Kenny Dalglish

Kenneth Mathieson "Kenny" Dalglish (s. 4. maaliskuuta 1951 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Viimeksi hän on toiminut päävalmentajana kaudella 2011–2012 Liverpoolissa.

Hyökkääjänä pelannut Dalglish edusti urallaan Celticiä ja Liverpoolia. Hän voitti Celticissä muun muassa neljä mestaruutta ja Liverpoolissa kuusi mestaruutta sekä Euroopan Cupin kolmesti. Dalglish edusti Skotlannin maajoukkuetta kolmissa maailmanmestaruuskilpailuissa ja on maan eniten maaotteluita pelannut ja maaleja tehnyt (yhdessä Denis Law'n kanssa) pelaaja.

Valmentajana Dalglish on voittanut useita mestaruuksia Liverpoolissa ja Blackburnissa.

Ura pelaajana

Celtic 
Dalglish oli nuorena Rangersin intohimoinen kannattaja. Muun muassa Liverpool tarjosi hänelle sopimusta, mutta Dalglish halusi pysyä Glasgow'ssa. Rangers ei kuitenkaan pyytänyt Dalglishia kokeelle. Lopulta hän siirtyi Rangersin paikallisvastustaja Celticiin, jonka valmentaja Jock Stein halusi Dalglishin.

Dalglish allekirjoitti sopimuksen heinäkuussa 1967. Aluksi hän pelasi farmijoukkue Cumbernauld Unitedissa, jossa hän teki kauden aikana 37 maalia. Seuraavana vuonna hän teki ammattilaissopimuksen. Hän debytoi edustusjoukkueessa syyskuussa 1968 ja ensimmäisen liigaottelunsa Dalglish pelasi kaudella 1969–1970. Kausi 1971–1972 oli Dalglishin läpimurtokausi. Hän nousi vakiokokoonpanoon ja teki keskikentältä 17 maalia 31 liigaottelussa. Siitä lähtien Dalglish oli yksi Celticin tähdistä ja nousi seuran kapteeniksi 1975. Dalglish pelasi Celticissä vuoteen 1977 asti ja tuona aikana hän voitti neljä Skotlannin mestaruutta vuosina 1972–1974 ja 1977 sekä neljä Skotlannin cupia ja liigacupin kerran. Kaikkiaan hän pelasi Celticissä 322 ottelua, joissa hän teki 167 maalia.

Liverpool 
Kesällä 1977 Dalglish päätti lähteä Celticistä. Hän halusi menestyä myös eurocupeissa, ja toisaalta Celtic oli hiipumassa. Bob Paisleyn valmentama Liverpool osti Dalglishin ennätyksellisellä 440 000 punnan siirtosummalla korvaamaan Hamburger SV:iin siirtyneen Kevin Keeganin.

Dalglish pelasi alusta lähtien hyvin ja voitti siirtoa epäilleet kannattajat puolelleen. Liverpoolissa hän pelasi ylempänä kuin Celticissä ja ensimmäisellä kaudellaan hän viimeisteli kaikissa kilpailuissa 62 ottelussa yhteensä 31 maalia, joista viimeinen oli Euroopan Cupin finaalin voittomaali.

Seuraavalla kaudella Liverpool voitti mestaruuden ja Dalglish valittiin lehdistön vuoden pelaajaksi. Dalglish muodosti Ian Rushin kanssa tehokkaan kärkikaksikon ja viiden seuraavan kauden aikana Dalglish voitti neljä mestaruutta sekä Euroopan Cupin kahdesti. Kauden 1982–1983 päätteeksi hänet valittiin sekä lehdistön että pelaajien vuoden pelaajaksi. Kesällä 1985 Liverpoolin päävalmentaja Joe Fagan lopetti ja Dalglish valittiin pelaajavalmentajaksi hänen tilalleen.

Dalglishin pelasi kahdella ensimmäisellä päävalmentajakaudellaan vielä melko paljon. Ensimmäinen kausi päättyi heti mestaruuteen. Vuosina 1987–1990 Dalglish pelasi vielä satunnaisesti mutta keskittyi pääasiassa valmentamiseen. Dalglish pelasi Liverpoolissa kaikkiaan 515 ottelua, joissa hän teki 172 maalia.

Maajoukkue 
Dalglish pelasi ensimmäisen kerran Skotlannin maajoukkueessa marraskuussa 1971 Belgiaa vastaan. Hän edusti Skotlantia MM-kisoissa vuosina 1974, 1978 ja 1982. Dalglishin piti osallistua myös 1986 MM-kisoihin, mutta joutui lopulta jäämään pois polvivamman vuoksi.

Dalglishin maajoukkueura päättyi marraskuussa 1986. Hän on Skotlannin eniten maaotteluita pelannut ja eniten maaleja (yhdessä Denis Law'n kanssa) tehnyt pelaaja.

Ura valmentajana

Dalglish aloitti valmennusuransa Liverpoolin pelaajavalmentajana 1985 Joe Faganin erottua. Hän onnistui johdattamaan seuran Heyselin tragedian häpeän jälkeen mestaruuteen heti ensimmäisellä kaudellaan valmentajana. Dalglish onnistui saavuttamaan vielä kaksi mestaruutta lisää vuosina 1988 ja 1990.

