Pavane

Pavane (myös pavan, pauan, pauane, paduan, paduane) on hidas, arvokas, tasajakoinen kulkuetanssi, joka oli suosittu renessanssin Euroopassa 1500–1600-luvuilla niin hoveissa kuin kansan keskuudessa. Tanssin alkuperä on luultavimmin italialainen. Sen parina oli lähes poikkeuksetta kolmijakoinen galliarde, tai se saattoi aloittaa julkiset tilaisuudet sisääntulomusiikkina. Musiikki noudatti tavallisimmin kaavaa ABC, jossa jokainen jakso kerrattiin. 

Pforzheimilainen Johann von Münster vertailee tanssiparia pavane-galliard kronikassa vuodelta 1594: tanssi alkoi parinhaulla, jossa mies kumartaen, hattua nostaen ja kädelle suudellen pyysi naista tanssiin. Hitaan pavanen aikana tunnelma oli pidättäytynyt ja vakava, ja tällöin keskusteluun oli hyvä mahdollisuus. Tanssin toisessa osassa, nopeassa galliardissa, käyttäydyttiin vapaammin, tanssiote saattoi olla läheisempi ja tunnelma riehakkaampi. 

Myöhemmin, erityisesti barokkiaikana pavane oli silloin tällöin myös niin sanotun tanssisarjan osa. Jo renessanssiajan Englannissa sävellettiin myös puhtaaksi instrumentaalimusiikiksi tarkoitettuja pavaneja, joista tuli laulujen rinnalla suosittu keino ilmaista Elisabetin aikakauden muotitunnetta melankoliaa. Esimerkiksi John Dowlandin kuuluisa Lachrimae-sarja sisältää seitsemän pavane-fantasiaa, jotka ovat säilyttäneet ABC-rakenteen mutta eivät enää ole tanssittavissa. 

Nimeä pavane käytetään satunnaisesti myös myöhemmässä musiikissa kuvaamaan hidasta vanhantyylistä kappaletta (muun muassa Gabriel Faurén Pavane ja Maurice Ravelin Pavane pour une infante défunte).

Aiheesta muualla

Historiallinen tanssi
Taidemusiikin muodot