Boris Berezovski

Boris Abramovitš Berezovski (, 23. tammikuuta 1946, Moskova – 23. maaliskuuta 2013, Lontoo) oli venäjänjuutalainen oligarkki. Hän aloitti liiketoimintansa Neuvostoliiton perestroikan aikana ja pääsi presidentti Boris Jeltsinin lähipiiriin neuvonantajaksi. Berezovski tuki uuden presidentti Vladimir Putinin valintaa, mutta ajautui sittemmin poliittisiin ristiriitoihin. Berezovski lähti vapaaehtoiseen maanpakolaisuuteen ensin Ranskaan ja myöhemmin Isoon-Britanniaan.

Viimeiset vuodet hänet tunnettiin Lontoossa asuvana Venäjän poliittista johtoa arvostelevana miljardöörinä Englannissa asuessaan Berezovski muutti viralliseksi nimekseen Platon Elenin elämäänsä perustuneen elokuvan päähenkilön mukaan.

Henkilöhistoria 
Berezovski opiskeli metsätaloutta ja matematiikkaa. Hän valmistui tohtoriksi 1983 ja liittyi tiedeakatemian jäseneksi 1991. Liiketoimintansa Berezovski aloitti perestroikan aikaan vuonna 1989 harjoittamalla valtion AvtoVAZ-tehtaan autojen (muun muassa Lada) jälleenmyyntiä laillisin mutta myös laittomin keinoin. Käytettyjen autojen kaupalla hän teki ensimmäisen miljoonansa.

1990-luvun alun villeinä vuosina monien liikemiesten tavoin myös Berezovski joutui venäläisten mafiaryhmien kanssa hankaluuksiin, sillä hänen uskottiin tehneen yhteistyötä vaikutusvaltaisen Moskovan tšetšeenimafian kanssa. Hänet yritettiin murhata monesti, esimerkiksi vuonna 1994 autopommilla.

Berezovski oli yksi presidentti Boris Jeltsin lähipiiriin kuuluneista liikemiehistä. Rahallisesta tuestaan hän sai palkkioksi jäsenyyden turvallisuusneuvostossa. Hän saavutti valtaa useissa entisissä valtionyhtiöissä, mukaan lukien AvtoVAZ, Aeroflot ja joitakin öljy-yhtiöitä, joista yksityistettiin Sibneft. Berezovski sai hallintaansa Venäjän suurimman tiedotusvälineimperiumin, muun muassa ORT-televisiokanavan ja Izvestija-sanomalehden. Näiden medioiden tuella oli merkittävä vaikutus Jeltsinin uudelleenvalintaan 1996.

Berezovski oli pääneuvottelija neuvoteltaessa vuoden 1994 rauhaa Tšetšeniaan. Hän toimi lyhyen aikaa IVY:n pääsihteerinä ja valittiin duumaan 1999. Berezovski tuki Vladimir Putinin presidentinvaalikampanjaa 2000.

Hän kuitenkin vastusti Putinin toista Tšetšenian sotaa, minkä jälkeen Putin aloitti hänen ja muiden oligarkkien liiketoimien tutkimisen. Viranomaiset syyttivät Berezovskia veronkierrosta ja kavalluksesta. Boris Berezovskia syytettiin Venäjällä muun muassa laittomasta yritystoiminnasta ja rahanpesusta.

Berezovski erosi duumasta ja muutti Lontooseen. Hänelle myönnettiin vuonna 2003 poliittinen turvapaikka Britanniassa. Venäjän luovutusvaatimukset eivät tuottaneet tulosta.

Berezovskin media kritisoi Putinia voimakkaasti muun muassa sukellusvene Kurskin onnettomuuden hoidosta. Hallitus painosti Berezovskia luopumaan kahdesta valtakunnallisesta televisiokanavasta ja monista muista yrityksistään. Boris Berezovski syytti Venäjän turvallisuuspalvelua, FSB:tä ja Putinia pommi-iskuista 1999, jotka johtivat toiseen Tšetšenian sotaan.

