Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat

Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat (), jota toisinaan kutsutaan virheellisesti Kuninkaalliseksi laivastoksi, on vanhin Yhdistyneen kuningaskunnan kolmesta puolustushaarasta. Maavoimien katsotaan muodostuneen vasta 1. toukokuuta 1707 jälkeen, kuin Englannin ja Skotlannin rykmentit yhdistettiin yhdeksi asevoimaksi.

Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli maailman laajin ja voimakkain laivasto 1700-luvulta 1900-luvun puoliväliin ja merivoimilla on edelleen tonnistoltaan Länsi-Euroopan suurin laivasto.

Merivoimat on Britannian puolustushaaroista ainoa, jolla on ydinaseita. Sukellusvenejoukoilla () on neljä Trident II -ohjuksin varustettua Vanguard-luokan sukellusvenettä.

Merivoimat muodostuu laivastosta (), merijalkaväestä () ja tukilaivastosta (). Ilma-operaatiot kuuluvat Laivaston Ilmavoimille.

Merivoimia valvoo puolustusneuvoston alainen amiraliteettilautakunta (), jonka puheenjohtajana on puolustusministeri. Se kokoontuu kahdesti vuodessa ja juoksevia asioita johtaa amiraalien muodostama laivastolautakunta (). Heinäkuusta 2019 merivoimien komentajana, ensimmäisenä merilordina () on ollut Mark Stanhope ja kesäkuusta 2009 laivaston komentajana () Trevor Soar.

Historia

Englannin laivaston historia alkaa jo 800-luvulta Alfred Suuresta, mutta se on ajoittain hajotettu. Athelstanilla oli vuoden 937 Brunanburhin taistelun voiton aikaan noin 400 laivaa. Normannit ottivat käyttöön Cinque Portsin laivaston vuonna 1166. Satavuotisen sodan aikoihin Ranskan laivasto oli vielä vahvempi ja Englannin laivasto kärsi tappioita Ranskalle ja Kastilialle vuosina 1372 ja 1419. Kuningas Juhana Maattomalla oli noin 500 laivaa ja Edvard III:lla 712, mutta sittemmin laivasto taantui.

Kuningas Henrik VIII rakensi uudet, ensimmäistä kertaa kuninkaallisena laivastona tunnetut merivoimat ja voitti Ranskan laivaston Solentissa 1545. Hänen kuollessaan laivastossa oli 58 laivaa.

Pysyvät merivoimat syntyivät 1600-luvun puolivälissä kun Robert Blake otti laivaston parlamentin valvontaan Kaarle I:n tappion jälkeen. Toisen (1665–1667) ja kolmannen alankomaalais-brittiläisen sodan (1672–1674) jälkeen laivasto kasvoi vähitellen maailman vahvimmaksi. Vuonna 1692 Alankomaiden laivasto liitettiin sen alaisuuteen ja vuonna 1707 Skotlannin laivasto liitettiin osaksi Englannin laivastoa.

Espanjan perimyssodan taisteluissa Britannia keskittyi tukikohdan hankkimiseen Välimereltä, joiksi sitten saatiin Gibraltar ja Port Mahon. Tärkeä osa laivastolla oli Yhdysvaltain vapaussodassa, jossa se piti amerikkalaisten Continental Navya kurissa, kunnes ranskalaiset tulivat amerikkalaisten avuksi, ja kun britit eivät kyenneet rikkomaan laivastosaartoa, maajoukot joutuivat antautumaan Yorktownissa.

Englannin laivasto saavutti merkittävimmät voittonsa Napoleonin sodissa, muun muassa Niilin taistelussa ja Trafalgarin taistelussa, jossa Horatio Nelson löi yhtyneen espanjalais-ranskalaisen laivaston ja varmisti briteille merien herruuden vuosiksi 1805–1914.

