Hüdrauliline erijuhtivus

Hüdrauliline erijuhtivus (; , ) iseloomustab juhtkudede (siin ksüleem) kui poorse materjali veejuhtevõimet. See on võrdeline kindla pikkuse ja ristlõike pindalaga ksüleemilõiku läbiva vee vooluhulga ja voolu tekitava rõhugradiendi (, ) suhtega. Seega on  leitav oksalõigu pikkuse (, m) ja vastava hüdraulilise juhtivuse () korrutamise teel, jagatud ristlõike pindalaga ():

Mida suurem on hüdrauliline erijuhtivus, seda väiksem on tema pöörväärtus – eritakistus (). Praktikas arvutatakse  enamasti vastavalt järgmisele valemile:

kus  on hüdrauliline erijuhtivus (),  – transporditee pikkus () ja  – maltspuidu ristlõikepindala (),  – veepotentsiaalide vahe () ja  – vedeliku dünaamiline viskoossus (ingl. k. dynamic viscosity; ).

Vedeliku viskoossus 
Hüdrauliliste mõõtmiste puhul tuleb kindlasti arvestada vedeliku viskoossusega, mis sõltub lahustunud ainete sisaldusest. Näiteks kontsentreeritud suhkrulahus on üsna viskoosne ja aeglustab märkimisväärselt voolu.

Vaata ka 
ksüleem
hüdrauliline juhtivus
maltspuit

Viited