Paolo Rossi

Paolo Rossi (23. syyskuuta 1956 Prato, Italia – 9. joulukuuta 2020 Siena, Italia) oli italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Rossi tunnettiin erittäin nopeana ja hyvin sijoittuvana kärkipelaajana.

Rossi johdatti Italian mestaruuteen vuoden 1982 MM-kisoissa ja voitti turnauksessa sekä maalikuninkuuden että parhaan pelaajan palkinnon. Rossi teki kisoissa kolme maalia puolivälierälohkon ratkaisuottelussa Brasiliaa vastaan, kaksi maalia välieräottelussa Puolaa vastaan ja yhden maalin loppuottelussa Saksaa vastaan. Rossi voitti kuudella maalillaan turnauksen maalikuninkuuden ja lisäksi parhaan pelaajan palkinnon. Samana vuonna hänet valittiin Euroopan parhaaksi pelaajaksi.

Paolo Rossin Juventus-pelipaita löytyy Suomen Jalkapallomuseosta Valkeakoskelta.

Rossi sairasti viimeiset elinvuotensa keuhkosyöpää.

Ura 
Uransa alkuvuosina 1975–1980 Rossi edusti Comoa, Vicenzaa ja Perugiaa. Vuosina 1980–1982 hän kärsi vedonlyöntiskandaalin vuoksi saamaansa kahden vuoden kilpailukieltoa. Vuosina 1982–1985 Rossi edusti Juventusta. Hän pelasikin seurassa uransa parhaat vuodet. Rossi saavutti Juventuksen riveissä muun muassa kaksi Italian-mestaruutta, Euroopan cupin voiton ja Cup-voittajien cupin voiton. Vuosina 1985–1987 hän edusti vielä Milania ja Veronaa.

Maajoukkueura 
Italian maajoukkueessa Rossi pelasi 48 ottelua ja teki 20 maalia vuosina 1977–1986. Hän edusti Italiaa MM-kisoissa vuosina 1978, 1982 ja 1986. Vuoden 1978 MM-kisoissa Rossi teki kolme maalia ja kuului jo tuolloin kisojen parhaimpiin pelaajiin. Italia sijoittui MM-turnauksessa lopulta neljänneksi.

Vuoden 1982 MM-kisat 
Paolo Rossi muistetaan erityisesti vuoden 1982 Espanjan MM-kisoista, joissa hän nousi mestarijoukkueen sankariksi. Kisojen alla Rossi oli vapautunut pitkästä pelikiellosta, jonka hän oli saanut sekaannuttuaan sopupeliskandaaliin. Rossi oli ehtinyt pelata kevään aikana vain muutaman ottelun seurajoukkueessaan. Valmentaja Enzo Bearzot kuitenkin muisti Rossin taidot edellisistä MM-kisoista ja valitsi hänet joukkueeseen. 

Alkulohkossa Italia pelasi vaatimattomasti ja selvisi jatkoon ainoastaan kolmella tasapelillä voittamatta otteluakaan. Joukkueen esityksiä arvosteltiin, ja erityisesti Rossin pitkä pelaamattomuus näkyi. Seuraavassa ottelussa Rossi pelasi jo lupauksia herättäen, kun Italia voitti Argentiinan 2–1. Rossi ei ollut vielä onnistunut maalinteossa ja lehdistö vaati hänen pudottamistaan kokoonpanosta.

Italia oli pakkovoiton edessä jatkolohkon viimeisessä ottelussa ennakkosuosikki Brasiliaa vastaan selvitäkseen turnauksessa mitalipeleihin. Ottelusta tuli eräs MM-historian jännittävimpiä ja ikimuistoisimpia. Paolo Rossi aloitti maalinteon jo ottelun 5. minuutilla puskien Antonio Cabrinin keskityksen maaliin. Brasilia tasoitti 12. minuutilla, mutta avausjakson puolivälissä Rossi karkasi brasialialaispuolustajilta ja vei laukauksellaan Italian uudelleen johtoon. Toisella puoliajalla Brasilia painosti ja tasoitti ottelun 2–2:een, mutta Rossi viimeisteli hattutempun 74. minuutilla ohjaten lähietäisyydeltä voittolukemat 3–2.

Välieräottelussa Puolaa vastaan Rossi teki 22. minuutilla avausmaalin kantapäällään ja toisella puoliajalla hän pukkasi lukemiksi 2–0 Bruno Contin keskityksestä. Loppuottelussa Saksan liittotasavaltaa vastaan hän teki ottelun avausmaalin ja samalla kisojen kuudennen maalinsa 56. minuutilla Claudio Gentilen keskityksestä. Italia voitti loppuottelun maalein 3–1.

Saavutukset

Joukkuesaavutukset 
 Maailmanmestaruus 1982
 Italian-mestaruus 1982, 1984
 Italian cupin voitto 1983
 Euroopan cupin voitto 1985 
 Cup-voittajien cupin voitto 1984
 UEFA Super Cupin voitto 1984

Henkilökohtaiset saavutukset 
 Kultainen pallo 1982
 World Soccerin vuoden pelaaja 1982
 MM-kisojen paras pelaaja 1982
 MM-kisojen paras maalintekijä 1982
 Euroopan cupin paras maalintekijä 1983 
 Serie A:n paras maalintekijä 1978
 Serie B:n paras maalintekijä 1977

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rossin viralliset kotisivut 
 Rossi Planet World Cupin sivuilla 
 Rossi Futismaailman sivuilla 

Italialaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon maailmanmestarit
FIFA 100
Vuonna 1956 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet