Kansallispuku

Kansallispuku on juhlatilaisuuksissa käytettävä kansanpuku tai sen mukaelma.
Kansallispuvut nykykäyttöön koottuja uusintoja kansan perinteisistä ja yksilöllisistä juhla-asuista. Alkuperäiset asut ovat 1700- ja 1800-luvulla.

Paitsi juhlapukuna, kansallispukua käytetään esimerkiksi kansantanssi- ja kansanmusiikkiryhmien esiintymisasuina. Kansallispuku on kokonaisuus, johon kuuluvat tietyt puvun osat, päähineet, kengät ja korut. Tietoja siitä, mitä osia tiettyyn pukuun kuuluu ja miten ne puetaan, saa muun muassa kansallispukujen valmistajilta ja Suomen kansallispukukeskuksesta.

Suomalaiset kansallispuvut 

Kansallispuvut ovat pukuhistorian asiantuntijoiden kokoamia uusintoja perinteisistä ja yksilöllisistä juhla-asuista, joita kansa eli rahvas käytti Suomessa 1700- ja 1800-luvulla. Ensimmäiset kansallispuvut on koottu 1800-luvun jälkipuoliskolla, joka oli kansallisromantiikan aikaa. Kansallispukumalleja on noin neljäsataa, joista yli puolet on suomenkielisiltä alueilta ja vajaa puolet suomenruotsalaisilta alueilta.

Suomessa naisjärjestöt tekivät 1885 ensimmäiset kansallispuvut, jotka esiteltiin julkisesti Venäjän keisarinnan vierailun yhteydessä.

Tohtori Theodor Schwindt julkaisi 1899 kahdeksan jo käytössä ollutta kansallispukumallia Koti ja Yhteiskunta -lehden käsityöliitteinä. Schwindt julkaisi vuonna 1902 Suomalaisia kansallispukuja -kirjassaan kahdeksan uutta pukua. Myöhemmin pukuja tutki U. T. Sirelius, joka julkaisi 1921 ja 1922 kirjat Suomen kansallispukuja l ja ll. Näissä esitellään 16 uutta pukumallia.
Tyyni Vahter teki pukututkimusta 1930-1950-luvuilla ja kokosi lähes sata naisen ja miehen kansallispukumallia. Vahterin jälkeen Toini-Inkeri Kaukonen kokosi kolmisenkymmentä kansallispukumallia.

Uusia pukumalleja suunnitellaan nykyään pitkälti historiallisten näytteiden pohjalta sekä tutkitun yleisen tietämyksen perusteella. Eri aikoina valmistetut kansallispuvut kuitenkin kantavat sen ajan muotia ja käsityksiä mukanaan: esimerkiksi 70-luvulla valmistettujen pukujen hameet ovat lyhyempiä.

Kansallispuvun käyttö 
Suomen kansallispukuneuvoston kansallispukuraati on laatinut kansallispuvun käyttöohjeet vuonna 1991. Kansallispuku sopii kaikkiin juhlatilaisuuksiin, kuten perhe-, koulu-, kotiseutu- ja perinnejuhliin, sitä voi käyttää vuotuisjuhlissa kuten jouluna ja juhannuksena sekä erilaisten järjestöjen ja yhteisöjen juhlavissa tapahtumissa, joissa kansallispuku voi olla myös tarjoilijoiden asuna, kirkkotilaisuuksissa, ylioppilasjuhlan pukuna, vihkipukuna ja muun muassa kuorojen, kansantanssi- ja pelimanniryhmien esiintymisasuna. Itsenäisyyspäivän vastaanotolla kansallispuku on paras mahdollinen juhla-asu. Kansallispuku on sekä pukeutumisetiketin mukainen että Suomen kansallista identiteettiä korostava. Kansallispuvun osia voi käyttää osana muuta pukeutumista.

Kansallispuvun valinta 
Kansallispuvun voi valita perinteet huomioon ottaen, ensisijaisesti oman tai suvun kotiseudun tai synnyinseudun mukaan mutta myös muiden perusteiden tai omien mieltymysten mukaan. Kansallispuvun voi joko valmistaa kokonaan itse esimerkiksi kansalaisopiston kurssilla, teettää kansallispukualan koulutusta saaneella ompelijalla, ostaa valmiina alan liikkeistä tai vuokrata kansallispukuja vuokraavilta järjestöiltä tai liikkeiltä. Vanhan kansallispuvun voi kunnostaa ja täydentää.

Kansallispuvun valmistaminen 
Kansallispuku valmistetaan kansanomaisin työtavoin eli käsin ompelemalla. Kansallispuvun valmistaminen on elävän kulttuuriperinnön harjoittamista.

Paikalliset käsi- ja taideteollisuusyhdistykset välittävät oman alueensa kansallispukuja ja pukujen materiaaleja sekä ohjaavat niiden valmistusta. Kansallispukujen ohjeita ja tarvikkeita sekä valmiita pukuja myy Suomen Perinnetekstiilit Oy, suomenruotsalaisia kansallispukuja ja niiden tarvikkeita myy Brage Kansallispukujen nappeja ja koruja valmistaa muun muassa Kalevala Koru.

Suomalaisia kansallispukuja 
Alla oleva kansallispukujen jaottelu perustuu maakuntajakoon 1800-luvun loppupuolella. Pohjanmaa oli tuolloin yhtä maakuntaa, mutta se on totuttu jakamaan Etelä-, Keski- ja Pohjois-Pohjanmaaksi. Samoin joissakin yhteyksissä eri maakunnat on jaettu etelä- ja pohjoisosiin. 

Peräpohjolan kansallispukuja ovat Alatornion mallipuku, Ylitornion kansallispuku, Tervolan kansallispuku, Peräpohjolan kansallispuku ja Rovaniemen kansallispuku.

Pohjoispohjanmaalaisia kansallispukuja ovat Suur-Iin mallipuku, Oulun seudun kansallispuku, Rantalakeuden mallipuku, Pyhäjokialueen kansallispuku ja Siikajokilaakson kansallispuku.

Kainuulaisia kansallispukuja ovat Koillismaan kansallispuku , Kainuun mallipuku, Hyrynsalmen kansallispuku ja Suomussalmen kansallispuku.

Keskipohjanmaalaisia kansallispukuja ovat Keski-Pohjanmaan, Kalajokilaakson, Kokkolan seudun sekä Haapajärven ja Reisjärven kansallispuvut.

Eteläpohjanmaalaisia kansallispukuja ovat Etelä-Pohjanmaan, Alahärmän, Ilmajoen, Jalasjärven, Jurvan, Järviseudun, Karijoen ja Isojoen, Kauhajoen, Kauhavan, Kurikan, Laihian, Lapuan, Peräseinäjoen, Seinäjoen, Soinin, Teuvan, Vähänkyrön, Ylistaron sekä Ähtärin kansallispuvut. 

Karjalaisia kansallispukuja ovat esimerkiksi Antrean, Johanneksen, Joutsenon, Jääsken, Kaukolan, Keski-Karjalan eli Sortavalan, Kirvun, Kivennavan, Koiviston, Kuolemajärven, Kurkijoen, Laatokan-Karjan, Muolaan, Parikkalan, Pielisen-Karjalan, Pyhäjärven, Rautjärven, Rautu-Sakkolan, Ruokolahden, Räisälän, Seiskarin, Viipurin pitäjän sekä Äyräpään seudun kansallispuvut.

Satakuntalaisia kansallispukuja ovat esimerkiksi Alastaron mallipuku, Euran kansallispuku, Kankaanpään mallipuku, Lavian mallipuku, Loimaan mallipuku, Mouhijärven mallipuku, Pirkanmaan mallipuku, Suur-Vesilahden mallipuku ja Säkylän kansallispuku,

Hämeen kansallispukuja ovat esimerkiksi Akaan seudun mallipuku, Hauhon kansallispuku, Hollolan kansallispuku, Hämeen kansallispuku, Janakkalan kansallispuku, Kuhmoisten mallipuku, Lopen mallipuku, Nastola-Asikkalan kansallispuku, Orimattilan kansallispuku, Sysmän ja Luhangan mallipuku, Sääksmäen mallipuku, Valkealan kansallispuku ja Vanhan Korpilahden kansallispuku.

Keskisuomalaisia kansallispukuja ovat Hankasalmen kansallispuku, Karstulan kansallispuku, Keski-Suomen kansallispuku, Jyväskylän seudun mallipuku, Keuruun kansallispuku, Laukaan kansallispuku, Pihtiputaan kansallispuku, Saarijärven kansallispuku, Uuraisten kansallispuku ja Viitasaaren kansallispuku.

Savolaisia kansallispukuja ovat esimerkiksi Koillis-Savon mallipuku, Kuopion seudun mallipuku, Leppävirran kansallispuku, Ylä-Savon mallipuku, Etelä-Savon mallipuku, Kangasniemen mallipuku, Lemin mallipuku, Mäntyharjun seudun mallipuku, Pieksämäen seudun mallipuku, Puulaveden kansallispuku, Savitaipaleen kansallispuku, Sulkavan kansallispuku ja Suur-Savon kansallispuku.

Varsinais-Suomen kansallispukuja ovat esimerkiksi Auranmaan mallipuku, Laitilan kansallispuku, Maskun seudun mallipuku, Rauman seudun mallipuku, Taivassalon kansallispuku ja Uskelan kansallispuku.

Uusimaalaisia kansallispukuja ovat esimerkiksi Anjalan eli Kymenlaakson kansallispuku, Askolan mallipuku, Elimäen kansallispuku, Karkkilan kansallispuku, Kymin kansallispuku, Nurmijärven mallipuku, Porvoon pitäjän mallipuku, Tuusulan mallipuku, Vehkalahden kansallispuku ja Vihdin mallipuku.

Suomen Kansallispukukeskus 
Jyväskylässä Suomen käsityön museon yhteydessä toimiva Suomen kansallispukukeskus esittelee, suunnittelee ja tallentaa suomalaisia kansallispukuja sekä muuta perinteistä pukeutumista, sekä neuvoo niiden käytössä. Kansallispukukeskus järjestää näyttelyitä, työnäytöksiä, työpajoja sekä muita tapahtumia sekä opastuksia. Vuonna 2010 toimintansa päättäneen Kansallispukuneuvoston tehtävät (mm. pukujen tarkistukset) siirtyivät Suomen kansallispukukeskukseen. Aiemmin Kansallispukuneuvoston yhteydessä toiminut Kansallispukuraati jatkaa toimintaansa Suomen kansallispukukeskuksen toimintana.

Muita kuin suomalaisia kansallispukuja 
Perinteisesti kansainvälisissä kauneuskilpailuissa on kansallispukukierros, jossa ehdokkaat esittelevät kotimaansa asukulttuuria. Vuosien varrella kansallispukukierroksesta on tullut fantasiapukukierros, jolla tähdätään enemmän näyttävyyteen kuin perinteen esittelyyn.

Aasia 
 Bhutanissa kansallispuku kehitettiin 1600-luvulla kansallisen identiteetin vahvistamiseksi. Miehen puvun nimi on gho, naisen kira. Kansallispuvun käyttäminen on pakollista virallisissa tilaisuuksissa, kouluissa ja valtion virastoissa.
 Intiassa perinteisiä vaatteita, kuten sari ja salwar kameez, käytetään edelleen arjessa ja varsinkin juhlissa.
 Korealainen kansallispuku on nimeltään hanbok
 Japanista tunnetaan kimono ja yukata
 Sarongia käytetään  Kaakkois- ja Etelä-Aasiassa, Arabian niemimaalla, Afrikan sarvessa ja monilla Tyynenmeren saarilla

Afrikka 
 Itä-Afrikassa kanga on naisten asu, kanzu miesten asu
 Swazimaassa kangaa muistuttavan asun nimi on umhelwane, ja sen kanssa käytetään Sidvwaba-nimistä mustaa nahkahametta. Miesten asu on sidvwashi.

Etelä- ja Pohjois-Amerikka 
 Huipil on Meksikon, Guatemalan, El Salvadorin ja Hondurasin intiaaninaisten perinteinen pusero
 Ponchoja käytetään Perussa ja kaikkialla Andeilla.
 Guayabera on miesten paita, jossa on neljä taskua ja laskoket selässä. Se on perinteinen vaate Latinalaisessa Amerikassa.

Eurooppa 
 Skotlantilaisen kansallispuvun keskeinen osa on miesten yllä nähtävä kiltti
 Baijerissa  ja muualla Alpeilla miesten kansallispukuun kuuluu Lederhosen, nahkahousut. Samoilla alueilla on naisen kansanpukuna Dirndl.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Vanhan kansallispuvun pesu, hoito ja säilytys 
 Perustiedot suomalaisista kansallispuvuista Suomen kansallispukukeskuksen Kansallispuvut.fi sivustolta.
 Föreningen Brage - Dräktbyrå Suomenruotsalainen kansallispukuneuvosto. 
 Kansallispukukeskus .
 Finnica.fi: Suomen kansallispuvut.
 Kansallispukuaiheisia linkkejä . Suomalaisen kansantanssin ystävät ry.
 Pukeutuminen: Kansallispuku. Kotiliesi.
Käytetyn kansallispuvun hankkiminen tai eteenpäin myyminen

Seulonnan keskeiset artikkelit