Meänkieli

Meänkieli on Norrbottenin läänissä, Ruotsissa puhuttava itämerensuomalainen kieli, tai yksi suomen peräpohjalaismurteista. Sillä on Ruotsissa virallisen vähemmistökielen asema. Meänkieltä puhuvat länsipohjalaiset. 

Meänkieltä puhui Ruotsissa vuonna 2009 yhteensä noin 30 000 ja Suomessa Tornionlaakson murretta noin 30 000 henkeä.

Historia
Meänkieli kehittyi sen jälkeen, kun Suomi liitettiin Venäjään vuonna 1809. Rajaa ei tuolloin vedetty suomen ja ruotsin väliselle kielirajalle, vaan osa suomenkielisestä alueesta jäi Ruotsille. Vuoteen 1809 saakka Tornionlaakson itä- ja länsipuoli muodostivat yhtenäisen murrealueen. Rajanvedon jälkeen joen itäpuolen asukkaiden kieli kehittyi suomen yleiskielen suuntaan. Joen länsipuolelle nämä vaikutteet eivät ulottuneet, mutta sen sijaan ruotsin kielen vaikutus alkoi siellä tuntua yhä voimakkaampana.

Suomen kieli (tai meänkielen esimuoto) alkoi Norrbottenin läänissä taantua 1880-luvulta alkaen. Ruotsin valtio alkoi vaatia että kaikkien kansalaisten olisi käytettävä ruotsin kieltä. Vaatimusta perusteltiin sotilaallisilla syillä. Sotatilanteessa ei katsottu voitavan täysin luottaa niihin raja-alueen asukkaisiin, jotka puhuvat naapurimaan kieltä. Aikakauden rotuteorioiden perusteella länsipohjalaisten ja saamelaisten katsottiin myös kuuluvan alempaan ei-germaaniseen rotuun. Tämä asenne loi suomen tai meänkielen käytölle voimakkaan kielteisen leiman. Alueen kouluissa alettiin käyttää opetuskielenä ainoastaan ruotsia ja lapsia kiellettiin rangaistuksen uhalla puhumasta suomea. 

Ennen 1970-lukua Norrbottenin läänin suomalaisilla ei kuitenkaan vielä ollut omaa kirjakieltä eikä juuri kukaan pitänyt puhumaansa kieltä muuna kuin suomen murteena. Vuodesta 1981 STR-T-yhdistys alkoi ajaa kielten puhujien asemaa. Kirjailija Bengt Pohjanen on voimaperäisesti pyrkinyt kehittämään meänkielen kirjakieltä ja kielioppia. Ensimmäinen meänkielellä kirjoitettu romaani oli Pohjasen Lyykeri, joka julkaistiin vuonna 1985. Ensimmäinen meänkielinen näytelmä oli myös Pohjasen kirjoittama Kuutot vuodelta 1987. Markuksen evankeliumi julkaistiin meänkielellä samana vuonna, ja loput evankeliumikäännökset valmistuivat vuonna 2000. Kieliopin perusteet, Meänkielen kramatiikki julkaistiin vuonna 1996, kirjoittajina Matti Kenttä ja Pohjanen. Meänkielen kirjallinen muoto noudattaa lähinnä Pajalassa ja Ylitornion kunnissa puhuttua murretta. 

Ruotsin tornionlaaksolaisten valtakunnallisen liiton ehdotuksesta Ruotsin valtiopäivät päätti 2. joulukuuta 1999 tunnustaa Tornionlaakson suomalais-saamelaisten kielten puhujat kansalliseksi vähemmistöksi. 1. huhtikuuta 2000 tuli voimaan laki, jonka mukaan viidessä Norrbottenin läänin kunnassa (Haaparanta, Kiiruna, Jällivaara, Pajala ja Ylitornio) saa käyttää sekä suomea että meänkieltä viranomaisten ja tuomioistuinten kanssa asioimiseen sekä on oikeus saada opetusta ja hoitoa näillä kielimuodoilla.

Nykytilanne 
Meänkieltä pidetään erillisenä kielenä ennen kaikkea poliittisista syistä. Meänkieltä itsenäisenä kielenä pitävät perustelevat näkemystään yleensä korostamalla kielen sosiologista merkitystä ja sen itsenäistä asemaa alueen kieliekologiassa. Meänkieltä suomen murteena pitävät perustavat näkemyksensä kielitieteen komparatiivisiin menetelmiin sekä perinteiseen (strukturalistiseen) näkemykseen kielestä lingvistisenä järjestelmänä. 

Meänkielen aseman virallistamisesta huolimatta sen käyttö etenkin nuorten keskuudessa on jatkuvasti vähentynyt. Nuorten sukupolvien meänkielestä löytyy paljon suomen kielen vaikutusta. Erityisesti nuorien kielenkäyttäjien asenteet meänkielen opetukseen ovat olleet epäileviä, ja he ovat kiinnostuneita saamaan suomen yleiskielen opetusta meänkielen sijaan, mutta suhtautuminen on viime aikoina muuttunut aiempaa myönteisemmäksi. Meänkieltä opetetaan Ruotsissa Luulajan teknillisessä yliopistossa, Uumajan yliopistossa ja Tukholman yliopistossa. Kieltä on voinut opiskella kouluissa ilman lähtötaitoja vuodesta 2015 alkaen. Ruotsin Tornionlaakson nuoriso puhuu enimmäkseen ruotsia ja ymmärtää meänkieltä ja suomea. 

STR-T-yhdistyksen tavoitteena on muun muassa, että Ruotsin valtio asettaisi totuus- ja sovintokomission selvittämään meänkielisen vähemmistön asemaa ja kohtelua. Yhdistys on jättänyt valtiopäiville ehdotuksen, joka sisältää organisaation ja budjetin. STR-T:n mielestä Ruotsin valtion pitäisi myös tutkia, ovatko tornionlaaksolaiset Pohjois-Ruotsin toinen alkuperäiskansa saamelaisten rinnalla. Lisäksi yhdistys katsoo, että yhteiskunnan tuen kielelle pitäisi olla nykyistä kouriintuntuvampaa: opettajia ja oppimateriaaleja tarvitaan lisää, ja saamen kielikeskuksen tapainen instituutio pitäisi luoda myös meänkielelle. Meänkielellä oli vuonna 2019 myös virallinen asema Luulajassa.

Vuonna 2020 Ruotsin hallitus alkoi selvittää tornionlaaksolaisiin keskittynyttä syrjintää. Vuonna 2020 Uumajasta tuli yhdeksäs Ruotsin kunta, jossa kunnallisia palveluja on oikeus saada meänkielellä. 

Vuonna 2021 Oulun yliopisto aloittaa meänkielen kääntäjäkoulutuksen. Käynnissä on myös meänkielen korpuksen laatiminen erityisesti tutkijoiden käyttöön. Molempien hankkeiden tarkoituksena on parantaa meänkielen asemaa.

Fonologia

Konsonantit 

Lähde:

Vokaalit 

Lähde:

Erityispiirteitä 
Meänkielestä puuttuvat suomen kirjakielelle ominaiset sijamuodot komitatiivi ja instruktiivi. Tuoreita ruotsin lainasanoja on runsaammin kuin suomen länsimurteissakaan. Suomen murteista poiketen meänkieleen on omaksuttu lainasanavastineita lukuisille uusille (1800-luvun jälkeisille) käsitteille, joille suomessa on vakiintunut omakielinen vastine. Suomen murteissa vielä esiintyvät ruotsin lainat ovat yleisesti vanhempaa perua, Ruotsin-vallan ajalta. Meänkielessä on myös saamelaisia lainasanoja. Meänkielessä on säilynyt sanastoa, joka Suomen puolen murteissakin on ollut tunnettua mutta nyttemmin väistynyt. Esimerkiksi häätyä, joka tarkoittaa 'täytyä', on pysynyt meänkielessä.  

Myös h-äänne esiintyy meänkielessä (kuten suomen pohjalaismurteissakin) muun muassa seuraavissa tapauksissa: 

1. passiivissa: sanothaan, tulhaan

2. nominien illatiivissa: talhoin, puohjiin, punasheen, rumhaan

3. verbien MA-infinitiivin illatiivissa : kalasthaan, hakkaamhaan

4. nominatiivissa -s:ään loppuvien nominien obliikvisijoissa: kirves : kirvheen

5. e-loppuisten sanojen genetiivissä: lae : latheen, sae : satheen

6. kaikissa monikon perfektin ja pluskvamperfektin muodoissa: net on ostanheet, met olima myynheet

Äännettä h voidaan myös käyttää esimerkkejä epäsäännöllisemmin.

1. Kuten suomen itämurteissa sekä perä-, keski- ja pohjoispohjalaisissa murteissa d-äänteen sijaan esiintyy kato (omaperäisissä sanoissa) tai t (lainoissa):

tehä ’tehdä’
tynamiitti ’dynamiitti’
syyä ’syödä’
meän ’meidän’
heän ’heidän’
teän ’teidän’
soan ’sodan’

2. Määräympäristöissä esiintyy yleissuomesta poiketen geminaatta:

ts-yhtymien vastineena on tt (kuten suomen länsimurteissa): mettä ’metsä’, kattoa ’katsoa’
tietyt konsonanttiyhtymät ovat assimiloituneet geminaataksi: jokka ’jotka’ (kuten suomen länsimurteissa)
Meänkielessä on monesti vv-geminaatta: savvu ’savu’, avvain 'avain'.

3. Verbien taivutuspäätteet
-mma ~ -mmä, -tta ~ -ttä, -pi

 menemmä ’menemme’ (kuten suomen pohjalaismurteissa)
 tuletta ’tulette’ (kuten suomen pohjalaismurteissa)
 ostaapi ’ostaa’ (kuten suomen itämurteissa; -pi-päätetettä käytetään vain lyhyissä verbeissä)
 syövä ’syövät’ (ei esiinny kaikissa meänkielen murteissa; esiintyy myös joissain suomen murteissa)

4. NUT-partisiippi

Suomen syönyt-muotoa vastaa meänkielessä syönny (ei esiinny kaikissa murteissa).

5. Meänkielessä on tietyissä lainasanoissa ruotsin vaikutuksesta äänne y, kun suomessa käytetään äännettä u

 kyltyyri = kulttuuri
 mysiikki = musiikki
 resyrssi = resurssi
6. Meänkielessä on lainasanoissa säilynyt f-äänne, kun taas suomessa siitä on usein tullut v
färi ’väri’
fankila ’vankila’
fati ’vati’
fiuletti 'violetti'

7. Meänkielessä on lainasanoissa usein ruotsin vaikutuksesta äänne u, kun suomessa käytetään äännettä o

puliisi ’poliisi’
muterni ’moderni’
pulitikki ’politiikka’
pulitiikkeri ’poliitikko’
vukaali ’vokaali’
pusitiivinen ’positiivinen’

8. Olla-verbi on yhdistetty joskus persoonapronominiin

 Molen = minä olen
 Solet = sinä olet
 Son = se on, hän on
 Sole = se ei ole
 Molema = me olemme
 Toletta = te olette

 Non/Noova/Hoova = he ovat

Meänkielen sanoja, joita ei käytetä suomen yleiskielessä 
följy ’seura, mukana olo’
hantuuki ’pyyhe’
kahveli ’haarukka’
kartano ’piha’
kietku ’ruuantähde, erit. liha’
kläppi ’lapsi’
knapsu ’naisellinen mies’
källi ’hassu (tarkoittaa myös ulostetta)’
pranttu ’kasvimaa’
saikata ’värkätä’
tyär ’tytär; tyttö’
porista ’puhua’
äpyli ’omena’
muuruutti ’porkkana’
potati ’peruna’
ko ’kun; kuin’
sturaani ’tosi ruma olento’
sole mikhään ’hällä väliä’
fiskaaminen ’kalastaminen’
klaarata ’pärjätä’
son ’se on’
sole ’se ei ole’
kobbo ’kukkula’'

Esimerkkejä meänkielen saamelaislainoista 

kobbo ’kukkula’
kiena ’rinne’
veiki ’pimeä aika’
suohka ’puuro’
roina ’laiha’
muijula ’hymyillä’
kaanij ’kummitus’
jutu ’tie’

Katso myös
 Länsipohjalaiset
 Meänmaa
 Meänmaan lippu

Lähteet 
 
 
 
 Pohjanen, Bengt, Lyykeri 2005 (3. painos)

Viitteet

Kirjallisuutta

Meänkielellä
 Kirjallisuutta meänkielellä :
 Älä sie, vaimo, tähhään tuki, Juhaneksen evanjeeliymmi. Kaamos 1994 ISBN 91-87410-14-10
 
 Tulkaa tekki fölhjyyn. Evankeeljumit meänkielelä. Kaamos 2000 ISBN 91-8944-05-8
 Virsiä meänkielelä, Ruotsin kirkon virsikirjan virsiä meänkielllä, hyväksytty Ruotsin kirkon kirkolliskokouksessa 2019.

Meänkielestä
 Ridanpää, Juha (2018) Why save a minority language? Meänkieli and rationales of language revitalization. - Fennia : International Journal of Geography 169 (2), 187-203. 
 
 Winsa, Birger: Meän kieli ja torniolaaksolaisitten kakskielisyys , Virittäjä 1993

Aiheesta muualla 
 Meänkielinen Wikipedia (Wikipeetia) hautomossa
 Meänkielen sanakirja

Meänkieli - Yle Uutiset
Esimerkki puhutusta meänkielestä
Torniolaaksolaiset
Peräpohjalaisten murteiden näytteet (Vanhoja esimerkkejä)
Tukholman kaupungin sivu meänkielellä
Meänkieli, ellääkös se 

Ruotsin kielet
Itämerensuomalaiset kielet
Meänmaa
Seulonnan keskeiset artikkelit