Mestwin II

Mestwin II (poola: Mściwój II või Mszczuj II; u 1220 – 25. detsember 1294) oli Samboriidide dünastiast Pomereelia hertsog. Ta valitses Pomereeliat üksi aastatel 1273–1294.

Noorus 

Mestwin II oli Świętopełk II ja Eufrozyna poeg. Noore mehena võeti ta 1243. aastal pantvangina Saksa ordu järelevalve alla, mis oli osa isa ja ordu vahelisest vaherahukokkuleppest, kuid ordu ei pidanud sellest lepingust kinni ega tagastanud Mestwin II, keda peeti kuni lõpliku vabastamiseni 1248. aastani kinni (mõnda aega ordulinnuses Austrias).

Võimule saamine 

Suure tõenäosusega tegi isa Mestwin II pärast Saksa ordu vangistusest vabanemist umbes 1250. aastal Świecie (Schwetz) provintsi hertsogi ja pärast isa surma alustas ta 1266. aastal Gdański (Danzig) pärast vaidlust oma noorema vennaga, alustades niinimetatud Pomereelia kodusõja, mis kestis 1273. aastani. Ta võitles oma noorema venna ja onudega, kuni tuli võitjaks ja sai 1273. aastal lõpuks peamiseks Pomereelia vürstiks ja ainuvalitsejaks. Ta ühendas kõik Pomereelia maad (pärast onude, Lubiszewo (Lübschau) vürsti Sambor II ja Białogarda vürsti Ratibori surma).

Liidud 

1269. aastal liitlasi otsides astus Mestwin II liitu slaavi maade arvel laienevate ja isegi agressiivsete Brandenburgi markkrahvidega, Arnswalde lepinguga ning vastutasuks sõjalise ja rahalise abi eest andis ta hertsogitele ustavusvande ja paar Pomereelia linna (Świecie ja Białogard).

Mestwin II ja tõenäoliselt tema uus liitlane sundisid Mestwini venna Wartislaw II, peamise Pomereelia hertsogi ja Gdański (Danzig) valitseja 1271. aastal oma hertsogkonnast lahkuma. See tegevus põhjustas Wartislaw II ja Sambor II sõjalise tegevuse Mestwin II vastu ning tema omad rüütlid ja aadlikud mässasid tema vastu. Ümbritsetuna ebaõnnest ja isegi vangi võetuna (lühikeseks ajaks 1270. aastal) andis Mestwin II Gdański valduse Brandenburgi hertsog Konradile, kes hoidis Gdański linna, kuni Mestwin II sundis neid 1273. aastal jõudu kasutades oma linna valdustest loobuma, olles saanud abiväge uuest liidust oma emapoolse nõo Suur-Poola hertsogi Bolesław Pobożnyga. Alistatud Wartislaw II leidis varjupaiga Inowrocławi hertsogi Siemomysł Kujawski juurest ja palus ordult abi, kuid suri ootamatult Wyszogródis 1271. aastal. Mestwin II ülejäänud meessoost sugulased, tema onud Sambor II ja Ratibor, liitlased ordu ja erinevate Piastide vürstidega, kaotasid oma Pomereelia valduse Mestwin II nendevastase tegevuse tõttu ja otsisid ka varjupaika ordu ja oma tütarde juurest Kujawys (Sambor) ja Sileesias (Ratibor). Mõlemad onud surid 1270. aastatel, jättes Mestwin II ainuvalitsejaks kogu ühinenud Pomereelia hertsogkonnas. Nüüd seisis ta silmitsi Brandenburgi, ordu, Pommeri ja Piastide vürstide väljakutsetega. Ordu tegevuse tulemusena oli ta sunnitud loovutama neile oma linnused ja külad Wisła paremkaldal ja ka olulise vasakkalda Pomereelia kantsi Gniewi, mille pärandas ordule onu Sambor II, mida Mestwin II tunnistas sunnitult ja paavsti vahendusel 1282. aastal. Need pinged sundisid Mestwin II-t tihendama oma liitu Suur-Poola Bolesławi ja tolle järglase Przemysł II-ga.

Kępno leping 

Mestwin II ning uus Suur-Poola hertsog ja tulevane Poola kuningas Przemysl II sõlmisid 1282. aastal Kępno lepingu, mida esialgu saladuses hoiti. Leping, mille kinnitasid mõlema hertsogkonna magnaadid ja aadlikud, muutis nii Mestwini kui ka Przemysł II kas pärijaks donatio inter vivos'i kaudu või pärijaks kogu oma omandis. On teada, et Mestwin II jäi Pomereelia valitsejaks kuni oma surmani 1294. aastal. Näib, et Kępno leping ühendas tegelikult Pomereelia ja Suur-Poola, alustades Poola vürstkondade taasühendamise pikka protsessi Piasti dünastide juhtimisel. Mestwin II eluajal said Suur-Poola aadlikud ja magnaadid kinke ja määramisi Pomereelia ametitesse ja mõisatesse. 1287. aastal sõlmisid mõlemad vürstid Słupskis uue järgluslepingu ja kaasasid lepingusse veel ühe lääneslaavi, Szczecini vürsti Bogislaw IV. See leping kinnitati ja kokkulepe avalikustati Nakłos 1291. aastal. Need lepingud tulenesid otseselt Brandenburgi margi ja Saksa ordu agressiivsest poliitikast nende slaavi hertsogkondade ja provintside territooriumite vastu.

Suhted 

Tal oli kolm naist. Esimene oli Brehna ja Wettini hertsogi Ditrich I tütar Jutta, kes suri enne 1275. aastat. Siis abiellus ta umbes 1275. aastal Euphrosynaga, see abielu lahutati 1288. aastal. Lõpuks abiellus ta üsna tundmatu Sulisławaga, kes suri 1292. aastal. Esimesest abielust oli tal kaks tütart: Katharina ja Eufemia.

Ta suri Gdańskis ja maeti tsistertslaste ordu Oliwa kloostrisse. Tema sarkofaag ei säilinud, tõenäoliselt hävitati see siis, kui Gdański armee põletas kloostri nende mässulise sõja ajal kuningas Stefan Batory vastu 1577. aastal. Siiski on olemas Samboriidide dünastia hauaküngas, mille 1615. aastal rajas Oliwa abt Dawid Konarski.

Samboriidid
Surnud 1294