José Maria Eça de Queiroz

José Maria Eça de Queiroz tai Eça de Queirós (25. marraskuuta 1845 Póvoa de Varzim, Portugali – 16. elokuuta 1900 Pariisi, Ranska) oli portugalilainen romaanikirjailija. Hän käytti sukunimestään muotoa Eça de Queiroz, joka nykyään portugalin kielellä kirjoitettaisiin Queirós. Hänen teostensa kannessa käytetään muotoa Queiroz. Häntä pidetään 1800-luvun ja ehkä koko Portugalin historian merkittävämpänä romaanikirjailijana.

Nuoruus ja opiskelu 
José Maria Eça de Queiroz syntyi Póvoa de Varzimissa. Hänen syntymätodistukseensa on merkitty vain hänen isänsä nimi. Äiti oli 19-vuotias ja naimaton. Josén vanhemmat menivät myöhemmin naimisiin ja saivat kuusi lasta. José asui vanhempiensa luona ensimmäistä kertaa 21-vuotiaana. Häntä olivat kasvattaneet imettäjä ja isovanhemmat. Hän asui osan ajasta isovanhemmillaan ja osan ajasta portolaisessa sisäoppilaitoksessa.

Josén isä oli merkittävä poliisituomari. Hän maksoi poikansa opinnot sekä sisäoppilaitoksessa että Coimbran yliopistossa.

Ura 
Vaikka Eça de Queiroz toimi asianajajana, hän oli enemmän kiinnostunut kirjallisuudesta. Hänen novellejaan ja esseitään julkaistiin pian Gazeta de Portugal -lehdessä. Eça de Queiroz oli 1870-luvun alussa mukana ryhmittymässä, jonka tavoitteena oli yhteiskunnalliset ja taiteelliset uudistukset.

Eça de Queiroz hakeutui diplomaattiselle uralle ja toimi 1870-luvun alussa kuuden kuukauden ajan Leirian kunnallishallinnossa. Hänen sai ensimmäisen konsulin pestinsä Havannaan. Siellä hän toimi vuodet 1872–1874. Sen jälkeen hän oli konsulina Newcastlessa (1874–1879) ja Bristolissa (1879–1888). Bristolin-kaudellaan Eça de Queiroz meni naimisiin Emília de Castron kanssa. Pariskunta sai neljä lasta.

Eça de Queiroz teki tunnetuimmat teoksensa toimiessaan diplomaattina. Vuonna 1876 julkaistu O Crime do Padre Amaro, joka käsittelee selibaattivaatimuksen tuhoavaa vaikutusta heikkoon pappiin ja fanaattisuuden vaaroja. O Primo Basílio (1878) on puolestaan satiiri intohimon romanttisesta ideasta. Teosta Os Maias (1888) pidetään Eça de Queirozin mestariteoksena, jossa hän kertoo portugalilaisen yhteiskunnan dekadenssista.

Eça de Queiroz toimi myöhemmin Portugalin pääkonsulina Ranskassa. Hän asui Neuilly-sur-Seinessa ja jatkoi samalla kirjallista uraansa. Hän kuoli tuberkuloosiin vuonna 1900. Eça de Queirozin viimeiset romaanit olivat tunteellisia, kuten hänen kuolemansa jälkeen julkaistu A Cidade e as Serras (1901).

Eça de Queirozin teoksia on käännetty noin 20 kielelle.

Teokset
Näytteitä Eça de Queirozin tuotannosta on teoksessa Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY 1954).
A Capital
A Cidade e as Serras (1901)
A Ilustre Casa de Ramires (1900)
A Relíquia (1887)
A Tragédia da Rua das Flores
As Farpas
As Minas de Salomão
Adão e Eva no Paraíso
Alves & C.a (1925)
Cartas de Inglaterra
Cartas Familiares e Bilhetes de Paris
Contos
Correspondência de Fradique Mendes (1900)
Ecos de Paris
Notas Contemporâneas
O Conde d'Abranhos
O Crime do Padre Amaro (1875, uudistettu 1876 ja 1880)
O Egipto (1926)
O Mandarim
O Tesouro
O Mistério da Estrada de Sintra
O Primo Basílio (1878)
Os Maias (1888)
Prosas Bárbaras (1903)
Últimas Páginas
Uma Campanha Alegre

Lähteet 
Jull Costa, Margaret: ”Introduction”. Teoksessa

Viitteet

Aiheesta muualla 

Portugalilaiset diplomaatit
Portugalilaiset kirjailijat
Vuonna 1845 syntyneet
Vuonna 1900 kuolleet