Erika Roots

Erika Roots (sünd. Salis; 15. mai 1916 Nõmme – 6. juuli 2008 New York, Ameerika Ühendriigid) oli eesti kunstnik ja tehniline joonestaja.

Elukäik 

Erika Rootsi isa Johannes Salise (1889–1972) juured ulatusid Läänemaale Vigalasse, kuid ta oli rohkem linlane, õppinud Peterburis metallitööd ja töötanud mitmes Tallinna tehases. 1912. aastal abiellus Johannes Salis Särevere vallast pärit Kristiine Palitseriga (1889–1958).
  
Erika kolis koos perega Tallinnast Järvamaale Naabrimäe tallu 1920. aastal, mil Kristiine Salis päris selle 25 ha suuruse talu oma kasuisalt. Naabrimäe oli hajatalu, mis on märkimist leidnud juba 1805. aasta Kirna mõisa atlases. Pala voore põhjaosas paiknenud talu oli idülliline paik, kus hooneid ümbritsesid suured puud, millest on tänase päevani säilinud vaid kaks tamme. Pere neli tütart ja üks poeg käisid algul Kirna ja hiljem Väätsa algkoolis, mille vanuselt teine tütar Erika lôpetas 1930. aastal. Leeris käis ta Paides 1934. aastal. Juba lapsena ilmnes Erika kunstianne: ta voolis savist kujukesi ja joonistas.  

Erika abiellus 1938. aastal päevapiltnik August Rootsiga (1904-1969) ja asus elama Narva, kus ta abikaasal oli fotoäri. Teise maailmasõja ajal läks Erika Berliini kunsti õppima ja elas seal kuni 1950. aastani, mil siirdus pagulasena Ameerika Ühendriikidesse. Erika õppis New Yorkis tehnilist joonestamist ja töötas seejärel tuumaelektrijaamu projekteerivates ettevõtetes. Ta tegeles ratsutamisega – eelkõige takistussõiduga – ja osales arvukatel võistlustel. Erika külastas Eestit alles pärast taasiseseisvumist 1993. aastal ja külastas seejärel kodumaad peaaegu igal suvel kuni 2006. aastani. Erika Roots suri New Yorkis 6. juulil 2008 ja urn tema tuhaga sängitati samal sügisel vanemate hauaplatsile Türi Saunametsa kalmistul. 

Looming

Erika Roots on kuulus nende Eesti pagulaskunstnike hulka, kes said oma koolituse täielikult välismaal. Tema loomingusse kuulus nii graafika, skulptuur kui ka õlimaal. Berliinis õppis Erika kunstikõrgkoolis Hochschule für bildende Kunst, kus tema suurimaks mõjutajaks sai selle kooli tuntuim õppejõud, kuulus teise põlvkonna ekspressionist Max Kaus. New Yorkis täiendas Erika end  kunstikoolis Art Students League, mis võimaldas saada mõjutusi sealsest kirevast kunstielust.
Erika Rootsi varasematest maalidest on säilinud ainult 1938. aastal realistlikus stiilis „Naabrimäe hobused“. Kuigi Berliini perioodist teoseid säilinud ei ole, on ilmne, et just seal toimus tema eneseleidmine kunstnikuna. Saksa ekspressionismi mõju oli tugev ning kogu tema loomingule said omaseks nii sinised hobused, kubistlikud jooned, valguse ja varju rõhutamine kui ka tööde teatud lõpetamatus ja stiliseeritus.  

Pagulusega seotud süngus ja raskemeelsus peegelduvad paljudel Erika Rootsi maalidel: „Haigevoodi juures“ (1951), „Naise portree“ (1954), „Maastik“ (1954) ja eelkõige „Vanemad“ (1957). Ta lõi ka suuremaid hästi läbimõeldud kompositsioone nagu „Kolm naist“ (1953), „Suusatajad“ (1956), „Triikijad“ (dateerimata) ja „Flöödimängijad“ (1957). Helgus ja elurõõm kajastusid eelkõige tema hobuseid ja ratsutamist kujutavatel töödel, kus rõhutatud on kiirust ja vabaduse tunnet.  

Erika Rootsi tööd on olnud esil paljudel näitustel,  muuhulgas rahvusvahelisel naiskunstnike näitusel 1955. aastal ja mitmetel New Yorki suurtel kunstinäitustel. New Yorki Riverside muuseumis oli Erika Rootsi töid esil suurejoonelisel näitusel “Seitseteist eesti kunstnikku“ 1960. aastal.  

Erika Rootsi maale säilitatakse KUMUs, Tartu Kunstimuuseumis ja Eesti Ratsaspordi Liidus. Osa neist oli esil ka 2010-2011 toimunud  Eesti pagulaskunsti näitustel. 

Mälestuse jäädvustamine

 Eesti kunst paguluses. Tallinn 2010, lk. 366–369.
 Mariam Selge. Mõistatuslik Erika Roots. - Oma Hobu. 1/2012, lk. 72–79.
 Näitus Paides Wittensteini tegevusmuuseumis 2023.
 Infotahvel Türi-Väätsa tee ääres.

Eesti kunstnikud
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1916
Surnud 2008