Ville Vahalahti

Ville Erkki Vahalahti (s. 7. marraskuuta 1977 Parainen) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Vahalahti pelasi urallaan SM-liigaa Turun Palloseurassa ja Rauman Lukossa yhteensä 977 runkosarjaottelua tehopistein 260+427=687 ja keräten 300 jäähyminuuttia sekä 107 pudotuspeliottelua tehopistein 27+34=61 ja keräten 42 jäähyminuuttia. Hän on SM-liigan kaikkien aikojen pistepörssissä kolmantena edellään vain Janne Ojanen ja Arto Javanainen. Vahalahti on myös liigan historian neljänneksi eniten runkosarjaotteluita pelannut pelaaja. Hän toimi kasvattajaseuransa TPS:n kapteenina vuosina 2010–2013. Vahalahti voitti seurassa neljä Suomen mestaruutta. Hän pelasi urallaan myös yhden kauden Ruotsissa sekä kuului Suomen vuoden 2009 MM-kisajoukkueeseen. 

Vahalahti päätti lopettaa pelaajauransa 41-vuotiaana käsivamman vuoksi marraskuussa 2018.

Ura

Seuraura

Ammattilaisuran alku
Vahalahti aloitti jääkiekkoilun ParSportissa, mutta hän on varsinaisesti kuitenkin Turun Palloseuran kasvatti. Vahalahti pelasi juniorina myös Kiekko-67:ssä, josta hän palasi 18-vuotiaana TPS:ään kaudeksi 1995–1996. Pääosin joukkueen A-nuorissa pelannut Vahalahti pelasi kuitenkin muutamia otteluita lainalla Kiekko-67:n miesten I-divisioonajoukkueessa, kuten myös kaudella 1996–1997. Kaudella 1997–1998 hän oli 18 osumallaan TPS:n A-nuorten paras maalintekijä. Vahalahti voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomen-mestaruuden.

Kaudeksi 1998–1999 Vahalahti siirtyi I-divisioonajoukkue TuToon, jossa tulokaskausi toi 21 runkosarjaottelussa tehot 15+18=33, kunnes hän siirtyi kesken kauden TPS:n SM-liigajoukkueeseen tehden loppukaudella 31 runkosarjaottelussa tehot 8+5=13 sekä kymmenessä pudotuspeliottelussa tehot 2+2=4. Vahalahti voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden. Hänet palkittiin myös siirrostaan huolimatta I-divisioonan parhaana tulokkaana. Vahalahden ensimmäinen kokonainen SM-liigakausi 1999–2000 toi hänelle 53 runkosarjaottelussa tehot 15+15=30 sekä kymmenessä pudotuspeliottelussa tehot 3+1=4. Vahalahden kausi päättyi taas Suomen-mestaruuteen, kuten myös seuraava kausi 2000–2001.

Läpimurto ja vuosi Ruotsissa
Kaudella 2001–2002 Vahalahti oli TPS:n kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+24=35, kuten myös kaudella 2002–2003 tehoilla 15+24=39. Kesken kauden 2003–2004, helmikuussa 2004 hän joutui sivuun nilkkamurtuman vuoksi. Vahalahti kuntoutui neljään viimeiseen pudotuspeliotteluun ja voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Hän voitti myös liigan voittomaalipörssin kahdeksalla osumallaan. Maaliskuussa 2004 Vahalahti teki peräti nelivuotisen jatkosopimuksen TPS:n kanssa. Kaudella 2004–2005 häneltä odotettiin nousua kansalliselle huipulle, mutta Vahalahden nivusvaivat ja koko joukkueen kakkosketjun heikompi vire kuitenkin haittasivat hänen kauttaan. Vahalahti jakoi tehoilla 11+19=30 TPS:n sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Jari Kauppilan kanssa. Kaudella 2005–2006 hän oli tehoilla 15+10=25 TPS:n paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.

Vahalahti aloitti kauden 2006–2007 hieman nihkeästi, mutta hän kuului kuitenkin heikon kauden pelanneen TPS:n harvoihin valopilkkuihin ja vastasi kauden mittaan myös osittain häneen kohdistuneisiin odotuksiin nostaa tasoaan. Vahalahti oli tehoilla 21+23=44 TPS:n paras maalintekijä sekä toiseksi paras pistemies Kent McDonellin kanssa. Hän jakoi koko SM-liigan maalipörssin yhdeksännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Vahalahti ei jatkanut TPS:ssä kuitenkaan viimeistä sopimuskauttaan, vaan siirtyi kaudeksi 2007–2008 Ruotsin Elitserienissä pelaavan Linköping HC:n riveihin. Hän ei kuitenkaan vastannut siellä odotuksiin ja jäi varsin vähälle peliajalle. Vahalahti voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa, mutta kauden jälkeen hän ja Linköping purkivat yhteisymmärryksessä sopimuksensa. Vahalahti palasi kaksivuotisella sopimuksella TPS:ään kaudeksi 2008–2009. Hän oli joukkueen paras pistemies sekä runkosarjassa tehoilla 15+19=34 että pudotuspeleissä tehoilla 3+3=6.

Kaudella 2009–2010 Vahalahti oli tehoilla 21+26=47 TPS:n paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Ilari Filppulan jälkeen. Hän sijoittui koko SM-liigan pistepörssissä kymmenenneksi ja jakoi maalipörssin kymmenennen sijan Bluesin Toni Kähkösen ja Pelicansin Vili Sopasen kanssa. Vahalahti nousi maaliskuussa 2010 TPS:n kapteeniksi, kun Aki Bergin kausi päättyi polvivammaan. Hän johdatti joukkueen kauden päätteeksi Suomen-mestaruuteen. Maaliskuussa 2010 Vahalahti teki kaksivuotisen jatkosopimuksen TPS:n kanssa. Kaudella 2010–2011 hallitseva mestarijoukkue joutui kuitenkin pudotuspelien ulkopuolelle. TPS:n kapteenina jatkanut Vahalahti kuului joukkueen harvoihin valopilkkuihin, mutta hänen kautensa päättyi reisivammaan jo joulukuussa 2010, kun Vahalahti johti TPS:n sisäistä pistepörssiä tehtyään 27 runkosarjaottelussa tehot 5+19=24. Kaudella 2011–2012 hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 21+29=50, joilla Vahalahti sijoittui SM-liigan pistepörssissä kahdeksanneksi ja jakoi maalipörssin seitsemännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi SM-liigan herrasmiespelaajana Raimo Kilpiö -palkinnolla. Helmikuussa 2012 Vahalahti teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen TPS:n kanssa.

Siirtyminen Lukkoon ja piste-ennätys
Vahalahti jatkoi kaudella 2013–2014 uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Rauman Lukossa. Hän teki 36-vuotiaana SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 20+32=52, joilla Vahalahti jakoi koko liigan pistepörssin voiton Tampereen Ilveksen Michael Keräsen kanssa. Vahalahti vei kuitenkin Veli-Pekka Ketola -palkinnon suuremman maalimääränsä turvin. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia ja valittiin myös SM-liigan tähdistökentälliseen. Vahalahti valittiin myös liigan marraskuun 2013 kuukauden pelaajaksi. Hän teki marraskuussa myös kaksivuotisen jatkosopimuksen Lukon kanssa. Kaudella 2014–2015 Vahalahti oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 10+38=48, joilla hän sijoittui koko SM-liigan pistepörssissä kuudenneksi. Vahalahden kausi päättyi kuitenkin kolmannessa puolivälieräottelussa Kalevan Palloa vastaan alavartalovamman vuoksi. Hän teki ottelussa ennen loukkaantumistaan kaksi maalia. Vahalahti teki Lukon kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen 5. lokakuuta 2015. 

Kaudella 2015–2016 Vahalahti teki liigauransa 600. tehopisteen 29. tammikuuta 2016 pelatussa ottelussa Lukko – TPS. Vahalahdesta tuli kautta aikojen kahdeksas pelaaja, joka on ylittänyt 600 pisteen rajan. Hän teki kauden aikana kaikkiaan tehot 14+33=47, joilla Vahalahti oli Lukon paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Aaron Gagnonin jälkeen. Hän sijoittui SM-liigan pistepörssissä kuudenneksi. Kaudella 2016–2017 Vahalahti oli joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 14+33=47, joilla hän sijoittui SM-liigan pistepörssissä viidenneksi. Kaudella 2017–2018 Vahalahti pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 40 runkosarjaottelua. Marraskuussa 2017 hän joutui leikkaushoitoa vaatineen vamman vuoksi vajaaksi kahdeksi kuukaudeksi sivuun. Vahalahti loukkaantui kuitenkin uudelleen aivan runkosarjan lopulla ja hänen kautensa päättyi tähän.

Alkukauden 2018–2019 Vahalahti yritti kuntoutua käsivammastaan, mutta lopulta kuitenkin 41-vuotissyntymäpäivänään 7. marraskuuta 2018 hän ilmoitti lopettaneensa pelaajauransa. Lukko järjesti Vahalahden kunniaksi juhlaottelun 16. helmikuuta 2019 hänen kasvattajaseuraansa Turun Palloseuraa vastaan. Turun Palloseura sen sijaan järjesti juhlaottelun 31. tammikuuta 2020 Lukkoa vastaan.

Maajoukkueura
Vahalahti edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2009. Yhteensä hän pelasi 22 A-maaottelua tehopistein 3+2=5. Ensimmäisen A-maaottelunsa Vahalahti pelasi 12. huhtikuuta 2002 Genevessä Sveitsiä vastaan.

Tilastot

Saavutukset ja palkinnot 
4 Suomen mestaruutta (1999, 2000, 2001, 2010)
SM-hopea (2004)
SM-pronssi (2014)
I-divisioonan vuoden tulokas (1999) 
Elitserien-hopea (2008)
SM-liigan pistepörssin voitto (Veli-Pekka Ketola -palkinto) 2013–2014
SM-liigan herrasmiespelaaja (Raimo Kilpiö -palkinto) 2011–2012
SM-liigan tähdistökentällisessä 2013–2014
SM-liigan kuukauden pelaaja (marraskuu 2013)

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Veli-Pekka Ketola -palkinnon voittajat
Raimo Kilpiö -palkinnon voittajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt