Metsästysmuisto

Metsästysmuisto eli trofee  on metsästäjän muistokseen ottama saaliseläimen osa, tavallisesti sarvet, nahka (talja), pää, kallo tai hampaat. Alkuaan trofee (kreikan sanasta tropaion) tarkoitti voitonmerkkiä, viholliselta sotasaaliiksi saatuja lippuja, aseita ynnä muita esineitä, joita sijoitettiin temppeleihin tai muistomerkkeihin. Nykyään trofee-sanaa käytetään lähinnä metsästysharrastukseen liittyvänä ilmaisuna. 

Metsästysjärjestöt antavat trofeille niiden kokoon ja laatuun perustuvia pisteitä ja pitävät annetuista pisteistä tilastoja. Niitä arvostellaan virallisissa trofeenäyttelyissä. Suomessa pelkän trofeen takia metsästystä ei pidetä arvossa.

Tieteellisten tutkimusten mukaan trofeemetsästys on tärkeää suurten lihansyöjien suojelemiselle. Se tuottaa maanomistajille kannustimet suojella eläinkantoja ja elinympäristöjä ja estää salametsästystä. Suojelubiologin mukaan ilman trofeemetsästystä Afrikassa ei enää olisi leijonia.

Kansainväliset järjestöt
Kansainvälisen riistaneuvoston CIC:n (Conseil International de la Chasse et de la Conservation du Gibier) rekisteriin pääsevät trofeet, jotka on pisteytetty järjestön hyväksymässä kansainvälisessä trofeenäyttelyssä. Muita kansainvälisiä järjestöjä ovat  Safari Club International, Rowland Ward Records of Big Game ja Boone & Crocket Club.

Suomen näyttely- ja trofeekomissio
Suomen näyttely- ja trofeekomission rekisteriin pääsevät kansainvälisesti hyväksyttyjen lisäksi CIC:n hyväksymissä kansallisissa näyttelyissä pisteytetyt trofeet. Metsästysseurat järjestävät myös epävirallisia trofeenäyttelyitä jäseniensä metsästysmuistoista. Suomen ensimmäinen trofeenäyttely järjestettiin Oulussa 1976.

Pisteytys
CIC on määritellyt 328 eri trofeelajia ja niille pistearvot, jotka oikeuttavat johonkin mitaliluokkaan. Mitaliluokkia on kolme: kulta, hopea ja pronssi. Esimerkiksi kallo saa pisteitä siten, että sen pituus ja leveys mitataan millimetrin tarkkuudella ja mitat lasketaan yhteen. Yksi senttimetri vastaa yhtä pistettä. Jos vaikkapa suden kallon kokonaispistemäärä on vähintään 41,0, se pääsee kultaluokkaan.

Monissa trofeelajeissa annetään myös muotopisteitä esimerkiksi karvan pituuden tai kiillon perusteella tai virhepisteitä epäsymmetrisestä muodosta. Nämä pisteet ovat tuomarin näkemyksiä trofeista eivätkä yksiselitteisiä mitattuja tuloksia.

Huijausta
Trofeiden pisteyttämisiin liittyy myös huijauksia. Tunnetuin tällainen metsästäjä oli Romanian edesmennyt presidentti Nicolae Ceaușescu. Häntä varten kasvatettiin tarhassa hormonien avulla todella suuria riistaeläimiä. Toinen huijaustapa on venyttää kuivumassa olevia eläinten nahkoja suuremmiksi.

Argumentteja trofeemetsästyksen puolesta
Helsingin yliopiston suojelubiologi Enrico Di Minin kertoo, että ilman trofeemetsästystä Afrikassa ei enää olisi leijonia. Uhanalaisten eläinten elinalueet käytettäisiin sokerin ja eukalyptuksen viljelyyn tai karjankasvatukseen, jopa hiilikaivoksiin, elleivät turistit maksaisi trofeemetsästyksestä. Nämä tulot saavat maanomistajat myös suojelemaan eläimiään salametsästäjiltä. Näin kontrolloitu laillinen metsästys voi vähentää elinympäristöjen tuhoutumista ja salametsästystä, jotka ovat pahempia uhkia.

Sen jälkeen kun Kenia kielsi trofeemetsästyksen, sen norsujen määrä on pudonnut alle puoleen, koska maanomistajilla ei enää ole kannustinta suojella norsuja.

Säännelty trofeemetsästys puolestaan on pelastanut katoavia lajeja. Namibiassa pensassarvikuonojen määrä on noussut 1990-luvun alle sadasta 2 000 yksilöön, mikä on vajaa puolet koko Afrikan kannasta.

Metsästys on tuottoisinta turismia. Timbavatin kansallispuiston laskelman mukaan 46 metsästäjää tuotti yli kolme kertaa enemmän rahaa kuin kaikki 24 000 valokuvausturistia yhteensä. Metsästäjäliiton toiminnanjohtaja Heli Siitarin mukaan tämä tuottaa yhteisölle työpaikkoja, koulutusta ja talouselämän vilkastumista, mutta tutkija Di Minin ei ole tästä varma vaan vaatii avoimempia tietoja siitä, miten tulot jakautuvat eri tahojen kesken. Esimerkiksi Etelä-Afrikassa suurin osa niistä päätyy maanomistajille.

Yhdysvaltojen kala- ja villieläinviraston mukaan metsästys tuottaa taloudelliset kannustimet ylläpitää eläinkantaa ja vähentää sukupuuton riskiä.

Biological Conservation -lehdessä julkaistun tieteellisen tutkimuksen mukaan trofeemetsästys on hyvin tärkeä lajien säilyttämiselle Afrikassa, koska se luo valtaville alueille kannustimet säilyttää lajeja, myös alueille, jotka eivät sovi muihin villieläintoimintoihin, kuten valokuvausturismiin.

Trofeemetsästyksen tuottamat kannustimet yli kaksinkertaistavat villieläinten suojeluun käytetyt alueet verrattuna kansallispuistoihin.

Trofeemetsästys on tärkeää suurten lihansyöjien suojelemiselle. Tähän ovat päätyneet tieteelliset tutkimukset, jotka on julkaistu muun muassa lehdissä Conservation Biology Journal of Sustainable Tourism, Wildlife Conservation by Sustainable Use, ja Animal Conservation.

Argumentteja trofeemetsästystä vastaan 
Åbo Akademin julkisoikeuden yliopistolehtori  Birgitta Wahlberg ei pidä trofeemetsästystä eettisenä. Wahlberg on asunut Etelä-Afrikassa ja paneutunut liiketoimintaan, joka linkittyy metsästysmatkailuun. Hänen mukaan metsästäjät perustelevat matkustusmetsästystä paikallisten auttamisella taloudellisesti, mutta korruption takia tuotot keskittyvät pienelle piirille. Wahlberg kumoaa myös metsästäjien käyttämän argumentin siitä, että trofeemetsästys olisi luonnonsuojelua. "Tähän metsästysbisnekseen liittyy niin paljon muuta liiketoimintaa. Bisnes aiheuttaa luonnolle epätasapainoa ja kärsimystä eläimille", kertoo Wahlberg.

Mitaliluokkia
Suomessa käytettäviä mitaliluokkia ovat:
 Hirven hankosarvet
 Hirven lapiosarvet
 Ilveksen nahka
 Karhun kallo
 Karhun nahka
 Ketun kallo
 Kuusipeuran sarvet
 Majavan kallo
 Metsäkauriin sarvet
 Metsäpeuran sarvet
 Muflonin sarvet
 Mäyrän kallo
 Saksanhirven sarvet
 Suden nahka
 Supikoiran kallo
 Valkohäntäpeuran sarvet
 Valkohäntäpeuran epätyypilliset sarvet
 Villisian hampaat

Lähteet
 Riista.fi: Trofee
 Kairikko, Juha K.: Trofeetilastojen kärjessä ahdasta. Jahti 2006:3 s. 43–49

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Metsästys