Harmaa norjanhirvikoira

Harmaa norjanhirvikoira (norsk elghund grå) on norjalainen koirarotu, joka on valittu Norjan kansalliskoiraksi. Rotu on Pohjoismaissa hyvin yleinen (esimerkiksi Suomessa vuonna 2020 kymmenenneksi suosituin koirarotu), mutta muualla maailmassa melko harvinainen. Rodusta on olemassa myös tummempi versio, musta norjanhirvikoira.

Ulkonäkö 

Harmaa norjanhirvikoira on tyypillinen pystykorva lyhyine kehoineen, rotevine rakenteineen ja hyvine ryhteineen. Se on tiivisrakenteinen, neliömäinen, ryhdikäs. Se on kestävä ja sietää hyvin sadetta sekä koleaa säätä. Sen korvat ovat kiinnittyneet korkealle ja ovat jäykästi pystyt, kärjistään terävät, verraten pienet. Silmät ovat ruskeat, mieluiten tumman ruskeat. Runko on tiivisrakenteinen ja lyhyt. Etutassut ovat aina vaaleat edestä päin katsottuna. Häntä on korkealle kiinnittynyt, voimakas ja verraten lyhyt, tiukalle kiepille kiertynyt, mieluiten selän keskiviivan päälle.

Karvapeite on runsas, keskipitkä, tiheä ja karhea. Väritys on aina harmaa, eri sävyissään; perusväriä vaaleampaa väritys on rinnassa, raajoissa ja vatsassa; korvien pitää olla tummat ja kuonossa tulee olla tumma maski. Rodun ihannesäkäkorkeus on 52 cm uroksilla ja 49 cm nartuilla.

Luonne ja käyttäytyminen 
Harmaa norjanhirvikoira on rohkea, tarmokas ja peloton. Se viihtyy perhekoirana ja on täynnä tarmoa. Se on helppo koulutettava, mutta on ensisijaisesti ja enimmäkseen hyvä metsästyskoira sekä kävelykaveri. Sillä on äänekäs haukku. Yleensä sitä pidetään pihakoirana, mutta se soveltuu olemaan myös sisällä.

Harmaata norjanhirvikoiraa on käytetty lähinnä kaikenlaiseen suurriistan metsästykseen, mutta enimmäkseen hirven ja karhun metsästyksessä. Se on myös hyvä vahtikoira ja on ollut vuosisatojen ajan tärkeä pihakoira Norjassa. Viikingit käyttivät sitä myös taistelukoirana.

Alkuperä 

Harmaa norjanhirvikoira on melko vanha rotu, mutta tarkkaa syntyaikaa on mahdotonta sanoa. On melko varmaa, että rotu oli olemassa jo ennen viikinkiaikaa (vuosina 800–1500). Ensimmäisen kerran se oli esillä koiranäyttelyssä Oslossa vuonna 1877. Jotkut uskovat harmaan norjanhirvikoiran olevan suora seuraaja ”torvmosekoirasta”, joka oli olemassa yli 5 000 vuotta sitten, mutta tämä on epävarmaa.

Nykyään DNA-kokeet osoittavat, että harmaa norjanhirvikoira ei ole kuitenkaan niin vanha koirarotu kuin on tähän asti uskottu, ehkä vain 150–200 vuotta nykyisessä olomuodossaan. 

Harmaa norjanhirvikoira on norjalaisruotsalainen rotu, joka polveutuu vanhoista skandinaavisista pystykorvista. Kantarotu oli gråhund, ja kyseinen nimi viittasi alun perin sekä norjanhirvikoiraan että jämtlanninpystykorvaan. Alun perin FCI tunnusti gråhundin norjalais-ruotsalaisena rotuna, joka jakaantui myöhemmin tanakampaan harmaaseen norjanhirvikoiraan ja korkeampaan ja pitkänomaisempaan jämtlanninpystykorvaan.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Petra Pallukka, Nina Toukoluoto, Riitta Maaniemi ja Annikki Verkkoniemi: Harmaa norjanhirvikoira (Perhemediat 2006)

Aiheesta muualla 

Suomen harmaahirvikoirajärjestö 
Norjan hirvikoirakerhojen liiton kotisivu 
Norwegian Elkhound Association of America 

FCI 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat
SKL 5 Pystykorvat ja alkukantaiset koirat
Pystykorvat
Metsästyskoirat
Norjalaiset koirarodut
Seulonnan keskeiset artikkelit
Koirarodut