Hangon rata

Hangon rata on Karjaan ja Hangon välinen rataosuus Suomen rataverkosta. Sen liikenne koostuu pääasiassa Hangon tavarajunista ja liikenne- ja viestintäministeriön rahoittamista taajamajunista. Hangon radan eteläisin raide, jonka sijainti on vaihdellut sataman laajennuksien myötä, on ollut radan rakentamisesta asti Suomen rataverkon eteläisin piste.

Historia

Radan rakentamisesta ensimmäiseen maailmansotaan
Hangon rata on alkuaan osa Hyvinkään ja Hangon välistä rataa. Se on Suomen ensimmäinen yksityisin varoin rakennettu rautatie. Rata valmistui vuonna 1873, ja sen rakentamisen rahoittivat pietarilaiset liikemiehet. Suomalaisten ja ruotsalaisten lisäksi rakentajiksi palkattiin venäläisiä ympäri keisarikuntaa. Hankkeen etuna nähtiin Hangon edullinen sijainti talvisatamana, joka pysyi Pietaria pidempään jäätymättömänä ja mahdollisti siten ulkomaankaupan talviaikanakin. Toiminta osoittautui kuitenkin tappiolliseksi ja rata päätyi valtion omistukseen kahden vuoden kuluttua. Venäjältä tuleva tavaraliikenne ei toteutunut kaavaillun laajuisena, sillä Suomen rataverkko ei ollut liitettynä Venäjän rataverkkoon Pietarissa ennen vuotta 1913.

Ympärivuotisen ulkomaanliikenteen johdosta satama muodostui maan merkittävimmäksi siirtolaisten lähtösatamaksi, ja laivoille tultiin junilla. Myös matkailu kehittyi Hangon aurinkoisen sään ja hiekkarantojen vuoksi, ja tämä vaikutti osaltaan matkustajaliikenteen kasvuun radalla. Tavaraliikenne alkoi kasvaa sataman ja ratayhteyden houkutteleman teollistumisen myötä. Teollisuutta ilmaantui kaupungin pohjoispuolelle radanvarteen ja uusia raiteita rakennettiin laitureille sataman laajenemisen myötä.

Radan liikenne oli pääosin Hanko-vetoista alkuvuosikymmeninä, joskin Tammisaaren kaupunki pääsi radan myötä kasvun ja teollistumisen uralle ja Lappohjaan rakennettiin satamarata jo vuonna 1876. Lappohjaan muodostui asutusta radan ja sataman väliin ja taajamasta kaavailtiin 1900-luvun alussa taajaväkistä yhdyskuntaa.

Ensimmäisestä maailmansodasta vuokra-alueaikaan
Ensimmäinen maailmansota vähensi liikennettä merkittävästi merenkulun kärsiessä Saksan sotatoimista Itämerellä. Venäläiset räjäyttivät vuonna 1914 Hangon rautatiekonepajan ja veturitallin saksalaisten maihinnousun pelossa. Saksalaiset nousivat maihin Hangon satamassa huhtikuussa 1918 ja etenivät rataa pitkin Karjaalle osana Suomen sisällissotaa.

Kun siirtolaisuus väheni Yhdysvaltojen asettamien kiintiöiden takia 1920-luvulla, matkustajaliikenne Hangon radalla väheni. Tavaraliikenteen puolella radalta rakennettiin Forcit-yhtiön tehtaalle leveäraiteinen haararata vuonna 1937, jolla korvattiin aiempi kapearaiteinen tehdasrata.

Vuokra-ajasta nykypäivään
Talvisotaa seuranneen Moskovan rauhansopimuksen nojalla Hankoniemi vuokrattiin Neuvostoliitolle 30 vuodeksi, ja rata katkesi Lappohjan aseman pohjoispuolelta. Matkustajajunien pääteasemaksi tuli Tammisaari ja tavaraliikenteen Skogby, jonne rakennettiin ympäriajoraide. Neuvostoliittolaiset joukot alkoivat rakentaa niemelle tykkiratoja ja vaativat kauttakulkua junille Suomen kautta heinäkuussa 1940. Sopimukseen kauttakulusta päästiin 6. syyskuuta, ja ensimmäinen juna Neuvostoliitosta Hankoon kulki 25. syyskuuta. Liikenne oli vilkasta, ja junia kulki keskimäärin joka toinen päivä. Viimeinen juna kulki 22 kesäkuuta 1941.

