Vesitorni

Vesitorni on rakennus, jonka yläpäässä on vesisäiliö. Vesitornilla on kaksi pääkäyttötarkoitusta; varastoida vettä ja pitää yllä tasaista vedenpainetta vesijohtoverkostossa.

Vesitornin vesisäiliön tilavuus voi olla jopa yli 10 000 kuutiometriä, eli 10 000 000 litraa.

Vesitornilla voi olla myös jokin oheistarkoitus, kuten siinä voi olla vesisäiliön lisäksi näkötorni, observatorio tai se voi osittain tai kokonaan  korvata erillisen tietoliikennemaston. Vesitorni voi olla myös kiinteä osa jotain toista rakennelmaa, kuten Varkauden vesitorni, joka on osa kerrostaloa sekä Kemin kaupungintalo.

Pohjoismaissa vesitornit ovat yleensä suurempia kuin Keski-Euroopassa, mutta pohjoismaissa ne palvelevat suurempaa aluetta ja niitä on harvemmassa.

Vesitornien toiminta

Vesitorni on usein rakennettu korkealle mäelle, jolloin itse tornin ei tarvitse olla niin korkea. Korkeutta tarvitaan ylläpitämään hydrostaattista painetta, joka saa veden virtaamaan putkissa maan vetovoiman vaikutuksesta. Koska vesi virtaa ylemmästä astiasta alempaan, vesitornin säiliön vedenpinnan täytyy olla korkeammalla kuin korkeimmalla olevan hanan ja itse asiassa vielä korkeammalla, koska hanasta täytyy saada vettä riittävällä paineella ulos. Vedenpaine jollain syvyydellä on suoraan verrannollinen vedenpinnan ja syvyyden väliseen korkeuseroon. Paine ei ole riippuvainen altaan muodosta. Kotiin tuleva vesijohto ja vesitornin säiliö ovat periaatteessa samaa allasta ja paine riippuu säiliön vedenpinnan ja vesijohdon korkeuserosta. Paine ei toisaalta saa olla liian suuri etteivät putkistot vaurioidu.
Vaihtoehtoisesti vedenpainetta voidaan pitää yllä ilman vesitorneja pelkästään pumpuilla. Joissain korkeissa taloissa käyttövesi saatetaan pumpata ylös erillisillä paineenkorotuspumpuilla. Joissain pilvenpiirtäjissä on katolla omat vesisäiliöt.

Liian pienen paineen aiheuttamia ongelmia
Tarpeeksi suuri paine on tarpeen vesijohtoverkon toiminnan vuoksi. Liian matalalla paineella voi olla useita vaikutuksia:
 Maaperän vesi vuotaa putkeen ja pilaa juomaveden mikrobeilla, lannoitteilla ja kemikaaleilla.
 Vesijohto voi romahtaa maaperän aiheuttamasta paineesta, jonka normaalisti vedenpaine kumoaa. Säännösten mukainen vesijohto kestää maanpaineen myös tyhjänä.
 Vesi ei nouse kerrostalojen ylimpiin kerroksiin.
 Vedenpaine on liian alhainen vesihanassa.

Vesitornien päätyypit

jalattomat
lieriömäiset: Yleisin malli ennen toista maailmansotaa rakennetuissa vesitorneissa. Esimerkiksi Alppilan vesitorni ja Vaasan vesitorni ovat lieriömäisiä vesitorneja.

jalalliset
kartiomaiset: Sienityyppisissä vesitorneissa säiliö on kartion muotoinen, jolloin vedenpinnan korkeus ei vaihtele niin paljon ja paine putkistossa pysyy tasaisena. Tätä muotoa käytetään yleensä vain suurissa torneissa. Rakennusteknisesti malli yleistyi vasta sotien jälkeen ja lähes kaikki sienimalliset tornit on tehty betonivalua käyttäen. Esimerkiksi Roihuvuoren vesitorni on kartiomainen.
lieriömäiset
pallomaiset: Tämä tyyppi on yleinen pienissä vesitorneissa. Varsinkin Unkarin ja Yhdysvaltojen pienissä taajamissa näkee kyseistä mallia.

Vesitornien uusiokäyttö
Vedenkulutus on laskenut 1980-luvulta alkaen vähemmän vettä käyttävien kodinkoneiden ja wc-pönttöjen kehityksen sekä kylpyammeiden vähenemisen takia. Tämän vuoksi useita vesitorneja on poistettu käytöstä. Osa torneista on purettu, mutta monelle on mietitty uusiokäyttöä. Monet poistetut tornit ovat olleet kaupunkikuvallisesti merkittäviä ja tämän takia rakennussuojeltuja. Helsingin Alppilan eli Linnanmäen suurempaan vesitorniin, joka on poistettu jo käytöstä, mutta suojeltu, on suunniteltu mm. hotellia ja konserttisalia.

Nilsiän vanha vesitorni on muutettu asuinkäyttöön.

Höyryveturien vesitornit

Höyryveturien aikakautena monilla rautateillä oli erillisiä vesitorneja vetureita varten. Suomessa niitä jäi jonkin verran jäljelle varsinaisen höyryveturikauden päätyttyä. Vesitornista vesi meni veturiin joko vesiviskurin kautta tai vesitornissa oli radan puoleisessa kyljessä erillinen laskuputki, jonka alle veturin vedentäyttöaukko voitiin ajaa. Vesitornista vesiviskur(e)ille menevä putki oli isokokoinen, jotta veden virtaus oli riittävän suuri nopeaan vesitykseen. Vesiviskurilla on voitu vesittää myös Dr12 dieselveturin höyrynlämmityksen vesisäiliö.

Suomalaiset rautateiden vesitornit olivat pääsääntöisesti tiilirakenteisia ja rautainen vesisäiliö oli erillisenä rakenteena tornin sisällä. Vesitornia on voitu lämmittää talvella. Vesitorni sijaitsi veturitallin yhteydessä tai se oli erillinen rakennus. Viimeisimmät vesitornit rakennettiin 50-luvulla mm. Riihimäelle ja Toijalaan. Vesitornit sijoitettiin rautateillä 30-50 km välein.

Yksi harvoista Suomessa aktiivikäytössä olevista höyryveturien vesitorneista sijaitsee Minkiön asemalla. Se valmistui rautatien satavuotisjuhlaan kesäksi 1998. Muut vesitornit eivät ole enää aktiivikäytössä. Yleisen rataverkon nostalgialiikenteen höyryveturit vesitetään tankkiautoilla tai paloletkulla vesijohtoverkosta.

Kuvia vesitorneista

Suomalaisia vesitorneja

Vesitorneja eri puolilla maailmaa

Katso myös 
Vesi
Jätevedenkäsittely

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Suomen Arkkitehtuurimuseon sivusto suomalaisista vesitorneista.
 Kuvia suomalaisista vesitorneista

Paineastiat
Rautatietekniikka
Seulonnan keskeiset artikkelit