Sankki

Sankkipannu on suustaladattavissa tuliaseissa, musketeissa, pistooleissa sekä suustaladattavissa tykeissä piipun peräosan sivuun tai päälle tehty pieni, laakea syvennys. Siihen annosteltu sankkiruuti sytytetään lunttu-, ratas- tai piilukon antamalla kipinällä ja sankkiruudin leimahdus sytyttää sankkireiän välityksellä panoskammioon mitatun ruutipanoksen, jonka palokaasut työntävät ammuksen liikkeelle.

Periaate
Sankkipannu sijaitsee aseen perässä iskurin ja liipaisimen läheisyydessä. Se täytettiin joko ruutisarvesta lataamisen jälkeen tai paperipatruunasta sen jälkeen, kun suurin osa sisällöstä oli kaadettu piippuun. Sankkipannun idea oli suhteellisen sama kaikissa aseissa, joissa se oli  käytössä, mutta sankkiruudin sytytystekniikka vaihteli. Varhaisimmassa suustaladattavassa käsiaseessa, 1400–1500-luvuilla käytössä  olleessa muskettityyppisessä hakapyssyssä, ruuti  sytytettiin köydenpätkällä eli luntulla, jonka kytevä pää työntyi iskurin heilahduksesta tai käsin  työntämällä  sankkipannuun. Rataslukkoaseissa oli iskurina metallinen  pieni ratas ja vastakappaleena rikkikiisun palanen. Liipaisimen painalluksesta ratas pyörähti iskien  rikkikiisusta kipinäsuihkun, joka lennähti  sankkipannuun sytyttäen sankkiruudin. Rataslukkoaseet olivat suhteellisen kalliita ja  piilukko syrjäyttikin  tämän  asetyypin  halvempana ratkaisuna 1600-luvulla. Piilukossa  iskurissa oli  pieni  piikivi joka iskeytyessään  metalliseen vastakappaleeseen,  tulirautaan, iski kipinän sankkipannuun.

Sankkipannun korvanneet tekniikat
1800-luvun alussa kehitetyn nallin johdosta  sytyttimenä toimi ensi kertaa aseesta erillään oleva osa. Nalli räjähti iskurin osuessa siihen sytyttäen  näin  sankkiruudin. Nallilukko itse asiassa syrjäytti sankkipannun nallitapilla, josta johti tulikanava  suoraan ruutikammioon, ilman  että sankkiruutia  tarvittiin sytyttimenä, mutta se säilyi ainakin joissain nallikäyttöisiksi  modifioiduissa piilukoissa. Sankkipannu oli nykyaikaiseen  aseteknologiaan verrattuna kömpelö ratkaisu. Siinä oleva ruuti kastui  helposti ja ase oli käyttäjälleen  usein vaarallinen mm. ruudin liiallisten määrien takia. Sankkipannu  siirtyi pois käytöstä kun  nallilukolliset aseet, siis mm.  kivääri ja revolveri,  korvasivat epätarkat  ja  kömpelöt, rihlattomat musketit ja pistoolit

Lähteet
 Virtanen, M. 1977. Vanhoja aseita Suomen metsästys- ja riistanhoitomuseon kokoelmista. Painopaikka: Uusimaa Oy, Porvoo. ISBN 951-99138-4-X

Aiheesta muualla 

Asetekniikka