Kielikunta

Kielikunta on yhteistä alkuperää olevien kielten laajin mahdollinen ryhmä, johon kuuluvat kielet periytyvät samasta kantakielestä. Suppeammasta ryhmästä sukulaiskieliä yhden kielikunnan sisällä voidaan käyttää termiä kieliryhmä.

Kieliä, jotka eivät kuulu mihinkään kielikuntaan (esimerkiksi korea), kutsutaan isolaateiksi. Toisin sanoen isolaattikieli on kielikuntansa ainoa kieli.

Monet kielen epäsäännöllisyydet kertovat sen muuttuneen historiansa aikana. Esimerkiksi vesi-sanan taivutusmuodoista (kuten veteen ja vedet) on päätelty sen muinaisen perusmuodon olleen likimain vete. Tällaisen sisäisen rekonstruktion lisäksi kieliä verrataan myös muihin kieliin. Foneettisia muutoksia menneisyyteen seuraamalla sukukielille voidaan hahmotella yhteinen alkumuoto eli kantakieli, josta ne ovat alkaneet kehittyä omiin suuntiinsa. Kielikunta muodostuu laajimmasta joukosta kieliä, joiden voidaan osoittaa periytyneen yhteisestä kantakielestä. Kielten välillä saattaa olla kaukaisempiakin sukulaisuussuhteita – erään hypoteesin mukaan maailman kaikki kielet ovat peräisin samasta kantamuodosta – mutta sitä ei enää voida osoittaa. Kielten sukulaisuutta tutkii historiallis-vertaileva kielitiede. 

Perinteisesti kielikuntaa onkin kuvattu kielten sukupuuna. Nykyisin tällainen selkeä haarautumismalli on kuitenkin usein korvattu pensasmallilla, jossa kielikunnan päähaarat ovat tasa-arvoisia. 

Joskus kantakieli voidaan yhdistää historian tuntemaan kieleen. Esimerkiksi latinan murteet (vulgaarilatina) olivat lähtökohtana nykyisille romaanisille kielille. Romaaninen kantakieli on siis suurin piirtein sama kuin (klassinen) latina. Samoin muinaisskandinaavin murteet ovat norjan, ruotsin, tanskan ja islannin kantakieltä.

Kielitypologiassa maailman kielet ryhmitellään samankaltaisuuksien perusteella. Hyvinkin läheiset sukulaiskielet voivat sijoittua typologisesti tarkasteltuna eri ryhmiin. Esimerkiksi suomen kieli on paljon agglutinatiivisempi kuin viron kieli, joka on osin muuttunut fleksiokieleksi.

Tässä kielikuntien luettelossa kielikunnat on jaoteltu maantieteellisten alueiden mukaan ja siinä ei ole mainittu isolaattikieliä. Lisäksi Uudessa-Guineassa ja Etelä-Amerikassa on näiden lisäksi joukko pienempiä kielikuntia. Kaikkiaan kielikuntia on pitkälle kolmattasataa.

Kielikunnat maanosittain 
Maailman kielikunnat (nimet englanniksi):

Eurooppa ilman Kaukasiaa 
 indoeurooppalaiset kielet
 uralilaiset kielet

Kaukasia 
 eteläkaukasialaiset kielet (eli kartvelilaiset kielet)
 koilliskaukasialaiset kielet
 luoteiskaukasialaiset kielet
 pohjoiskaukasialaiset kielet

Lähi-itä ja Pohjois-Afrikka 
 hurrilaiset kielet
 afroaasialaiset kielet (vanh. seemiläis-haamilaiset kielet)

Saharan eteläpuolinen Afrikka 
 khoisankielet
 nigeriläis-kongolaiset kielet (eli negroafrikkalaiset kielet)
 nilosaharalaiset kielet (eli niililäis-saharalaiset kielet)

Aasia ilman Lähi-itää ja Kaukasiaa 
 andamaanilaiset kielet
 austroaasialaiset kielet
 dravidakielet
 japanilaiset kielet
 jeniseiläiset kielet
 kamtšatkalaiset kielet (eli tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet)
 miao-jao-kielet
 mongolikielet
 sinotiibetiläiset kielet
 thailaiset kielet
 tunguusikielet
 turkkilaiset kielet

Jotkut kielitieteilijät pitävät mongolikieliä, tunguusikieliä ja turkkilaisia kieliä yhtenä altailaisten kielten kielikuntana.

