Chicago (yhtye)

Chicago on yhdysvaltalainen rock-yhtye. Se aloitti poliittisesti tiedostavana yhtyeenä kokeelliseempaa musiikkia soittaen, mutta myöhempinä vuosinaan Chicagon musiikki on muovautunut perinteisemmäksi. Yhtyeen tavaramerkkejä on muun muassa vaskipuhaltimien käyttäminen.

1960-luku 

Yhtye perustettiin Chicagossa vuonna 1967. Se julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 1969 nimellä Chicago Transit Authority, mutta Chicagon liikenneviraston vaatimuksesta yhtyeen oli lyhennettävä nimensä Chicagoksi. Levy-yhtiö CBS:n art director John Berg suunnitteli yhtyeelle logon, jota se on käyttänyt siitä asti. Ensimmäinen levy oli tupla-albumi, kuten seuraavatkin kolme albumia, ja ne tuotti James William Guercio. Ensimmäiset albumit ovat paikoitellen hyvinkin kokeilevaa musiikkia pitkine soitinsooloineen ja perustajajäsen, kitaristi Terry Kath kokeili sähkökitaran rajoja kappaleessaan ”Free Form Guitar”.  Tarinan mukaan Jimi Hendrix olisi ehdottanut Chicagolle lämmittelijän paikkaa kiertueellaan ja arvostanut Kathia itseään parempana kitaristina. Yhtye esiintyi Duke Ellingtonin kanssa televisiossa. 

Esikoisalbumi Chicago Transit Authority valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.

Chicagolle oli tyypillistä hienot lauluharmoniat, joista vastasivat kosketinsoittaja Robert Lamm, basisti Peter Cetera ja Kath. Alussa yhtyeen musiikki oli yhdistelmä Lammin torvilla terästettyjä, jazzahtavia melodioita, Ceteran pop-henkisempiä kappaleita sekä Kathin kokeellisempia ja rokkaavampia esityksiä. Myös pasunisti James Pankow osallistui musiikin tekoon muun muassa säveltämällä toisen albumin moniosaisen teoksen ”Ballet For A Girl In Buchannon” ja yhtye käytti tuolla albumilla myös jousiorkesteria.

1970-luku 

1970-luku oli yhtyeellä tuottelias, mutta hitit alkoivat vähetä vuosikymmenen loppupuolella. Levyt alkoivat mennä huonommin kaupaksi, vaikka yhtye viihteellisti ilmaisuaan ja luopui musiikillisista kokeiluista. Rankka kiertäminen ja levyjen teko alkoi vaatia veronsa. Kitaristi Terry Kathin kuolema asetapaturmassa vuonna 1978 vain pahensi tilannetta, kunnes vuonna 1982 Chicago vaihtoi levy-yhtiötä ja tuottajaksi tuli David Foster. Hän muutti yhtyeen musiikin lähemmäksi keskitien aikuisrokkia säilyttäen lauluharmoniat mutta samalla vähentäen puhallinten osuutta. 

Foster osallistui myös itse paljon säveltämiseen ja kutsui studioon vierailevia kitaristeja, kuten Steve Lukatherin jämäköittämään yhtyeen sointia. Danny Seraphinen jazzahtava ja jäntevä rumputyöskentely vaihdettiin konemaisen suoraviivaiseksi ajan hengen mukaisesti. Vuoden 1982 albumilta Chicago 16 irrotettu single ”Hard To Say I’m Sorry / Getaway” oli miljoonahitti USA:ssa.

1980-1990 -luku 

Hyväksi havaittua kaavaa jatkettiin seuraavillakin levyillä ja hittiputki jatkui. Vuonna 1985 yhtyeen laulaja ja lauluntekijä Peter Cetera erosi yhtyeestä lähteäkseen soolouralle. Tilalle otettiin monien koesoittojen jälkeen Jason Scheff, jolla on hyvin samantapainen tenoriääni kuin Ceterallakin.

Vuonna 1995 yhtye palasi jazzillisemman ilmaisun pariin ja levytti amerikkalaisia viihdestandardeja albumillaan ”Night & Day”, vierailijoina muun muassa tämän tyyppisen musiikin parissa harvemmin operoiva Gipsy Kings. James Pankow sovitti kaikki kappaleet Chicago-yhtyeen tyyliin.

2000-luku 

Kesäkuussa 2008 Chicago julkaisi levyn Stone of Sisyphus (Chicago XXXII), jonka yhtye levytti jo 1993-1994. Levy on eräs kuuluisimmista julkaisemattomista albumeista. Chicagon silloinen levy-yhtiö Warner kieltäytyi julkaisemasta sitä, koska se ei ollut "riittävän kaupallinen" ja sisälsi kokeilevampaa tuotantoa, muun muassa rap-tyylistä laulua ja reggae-rytmejä, jota yhteeltä ei oltu totuttu kuulemaan.

Elokuussa 2009 Bill Champlin ilmoitti eroavansa ja siirtyvänsä soolouralle.  Tilalle otettiin koskettimiin ja laulajaksi Lou Pardini.  Lisäksi yhtyettä täydennettiin lyömäsoittajalla.

Yhtye keikkailee edelleenkin ahkerasti pääasiassa kotimaassaan soittaen hittejä 45-vuotisen uran ajalta, mutta ei ole tiettävästi koskaan esiintynyt Suomessa.

Katso myös 

 Greatest Hits, Volume II (Chicago)

Albumit 
1969		Chicago Transit Authority 	 
1970		Chicago II 	
1971		Chicago III 	
1971		At Carnegie Hall, Vols. 1-4 (Chicago IV) 	
1972		Chicago V 	
1972		Live in Japan 	
1973		Chicago VI 		
1974		Chicago VII 	 	
1975		Chicago VIII 	
1976		Chicago X 	
1977		Chicago XI 	
1978		Hot Streets 	
1979		Chicago 13 	
1980		Chicago XIV 	
1982		Chicago 16  
1984		Chicago 17 	
1986		Chicago 18 	
1988		Chicago 19 	 	
1991		Chicago Twenty 1 	 
1995		Night & Day: Big Band 	 
1998		Chicago 25: The Christmas Album 	 	
1999		Chicago XXVI -- The Live Album 	 	
2003		Christmas: What's It Gonna Be, Santa? 	 	
2006		Chicago XXX 	 	
2008		Stone of Sisyphus: XXXII 	 	
2011		O Christmas Three

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Hollywood Walk of Fame
Grammy-palkinnon saajat