Vetysyanidi

Vetysyanidi (HCN) on myrkyllinen, hyvin heikko happo. Se salpaa soluhengityksen ja suurina annoksina aiheuttaa välittömän kuoleman ihmiselle ja muille eliöille. Vetysyanidin suoloja kutsutaan syanideiksi. Yhdisteen vesiliuosta kutsutaan sinihapoksi. Sinihappo-nimitys tulee siitä, että sinihappo muodostaa raudan kanssa kompleksiyhdisteitä, jotka ovat väriltään sinisiä.

Valmistus 
Vetysyanidia valmistetaan suuria määriä kahdella eri tavalla. Degussan prosessissa ammoniakki ja metaani reagoivat 1 200 °C:n lämmössä. Katalyyttinä käytetään platinaa.
CH4  +  NH3  →   HCN  +  3H2
Andrussovin prosessissa lisätään myös happea.
2CH4  +  2NH3  +  3O2 →   2HCN  +  6H2O

Laboratorioissa pieniä määriä sinihappoa valmistetaan jostakin sinihapon alkalimetallisuolasta, esimerkiksi natriumsyanidista:
H+  +  NaCN →   HCN  +  Na+

Käyttö 
Vetysyanidia käytetään hyönteismyrkkynä sekä orgaanisessa synteesissä muun muassa nitriilejä valmistettaessa.

Joissain USA:n osavaltioissa käytetyissä kaasukammioissa vetysyanidia käytettiin surmaamaan teloitettava. Reaktiossa munan kokoinen määrä kaliumsyanidia pudotettiin rikkihappoa sisältävään astiaan, jolloin tapahtui reaktio, joka vapauttaa sinihapon (HCN):
2 KCN + H2SO4 → K2SO4 + 2 HCN (g)

Myrkyllisyys ja vaarallisuus 
Vetysyanidi voi kaasuuntuneena räjähtää yli 5,6 % pitoisuuksilla.

Vetysyanidi luonnossa 
Karvasmanteli (Prunus amygdalus) sisältää amygdaliinia, josta syntyy ihmisen ruuansulatuskanavassa vetysyanidia. Kuumennetuista ja ruuaksi valmistetuista karvasmanteleista sitä kuitenkin kertyy vain harmiton määrä. Kuumentamattomien karvasmanteleiden nauttiminen on vaarallista, joskin karvasmantelin epämiellyttävä maku tavallisesti estää myrkytysvaaran. Terveysviranomaisten kanta on rauhoittava: karvasmanteli on myrkyllinen, mutta pienen määrän syöminen aiheuttaa harvoin oireita. Mikäli altistus kuitenkin tapahtuu, myrkytyksen oireet kuten oksentelu, mahakipu, nopeutunut hengitys ja takykardia ilmenevät viimeistään kahden tunnin kuluttua.

Vetysyanidia sisältävät karvasmantelin lisäksi monet muutkin yleisesti käytettyjen kasvien siemenet, lapakot tai kivet, joita ei tavallisesti käytetä ihmisravinnoksi. Näitä ovat esimerkiksi aprikoosi, kirsikka, luumu ja omena mutta myös pellavansiemenet.

Katso myös 
 Syanidi
 Zyklon B

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kemikaalikortti: Syaanivety, nesteytetty
PubChem: Hydrogen cyanide 
Human Metabolome Database (HMDB): Hydrogen cyanide 
Food Component Database (FooDB): Hydrocyanic acid 
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Hydrogen cyanide 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Hydrogen cyanide 
Pherobase: Semiochemical - HCN 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Hydrogen cyanide 

Epäorgaaniset hapot
Seulonnan keskeiset artikkelit