Uusi-Guinea 
 Ala-Sepikin kielet
 angalaiset kielet
 aeafundilaiset kielet
 asmatilaiset kielet
 awyukielet
 binanderekielet
 brahmalaiset kielet
 chimbulaiset kielet
 dani-kwerba-kielet
 Finisteren-Huonin kielet
 isumrudilaiset kielet
 itäiset Uuden-Guinean ylämaan kielet
 Josephstaalin kielet
 kajagarilaiset kielet
 kaurekielet
 keski- ja eteläuusiguinealaiset kielet
 Keski-Sepikin kielet
 koiarilaiset kielet
 kombiokielet
 kutubuakielet
 Länsi-Bomberain kielet
 mabusokielet
 maimaikielet
 mairasi-tanamerakielet
 marindilaiset kielet
 nimboralaiset kielet
 pawailaiset kielet
 pihomilaiset kielet
 Pohjois-Halmaheran kielet
 Rain kielet
 ram-kielet
 sentanikielet
 Sepikin kukkuloiden kielet
 tamakielet
 teberalaiset kielet
 Timorin-Alorin-Pantarin kielet
 Trans-Flyn kielet
 Uuden-Britannian kielet
 waibukilaiset kielet
 wanangilaiset kielet
 Wisselinjärven kielet
 Ylä-Sepikin kielet

Australia ja Oseania 
 australialaiset kielet
 austronesialaiset kielet
 tasmanialaiset kielet

Pohjois- ja Keski-Amerikka 
 algilaiset kielet (jonka muodostavat algonkin-kielet, wiyot ja yurok)
 athabasca-kielet (eli athabaskalaiset kielet)
 caddolaiset kielet
 coahuiltecalaiset kielet
 eskimo-aleuttilaiset kielet
 irokeesikielet
 keresiläiset kielet
 kiowa-tano-kielet
 mayakielet
 mixe-zoguekielet
 muskogee-kielet
 penutilaiset kielet
 otomangelaiset kielet
 sališilaiset kielet
 siouxilaiset kielet
 subtiaba-tlapanec-kielet
 tekistlateekkikielet
 totonaakkikielet
 tšimakulaiset kielet
 uto-atsteekkilaiset kielet
 wakasilaiset kielet

Etelä-Amerikka 
 araukaanilaiset kielet
 arawakilaiset kielet
 arutani-sape-kielet
 chonkielet
 guaycurukielet
 huarpalaiset kielet
 janomamilaiset kielet
 jaqilaiset kielet
 jivarolaiset kielet
 karibilaiset kielet
 kawesqarilaiset kielet
 ketšualaiset kielet
 makulaiset kielet
 mascolaiset kielet
 matacokielet
 paezalaiset kielet
 panolaiset kielet
 salivalaiset kielet
 tšapakuralaiset kielet (eli chapacuralaiset kielet)
 tšibtšalaiset kielet (eli chibchalaiset kielet)
 tukanolaiset kielet
 tupilaiset kielet
 urukielet
 zamucolaiset kielet
 zaparolaiset kielet

Muut 
 pidgin- ja kreolikielet
 viittomakielet
 keinotekoiset kielet
 isolaattikielet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ethnologue: Languages of the World 
 Tapani Salmisen arvostelu Anhavan kirjasta

Luokittelujärjestelmät
Seulonnan keskeiset artikkelit