Jatkosodan aikana neuvostoliittolaiset evakuoivat Hangon joulukuun alussa 1941 ja tuhosivat rataa, satamalaitteita sekä Hangon ja Lappohjan asemat. Suomalaiset palasivat Hankoon 4. joulukuuta 1941, ja ensimmäinen juna Hankoon saapui 12. tammikuuta 1942. Junassa oli etummaisena hiekalla lastattuja vaunuja, jotta niiden paino räjäyttäisi mahdolliset miinat.

Venäläisten rakentamat tykkiradat purettiin sodan jälkeen, mutta niemelle rakennettiin useita muita pistoraiteita Hangon seudun teollistuessa sotien jälkeen. 2000-luvulle tultaessa teollisuusraiteet ovat jääneet vähäiselle käytölle teollisuuden poistuessa Hangosta. Vuosina 1975–1998 Hangon satamasta liikennöi junalautta Saksaan.

Radan kiskopaino oli alhainen 30 kg/m aina vuosiin 1970–1971 asti. Nykyään rata kuuluu rataverkon parhaaseen D-luokkaan ja on kiskotettu 60 kg/m kiskoilla. Höyryveturikauden jälkeen matkustajaliikennettä hoidettiin lättähatuilla, veturivetoisilla junilla ja nykyään Dm12-kiskobusseilla. Tavaraliikennettä ja veturivetoisia matkustajajunia liikennöitiin dieselkauden alkuaikoina Dv15- ja Dr12-vetureilla, mutta viime vuosikymmeninä nämä liikennetarpeet on hoidettu Dv12-vetureilla.

Nykypäivä
Hangosta Karjaalle liikennöi arkisin seitsemän ja viikonloppuisin kuusi henkilöliikenteen vuoroa, joita ajetaan 2–3 tunnin välein. Kiskobussivuoroja täydentää viisi päivittäistä bussivuoroa. Radan asemat ovat Hangon rautatieaseman jälkeen Hanko-Pohjoinen, Santala, Lappohja, Skogby, Tammisaari, Dragsvik ja Karjaa. Tavaraliikenne koostuu Lohjalla sijaitsevien metsäteollisuuden tehtaiden kuljetuksista ja Hyvinkään kautta muualle Suomeen kulkevasta sataman kautta kulkevasta tavarasta.

Radan henkilöliikenteessä tehdään vuosittain noin 95 000–105 000 matkaa. Määrä on ollut 2000-luvulla laskusuhdantainen, sillä vielä vuonna 2004 matkoja tehtiin noin 140 000.

Sähköistys 
Vuonna 2020 Väylävirasto aloitti suunnitelmat radan sähköistämisestä ja tasoristeyksien parantamisesta. Ratasuunnitelma jaettiin hyväksyntää varten osiin. Traficom hyväksyi helmikuussa 2021 ratasuunnitelman ensimmäisen osan, joka sisältää Hyvinkää–Hanko-yhteysvälin sähköistyksen kokonaisuudessaan sekä seuraavat tasoristeyskohteet;

 Hyvinkäällä: Hyvinkään asema, Backman, Nopontie
 Nurmijärvellä: Hyvämäentie, Malkamäki, Kallio, Peräkorventie, Korpi, Åby
 Vihdissä: Haimoo, Korkeakalliontie, Jättölä, Yli-Lankila, Laakus, Hemmilä, Toimila, Kuoppanummentie, Mäyrääntie
 Lohjalla: Nummenkylä, Lieviö, Kaivurinkatu, Braskintie, Tynninharjuntie, Peter Forsströmintie, Kivelä, Honkaniementie (Gustavsberg)
 Raaseporissa: Bålaby, Bredvikintie, Linderintie, Trollböle, Rödgrundet, Leksvall, Helmström, Kisa seisake, Skogby, Skogbyn seisake ja Predium sekä
 Hangossa: Santala seisake, Santala ja Kirkkotie.

Ensimmäisen osan hyväksymisen jälkeen hyväksymättä ovat vielä Hyvinkäällä Alanoppo; Nurmijärvellä Laakso, Aalto ja Nykop; Vihdissä Kurkela ja Katinhäntä sekä Raaseporissa Sannäs ja Näseudd. Sähköistys valmistuu vuonna 2024.

Sivuraiteet

Tammisaaren satamarata
Tammisaareen rakennettiin vuosina 1911–1912 satamarata asemalta Pohjoissatamaan. Rata purettiin vuonna 1996 ja Tammisaaren ratapiha kolme vuotta myöhemmin. Tammisaaressa on nykyään vain läpiajoraide eikä enää tavaraliikennettä.

Rautaruukin/SSAB:n rata
Tämä 2,1 km pitkä raide johtaa Lappohjan ratapihalta SSAB:n tehtaalle. Raide on rakennettu vuonna 1986 silloiselle Rautaruukin tehtaalle. Raiteen tulevaisuus on epävarma SSAB:n ilmoitettua tehtaan sulkemisesta vuonna 2018.

Lappohjan satamarata
Tämä 2,95 kilometriä pitkä raide johti Lappohjan asemalta mainitun paikkakunnan satamaan. Raide avattiin vuonna 1876 ja venäläiset purkivat sen vuosina 1940–1941.

Koverharin rata
Tämä nykyisellään noin 2 kilometriä pitkä raide rakennettiin Koverharin terästehtaan tarpeisiin vuonna 1961. Tehdas lakkautettiin vuonna 2012. Radalla ei ole välitöntä purku-uhkaa, sillä Hangon kaupunki kehittää Koverharin alueesta uutta satamaa ja teollisuusaluetta, jossa tuleville toimijoille tarjotaan raideyhteys.

Dynamiittitehtaan rata
Vuonna 1893 Hankoniemelle perustettiin räjähdysainetehdas syrjäiseen paikkaan räjähteiden aiheuttaman vaaran vuoksi. Tehtaalta rakennettiin vuonna 1914 kapearaiteinen rautatie Hangon radalle, joka korvattiin 2,5 kilometriä pitkällä leveäraiteisella raiteella vuonna 1937. Vaihde, jolla raide liittyy päärataan, on nimeltään Dynamiittivaihde ja sillä oli henkilöliikenteen pysähdyksiä vuoteen 1977 asti.

Koneen rata
Tämä 4 kilometriä pitkä raide johti Kone Oyj:n tehtaalle Stormossen-nimisen suon ja jäteaseman luota. Raide avattiin vuonna 1970. Nykyään linjavaihde ja radan alkuosa on purettu. Loppuosa on jäljellä kasvillisuuden keskellä.

Tykkiradat
Neuvostoliiton joukot rakensivat Hankoniemelle kaksi tykkirataa vuosina 1940–1941. Toinen sijaitsi Hangon radan pohjoispuolella Stormossenin luona ja koostui ratapihasta ilman pitkiä linjaosuuksia. Radan eteläpuolella ollut tykkirata alkoi Hanko-Pohjoisen liikennepaikalta ja jatkui Tvärminneen asti. Rakenteilla oli yhteys Lappohjan suuntaan, mutta se jäi kesken Jatkosodan puhjettua. Ratojen pituus oli yhteensä 23 kilometriä. Suomen läpi tuotiin syksyllä 1940 kolme 305 mm ja neljä 180 mm rautatietykkiä. 305 mm tykit operoivat eteläisellä radalla ja 180 mm tykit pohjoisella radalla. Tykit jäivät suomalaisten saaliiksi Hangon evakuoinnin yhteydessä. Molemmat tykkiradat purettiin sodan päätettyä vuonna 1945, ja tykit palautettiin Neuvostoliittoon.

Tunnelit ja sillat
Radalla ei ole tunneleita Hankoniemen tasaisen maaston vuoksi ja merkittäviä siltoja on vain yksi, Tammisaaren keskustan kupeessa olevat Pohjanpitäjänlahden sillat. Siltoja on kaksi, sillä Kråkholmen-niminen saari jakaa ylityksen kahteen osaan. Alkuperäiset sillat olivat heikkorakenteisia ja ne korvattiin vuosina 1910–1914 uusilla silloilla. Elokuussa 1915 salama räjäytti uuden sillan pilarissa sotatilan takia valmiudessa olleet räjähteet ja liikenne jouduttiin korjaustöiden ajaksi palauttamaan vanhoille silloille.

Vuonna 1941 sillat vaurioituvat tykkitulessa ja pommituksissa. Sillat uusittiin vuosina 1970–1972 ja laivaväylä siirrettiin itäisestä salmesta läntiseen, johon tuli kääntösilta. Töiden ajaksi oli rakennettu väliaikainen pukkisilta. Vanhaa kääntösiltaa poistettaessa tapahtui onnettomuus 18. tammikuuta 1972, jossa ponttonit pettivät ja kääntösilta kaatui.

Katso myös 
 Hyvinkää–Karjaa-rata

Lähteet

Aiheesta muualla

Hangon liikenne
Karjaa
Raaseporin liikenne
Tammisaari
Suomen rataverkko

en:Hanko-Hyvinkää railway