Sotilaslääni

Sotilaslääni (lyh. SL, ) oli Suomen puolustusvoimien alueellinen johtoporras, jonka alaisia olivat sen johdossa olleet joukko-osastot ja sotilaslaitokset sekä aluetoimistot. Sotilasläänejä oli vuosien 1941–2014 välillä yhteensä yli kolmekymmentä. Viimeiset sotilasläänit lakkautettiin vuoden 2014 lopussa osana puolustusvoimauudistusta.

Sotilasläänit 1932–1939 
Puolustusvoimat siirtyi 1. toukokuuta 1932 uuteen alueelliseen liikekannallepanojärjestelmään. Suunnitelman järjestelmästä oli laatinut everstiluutnantti Aksel Fredrik Airo. Suunnitelman toteuttamiseksi perustettiin yhdeksän sotilasläänin esikuntaa, joiden tehtävänä oli perustaa liikekannallepanossa divisioonan esikunta ja sotilasläänin komentajan sodan ajan tehtävänä oli johtaa perustettua divisioonaa. Sotilaspiirien esikuntien, joita oli 30, tehtävänä oli perustaa liikekannallepanossa kenttäarmeijan joukkoja. Uudet esikunnat saivat liikekannallepanovalmistelujen lisäksi tehtävikseen operatiiviset valmistelut, liikekannallepanovarastojen luomisen ja hoidon, kutsunta-asiat, kertausharjoitusten järjestämisen, upseerien jatkokoulutuksen järjestämisen ja talouselämän liikekannallepanovalmistelut.

Talvisodan yleisten harjoitusten alkaessa sotilasläänien esikunnat muodostivat perustettavien divisioonien esikunnat lakkauttaen itsensä. Esikuntien aluejärjestöön liittyvät tehtävät siirtyivät samalla suojeluskuntajärjestölle, jolloin suojeluskuntapiirijako muutettiin vastaamaan sotilaspiirijakoa. Ruotsinkielisiä joukko-osastoja perustivat Uudenmaan, Turunmaan, Etelä-Pohjanmaan sotilaslääneistä. Lisäksi sotilaslääneinä olivat Satakunta-Hämeen, Kymenlaakson, Savon ja Karjalan sotilaslääni.

Sotilasläänit 1940–1941 
Talvisodan jälkeen siirryttiin elokuussa 1940 uuteen organisaatioon, jossa maavoimat ryhmitettiin viideksi armeijakunnaksi. Armeijakuntiin kuului 13 prikaatia, jotka muodostettiin supistamalla rajanvartiointiin ryhmitetyt divisioonat prikaateiksi. Alue- ja suojeluskuntajärjestöt yhdistettiin, jolloin muodostettiin 16 sotilaslääniä ja 34 suojeluskuntapiiriä. Sotilaspiirien tehtävät siirrettiin suojeluskuntapiireille. Sotilasläänien komentajat olisivat muodostettavien divisioonien komentajia.

Sotilasläänit ja niihin kuuluneet suojeluskuntapiirit välirauhan aikana:
Etelä-Hämeen sotilaslääni
Kanta-Hämeen suojeluskuntapiiri
Lounais-Hämeen suojeluskuntapiiri
Helsingin sotilaslääni
Helsingin suojeluskuntapiiri
Itä-Savon sotilaslääni
Savonlinnan suojeluskuntapiiri
Saimaan suojeluskuntapiiri
Karjaan sotilaslääni
Raaseporin suojeluskuntapiiri
Salon suojeluskuntapiiri
Keski-Pohjanmaan sotilaslääni
Sisä-Suomen suojeluskuntapiiri
Kokkolan suojeluskuntapiiri
Lounais-Suomen sotilaslääni
Turunmaan suojeluskuntapiiri
Varsínais-Suomen suojeluskuntapiiri
Vakka-Suomen suojeluskuntapiiri
Maanselän sotilaslääni
Kainuun suojeluskuntapiiri
Iisalmen suojeluskuntapiiri
Perä-Pohjolan sotilaslääni
Pohjolan suojeluskuntapiiri
Länsi-Pohjan suojeluskuntapiiri
Pohjois-Hämeen sotilaslääni
Pirkka-Hämeen suojeluskuntapiiri
Jyväskylän suojeluskuntapiiri
Pohjois-Pohjanmaan sotilaslääni
Oulun suojeluskuntapiiri
Raahen suojeluskuntapiiri
Päijänteen sotilaslääni
Lahden suojeluskuntapiiri
Suur-Saimaan suojeluskuntapiiri
Salpausselän sotilaslääni
Pohjois-Kymenlaakson suojeluskuntapiiri
Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiiri
Satakunnan sotilaslääni
Porin suojeluskuntapiiri
Etelä-Satakunnan suojeluskuntapiiri
Savo-Karjalan sotilaslääni
Pohjois-Karjalan suojeluskuntapiiri
Pohjois-Savon suojeluskuntapiiri
Suomenlahden sotilaslääni
Etelä-Uudenmaan suojeluskuntapiiri
Etelä-Kymenlaakson suojeluskuntapiiri
Vaasan sotilaslääni
Vaasan suojeluskuntapiiri
Etelä-Pohjanmaan läntinen suojeluskuntapiiri
Etelä-Pohjanmaan itäinen suojeluskuntapiiri

Sotilasläänit 1944–1966 
Jatkosodan jälkeen maavoimiin perustettiin kolme divisioonaa, jotka johtivat joukko-osastojen toimintaa. Aluehallinnosta vastasi seitsemän sotilaslääniä alaisuudessaan 27 sotilaspiiriä yhteistoiminnassa divisioonien esikuntien kanssa, mikä aiheutti päällekkäisyyttä toiminnassa.

Sotilasläänit olivat Uudenmaan, Lounais-Suomen, Hämeen, Kymen, Pohjanmaan, Savo-Karjalan ja Pohjois-Suomen sotilaslääni.

Sotilasläänit 1966–1992 
Tasavallan presidentin antamalla asetuksella 18. maaliskuuta 1966 Suomen jakamisesta sotilaslääneihin ja sotilaspiireihin. Asetuksella ja Puolustuslaitosasetuksen muutoksella aiempi aluejärjestö, kolme divisioonan esikuntaa ja seitsemän sotilasläänin esikuntaa lakkautettiin. Vanha aluejärjestelmä korvattiin seitsemällä uudella sotilasläänin esikunnalla: Etelä-Suomen, Kaakkois-Suomen, Lounais-Suomen, Pohjanmaan, Pohjois-Suomen, Savo-Karjalan ja Sisä-Suomen sotilaslääni.

Vuoden 1992 lopulla lakkautettiin olemassa oleva järjestelmä muodostettaessa maanpuolustusalueet.

Sotilasläänit 1993–2007 
Vuoden 1993 alussa muodostettu uusi aluejärjestelmä organisoitiin kolmen maanpuolustusalueen alaisuuteen. Maanpuolustusalue johti alueellaan olevia joukko-osastoja ja sotilasläänejä. Alueorganisaation muodosti lakkautetuista sotilaspiireistä muodostetut 12 sotilaslääniä, jotka vastasivat asevelvollisuusasioista, joukkojen perustamisesta ja paikallispuolustuksesta omalla alueellaan.

Sotilasläänit olivat:
Helsingin sotilaslääni
Hämeen sotilaslääni
Keski-Suomen sotilaslääni
Kymen sotilaslääni
Kuopion sotilaslääni
Lapin sotilaslääni
Mikkelin sotilaslääni
Oulun sotilaslääni
Pohjois-Karjalan sotilaslääni
Turun ja Porin sotilaslääni
Uudenmaan sotilaslääni
Vaasan sotilaslääni

Sotilasläänit 2008–2014 

Kun Suomessa vuonna 2008 luovuttiin kolmesta maanpuolustusalueesta ja siirryttiin neljään sotilaslääniin, joka oli operatiivinen johtoporras. Siihen kuului aluksi myös lähinnä suunnitteluun ja aluehallintoon liittyviä alueellisia sotilasläänejä, jotka sodan aikana olisivat olleet operatiivisen sotilasläänin osia. Myöhemmin alueelliset sotilasläänit lakkautettiin.

Maavoimien esikunnan alaisuuteen vuosina 2008–2014  kuuluneet neljä operatiivista sotilaslääniä olivat:
 Etelä-Suomen sotilaslääni
 Itä-Suomen sotilaslääni
 Länsi-Suomen sotilaslääni
 Pohjois-Suomen sotilaslääni

Näiden sotilasläänien alaisuudessa oli yhteensä 19 aluetoimistoa.

Tehtävät 
Sotilasläänin tehtäviä olivat:
 alueensa puolustaminen ja puolustusvalmistelut
 asevelvollisuusasiat, kuten kutsuntojen järjestäminen, valinta naisten vapaaehtoiseen asepalvelukseen ja reserviläisasiat
 huolto- ja materiaalivalmiuden ylläpito
 liikekannallepanon valmistelut ja toteuttaminen
 vapaaehtoisen maanpuolustuskoulutuksen ohjaus ja tukeminen
 yhteistoiminta alueen muiden viranomaisten kanssa

Valmiutta kohotettaessa sotilasläänin komentaja johti vastuualueen taistelua ja sen tukemiseen tarkoitettuja maavoimien joukkoja sekä sille alistettuja muita joukkoja. Sotilasläänille voitiin alistaa muun muassa armeijakunta tai operatiivisia yhtymiä.

Sotilaslääni tuki muita puolustushaaroja ja rajavartiolaitosta perustamalla niille joukkoja sekä muodostamalla ja jakamalla maavoimien tilannekuvaa Maavoimien esikunnan käskemällä tavalla.

Sotilasläänin kokoonpanoon kuului lisäksi operaatiokeskus, jossa työskenteli tilannevalvonta-aliupseereita. Maavoimien Materiaalilaitoksen alainen huoltorykmentti tuki keskitetysti sotilasläänin joukko-osastojen huoltoa.

Puolustusvoimauudistus 2012–2015

Osana puolustusvoimien helmikuussa 2012 julkaisemia säästösuunnitelmia sotilasläänit lakkautetaan vuoden 2014 päättyessä, ja pääosa tehtävistä siirtyy kuudelle isolle maavoimien joukko-osastolle.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Sotilasläänit Puolustusvoimat
 Puolustusvoimat (2008) Kenttäohjesääntö. Yleinen osa. Puolustusjärjestelmän toiminnan perusteet. ISBN 978-951-25-1744-2