Kurkkulaulu

Kurkkulaulu on keskiaasialainen laulutekniikka, jossa perusääni muodostetaan kurkussa puristeisella tekniikalla tai taskuhuulilla aikaansaadulla mörinäefektillä. Siihen kuuluu yleensä myös äänen yläsävelten suodattaminen kuultaviksi niin, että niillä voidaan laulaa tai soittaa melodioita.

Levinneisyys
Kurkkulaulua on perinteisesti harrastettu Länsi-Mongoliassa ja Tuvassa, missä sillä on yhä tärkeä asema, mutta sitä tavataan myös monissa muissa kulttuureissa. Paljon kurkkulaulajia on myös muualla Mongoliassa sekä Sisä-Mongoliassa. Jonkin verran kurkkulaulajia on Hakassiassa, Altain tasavallassa, Baškortostanissa, Kalmukiassa ja Burjatiassa, ja näillä alueilla kurkkulaulu on edelleen tärkeä perinne. Joitain kurkkulaulajia on lisäksi Kazakstanissa, Tadžikistanissa, Sahassa ja Tšukotkassa, mutta siellä perinne ei ole kovin vahva. Kurkkulauluksi voidaan luokitella myös eteläafrikkalaisen xhosa-heimon naisten mörisevä umngqokolo-laulu, tšuktšien, inuittien ja muiden pohjoisten kansojen röhistyslaulu sekä sardinialaisen tenores-mieskvartettiperinteen komppiryhmän laulu.

Tuvassa kurkkulaulua kutsutaan höömeiksi, Mongoliassa höömiiksi tai huumiiksi, Hakassiassa khaiksi ja Altaissa kaiksi.

Piirteitä
Yläsävellaulu eroaa kurkkulaulusta siten, että yläsävellaulussa yläsävelmelodioita suodatetaan normaalin laulun päälle. Kaikki yläsävellaulu on kaksiäänistä, mutta kurkkulaulu ei sitä aina ole.

Kurkkulaulussa eri ääniä voi olla neljäkin kappaletta, mutta maallikkokin erottaa yleensä kaksi.

Kurkkulaulajan keskeisin säestyssoitin on kaksi- tai kolmikielinen luuttu, mutta monia muitakin perinteisiä soittimia käytetään.

Kurkkulaulajat ovat yleensä miehiä. Naisten kurkkulaulamista on vanhastaan rajoitettu muun muassa varoituksilla että kurkkulaulu aiheuttaisi naisissa hedelmättömyyttä sekä huonoa onnea sukulaisille.

Tyylejä
Tuvalaisen kurkkulaulun perustekniikat voidaan jakaa kolmeen tyyliin:
 höömei
 "kuin tuulen ujellus tyhjässä pullossa"
 sygyt
 "kuten kirkasääninen pilli"
 kargyraa
 möreä ja kumea höömeilaulun kontrabasso
 millään muilla laulutekniikoilla ei ihmisäänellä päästä yhtä mataliin ääniin

Mongolialaisen kurkkulaulun perusluokittelu on samanlainen kuin tuvalaisen, mutta nimitykset poikkeavat. Harhira vastaa kargyraa, ja isgeree vastaa sygytiä. Mongolialaisessa höömiissä yläsävelillä lauletut melodiat ovat monimutkaisempia ja lukuisampia kuin tuvalaisessa. Lisäksi laulajan perussävel on Mongoliassa yleensä korkeampi.

Joidenkin määritelmien mukaan kurkkulaulun alalajeja ovat lisäksi borbangnadyr, ezengileer, chylandyk, dumchuktaar ja buga-höömei.

Kuuluisia kurkkulaulajia
 tuvalainen Huun-Huur-Tu
 tuvalainen Kongar-ool Ondar
 tuvalainen Albert Kuvezin & Yat-kha
 mongolialainen Hosoo & Transmongolia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

 Suomen Kurkkulaulajat ry
 Sauli Heikkilän kurkkulaulusivusto
 Esko Pulliainen: Kurkkulaulu on taitolaji, jossa on esihistoriallinen sointi - Kuuntele Yle 11.7.2015

Laulu
Kansanmusiikki
Tuva
Mongolian kulttuuri