Offshore-pank

Offshore-pank on pank, mida reguleerib rahvusvaheline panganduslitsents (mida sageli nimetatakse offshore-litsentsiks), mis tavaliselt keelab pangal asutada mis tahes äritegevust asutamise jurisdiktsioonis. Vähema reguleerimise ja läbipaistvuse tõttu kasutati deklareerimata sissetuleku varjamiseks kontosid offshore-pankades sageli. 

Alates 1980. aastatest võib jurisdiktsioone, mis pakuvad mitteresidentidele suures ulatuses finantsteenuseid, nimetada offshore-finantskeskusteks. Kuna offshore-finantskeskused võtavad sageli ka vähe või üldse mitte ettevõtte tulumaksu ja/või isiklikke sissetulekuid ega pakkumisi, nimetatakse neid sageli maksuparadiisideks.

Kuna terrorismi rahastamise vastane võitlus ja rahapesu tõkestamine on kogu maailmas üha suurenenud, allusid enamiku jurisdiktsioonide offshore-pangandussektorile muutuvad määrused. Finantstegevuse rakkerühm on alates 2000. aastast välja andnud FATF-i musta nimekirja „Koostööst hoidunud riigid või territooriumid” (NCCT-d), mida rakkerühm pidas koostööst hoidumiseks ülemaailmses võitluses rahapesu ja terrorismi rahastamise vastu.

Välismaal asuvas välispangas hoitavat kontot kirjeldatakse sageli kui offshore-kontot. Tavaliselt peab üksikisik või ettevõte offshore-kontot enda pakutavate rahaliste ja õiguslike eeliste jaoks, sealhulgas:

 Suurem privaatsus
 Maksustamine on väike või puudub üldse (st maksuparadiisid)
 Lihtne juurdepääs hoiustele (vähemalt regulatsiooni osas)
 Kaitse kohaliku, poliitilise või rahalise ebastabiilsuse eest.

Kuigi termin pärineb sellest, et Kanalisaared on Ühendkuningriigist "offshore" (eesti keeles: “ranniku lähedal”), ja kuigi enamik offshore-pankasid asuvad tänapäeval saareriikides, kasutatakse seda terminit piltlikult öeldes igale pangale, mida nende eeliste jaoks kasutatakse, olenemata asukohast. Nii võib mõnda rannikualadeta Andorra, Luksemburgi ja Šveitsi panka kirjeldada "offshore-pankadena".

Pangad