Liliʻuokalani

Lili‘uokalani (kastenimi Lydia Lili‘uokalani, myöhemmin Lydia K. Dominis, s. 2. syyskuuta 1838 – 11. marraskuuta 1917) oli Havaijin kuningaskunnan viimeinen monarkki. Hän oli myös Havaijin ainoa kuningatar.

Jotkin Lili'uokalanin jälkeläisistä ovat tavoitelleet kruunua jälkikäteen ja vaatineet Yhdysvaltoja palauttamaan maan sen alkuperäisille asukkaille. Vuonna 2016 maan sisäministeriö ilmoitti valmistelevansa lakia, joka mahdollistaisi havaijilaisten oman hallinnon perustamisen samoilla ehdoilla kuten Manner-Yhdysvalloissa muiden maan alkuperäisasukkaiden keskuudessa.

Tausta ja yksityiselämä 
Lydia Lili‘uokalani syntyi korkea-arvoisten havaijilaisten päälliköiden sukuun vuonna 1838. Ollessaan 4-vuotias, Lili‘uokalani lähetettiin kuninkaalliseen kouluun, jossa hän tapasi myös tulevan miehensä.

Vuonna 1862 meni naimisiin John O. Dominisin kanssa. Nuoripari asui morsiamen leskiäidin kanssa talossa, joka on nykyisin Havaijin kuvernöörin virka-asunto. Lydia otti nimekseen Lili‘uokalani silloin kun hänestä tuli kruununperijä. Muistelmissaan Lili‘uokalani kuvaili avioliittoaan onnettomaksi. Hänellä ja Dominisilla ei ollut omia lapsia, mutta sen sijaan Lili‘uokalani adoptoi kolme lasta. Dominis sen sijaan sai avioliiton ulkopuolisen lapsen palvelijattarensa kanssa.

Uskonnollinen vakaumus 
Lili‘uokalanin uskonnollisesta vakaumuksesta, ja mahdollisesta kääntymisestä, on käyty keskustelua hänen kuoltuaan. Hänet kastettiin kristinuskoon ensimmäisen kerran vuonna 1838. Vuonna 1896 Lili‘uokalani kastettiin episkopaalisen kirkon jäseneksi Pyhän Andreaan tuomiokirkossa Honolulussa.

Vuonna 1901 Lili‘uokalani matkusti Utahiin, jossa hän tapasi mormonien johtajan, Joseph F. Smithin. Tämä oli Lili‘uokalanin ikätoveri ja 16-vuotiaana tullut Havaijille tekemään lähetystyötä, jonka takia hän puhui sujuvaa havaijia. Neljä vuotta myöhemmin Abraham Kaleimahoe Fernandezin kerrotaan kastaneen entisen kuningattaren mormoniksi.

Huolimatta kääntymishuhuista Lili‘uokalani kertoi 4. heinäkuuta 1906 San Francisco Call -lehdelle olevansa Havaijin episkopaalisen kirkon jäsen ja osallistuvansa kyseisen kirkon menoihin.

Muusikkona 
Lili‘uokalani oli myös laulunkirjoittaja ja hän kirjoitti havaijilaiselle kulttuurille keskeisen laulun Aloha ‘Oe sekä yli 200 muuta laulua. Yhdessä kolmen muun sisaruksensa kanssa hänen katsotaan kuuluvaan ns. neljään taivaalliseen. Lili‘uokalani sanoitti mm. laulun nimeltä He Mele Lāhui Hawai‘i, jonka hän kirjoitti kuningas Kamehameha V:n pyynnöstä vuonna 1866 Havaijin kansallislauluksi. Lili‘uokalani oli arvostettu muusikko jo 15-vuotiaana, ja koko ikänsä hän pyrki siihen, että hänen musiikkinsa oli mahdollisimman laajalti kuunneltavissa: ‘Iolanin palatsissa järjestettiin tiuhaan tahtiin konsertteja.

Vieraillessaan Isossa-Britanniassa 1887 kuningatar Viktorian kruunajaisten 50-vuotisjuhlissa Lili‘uokalani teki laulun nimeltä The Queen's Jubilee lahjaksi kuningattarelle.

Muita tunnettuja Lili‘uokalanin lauluja ovat mm.:

 He Pule
 Kokohi
 Puia Ka Nahele
 Ka Wai Mapuna
 He Inoa Ka‘iulani
 He Kanikau Leleiohoku

Kruununperijänä 
Vuonna 1881 kuningas Kalākaua teki maailmanympärimatkan, jonka aikana Lili‘uokalani toimi virallisesti veljensä sijaishallitsina. Alkujaan Kalākaua oli nimennyt kruununperijäkseen veljensä Leleiohokun, mutta tämä kuoli ollessaan vain 22-vuotias. Tämän jälkeen Lili‘uokalanista tuli kruununperijä.

Vuonna 1887 Lili'uokalani toimi yhtenä Havaijin kuningaskunnan edustajana kuningatar Viktorian kruunajaisten muistojuhlissa, jossa hän tapasi sekä Ison-Britannian kuningattaren että Yhdysvaltain presidentin Grover Cleveland. Palattuaan Havaijille, Lili'uokalani vastusti Kalākauan allekirjoittamaa ns. pistimien perustuslakia, joka rajoitti kuninkaan valtaa ja kasvatti lähinnä valkoisten amerikkalaisten kauppiaden valtaa sekä siirsi Pearl Harborin Yhdysvaltojen omistukseen.

Kuningattarena 
Kalākaua kuoli 20. tammikuuta 1891. Lili‘uokalani kruunattiin hallitsijaksi muutamaa päivää myöhemmin, 29. tammikuuta. Kuningatar jäi leskeksi vain alle vuosi valtaistuimelle noustuaan, kun Dominis kuoli vuonna 1891.

Maaliskuussa 1891 kuningatar nimesi itselleen kruununperillisen: veljentyttärensä Ka‘iulanin.

Vallankaappaus ja kruunusta luopuminen 

Lili‘uokalani tutki mahdollisuuksia muuttaa perustuslakia ja palauttaa valtaa, josta veljensä oli luopunut. Amerikkalaiset sokerinviljelijät ja liikemiehet huolestuivat, ja amerikkalaiset syrjäyttivät kuningattaren vuonna 1893. Välttääkseen verenvuodatusta Lili‘uokalani luopui kruunusta. Tilalle tuli väliaikainen hallitus.

Vuonna 1895 Liliuokani pidätettiin epäiltynä vastavallankumouksellisesta vehkeilystä. Hänet vapautettiin pian kotiarestiin, jonka ehtojen mukaan hänen oli pysyttävä Oahun saarella. Vuonna 1898 Havaiji tuli osaksi Yhdysvaltoja.

Vallankaappauksen jälkeinen elämä 
Entinen kuningatar ei osallistunut vallanvaihtoseremoniaan. Kuningaskunnan lakkauttamisen jälkeen Lili'uokalani keskittyi havaijilaisen kulttuurin ja perinteiden säilyttämiseen.

Vuonna 1898 Lili‘uokalani julkaisi kirjan Hawaii’s Story by Hawaii’s Queen ja vetäytyi julkisuudesta. 

Vuonna 1909 Lili‘uokalani yritti haastaa Yhdysvallat oikeuteen väittäen maan rikkoneen perustuslakinsa 5. lisäystä. Tavoitteena oli palauttaa kruunun omistamat maat Lili‘uokalanille. Seuraavana vuonna Yhdysvaltain korkein oikeus antoi päätöksen, jonka mukaan maita ei palautettu. Syynä oli se, että hallitsevan monarkin ei katsottu olevan maanomistaja samalla tavalla kuin muun yksittäisen kansalaisen ja jo Kamehameha III:n aikana kuningaskunnan perustuslaissa linjattiin, että vaikka valtakunta kuului kokonaisuudessaan hallitsijalle, kaikki sen maat eivät olleet tämän yksityisomistuksessa.

Lili‘uokalani kuoli 11. marraskuuta 1917. Huolimatta siitä, että kuningaskunta oli jo aikoja sitten kaatunut, entinen kuningatar sai kuninkaalliset hautajaiset. Hän testamenttasi omaisuutensa ja kotitilansa Havaijin orpolapsille. Tämän varmistamiseksi perustettiin Queen Lili'uokalani Trust -järjestö.

Kunnianosoituksia 

  Kamehameha I:n kuninkaallinen ritarikunta (Havaiji, 1891, suurmestari)
  Kalākauan kuninkaallinen ritarikunta (Havaiji, 1891, suurmestari)
  Oseanian tähden kuninkaallinen ritarikunta (Havaiji, 1891, suurmestari)
  Kapi‘olanin kuninkaallinen ritarikunta (Havaiji, 1891, suurmestari)
  Havaijin kruunun kuninkaallinen ritarikunta (Havaiji, 1891, suurmestari)
  Arvokkaan kruunun ritarikunta (Japani, 1890)
  Kuningatar Viktorian juhlamitali (Iso-Britannia, 1887)

Lähde:

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla

Vuonna 1838 syntyneet
Vuonna 1917 kuolleet