Amerikkalainen journalisti Paul Klebnikov kirjoitti Berezovskin elämäkerran syyskuussa 2000. Kirja väitti Berezovskilla olevan yhteyksiä tšetšeenimafiaan ja sotaherroihin. Klebnikov murhattiin marraskuussa 2004. Talouslehti Forbes on yhdistänyt Boris Berezovskin nimen Paul Klebnikovin murhaan.

Berezovski tuki myrkytettyä FSB:n agenttia Aleksandr Litvinenkoa rahallisesti. Väitetään, että juuri ennen Berezovskin maanpakoa Litvinenko olisi määrätty tappamaan hänet, mutta hän olisi kieltäytynyt, minkä vuoksi Berezovski olisi ollut kiitollisuudenvelassa.

Berezovski on kerskunut rahoittaneensa Ukrainan ”oranssin vallankumouksen”. Venäjän vaatimuksesta hän joutui brittien kuulusteltavaksi sanottuaan haastattelussa, että on suunnittelemassa vallankumousta Venäjällä.

Venäjän valtio syytti Boris Berezovskia vallankaappauksen suunnittelemisesta keväällä 2007. Myöhemmin kesällä Moskovassa asiasta aloitettiin oikeudenkäynti. Syynä oli Guardian-lehdelle 13. huhtikuuta annettu haastattelu, jossa Berezovski sanoi Venäjän vallan vaihtumiseen tarvittavan voimankäyttöä.

Brasilialainen tuomari on antanut Berezovskista pidätysmääräyksen rahanpesuun osallistumisesta.

Berezovskia kohtaan tehtiin epäonnistunut murhayritys vuonna 2007 Britannian sisäisen turvallisuuspalvelun virkailijoiden mukaan. Brittihallituslähteen mukaan tämä ilmentää FSB:n jatkuvaa valmiutta toimia läntisiä tahoja vastaan. Venäjän hallituksen kriitikkoja kohti tehdyt hengenvaaralliset hyökkäykset Britanniassa ovat sotkeneet maiden ulkopoliittiset suhteet.

Vuonna 2011 Berezovski kävi Britanniassa oikeutta Roman Abramovitšia vastaan. Berezovskin mukaan Abramovitš pakotti hänet myymään 43 % Sibneftistä ja osuutensa RUSALista alihintaan, ja hän vaatii 5,5 miljardia US-dollaria korvauksia. Abramovitš on todistanut, että Berezovski oli hänen ”kummisetänsä”, jolle hän maksoi poliittisesta suojelusta 1990-luvulla.

Kuolema
Berezovski löytyi 23. maaliskuuta 2013 hirtettynä kylpyhuoneensa suihkuun. Ruumiista ei löytynyt väkivallan merkkejä eikä muitakaan todisteita rikoksesta, mutta murhaa ei pystytty täysin sulkemaan pois, joten kuolinsyy jouduttiin jättämään avoimeksi. Berezovskin tiedettiin olleen masentunut ja valtavan taloudellisen paineen alla ennen kuolemaansa.

Kuolinsyyksi voi esittää myös murhaa. Kuristusjäljet kaulassa eivät olleet tyypillisiä hirttäytymiselle, niinpä V:n muotoinen kuvio puuttui Berezovskin kaulalta, ja hänellä oli selittämätön voimakkaan iskun aiheuttama vaurio takaraivossaan, samoin kuin murtunut kylkiluu, eikä mikään näistä ole tavallinen hirttäytyessä aiheutuva vamma. Jäljet kaulalla viittasivat muodoltaan myös enemmän kuristamiseen kuin hirttäytymiseen. Suihkutilassa, josta hänen ruumiinsa löydettiin, oli tunnistamattomia sormenjälkiä. 

Berezovski oli naimisissa, ja häneltä jäi kuusi lasta.

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Boris Berezovskin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Oligarkit
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet