Marjatuomipihlaja

Marjatuomipihlaja (Amelanchier alnifolia) on ruusukasvien heimoon ja tuomipihlajien sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan keski- ja länsiosissa. Marjatuomipihlajan viljelyyn valituista lajikkeista käytetään myös nimeä saskatoon, joka tulee creen kielen tuomipihlajan marjaa merkitsevästä sanasta misâskwatômin. Kanadassa sijaitseva Saskatoonin kaupunki on saanut nimensä tästä kasvista.

Ulkonäkö ja koko 
Marjatuomipihlaja on tiheähaarainen pensas tai pieni puu, joka kasvaa 1–6, harvoin jopa 10 metrin korkuiseksi. Marjatuomipihlaja kasvaa usein ryhminä. Kasvin oksat ovat punaruskeita. Lehdet ovat pyöreähköjä, 3–5 cm:n pituisia; niiden kärjissä on hammastusta.

Marjatuomipihlaja kukkii aikaisin keväällä, jolloin lehdet ovat vasta puhkeamassa. Valkoisia, halkaisijaltaan noin 2–3 senttimetrin mittaisia kukkia on runsaasti. Pienehköt, sinimustat marjat kypsyvät kesä–heinäkuussa.

Käyttö 
Marjatuomipihlajaa viljellään Pohjois-Amerikassa marjakasvina. Amerikan alkuperäisasukkaat käyttivät saskatoonmarjoja pemmikaanin valmistukseen yhdessä lihan ja talin kanssa. Saskatoonia voidaan myös syödä sellaisenaan tai käyttää piirakoihin, hilloihin sekä viinien ja oluen maustamiseen.

Sata grammaa saskatoonia sisältää yli 150 milligrammaa kaliumia, lähes yhden mg:n rautaa sekä myös kalsiumia, magnesiumia ja kuitua.

Suomessa marjatuomipihlajaa kasvatetaan koristekasvina, mutta myös sen marjojen takia. Laji menestyy vyöhykkeillä I–VI.

Nimitykset 
Kasvista käytetty englanninkielinen nimi serviceberry viittaa sen käyttöön hautajaistoimituksissa uudisraivauksen aikoina. Tuolloin talvella kuolleet tavattiin haudata varhaiskeväästä, jolloin ainoa kukkiva kasvi oli marjatuomipihlaja. Kukat olivat myös merkkinä siitä, että routa oli sulanut tarpeeksi, että hautoja voitiin taas kaivaa.

Tieteellinen sukunimi Amelanchier on peräisin ranskan sanasta amélanche, joka tarkoittaa tuomipihlajaa. Ranskan sana puolestaan tulee kaakkoisoksitaanin sanasta amelanca, joka on kehittynyt mustaa tarkoittavasta sanasta melanco yhdistyneenä muinaisliguurilaiseen etuliitteeseen. Nimitys johtuu marjojen lähes mustasta väristä ja on sukua mm. muinaiskreikan mustaa tarkoittavalle sanalle mélas sekä latvian sanalle melns. Lajinimi alnifolia puolestaan merkitsee lepänlehtistä ja viittaa marjatuomipihlajan lehtiin, jotka muistuttavat leppien (Alnus) lehtiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Marjatuomipihlaja (Amelanchier alnifolia)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Marjatuomipihlaja (Amelanchier alnifolia)
Kasviatlas 2021: Marjatuomipihlajan (Amelanchier alnifolia) levinneisyys Suomessa.
United States Department of Agriculture (USDA): Amelanchier alnifolia 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Amelanchier alnifolia (saskatoon serviceberry) 
Saskatoon - vähän tunnettu mutta terveellinen marja Kantti.net (radiohaastattelu, MP3)

Tuomipihlajat
Seulonnan keskeiset artikkelit