Komealupiini

Komealupiini (Lupinus polyphyllus), arkikielessä usein pelkkä lupiini, on hernekasveihin kuuluva monivuotinen kasvi, jonka luontainen levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Amerikassa Alaskasta Wyomingiin ja Kaliforniaan. Eurooppaan komealupiini tuotiin 1800-luvulla koriste- ja rehukasviksi. Ruotsissa on kirjattu komealupiinin esiintyminen villiintyneenä luonnossa ensi kerran jo vuonna 1870 Skånessa.

Komealupiini lisää maaperän typpipitoisuutta sitomalla typpeä ilmasta juurinystyröidensä bakteerien avulla. Sen on myös havaittu olevan haitallinen useille hyönteislajeille. Komealupiini on määritelty Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Tanskassa haitalliseksi vieraslajiksi. Luettelossa Euroopan unionin kannalta haitallisista vieraslajeista komealupiinia ei kuitenkaan mainita.

Esiintyminen Pohjoismaissa 
Suomessa komealupiinia esiintyy koristekasvina puutarhoissa ja sieltä karanneena etenkin tienpientareilla ja ratapenkereillä sekä tienvarsiniityillä. Karkulaisena komealupiini on vallannut paikoin suuria aloja maan eteläosissa. Oulun pohjoispuolella ei juuri esiinny tiheän lupiinikasvuston valtaamia suuria alueita, koska ankarampi talvi ja lyhyempi kasvukausi estävät tehokkaasti siemenistä lisääntymistä. Kesällä kasvaneet hentojuuriset taimet eivät yleensä selviä talvesta, mutta syvälle juurtuneet isommaksi varttuneet yksilöt talvehtivat hyvin myös maan pohjoisimmissa osissa. Ruotsissa komealupiini esiintyy vastaavasti luonnossa etelästä maan keskiosiin asti teiden varsilla.

Tuntomerkit 
Kukan väri vaihtelee valkoisesta vaaleanpunaiseen, sinipunaiseen ja siniseen. Kukinnon väri vaihtelee myös samassa yksilössä riippuen iästä. Kukkimisaika on kesäkuusta heinäkuuhun. Kukinnon rakenne on terttu, ja hedelmä on monisiemeninen palko. Palko on karvainen. Lehdet ovat monisormiset.

Komealupiini haitallisena vieraslajina 
Komealupiini on Suomessa määritelty kansallisesti haitalliseksi vieraslajiksi eikä sitä saa päästää ympäristöön, tuoda Suomeen, pitää hallussa, kasvattaa eikä luovuttaa. Se on luokiteltu haitalliseksi myös Ruotsissa, Norjassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Tanskassa. Suomen ympäristökeskus on voimakkaasti komealupiinin leviämisen estämisen kannalla, koska komealupiini on luonnossa esiintyviä alkuperäisiä lajeja syrjäyttävä haitallinen vieraslaji. Komealupiini lisää maaperän typpipitoisuutta sitomalla typpeä ilmasta juurinystyröidensä bakteerien avulla, kuten monet muutkin hernekasvit, esimerkiksi Suomessa alkuperäinen hiirenvirna. Maaperän koostumuksen muutos heikentää alkuperäisten, köyhässä maaperässä esiintyvien niittykasvien elinmahdollisuutta.

Lupiinien siitepölyn sisältämä myrkyllinen alkaloidi, lupaniini, voi myös haitata kimalaisten lisääntymistä. Kasvi vaikuttaa myös päiväperhosiin, koska se ei kelpaa niille ravintokasviksi, ja sen on havaittu vähentävän hyönteisten kokonaismäärää ja vaikuttavan haitallisesti erityisesti kovakuoriaisiin, kaksisiipisiin, perhosiin ja muurahaisiin.

Komealupiinin hävittämiseen voi hakea rahoitusta ELY-keskuksilta. Turun yliopisto ja Varsinais-Suomen ELY-keskus pyysivät vuonna 2023 kansalaisilta havaintoja Varsinais-Suomen ja Satakunnan lupiinihavainnoista saadakseen koostettua paikkatietoa esiintymistä.

Lupiinit ravinto- ja maanparannuskasveina 
Villi lupiini sisältää myrkyllisiä ja kitkeriä alkaloideja, mutta siitä on jalostettu vähäalkaloidisia makealupiiniksi kutsuttuja lajikkeita. Makealupiinin siemenet sisältävät runsaasti proteiinia ja sen juuret sitovat ilmakehän typpeä maaperään. Makealupiinia voidaan käyttää maaperän typpipitoisuuden nostamiseen. Sen vahva pylväsmäinen pääjuuri parantaa myös maaperän rakennetta fysikaalisesti. Siten lupiini sopii hyvin vuorottelukasviksi tavallisten viljojen välillä. Makealupiini ja keltalupiini (Lupinus luteus) ovat potentiaalisia rehukasveja myös alueilla, joilla soija ei kasva. Ihmisetkin voivat syödä makealupiinin siemeniä, mutta maapähkinäallergiasta kärsivät saavat tavallisesti myös lupiinista allergisen reaktion.

Australia tuottaa 80 prosenttia maailman lupiinituotannosta. Siellä se on saanut jalansijaa huokeana valkuaislähteenä sikojen rehussa.

Lähteet 
 Classification of lupins  
 Onko komealupiini rikkakasvi vai viljelykasvi?

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Suomen Lajitietokeskus: Komealupiini (Lupinus polyphyllus)
 Kasviatlas 2020: Komealupiinin (Lupinus polyphyllus) levinneisyys Suomessa
 Luontoportti: Komealupiini (Lupinus polyphyllus)
 Valokki – nettikasvio: Komealupiini (Lupinus polyphyllus)
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lupinus polyphyllus 
 ITIS: Lupinus polyphyllus 
 United States Department of Agriculture (USDA): Lupinus polyphyllus 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Lupinus polyphyllus (garden lupin) 
 Pherobase: Floral volatiles of Lupinus polyphyllus 
 Uusi viljelyskasvi tulossa Suomeen, Suomen Kuvalehti, 17.09.1938, nro 37, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Lupiinit
Rehukasvit
Seulonnan keskeiset artikkelit