Megacerops

Megacerops (”myrskyhevonen”) oli voimakas kavioeläimiin kuulunut sarvikuonomainen nisäkässuku, jonka lajit elivät myöhäisellä eoseenikaudella.

Piirteet 

Megaceropsin nikamissa oli olkapäiden kohdalla erityisen pitkät luuharjat, jotka tukivat vahvoja niskalihaksia. Niitä tarvittiin kannattelemaan painavaa päätä. Sen kuonon päällä oli suuri, Y-kirjaimen muotoinen luusta muodostunut lapiomainen uloke, joka oli ehkä tarkoitettu taisteluun kilpailijoita ja petoja vastaan. Megaceropsilla oli ehkä nykyajan kirahvien tapaan pitkä kieli, jolla se saattoi tarttua muuten ulottumattomissa olevaan ruokaan.

Megacerops oli jopa 2,5 metriä korkea hartioiden kohdalta, ja saattoi painaa 4,5 tonnia.

Elintavat 

Monissa brontoteerejen luurangoissa näkyy katkenneita luita, eikä siihen aikaan ollut muita sellaisa vammoja aiheuttavia eläimiä, mikä tukee käsitystä että nämä isot eläimet, ottivat yhteen rajusti paritteluaikana naaraista taistellen.

Megaceropsit luultavasti vaelsivat laumoina metsissä riipien puiden lehtiä kumimaisilla huulillaan. Sen jälkeen se rusensi lehdet suurilla poskihampaillaan. Kun ilmasto muuttui ja puiden väistyen ruohon tieltä, Megacerops hävisi sukupuuttoon.

Löydöt 
Megaceropsin fossiileja löydetään yleisesti ylätasankojen reunoilta, jotka aiemmin ovat olleet vuoristoalueita, kuten Etelä-Dakotasta ja Nebraskasta. Kun alueella asuneet sioux-intiaanit löysivät valtavia Megaceropsin jäänteitä maasta, he uskoivat niiden tulleen myyttisestä olennosta, jotka laukkasivat pilvien päällä ja aiheuttivat myrskyjä, joita he siten kutsuivat ”myrskyhevosiksi”. Megaceropsit vaeltelivat silloin muodostumassa olleiden Kalliovuorten aluskukkuloilla, joka silloin oli vulkaanista aluetta. Silloin tällöin tulivuorenpurkaus saattoi haudata Megacerops-laumoja tuhkaan, minkä takia suuri osa niiden luista on löydetty tuhkan seasta.

Lähteet

Viitteet 

Esihistorialliset nisäkkäät
Kavioeläimet