Margareeta II

Margareeta II (Margrethe Alexandrine Þórhildur Ingrid, s. 16. huhtikuuta 1940 Kööpenhamina) on ollut Tanskan kuningatar vuodesta 1972. Valtaistuimelle noustessaan hänestä tuli ensimmäinen Tanskan naispuolinen hallitsija sitten Kalmarin unionia 1388–1412 hallinneen Margareeta I:n.

Elämäkerta 

Margareeta syntyi Amalienborgin linnassa Kööpenhaminassa kuningas Fredrik IX:n ja tämän puolison, Ruotsin prinsessa Ingridin tyttärenä. Koska Tanskan kuningas oli myös Islannin hallitsija, prinsessa sai islanninkielisen kolmannen nimen Þórhildur. Margareeta syntyi vain viikko sen jälkeen, kun Saksa valloitti Tanskan.

Margareeta ei ollut syntyessään kruununperijä, sillä silloisen Tanskan perustuslain mukaan vain mies saattoi nousta valtaistuimelle. Margareetalla on kaksi sisarusta prinsessa  Benedikte ja Kreikan kuningatar Anne-Marie. Koska hänellä ei ollut veljiä, otaksuttiin, että Fredrik IX:n nuorempi veli Knud nousisi valtaistuimelle kuninkaan kuoleman jälkeen. Kun Elisabet II nousi Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattareksi 1952, Tanskassakin alettiin keskustella naishallitsijan mahdollisuudesta. 27. maaliskuuta 1953 järjestettiin kansanäänestys perustuslain muutoksesta. Voittaneen äänestystulostuksen mukaan nainen voi nousta valtaistuimelle, mutta vain jos hallitsijalla ei ole miespuolisia jälkeläisiä. Vuonna 2009 kruununperimyslakia muutettiin uudelleen siten, että hallitsijan vanhin lapsi, sukupuolesta riippumatta, perii kruunun.

Tanskan hallitsijana Margareeta kuuluu Tanskan kansankirkkoon. Hänet konfirmoitiin vuonna 1955.

Kuningattarelle suunniteltu sarkofagi valmistui vuonna 2018. Sitä oli työstetty 15 vuotta ja sen kustannukset olivat 29 miljoonaa kruunua. Lasista arkkua kannattelee kolme jalkaa, joiden määrä ja materiaali heijastelevat Tanskan kuningaskunnan kokoonpanoa: graniittia Tanskasta, basalttia Färsaarilta ja marmoria Grönlannista.

Nousu valtaistuimelle 
18-vuotispäivänään vuonna 1958 Margareeta sai paikan valtakunnanneuvostossa (Statsrådet), jota hän johti kuninkaan poissa ollessa. Noustuaan valtaistuimelle 14. tammikuuta 1972 Margareeta II:sta tuli ensimmäinen uuden perimyslain mukainen monarkki.

Margareeta nai 10. kesäkuuta 1967 ranskalaisen diplomaatin, kreivi Henri de Laborde de Monpezatin (1934–2018), joka sai Tanskan prinssin arvonimen kruununperijän puolisona. Pariskunnalla on kaksi lasta: kruununprinssi Frederik André Henrik Christian (s. 1968) ja prinssi Joachim Holger Waldemar Christian (s. 1969)..

Tanskan kuninkaallisella perheellä on myös oma linna Cahorsissa, Ranskassa.

Margareetaa pidetään yhtenä Euroopan moderneimmista hallitsijoista. Hän sallii avoimesti televisiohaastattelut ja esiintyy arkivaatteissa.

Valtaistuimelle noustuaan Margareta otti motokseen "Jumalan apu, kansan rakkaus, Tanskan vahvuus" (tanskaksi Guds hjælp, Folkets kærlighed, Danmarks styrke).

Kiinnostuksen kohteet ja yksityiselämä 
Kuningatar on kriitikkojenkin kehuma taidemaalari ja on järjestänyt useita näyttelyitä. Hänen pseudonyymillä Ingahild Grathmer tehtyä kuvitustaan käytettiin tanskankielisessa Taru sormusten herrasta -käännöksessä 1977 ja uudessa painoksessa 2002. Hänen sanotaan myös osallistuneen kirjan käännökseen. Kuningatar on suunnitellut myös vaatteita.

Margareeta on ketjupolttaja. Kriitikkojen mukaan kuningattaren näkyvä tupakointi on ollut huono esimerkki kansalaisille. Kuningashuone kuitenkin vastasi kritiikkiin sanomalla tupakoinnin olevan jokaisen yksityisasia. Vuodesta 2006 alkaen kuningatar on kuitenkin vähentänyt tupakointia julkisilla paikoilla.

Äidinkielensä tanskan lisäksi Margareeta osaa myös sujuvaa englantia, ranskaa, saksaa ja ruotsia.

Galleria

Kunnianosoituksia 
Margareetalle on myönnetty seuraavat ulkomaalaiset kunnianosoitukset: 

  Vapauttaja San Martínin ritarikunta (Argentiina)
  Itävallan tasavallan kunniamitali (Itävalta, 1964)
  Leopoldin ritarikunta (Belgia)
  Etelän ristin ritarikunta (Brasilia)
  Stara Planina -ritarikunta (Bulgaria)
  Chilen ansioritarikunta (Chile)
  Marianmaan ristin ritarikunta (Viro, 1995)
  Niilin ritarikunta (Egypti)
  Valkoisen ruusun ritarikunta (Suomi, 1958)
  Kunnialegioona (Ranska, 1978)
  Bundesverdienstkreuz (Saksa)
  Pyhien Olgan ja Sofian ritarikunta (Kreikka)
  Pelastajan ritarkunta (Kreikka)
  Islannin Haukan ritarikunta (Islanti, 1973)
  Plejadien ritarikunta (Persia)
  Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 1977)
  Krysanteemiritarikunta (Japani)
  Arvokkaan kruunun ritarikunta (Japani) 
  Al-Hussein bin Alin ritarikunta (Jordania)
  Kolmen tähden ritarikunta (Latvia, 1997)
  Vytautas Suuren ritarikunta (Liettua, 1996)

  Nassaun perheen kultaisen leijonan ritarikunta (Luxemburg)
  Asteekkikotkan ritarikunta (Meksiko, 2008)
  Ouissam Alaouiten ritarikunta (Marokko)
  Pyhän Olavin ritarikunta (Norja)
  Valkoisen Kotkan ritarikunta (Puola)
  Henrik Purjehtijan ritarikunta (Portugali, 1984)
  Pyhän Jaakon miekan sotilaallinen ritarikunta (Portugali, 1992)
  Romanian tähden ritarikunta (Romania)
  Kuningas Abdulazizin ritarikunta (Saudi-Arabia)
  Valkoisen kaksoisristin ritarikunta (Slovakia)
  Kultaisen taljan ritarikunta (Espanja, 1985)
  Kaarle III:n ritarikunta (Espanja, 1980)
  Serafiimiritarikunta (Ruotsi)
  Hyvän toivon ritarikunta (Etelä-Afrikka)
  Mugunghwa-ritarikunta (Etelä-Korea)
  Rajamitrabhornin ritarikunta (Thaimaa, 2002)
  Chakri-dynastian ritarikunta (Thaimaa, 1960)
  Sukkanauharitarikunta (Yhdistynyt kuningaskunta)
  Kuninkaallinen Viktorian ketju (Yhdistynyt kuningaskunta, 1972)
  Jugoslavien tähden ritarikunta (Jugoslavia)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tanskan hallitsijat
Hallitsevat kuningattaret
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit