Keulakuva

Keulakuva on tyypillisesti puusta veistetty, yleensä naista tai eläintä esittävä koriste-esine, joka sijoitetaan purjealuksen keulaan, keulapuomin alle. Keulakuvat olivat yleisiä 1500–1800-luvuilla. Ensimmäiset keulakuvat ilmestyivät 1500-luvun kaljuunoihin.

Peräpeilin koristelun tavoin keulakuvan pääasiallinen tarkoitus oli usein kertoa aluksen nimi lukutaidottomalle väestölle sekä laivaston alusten ollessa kyseessä myös kuvata omistajansa mahtia ja varallisuutta. Barokin aikakaudella joissakin aluksissa oli suunnattoman suuria keulakuvia, jotka painoivat useita tonneja ja levittäytyivät aluksen keulan molemmille puolille.

Suuret keulakuvat heikensivät alusten purjehdusominaisuuksia, minkä vuoksi keulakuvien kokoa pienennettiin huomattavasti 1700-luvulla. Napoleonin aikakauden sotien jälkeen keulakuvat jälleen yleistyvät, mutta yleensä ne olivat enää pieniä rintakuvia. 1800-luvulla keulakuvien käyttö väheni huomattavasti, mutta 1850–1860-luvuilla nopeissa klippereissä oli täysikokoiset, joskin erittäin kevyet keulakuvat, sillä aluksissa ei haluttu kuljettaa ylimääräistä painoa. 

Keulakuvat katosivat meriltä purjelaivojen mukana. Vielä varhaisissa höyrylaivoissa oli toisinaan joko keulakuva tai omistajansa vaakuna keulassa. Tämä tapa katosi viimeistään ensimmäisen maailmansodan myötä.

Tosin suomalaisissa jäänmurtajissa oli hyvin kauan keulassa Suomen vaakuna, poikkeuksena Hansessa Saksan liittotasavallan.

Saksassa, Belgiassa ja Alankomaissa uskottiin, että klaboutermannikin-nimiset henget tai keijut asustivat keulakuvissa ja suojelivat alusta karikoilta, myrskyiltä ja taudeilta. Jos alus upposi, klaboutermannikinit opastivat merimiesten henget tuonpuoleiseen. Hollannissa uskottiin, että ilman keulakuvaa ja henkien suojelusta uponneiden alusten miehistöt kummittelevat merillä ikuisesti.

Sanoja keulakuva ja keulahahmo käytetään myös metaforana henkilöstä, joka on julkisuudessa jonkin ryhmän tai organisaation näkyvin jäsen olematta kuitenkaan sen varsinainen johtaja.

Katso myös 

 Nokkakoriste – autojen samankaltainen koriste

Aiheesta muualla 

 Laivojen keulakuvat, Hakkapeliitta, 24.12.1935, nro 51-52, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kaljuunakuvien romantiikkaa, Seura, 04.03.1936, nro 10, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Purjealuksen rakenne