Balineesi

Balineesi on siamilaisen pitkäkarvainen muoto. Sen ulkomuoto on peräisin siamilaisilta sukulaisilta: solakat linjat, siamilaisen naamiointi, sama kiilamainen pää ja safiirisilmät. Se on kuin siamilaisen ja persialaisen risteytys, mutta sen turkki on lyhyempää kuin persialaisilla ja kaulurikin puuttuu. Nimensä se on saanut balilaiselta tanssijalta, koska kissan astellessa häntä pystyssä, hännänpää heilahtelee puolelta toiselle.

Historia 
Ensimmäinen balineesi oli epäilemättä pitkäkarvageeniä kantava siamilainen. Ensimmäiset pitkäkarvaiset siamilaiset rekisteröitiin 1928. Itämaisesta pitkäkarvasta innostuttiin ja rotua alettiin kasvattaa. Rotu alkoi yleistyä Amerikassa 1950-luvulla, jolloin sitä alettiin jalostaa. 1970-luvulla CFA (amerikkalainen Cat Fanciers Association) hyväksyi sen viralliseksi roduksi. Suomeen ensimmäinen balineesi tuli Ruotsista 1980-luvulla. Suomessa BaJaVa ry edustaa balineesien, itämaisten pitkäkarvojen ja seychellien pitkäkarvojen kasvatus- ja harrastustoimintaa.

Rakenne 
Vartalo on keskikokoinen ja hoikahko, mutta kuitenkin melko lihaksikas.
Häntä on pitkä, ohut ja teräväkärkinen. Hännän karvojen tulisi levitä sulkamaisesti.
Jalat ovat pitkät ja hoikat.
Tassut ovat pienet, soikeanmuotoiset ja kauniin sirot.
Pää on pitkä ja suippenva, hieman kiilamainen. Nenä on pitkä ja suora. 
Silmät ovat keskikokoiset ja mantelinmuotoiset. Väri kirkas sininen, mieluiten safiirinsininen. 
Korvat ovat suuret, teräväkärkiset, ja tyvestä leveät.

Luonne 
Balineesin kerrotaan olevan hiljaisempi ja rauhallisempi kuin siamilainen. Tyypillistä itämaisille roduille on silti rodusta riippumatta puheliaisuus. Balineesi on vilkas ja leikkisä, mutta myös rauhallinen, tasapainonen ja sylissä viihtyvä. Se on ihanteellinen koko perheen lemmikki.

Värimuunnokset 
Balineesilla on siamilaisen tapaan naamioväritys. Värejä on useita ja yleisimpiä niistä ovat ruskea-, sini-, suklaa-, lila-, puna- ja creme-naamio. Myös erilaisia tabby- ja kilpikonnakuvioita esiintyy sekä kokovalkoista turkkia.

Lähteet 

 David Taylor: Kissojen maailma, WSOY 1999.

Viitteet

Kissarodut