Ensimmäinen maailmansota
Katso myös: Kotilaivasto
Ensimmäisessä maailmansodassa suurin osa laivastosta koottiin kotisaarille ns. Grand Fleetiksi, varmistamaan Ison-Britannian huolto meritse Saksan julistamasta rajoittamattomasta sukellusvenesodasta huolimatta. Iso-Britannia yritti haastaa Saksan Hochseeflotten taisteluun, mutta ainoaksi isommaksi taisteluksi jäänyt Skagerrakin taistelu päättyi ratkaisemattomana. Sota päättyi lopulta Saksan tappioon osin merisaarron ja siitä seuranneen nälänhädän vuoksi.

Taistelut 
Belgian rannikko 1914–1918
Dardanellit 19. helmikuuta – 8. tammikuuta 1916
Mesopotamia 1914–1918
1914:
Helgolandin taistelu () komentajana kontra-amiraali Sir David Beatty
Kamerunin taistelu (Cameroons) komentajana kapteeni Cyril T. M. Fuller
Coronelin taistelu (Coronel) komentajana kontra-amiraali Sir Cristopher Cradock
Falklandsaarten taistelu (Falklands) komentajana kontra-amiraali Sir Doveton Sturdee
1915:
Doggermatalikon taistelu (Dogger Bank II) komentajana vara-amiraali Sir David Beatty
Suezin kanavan taistelu (Suez Canal) komentajana amiraali Peirse
Nashmithin partiomatka (Nashmith’s Patrol) komentajana komentajakapteeni Martin Nashmith
1916:
Skagerrakin taistelu (Jutland) komentajana amiraali Sir John Jellicoe
1917:
Doverinsalmen taistelu (Dover Straits) komentajana komentaja Edward Evans
Itämeren saattueet 17. lokakuuta ja 12. joulukuuta 1917
1918:
Ostend
Zeebruggen taistelu (Zeebrugge/Ostend) komentajana amiraali Sir Roger Keyes

Sotien välinen aika
Maailmansotien välissä kilpavarustelua pyrittiin rajoittamaan aserajoitussopimuksilla, kuten Washingtonin laivastosopimuksella 1922 ja Lontoon laivastosopimuksella 1930. 

Sotien välillä olleiden laivasto-ohjelmien seurauksina toteutetut hankinnat:
1921–1922 4 taisteluristeilijää (peruutettu), miinalaiva HMS Adventure
1922–1923 2 Nelson-luokan taistelulaivaa
1923–1924 sukellusvene
1924–1925 7 Kent-luokan raskasta risteilijää (2 Australian laivastolle) ja 2 hävittäjää
1925–1926 4 London-luokan raskasta risteilijää
1926–1927 2 Norfolk-luokan raskasta risteilijää ja raskas risteilijä HMS York) ja 6 sukellusvenettä
1927–1928 2 Norfolk-luokan risteilijää (peruutettu), raskas risteilijä (HMS Exeter), 9 A-luokan hävittäjää, 6 sukellusvenettä ja 2 sluuppia
1928–1929 2 Norfolk-luokan risteilijää (peruutettu), 2 York-luokan risteilijää (peruutettu), 9 B-luokan hävittäjää, 4 sukellusvenettä ja 4 sluuppia
1929–1930 1 Norfolk-luokan risteilijää (peruutettu), 1 York-luokan risteilijää (peruutettu), kevyt risteilijä (HMS Leander), 5 C-luokan hävittäjää, 3 sukellusvenettä ja 4 sluuppia
1930–1931 3 Leander-luokan risteilijää, 9 D-luokan hävittäjää, 3 sukellusvenettä ja 4 sluuppia
1931–1932 2 Leander-luokan risteilijää (1 Australian laivastolle), 1 Arethusa-luokan risteilijä, 9 E-luokan hävittäjää, 3 sukellusvenettä, 2 sluuppia ja 2 miinanraivaajaa.
1932–1933 2 Leander-luokan risteilijää (Australian laivastolle), 1 Arethusa-luokan risteilijä, 9 F-luokan hävittäjää, 3 sukellusvenettä, 2 sluuppia ja miinanraivaajaa. Kaksi risteilijöistä siirrettiin Australian laivastolle.
1933–1934 1 Leander-luokan risteilijä, 3 Arethusa-luokan risteilijää (2 peruutettu) ja 2 Southampton-luokan risteilijää, 9 hävittäjää, 3 sukellusvenettä, 3 sluuppia, 1 partioalus ja 2 miinanraivaajaa
1934–1935 1 lentotukialus (HMS Ark Royal), 1 Arethusa-luokan risteilijä, 3 Southampton-luokan risteilijää, 9 hävittäjää, 3 sukellusvenettä, 2 sluuppia, 2 partioalusta ja 2 miinanraivaajaa
1935–1936 3 Southampton-luokan kevyttä risteilijää, 9 hävittäjää, 3 sukellusvenettä, 1 sluuppi, 2 partioalusta ja 3 miinanraivajaa. Suunnitelmaan lisättiin myöhemmin 7 Tribal-luokan hävittäjää 
1936–1937 2 King George V -luokan taistelulaivaa, 2 Illustrious-luokan lentotukialusta, 2 Southampton-luokan kevyttä risteilijää, 5 Dido-luokan kevyttä risteilijää, 18 hävittäjää, 8 sukellusvenettä, 2 sluuppia, 1 partioalus ja 3 miinanraivaajaa
1937–1938 3 King George V -luokan taistelulaivaa, 2 Illustrious-luokan lentotukialusta, 2 Dido-luokan kevyttä risteilijää, 5 Fiji-luokan kevyttä risteilijää, 15 hävittäjää, 7 sukellusvenettä, 3 sluuppia, 3 partioalusta ja 4 miinanraivaajaa
1938–1939 2 Lion-luokan taistelulaivaa (peruutettu), 1 Illustrious-luokan lentotukialus, 3 Dido-luokan kevyttä risteilijää, 4 Fiji-luokan kevyttä risteilijää, 3 Abdiel-luokan miinalaivaa ja 3 sukellusvenettä. Myöhemmin hankintoihin lisättiin lentotukialusten huoltoalus HMS Unicorn.
1939–1940 (ei sisällä ensimmäisen kriisiohjelman hankintoja) 2 Lion-luokan taistelulaivaa (peruutettu),1 Illustrious-luokan lentotukialus, 2 kevyttä risteilijää, 1 Abdiel-luokan miinalaiva, 16 hävittäjää, 20 saattuehävittäjää, 2 sluuppia, 56 korvettia ja 20 miinanraivaajaa

Toinen maailmansota
Toisessa maailmansodassa laivasto kärsi alussa suuria tappioita, mutta piti meriväylät avoinna ja tuki suuria evakuointeja ja maihinnousuoperaatioita.

Toisen maailmansodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen ja brittiläisen maailmanvallan murentumisen myötä laivasto pieneni ja se muunnettiin keskittymään sukellusveneentorjuntaan, lähinnä estämään Neuvostoliiton sukellusveneiden pääsyn Atlantille. Erillinen Välimeren laivasto lakkautettiin 1967 ja vuonna 1971 Singaporesta vetäytymisen myötä Iso-Britannia menetti tukikohtansa Kaakkois-Aasiassa. Tärkein toisen maailmansodan jälkeinen operaatio oli Falklandin sota Argentiinaa vastaan 1982.

Royal Navyn alukset

Laivaston pinta-alusten nimissä on etuliite HMS, joka tarkoittaa ”hänen majesteettinsa laivaa” (, riippuen hallitsijan sukupuolesta). Apualusten etuliitteenä on RFA (').

Kuninkaallisen laivaston nykyiset alusluokat:

Katso myös 
 Kuninkaallisen laivaston luokitusjärjestelmä

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

  Royal Navyn virallinen sivusto 
  Royal Navy History – Institute of Naval History
 Englannin laivastotoimet Itämerellä 1918–1921