Ferdinand I (Itävalta)

Ferdinand I (19. huhtikuuta 1793 – 29. kesäkuuta 1875) oli Itävallan keisari sekä Unkarin, Böömin ja Lombardia-Venetsian kuningas (1835–1848). Hän sai lempinimen "hyväntahtoinen" (Ferdinand der Gütige, Ferdinand Dobrotivý). Vallankumouksen puhjettua hän joutui joulukuussa 1848 luopumaan kruunusta veljenpoikansa Frans Joosefin hyväksi.

Ferdinand oli Frans I:n ja tämän serkun Napolin Maria Teresan poika. Hän tuli keisariksi isänsä jälkeen vuonna 1835. Hänet kruunattiin viimeisenä Habsburgina Böömin kuninkaaksi vuonna 1836 ja Lombardia-Venetsian kuninkaaksi vuonna 1838. Vaikka Ferdinand oli heikkomielinen ja epileptinen, hänet asetettiin silti valtaistuimelle laillisen perimyksen säilyttämiseksi. Häntä ei julistettu kykenemättömäksi hallitsemaan valtakuntaa, mutta todellista valtaa käytti ministeri Klemens von Metternichin ja Habsburg-suvun muiden edustajien muodostama ”salainen valtiokonferenssi” () eli tosiasiallinen sijaishallitus.

Ferdinand naitettiin Sardinian prinsessa Maria Annalle, joskaan liitto ei ehkä täyttänyt avioliiton tunnusmerkkejä, vaan vaimo oli ennemminkin Ferdinandin hoitaja. He eivät saaneet lapsia.

Vuoden 1848 vallankumous ei syttynyt niinkään Ferdinandia kuin hänen vanhoillisia neuvonantajiaan vastaan. Kertoman mukaan Ferdinand kysyi von Metternichilta, miksi ihmiset meluavat kadulla, johon ministeri vastasi "heillä on siellä vallankumous, Teidän Majesteettinne". Ferdinand kysyi tämän jälkeen: "niin, mutta saavatko he tehdä niin?" 

Von Metternich pakeni maasta ja Ferdinand luopui kruunusta veljenpoikansa Frans Joosefin hyväksi 2. joulukuuta 1848. Ferdinand asui sen jälkeen Prahan linnassa, jossa hän kuoli vuonna 1875. Hänet haudattiin Wieniin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Itävallan keisarit
Unkarin hallitsijat
Habsburgin hallitsijasuku
Vammaiset henkilöt
Vuonna 1793 syntyneet
Vuonna 1875 kuolleet