Lodi lahing

Lodi lahing oli 10. mail 1796 Itaalia sõjakäigu raames toimunud kokkupõrge Johann Peter Beaulieu Saksa-Rooma/Austria armee Karl Philipp Sebottendorfi juhatuse all oleva arjergardi ja Napoleon Bonaparte Prantsuse armee vahel. Lahing lõppes auserlaste lüüasaamisega.

Vägede koosseis

Austria armee 

 Diviis: Karl Philipp Sebottendorf, 9500 meest, 14 kahurit 
 Arjergard: Joseph Philipp Vukassovich
 Kaks pataljoni "Carlstädter" grenzeri jalavägerügemendist
 Lodi kattevägi: Gerhard Rosselmini
 Pataljon "Nádasdy" jalaväerügemendist N. 39
 Kaks eskadroni "Mészáros" ulaanirügemendist N. 1
 Esimene lahinguliin
 Kaks pataljoni  "Carlstädter" grenzeri jalavägerügemendist (arjergardist)
 Pataljon "Warasdiner" grenzeri jalaväerügemendist
 Pataljon "Nádasdy" jalaväerügemendist N. 39 (katteväest)
 14 kahurit
 Teine lahinguliin
 Kolm pataljoni "Terzi" jalaväerügemendist N. 16
 Pataljon "Belgiojoso" jalaväerügemendist N. 44
 Pataljon "Thurn" jalaväerügemendist N. 43
 Neli eskadroni "Erzherzog Josef" husaarirügemendist N. 2
 Kaks eskadroni "Mészáros" ulaanirügemendist N. 1 (katteväest)
 Corte Palasiosse saadetud vägi: Franz Nicoletti
 Kaks pataljoni "Strassoldo" jalaväerügemendist N. 27
 Pataljon "Toskana" jalaväerügemendist N. 23
 Kaks eskadroni "Erdödy" husaarirügemendist N. 9
 Fontanasse saadetud üksus
 Kaheksa eskadroni Napoli kuningriigi "Re" ja "Regina" ratsarügementidest

Prantsuse armee 

 Prantsuse armee: Napoleon Bonaparte, 15 500 jalaväelast, 2000 ratsaväelast 
 Diviis: Andre Massena
 Brigaad: Barthélemy Catherine Joubert
 25. poolbrigaad
 51. poolbrigaad
 Brigaad: Antoine-Guillaume Rampon
 17. kergejalaväe poolbrigaad
 32. poolbrigaad
 Brigaad: Jean-Baptiste Cervoni 
 4. kergejalaväe poolbrigaad
 11. kergejalaväe poolbrigaad
 Diviis: Claude Dallemagne
 Brigaad: Lanusse
 1. grenaderipataljon
 2. grenaderipataljon
 Brigaad: Jean Lannes
 3. grenaderipataljon
 4. grenaderipataljon
 Brigaad: Gaspard Amédée Gardanne
 1. karabinjeeripataljon
 2. karabinjeeripataljon
 Brigaad: Marc Antoine de Beaumont
 1. husaarirügement
 7. husaarirügement
 10. Chasseur à Cheval ratsarügement
 20. tragunirügement
 Diviis: Charles Pierre François Augereau
 Brigaad: Jean-Baptiste Dominique Rusca
 4. poolbrigaad
 18. poolbrigaad
 30 kahurit

Lahing 

10. mail kella 09:00 paiku jõudis Prantsuse armee Vukassovichi arjergardile järgi ning surus nad kuni Lodi linnani. Kuigi Vukassovich vahetati Rossolini üksustega välja, oli linna garnison liiga väike, et vastupanu osutada ning prantslased vallutasid linna suuremate raskusteta. Edasi tuli Prantsuse vägedel vallutada linnast üle Adda jõe viiv sild. Silda kaitses vastaskaldalt aga Karl Philipp Sebottendorfi juhtimisel olev vägi, mis koosnes üheksast pataljonist, 14 kahurist ja kaheksast eskadronist ratsaväest. Kuna osa oma üksusi oli ta saatnud lähedalasuvaid külasid kaitsma, oli tal prantslaste vastu välja panna vaid 6577 meest, kes olid veel lisaks raskest marssimisest väsinud. Sebottendorf pidas paremaks sillapead kuni ööpimeduseni kaitsta, kuna päevavalguses taganemine oleks ohtlik olnud. Sebottendorf oli sillale paigutanud kuus kahurit ning ülejäänud jätnud mõlemale poole silda. 

Austerlased proovisid silda hävitada, kuid Prantsuse kahurituli takistas seda. Sild ise oli aga kitsas ning lihtsa puidust ehitusega. 

Prantsuse väed, mis sillani olid jõudnud, ei olnud piisavalt tugevad ning tõrjuti kartetšitulega tagasi. Seepärast järgnes mitu tundi kestnud ootamine, kuni lõpuks saabusid kohale Prantsuse kahurid. Järgnes Austria positsioonide tugev pommitamine. Väidetavalt aitas ka Napoleon kahureid sihtida, mille tõttu tema sõdurid teda hiljem le petit caporal-ks (väike kapral) kutsuma hakkasid. Samal ajal saatis ta ka Beaumonti ratsaüksuse teist ületuskohta otsima.

Napoleon teadis, et kui teist ületuskohta ei leita, tuleb sillale tormi joosta. Selleks kogus ta kokku ligi 3500-mehelise grenaderiüksuse ning käskis neil rünnakuga alustada. Peale kõne pidamist palus Pierre-Louis Dupas, et tema karabinjeerikompanii rünnakut juhiks. Prantslaste rünnak algas kell 18:00, austerlased vastasid sellele tugeva kahuritulega. Mõned üksused hüppasid sillalt vette ning võtsid madalikel positsioonid sisse. Prantsuse esimene rünnak kannatas suuri kaotusi ning suruti tagasi. Teise rünnaku jaoks asusid mitmed kõrged Prantsuse ohvitserid nagu näiteks Massena, Berthier, Dallemagne, Lannes, Cervoni ja isegi Napoleon sõdureid innustama.

Teine Prantsuse rünnak osutus edukaks, tungides kuni vastaskaldani välja ning surudes austerlased tagasi. Sebottendorf suutis veel enda üksused kokku koguda ning vasturünnakule asuda, mis peaaegu sillani välja jõudis. Prantslased said aga abivägesid. Beaumonti ratsavägi oli ka lõpuks ületuskoha leidnud ning ründas austerlasi tiivalt, see surus nad tagasi. Sebottendorf taganes ning marssis Beaulieu peaväele, mis taganes Mantova linnani, järgi. Osa Austria sõdureid taganesid Cremani ning mõned üksused hoidisid õhtupimeduses veel prantslasi eemal. "Terzi" jalaväerügemendis N. 16 teeniv ooberst Ernst von Attems juhatas seda arjergardi ning sai ka lahingus surma.

Lahingus hukkus Austria poolel 153 meest, haavata sai 182 ning vangi langes 1701 meest. Kaotati ka kõik kahurid (kahurite arv erineb allikates). Prantsuse poolel oli hukkunuid kuskil 350.

Viited

Kasutatud kirjandus 
 Boycott-Brown, M. The Road to Rivoli: Napoleon's First Campaign. London: Cassell, 2001.
 Smith, Digby. The Napoleonic Wars Data Book. London: Greenhill, 1998.

Prantsuse revolutsioon
Prantsuse revolutsioonisõdade lahingud
Lahingud
1796
Esimese koalitsiooni sõja lahingud