Piilopirtti

Piilopirtti on syrjäinen ja vaikeasti löydettävä erämaissa sijaitseva asumus, jota on käytetty piilopaikkana rauhattomina aikoina. Suomessa piilopirttejä on rakennettu syrjäisiin metsiin, saariin ja saloseuduille, jonne perhe, karja ja omaisuus vietiin turvaan. Myös kallioluolia kerrotaan käytetyn pakopaikkoina. 

Piilopirtit lienevät olleet pääosin yksinkertaisia majamaisia rakennuksia. Ne ovat saattaneet muistuttaa niin sanottuja miilumajoja, mäkitupia ja pienempiä torppia. Rakennusten tulisijoista saattaa olla näkyvillä lohko- tai luonnonkivistä koostuvia kiukaita. Piilopirttejä tunnetaan Pohjanmaalta, mutta niitä on kuitenkin luultavasti ollut myös muualla Suomessa.

Suomalaiset pakenivat piilopirtteihin miehittäjiä, sotaväenottoja, omia virkamiehiä tai verottajaa. Erityisesti isonvihan aikana 1714–1721 venäläisten sotilaiden toiminta Suomessa herätti kauhua, ja ihmiset piiloutuivat piilopirtteihin pelätessään henkensä, eläintensä ja omaisuutensa puolesta. Lisäksi he halusivat välttyä väenotoilta Venäjän armeijaan tai pakkotöihin. Metsissä asuivat myös venäläisiä vastustaneet sissit, joita toimi  etenkin Savossa ja Kainuussa. Suuri osa virkamiehistä ja muista säätyläisistä pakeni Ruotsiin, mutta tavallisella kansalla ei tähän useimmiten ollut halua tai mahdollisuuksia. Täten vainoja välteltiin pakenemalla erämaahan.

Kuortaneen Mäyryn Piilomäkeen on vuosina 1999–2000 rakennettu isonvihan aikana käytössä olleen piilopirtin paikan läheisyyteen piilopirteistä muistuttava pihapiiri.

Lähteet 
Aamulehti, Piilopirtti muuttui julkihuvilaksi

Viitteet

Aiheesta muualla

 
 Niilo Räsänen, Oulaisten pitäjän historia (Alkuperäisteos Oulussa, 1921), 2. painos, Oulainen 1999, ISBN 951-96706-4-5.

Suomen sotahistoria
Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria