Elintarvikeväri

Elintarvikeväri on elintarvikkeiden värin muuttamiseen tarkoitettu aine. Yleensä tavoitteena on parantaa ruoan ulkonäköä. Elintarvikevärin käytöllä voidaan pyrkiä alkuperäisen värin palauttamiseen elintarvikkeelle, jonka väri on muuttunut esimerkiksi jalostuksen tai varastoinnin aikana. Niillä voidaan myös pyrkiä houkuttelevampaan ulkonäköön tai värin antamiseen muutoin värittömälle elintarvikkeelle. Elintarvikevärien käytön edellytyksenä on, ettei niillä johdeta kuluttajaa harhaan. Niitä käyttämällä ei esimerkiksi saa antaa vaikutelmaa, että tuote sisältää sellaisia ainesosia, joita siihen ei tosiasiassa ole lisätty. 

Värejä voidaan tehdä keinotekoisesti tai käyttää hyväksi luonnon omia väriaineita kasveista, esimerkiksi punajuuresta tai porkkanasta. Vihreistä lehdistä ja ruohoista voidaan uuttamalla valmistaa klorofylliä (E 140), ja keltaisen värin antavaa kurkumiinia (E 100) saadaan uuttamalla Curcuma longa -kasvin juuresta. Myös ainakin yhdestä hyönteislajista tehdään elintarvikeväriä: kokenillikilpikirva Dactylopius coccus on karmiinin, jonka E-koodi on E 120, raaka-aine.

Elintarvikkeisiin saa lisätä ainoastaan niitä elintarvikevärejä, jotka luetellaan EU:n lainsäädännössä, ja ainoastaan tietyin edellytyksin. Osalle elintarvikeväreistä on määritetty ADI-arvo, joka tarkoittaa päivittäistä hyväksyttävää enimmäissaantia, jolle ihminen voi altistua periaatteessa joka päivä koko elämänsä ajan ilman terveydellisiä haittavaikutuksia. Suomessa lisäainevalvonnasta vastaa Ruokavirasto, jossa arvioidaan lisäaineiden saantia ja vastataan riskinarvioinneista. Lisäksi kunnille kuuluu paikallisella tasolla pakkausmerkintöjen ja lisäaineiden oikean käytön valvonta.

Luokitteluja

Turvallisuus 
Euroopan unionissa elintarvikelisäaineilla on E-luokittelu. Elintarvikevärit kuuluvat elintarvikelisäaineisiin. Yhdysvalloissa FDA luokittelee värit F(ood)-, D(rugs)- ja C(osmetics)-luokkiin tarkoittaen elintarvikkeita, lääkkeitä ja kosmetiikkaa. Näitä yhdistelemällä saadaan yhdeksän luokitusta käyttötarkoitusten mukaan. Eri maiden tai alueiden käytännöt eivät ole yhteneväiset.

Väriaineen koostumus 
Väriaineita luokittelee niiden värilähteen perusteella Colour Index International.

Keltaisia ja oransseja värejä 
 kurkumiini, E 100
 riboflaviini (B2-vitamiini), E 101

Keltaisia värejä 
 tartratsiini, E 102
 resorsiinikeltainen (krysoiini S), eristetään alkannasta, E 103
 kinoliinikeltainen, E 104
 keltainen 7G

Oransseja värejä 
 paraoranssi, E 110

Punaisia värejä 
 karmiini, E 120
 atsorubiini eli karmosiini eli karmosiini, E 122
 amarantti, E 123
 uuskokkiini, E 124
 erytrosiini, E 127
 punainen 2G (atsogeraniini), E 128
 alluranpunainen, E 129

Sinisiä värejä 
 indantreenisininen
 patenttisininen, E 131
 indigokarmiini, E 132
 briljanttisininen, E 133

Vihreitä värejä 
 klorofylli, E 140
 klorofylliini
 klorofylliinikuparikompleksin kalium- ja natriumsuolat, E 141
 briljanttivihreä BS
 patenttivihreä, E 143

Ruskeita värejä 
 sokerikulööri, E 150
 emäksinen sulfiittisokerikulööri
 ammoniummenetelmän sokerikulööri
 ammoniumsulfiittimenetelmän sokerikulööri
 ruskea FK, E 154
 ruskea HT, E 155

Mustia värejä 
 briljattinmusta BN, E 151
 lääkehiili, E 153

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Coloria.net: Elintarvikevärit