Spektriluokka

Spektriluokka (myös spektrityyppi) on tähtityyppi, joka päätellään tähden spektristä. Spektri riippuu pääosin tähden pintalämpötilasta. Eri lämpötiloissa eri tavoin virittyvä kaasu luo erilaiset spektriviivat.

Lämpötila vaikuttaa myös tähden väriin. Spektriluokassa on monesti merkitty myös tähden kirkkaudesta riippuva luminositeettiluokka. Aurinko on keltainen G2V-luokan pääsarjan tähti. Niinpä Auringon pääluokka on G, alaluokka 2 ja luminositeettiluokka V, pääsarja. Spektriluokissa voi olla myös lisämuunnelmia. Ne merkitään pienillä kirjaimilla. Esimerkiksi punaisen kääpiötähden spektri voi olla vaikkapa M5eV. Tässä e tarkoittaa emissioviivoja.

Historia 
Tähtien spektreistä saatiin ensimmäisiä valokuvia 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa kuvia oli jo niin paljon, että tähtiä voitiin alkaa luokitella niiden spektrien ulkonäön mukaan. Annie Jump Cannon teki Yhdysvalloissa Harvardin yliopistossa ensimmäisen luokittelun tutkittuaan yli 200 000 tähden spektrin. Hänen luokkansa olivat aakkosjärjestyksessä (A, B, C, D....) spektrin ulkonäön mukaan, mutta järjestystä muutettiin, kun ymmärrettiin niiden riippuvan lämpötilasta. Luokat järjestettiin laskevan lämpötilan mukaan, kun osa hylättiin ja loput laitettiin tähän järjestykseen: O, B, A, F, G, K, M ja kukin niistä jaetaan vielä kymmeneen osaan numeroilla 0–9> O-luokan tähdet ovat kuumimpia, pintalämpötilaltaan jopa 35 000 kelviniä ja viileimpiä M-luokan tähdet, jotka ovat lämpötilaltaan noin 3 000 kelviniä.

Eri spektriluokkien pääsarjan tähdet 

Pääsarja on pisin ajanjakso tähden kehityksessä. Aurinko kuuluu pääsarjaan eli kirkkausluokkaan V.

Luminositeettiluokat 

Tähtien spektriluokitteluun kuuluu myös luminositeettiluokitus, joka merkitään roomalaisilla numeroilla seuraavasti:
 Ia kirkkaimmat ylijättiläiset
 Ib vähemmän kirkkaat ylijättiläiset
 II kirkkaat jättiläiset
 III normaalit jättiläiset
 IV alijättiläiset
 V pääsarjan tähdet
VI alikääpiöt
VII valkoiset kääpiöt

Tämä kirkkauteen perustuva luokittelu kehitettiin 1900-luvun puolivälissä Yerkesin observatoriossa täydentämään Harvardin luokittelua.

Vanhentunut luminositeettiluokitus 

wd valkea kääpiö esim F0wd
sd alikääpiö esim sdG0
d pääsarjan tähti esim dG2
sg alijättiläinen
g jättiläistähti esim gK2
c ylijättiläinen

Harvinaisia spektriluokkia 

W Wolf-rayet, monia alaluokkia esim WN
R
N
S
C hiilitähti
D valkea kääpiö, monia alaluokkia esim DA, DAB

Erikoiset spektrit 

n spektriviivat sumumaiset esim B5eV
p outoja piirteitä spektrissä esim A0Vp
e emissioviivoja spektrissä esim M5eV
m metallitähti esim A2m

Katso myös 
Spektrianalyysi
Painovoima tähden pinnalla

Huomautukset

Lähteet 
 Heikki Oja: Maailmankaikkeus 2003 – tähtitieteen vuosikirja. Ursa 2002.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Classification of Stellar Spectra 
Colour of Stars  

Tähtien ominaisuudet
Luokittelujärjestelmät

Seulonnan keskeiset artikkelit