RMS Empress of Ireland

RMS Empress of Ireland oli Canadian Pacific Railway -rautatieyhtiön omistama höyrylaiva, joka oli tarkoitettu Quebec Cityn ja Liverpoolin väliseen Atlantin siirtolais- ja matkustajaliikenteeseen. Laiva upposi Kanadan merihistorian pahimmassa onnettomuudessa 29. toukokuuta 1914. Siinä hukkui 1 015 ihmistä, kun taas 462 pelastui. Empress of Irelandin matkustajauhrien määrä (840) oli pienempi kuin RMS Titanicin (1517). Matkustajauhreissa oli myös 70 suomalaissiirtolaista.

Empress of Ireland laskettiin vesille 26. tammikuuta 1906. Aluksen pituus oli 174 metriä, leveys 20,1 metriä, ja sen bruttopaino oli 14 191 tonnia. Kaksipotkurisen aluksen liikennöintinopeus oli 18 solmua (33 km/h), ja se saattoi kuljettaa 1 580 henkeä. Aluksen sisaralus oli RMS Empress of Britain. Alun perin aluksen nimeksi oli tarkoitus tulla Empress of Austria, mutta nimi muutettiin ennen vesillelaskua. Empress of Ireland aloitti ensimmäisen Atlantin-matkansa 29. kesäkuuta 1906, ja se osoittautui pian yhdeksi luotettavimmista ja nopeimmista aluksista pohjoisella reitillä.

Canadian Pacific -yhtiö käytti aluksia Atlantin ylittävään matkustajaliikenteeseen, ja mainosti laivayhteyttään lyhyimpänä reittinä Atlantin ylitse. Laivoilta oli suora yhteys Canadian Pacific Railwayn junilla länteen Quebec Citystä ja Montrealista.

Yhteentörmäys
28. toukokuuta 1914 Empress of Ireland lähti Quebec Citystä kello 16.30 paikallista aikaa, määränpäänään Liverpool Englannissa. Laivalla oli 1 477 matkustajaa ja miehistön jäsentä.

Aikaisin seuraavana aamuna alus höyrysi pitkin Saint Lawrencen jokea tiheässä sumussa. Empress of Ireland oli lähellä Pointe-au-Père'n niemeä lähellä Rimouskin kaupunkia, kun kello kahden aikaan aamulla sumusta työntyi esiin norjalaisen hiililaiva Storstadin keula.

Storstad törmäsi lähes suorassa kulmassa Empress of Irelandin oikeanpuoleiseen kylkeen. Törmäyksessä Storstad tunkeutui Empressin kylkeen lähes viiden metrin syvyyteen ruhjoen siihen valtavan aukon. Tämän jälkeen laivojen liike-energia ajoi laivat erilleen. Storstad säilyi lähes vahingoittumattomana, mutta Empress of Ireland alkoi upota nopeasti. Vesitiiviit ovet olivat olleet auki, vaikka alus kulki huonoissa olosuhteissa.

Empress of Ireland kaatui oikealle kyljelleen ja upposi vain 14 minuuttia törmäyksen jälkeen, vaikka kapteeni Henry George Kendall yritti ohjata aluksen rantaan. Turmassa kuoli 1 012 henkeä, vain 473 pelastui.

Turma on suurin yksittäinen, mikä on kohdannut Pelastusarmeijaa; Lontoon suurkokoukseen matkalla olleista 171 kanadalaisesta pelastusarmeijalaisesta pelastui vain kaksikymmentäkuusi.

Huomattavaa osaa turman uhreista ei pystytty tunnistamaan. Tunnistamattomat uhrit haudattiin lähelle rakennettuun hautausmaahan, jota Canadian Pacific Railway pitää edelleen kunnossa.

Pelastusarmeija pitää kyseisellä Moun Pleasantin hautausmaalla muistopalveluksen joka vuosi haaksirikon päivänä.

Teoriat turmasta
Onnettomuus aiheutti paljon arvailuja ja villejä teorioita. Eräs niistä koskee laivojen sijaintia Saint Lawrencen vesiväylällä sumun noustessa. Ennen tätä molemmat laivat olivat vielä nähneet toisensa ennen sumun nousemista. Todistuksensa mukaan kapteeni Kendall oli pysytellyt lähellä rantaa laivan joutuessa sumuun, jolloin hän oli käskenyt käyttää koneita taaksepäin pysäyttääkseen laivan, ja laiva pysähtyi kahdeksaksi minuutiksi. Samaan aikaan Storstad suoritti jyrkän 90 asteen käännöksen oikealle ja törmäsi Empressin kylkeen.

Toisen teorian mukaan Empress kulki pohjoiskoilliseen kohti väylän keskilinjaa, suoraan Storstadin reitin poikki.

Loppujen lopuksi suuri ihmishenkien menetys johtui kolmesta asiasta: 
 se kohta Empressin rungossa, johon Storstad törmäsi, oli keskellä laivaa, jolloin vesi pääsi nopeasti tulvimaan keulaan ja perään ja aiheuttamaan kaatumisen
 kaikki venttiilit (ikkuna-aukot) eivät olleet kiinni onnettomuuden tapahtuessa
 vesitiiviitä ovia ei ollut suljettu ennen onnettomuutta

RMS Empress of Ireland fiktiossa
Jännityskirjallisuudessa Empress of Ireland esiintyy ainakin Clive Cusslerin bestseller-romaanissa Aavejuna, jossa laivan hylystä etsitään laivan mukana uponnutta Pohjois-Amerikan sopimusta.

Kanadansuomalainen Karen Autio on kirjoittanut aiheesta fiktiivisen lastenkirjan Second Watch. Kirjan päähenkilönä on suomalaissyntyinen Saara-tyttö, joka pelastuu onnettomuudesta. Karen Aution omat isovanhemmat olivat suomalaisia siirtolaisia, joiden ystäviä oli saanut surmansa laivaonnettomuudessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Linjalaivat
Höyrylaivat
Uponneet matkustaja-alukset
Fairfieldin valmistamat alukset