Jakobakann

Jakobakann (saksa keeles Jakobakanne, hollandi keeles Jakobakannetje), ka jakobikann on Saksamaal Siegburgis alates 14. sajandist tehtud ja eriti 15.–16. sajandil levinud kõrge sale kivikeraamilise jooginõu tüüp, mille käepide on nõu ülemises osas.

Sõnast 
Nimetuse Jakobakanne sai nõu alles 17. sajandil, kui Lõuna-Hollandis asuva Teylingeni lossi (1596–1606) ümberehitusel leiti suures koguses neid valamise- või joogikanne, mida peeti Teylingeni lossis oma elu lõpu veetnud Baieri Jacoba (Jakobäa von Bayern-Straubing, Hainaut' krahvinna Jacqueline, 1401–1436) tehtuteks.

Erki Russow märgib oma töös "Importkeraamika Lääne-Eesti linnades 13.–17. sajandil", et nõutüübi nimetuse eestikeelse vastena kasutatud sõna jakobikann pole täpne tõlge originaalnimetusest ja eestindatud vorm olema pigem jakobakann.

Kirjeldus 
Selle 15.–16. sajandi keraamilise joogikannu kere oli kitsa pudelja kujuga, kergelt laienev jalg võis olla ühtlaselt kumera või veidi lainelise servaga. Käepide asus kannu ülaosas. Jakobakann oli valmistatud hallikast kivikeraamilisest massist ja kaetud kollaka-pruunika soolaglasuuriga, välispind oli üleni kaetud potikedral tekitatud horisontaalsete reljeefsete joontega.

Jakobakannude tuntuim tootmiskoht oli Siegburg.

Viited

Välislingid 
 Tallinna Linnamuuseumi arheoloogiakogu. Jakobakann 15. sajandist. - Google Arts and Culture
 Jakobakann Rijksmuseumi kogust

Keraamika
Anumad
Arheoloogia