15. huhtikuuta 1989 tapahtunut Hillsborough’n onnettomuus, jossa 96 seuran kannattajaa menehtyi FA Cupin välierässä Nottingham Forestia, vaikutti Dalglishiin syvästi. Hän jatkoi seuran valmentamista menestyksekkäästi onnettomuuden jälkeen, mutta sen aiheuttama stressi painoi Dalglishia. Helmikuussa 1991 hän erosi kaikkien yllätykseksi tehtävistään Evertonia vastaan FA Cupissa lukemiin 4–4 päättyneen paikallisottelun jälkeen. Liverpool menetti ottelussa johtonsa neljästi mutta johti vielä liigaa. Dalglish kertoi myöhemmin kokeneensa stressin liian kovaksi. Hän katui myöhemmin eropäätöstään, mutta seura oli jo palkannut Graeme Sounessin uudeksi päävalmentajaksi.

Lokakuussa 1991 Dalglish palasi valmennustehtäviin Blackburn Roversin päävalmentajana. Hän nosti seuran Valioliigaan 1992. Dalglishin johdolla Rovers nousi Englannin jalkapalloeliittiin ollen liigahopealla 1994 ja voittaen mestaruuden 1995. Dalglish valittiin vuoden valmentajaksi. Hän jätti kuitenkin seuran mestaruuskauden jälkeen jatkaen seuran teknisenä johtajana.

Tammikuussa 1997 Dalglish palasi valmentajaksi korvaten eronneen Kevin Keeganin Newcastle Unitedin päävalmentajana. Dalglish johdatti seuran liigassa hopealle kaudella 1996–1997 ja FA Cupin finaaliin 1998. Kausi 1997–1998 ei mennyt kuitenkaan kovin hyvin Newcastlen oltua sarjassa kolmastoista, ja Dalglish sai potkut seuraavankin kauden alettua heikosti.

Dalglish palasi vanhaan seuraansa Celticiin tekniseksi johtajaksi kesällä 1999. Hän palkkasi päävalmentajaksi John Barnesin, mutta hyvästä alusta huolimatta Celtic menestyi heikosti, ja helmikuussa 2000 Barnes sai potkut. Dalglishista tuli väliaikainen päävalmentaja, mutta hänkään ei saanut kurssia käännettyä liigassa vaikka johdattikin Celticin liigacupin voittoon. Kesällä 2000 Dalglishkin sai lähteä seurasta.

Tammikuun alussa 2011 Dalglish palasi Liverpoolin päävalmentajaksi lähes 20 vuoden tauon jälkeen. Hänen sopimuksensa kattaa loppukauden. Dalglishin debyyttiottelussa Liverpool hävisi FA Cupin 3. kierroksella Manchester Unitedille 1–0. Helmikuussa 2012 Dalglish johdatti Liverpoolin Englannin liigacupin mestariksi. Loppuottelussa Liverpool kaatoi Cardiff Cityn rangaistuspotkukilpailussa tuoden seuralle pokaalin kuuden vuoden tauon jälkeen. Dalglishilla oli mahdollisuus voittaa myös toinen cup-pokaali kehnosti sujuneen liigakauden vastineeksi, mutta Chelsea oli parempi FA Cupin loppuottelussa maalein 2–1. Liverpool jäi lopulta sarjassa kahdeksanneksi ja Dalglish erotettiin kauden päätyttyä.

Yksityiselämä 

Dalglish on naimisissa Marina Dalglishin kanssa. Heillä on neljä lasta; tytöt Kelly, Lynsey ja Lauren sekä poika Paul, joka on pelasi jalkapalloa ammattilaisena muun muassa Houston Dynamossa, MLS-liigassa. Marina Dalglishilla diagnosoitiin 2003 rintasyöpä, josta hän on kuitenkin toipunut. Dalglish perusti 2004 puolisoineen Marinan nimeä kantavan yhdistyksen, joka kerää rahaa rintasyöpätutkimukseen.

Dalglish on nimitetty Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE). Myös hänen vaimonsa sai tunnustuksen 2009.

Saavutukset

Pelaajana 
 Skotlannin mestaruus (4): 1972, 1973, 1974, 1977
 Englannin mestaruus (6): 1979, 1980, 1982, 1983, 1984, 1986
 Skotlannin cup (4): 1972, 1974, 1975, 1977
 FA Cup (1): 1986
 Skotlannin liigacup (1): 1975
 Englannin liigacup (4): 1981, 1982, 1983, 1984
 Euroopan Cup (3): 1978, 1981, 1984

Valmentajana 
 Englannin mestaruus (4): 1986, 1988, 1990, 1995
 FA Cup (2): 1986, 1989
 Skotlannin liigacup (1): 2000
 Englannin liigacup (1): 2012

Tunnustukset
 FWA:n vuoden pelaaja: 1979, 1983
 PFA:n vuoden pelaaja: 1983
 Vuoden valmentaja: 1986, 1988, 1990, 1995
 Englantilaisen jalkapallon Hall of Famen jäsen
 Skotlantilaisen jalkapallon Hall of Famen jäsen
 Valinta parhaiden elävien jalkapalloilijoiden FIFA 100 -listalle
 1. sija Liverpoolin kannattajien 100 Players Who Shook The Kop -äänestyksessä

Tilastot

Pelaajana

Valmentajana 

Päivitetty 16. toukokuuta 2012

Lähteet 

79.31 Jalkapallo
Skotlantilaiset jalkapalloilijat
Skotlantilaiset jalkapallovalmentajat
FIFA 100
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt