tuotantoa. Arvioituaan Eino Kailan teoksen Persoonallisuus (1934) hän kirjoitti 21-vuotiaana laajan kaksiosaisen artikkelin Nerous ja mielenvikaisuus.

Vuonna 1935 Vaaskivi julkaisi Helsingin Sanomissa kirjoituksen Frans Eemil Sillanpäästä ja sai sen ansiosta kirjailijalta kutsun Pohjoismaiseen kirjailijakongressiin Helsinkiin. Vaaskivi oli kiinnostunut kasveista ja niiden keräilystä, ja eräs hänen Kalevaan kirjoittamistaan arvosteluista oli kirjasta Suomen kasvio. Vuonna 1935 hänet pyydettiin Suomalainen Suomi -lehden päätoimiseksi kirjallisuusarvostelijaksi Helsinkiin. Hänestä kehittyi Lauri Viljasen ja Raoul Palmgrenin ohella Suomen johtava kirjallisuuskriitikko.

Kirjailijanura

Vaaskiven varsinainen kirjailijanura alkoi F. E. Sillanpään elämäkerrasta F. E. Sillanpää. Elämä ja teokset (1937). Parhaiten hänet muistetaan historiallisista romaaneistaan Loistava Armfelt ja Yksinvaltias, josta hän sai järjestyksessä ensimmäisen Kalevi Jäntin palkinnon, sekä kuoleman jälkeen julkaistusta Jeesus-aiheisesta ja kesken jääneestä romaanistaan Pyhä kevät.

Teokset
 
V. A. Koskenniemen runous, 1935
Vapaan arvostelun puolustus, 1936
Vasara ja kipsikuva, 1937
Demeter ja madonna, 1937
Vaistojen kapina : modernin ihmisen kriisi, 1937
F. E. Sillanpää, elämä ja teokset, 1937
Suljetut vaunut : Kustaa Mauri Armfelt, 1938
Huomispäivän varjo : länsimaiden tragedia, 1938
Loistava Armfelt : elämäkertaromaani, 1938
Valitut teokset 1: Valkea laiva, 1938
Rooman tie : matkakuvia, 1940
Yksinvaltias 1–2, 1941–1942
Pyhä kevät, 1943
Kutsumus : Kirjeitä vuosilta 1927–1942, 1945
Kurjet etelään : Matkakuvia, 1946

Lähteet 
 Tatu Vaaskivi Oulun kaupunginkirjaston Pohjoista kirjallisuutta -sivuilla
 
 Lybäck, H. 1950. T. Vaaskivi – ihminen ja kirjailija. WSOY.
 Kejonen, P. 2008. Varhaiskypsä nuorukainen. Kirjailija Tatu Vaaskivi eteni lyhyessä ajassa yhdeksi maan johtavista kriitikoista. Kaleva 28.11.2008, s. 19.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Tatu Vaaskiven matkassa Italiassa. Yle Areena. 
 Muistikuvia Tatu Vaaskivestä. Äänitiedosto. Yle Elävä arkisto.
 Tatu Vaaskiven jalanjäljillä ikuisessa Italiassa. Yle Elävä arkisto.
 Oulun kaupunginkirjasto. Pohjoista kirjallisuutta: Tatu Vaaskivi
 Vapaasti ladattavia Tatu Vaaskiven e-kirjoja Projekti Lönnrotissa. 
 

Suomalaiset historiallisten romaanien kirjoittajat
Suomalaiset esseistit
Suomalaiset kirjallisuuskriitikot
Kalevi Jäntin palkinnon saajat
 Vuonna 1912 syntyneet
 Vuonna 1942 kuolleet