Robert De Niro

Robert Anthony De Niro (s. 17. elokuuta 1943 New York, New York) on yhdys­valtalainen Oscar-palkittu näyttelijä, elokuvaohjaaja ja elokuvatuottaja.

Varhainen elämä 

Robert De Niro syntyi taiteilijoiden suosimassa boheemissa Greenwich Villagessa New Yorkissa. Hänen äitinsä oli taide­maalari ja runoilija Virginia Holton Admiral ja hänen isänsä abstrakti-ekspressionistinen taide­maalari ja kuvan­veistäjä Robert De Niro Sr. Vanhemmat erosivat Robertin ollessa kaksivuotias, ja hän kasvoi pääosin äitinsä luona mutta säilytti hyvän suhteen isäänsäkin. Vanhempiensa kautta De Niron kasvuympäristössä oli paljon muun muassa taiteilijoita ja intellektuelleja, ja toisaalta hänen sosiaaliseen piiriinsä kuului myös jengiksikin kutsuttu nuorisoporukka, jonka kanssa hän teini-ikäisenä vietti aikaansa Little Italyn kaduilla. 

De Niron vanhemmat eivät olleet uskonnollisia eivätkä halunneet lastaan kastettavaksi, mutta asuessaan roomalais­katolilaisten iso­vanhempiensa luona vanhempiensa erotessa iso­vanhemmat kastattivat hänet katolisen kirkon jäseneksi. Ystäviensä vaikutuksesta hän osallistui nuorena kirkon messuihin.

De Niron äiti oli työskennellyt Maria Ley-Piscatorille, ja osana työkorvausta 10-vuotias De Niro oli saanut osallistua tämän teatterikoulun oppitunneille ilmaiseksi. 16-vuotiaana De Niro keskeytti high schoolin opiskellakseen näyttelemistä, ja hän opiskeli Stella Adlerin ja myöhemmin Lee Strasbergin johdolla. Hän esiintyi teatterinäytelmissä ennen elokuvauraansa.

Usein Robert De Niroa pidetään amerikan­italialaisena näyttelijänä, mutta hän on vain neljäs­osaksi italialainen. Hänen isänsä oli puoliksi italialainen ja puoliksi irlantilainen, kun taas hänen äitinsä oli englantilaista, saksalaista, ranskalaista ja hollantilaista synty­perää. De Niron italialaiset iso­vanhemmat Giovanni De Niro ja Angelina Mercurio muuttivat Yhdys­valtoihin Ferrazzanosta Campobasson maa­kunnasta Molisesta. Hänen amerikan­irlantilainen iso­äitinsä Helen O'Reilly taas oli Irlannista muuttaneen Edward O’Reillyn lapsen­lapsi. Kun Robert De Niro sai Italian kansalaisuuden 21. loka­kuuta 2006, hän ilmoittautui juuri Molisen vaali­piirin äänestäjäksi. Italian kansalaisuuden myöntämis­juhlallisuuksien yhteydessä De Niro sanoi rakastavansa Italiaa ja pitävänsä itseään enemmänkin italialaisena kuin vaikkapa irlantilaisena, hollantilaisena, ranskalaisena tai saksalaisena.

Ura 

De Niro puhuu new­yorkilaisella aksentilla, jossa on sekoitus niin italialaisia, juutalaisia kuin irlantilaisiakin vaikutteita. De Niro on puhunut useilla eri aksenteilla ja murteilla eri elo­kuvissa, mutta hänen Kummisetä-elo­kuvissa puhumaansa sisilialaista murretta on kehuttu poikkeuksellisen aidoksi. Ulko­näöltään De Niron on sanottu olevan italialainen, mikä selittää osittain sen, miksi hän on päätynyt esittämään italialaista niin monissa elo­kuvissa. De Niro ei oppinut italian kieltä juurikaan lapsuudessaan vaan joutui opettelemaan sitä aikuisena. Hän teki italian­kielisen roolin myös elokuvassa 1900.

De Niro on tullut tunnetuksi yhteistyöstä amerikan­italialaisen elo­kuva­ohjaajan Martin Scorsesen kanssa.

Vuonna 1974 De Niro sai sivu­osa-Oscarin elo­kuvasta Kummisetä, osa II ja oli ehdolla parhaaksi mies­näyttelijäksi elo­kuvista Taksikuski (1976), Kauriinmetsästäjä (1978), Heräämisiä (1990) ja Cape Fear (1991). Hän voitti parhaan mies­pää­osan Oscarin vuonna 1980 roolistaan Kuin raivo härkä -elokuvassa.

De Nirolle myönnettiin Yhdys­valtain elo­kuva­instituutin elämän­työ­palkinto vuonna 2003 ja marras­kuussa 2016 Yhdys­valtain korkein siviileille myönnettävä kunnia­merkki Presidentin vapauden­mitali.

Suuri gangsterisota -elokuvan (1984) jälkeen De Niron näyttelijänurassa voidaan nähdä käännekohta, jolloin hänen rooleistaan alkoi asteittain tulla vähemmän kunnianhimoisia. Hän oli mukana edelleen arvostetuissa projekteissa, kuten Scorsesen Mafiaveljissä, mutta pääroolit alkoivat vaihtua pienempiin. 2000-luvulla hänen uraansa ovat leimanneet esiintymiset komedioissa. Sittemminkin hänellä kuitenkin on ollut arvostustakin saaneita roolisuorituksia. Vuonna 2012 De Niro teki Oscar-ehdokkuuteen johtaneen roolin elokuvassa Unelmien pelikirja, ja vuonna 2019 hän näytteli kahdella Oscarilla palkitussa Jokerissa sekä kahdeksan Oscar-ehdokkuutta keränneessä Scorsesen ohjaamassa The Irishman -elo­kuvassa.

De Niro on tehnyt myös muuta uraa näyttelemisen ohella. Hän on ollut tuottamassa elokuvia, televisiosarjoja ja teatteriakin, ja hän on myös ohjannut elokuvat Jäähyväiset kummisedälle (1993) ja The Good Shepherd (2006). Hän oli myös mukana perustamassa Tribecan elokuvajuhlia. Lisäksi De Niro on menestynyt kiinteistö- ja ravintola-alalla.

Yksityiselämä 

De Niro on ollut kahdesti naimisissa. Ensimmäinen avio­liitto Diahnne Abbottin kanssa kesti vuodesta 1976 vuoteen 1988. Tästä liitosta heille syntyi poika Raphael De Niro. Robert De Niro adoptoi myös Diahnnen tyttären Drenan.

Vuonna 1997 De Niro vihittiin näyttelijä Grace Hightowerin kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta, jotka syntyivät vuonna 1998 ja vuonna 2011 sijais­synnyttäjän avulla. Paris­kunta erosi lopullisesti vuonna 2018. De Niro jätti ensimmäisen avio­ero­hakemuksen jo vuonna 2000, mutta perui sen. 

De Nirolla on entisen tyttö­ystävänsä Toukie Smithin kanssa vuonna 1995 syntyneet kaksoset. Pari erosi viimein talvella 2018

De Nirosta tuli isä seitsemännen kerran 79 vuoden iässä vuonna 2023 .

De Nirolta leikattiin etu­rauhas­syöpä vuonna 2003.

Vuonna 2006 De Nirolle myönnettiin Italian kansalaisuus. De Niro on osa­omistajana Filippiinien Manilassa sijaitsevassa hotellissa Nobu Hotel Manila.

Valikoitu filmografia 

 Kummi­setä osa II (1974)
 Taksikuski (1976)
 Kauriinmetsästäjä (1978)
 Kuin raivo härkä (1980)
 Koomikkojen kuningas (1982)
 Suuri gangsterisota (1984)
 Lahjomattomat (1987)
 Mafiaveljet (1990)
 Heräämisiä (1990)
 Cape Fear (1991)
 Jäähyväiset kummisedälle (1993)
 Casino (1995)
 Heat – ajojahti (1995)
 Jackie Brown (1997)
 Unelmien pelikirja (2012)
 The Irishman (2019)

Lähteet 

 Levy, Shawn: De Niro: A Life. Crown, 2014.

 Ganz, Adam & Price, Steven: Robert De Niro at Work: From Screenplay to Screen Performance. Palgrave Macmillan, 2020.

Viitteet

Kirjallisuutta 

 Tammi, Eero: ”Noodles, raiskaaja – De Niron miehinen murhenäytelmä”. Filmihullu 2/2018.

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat
Amerikanitalialaiset
Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajat
Golden Globe -palkinnon saajat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Amerikanirlantilaiset
Amerikanenglantilaiset
Amerikanranskalaiset
Amerikansaksalaiset