Ukraina Helsingi grupp

"Ukraina Helsingi grupp (ukraina keeles: Українська Гельсінська Група) oli 9. novembril 1976 asutatud kui "Ukraina avalik rühmitus Helsingi inimõiguste alaste kokkulepete rakendamise edendamiseks" (ukraina keeles: Українська громадська група сприяння виконанню гельсінських угод), et jälgida inimõigusi Ukrainas. Rühm tegutses kuni 1981. aastani, mil kõik liikmed vangistati.

Grupi eesmärk oli jälgida, kuidas Nõukogude valitsus täidab inimõigusi tagavaid Helsingi kokkuleppeid. Grupi liikmed lähtusid grupi õigusliku elujõulisuse tagamisel Helsingi lõppakti VII põhimõtte sättest, mis kehtestas üksikisikute õigused teada oma õigusi ja kohustusi ning tegutseda nende järgi.

Detailid
Alates 1977. aastast alustas Ukraina Helsingi Grupi välisettevõte tegevust Petro Hrõhorenko, Nadija Svitlõtšna, Leonid Pljuštšõi osalusel. Hiljem hakkasid Svoboda raadios inimõigusteteemalisi raadiosaateid juhtima Nina Strokata Karavanska ja Nadija Svitlõtšna.

Juba esimestest päevadest peale kannatas rühmitus Nõukogude võimu repressioonid. 1977. aasta veebruaris hakkasid võimud arreteerima Ukraina Helsingi grupi liikmeid ning kahe aasta jooksul mõisteti kõigi asutajaliikmete üle kohut ja mõisteti eksiili või 7-10 aastaks vangi.

1979. aasta lõpus olid kuus rühmituse liiget sunnitud emigreeruma, samal ajal kui teised Ukraina teisitimõtlejad seda teha ei tohtinud. Nõukogude võimud kasutasid karistusmeditsiini: mõningaid Ukraina Helsingi Grupi liikmeid (Oksana Meško, Vassõl Stus, Petro Sitško ja tema poeg Vassõl) ähvardati psühhiaatriaosakonda paigutamisega. Grupi poolehoidja Hanna Mõhhailenko pandi psühhiaatriahaiglasse vangistusse 1980. aastal. Halvad tingimused Nõukogude laagrites ja vanglates põhjustasid hiljem UHG liikmete Oleksi Tõhhõi ja Vassõl Stuse surma.

1982. aastal asutati usklike ja kiriku kaitse initsiatiivgrupp, mis luges end osaks Helsingi liikumisest Ukrainas. Selle korraldajad Jossõp Terelja ja Vassõl Kobrõn mõisteti mõlemad 1985. aastal süüdi.

Mõned väljastpoolt Ukrainat pärit poliitvangid (eestlane Mart Niklus ja leedulane Viktoras Petkus) teatasid oma sümboolsest kuulumisest gruppi 1983. aastal.

1983. aastaks oli Ukraina Helsingi Grupis 37 liiget, kellest 22 oli vangilaagrites, 5 olid eksiilis, 6 emigreerusid läände, 3 vabastati ja elasid Ukrainas, 1 (Mõhhailo Melnõk) sooritas enesetapu.

7. juulil 1988 asutasid rühmituse liikmed ja registreerisid ametlikult Ukraina Helsingi Ühenduse, mis 1990. aastal muutis end Ukraina Vabariiklikuks parteiks. 2004. aastal loodi avalike inimõigusorganisatsioonide ühendus Ukraina Helsingi inimõiguste liit.

Liikmed
Vassõl Ovsijenko hinnangul oli grupis kokku 41 inimest. Neist umbes 27 mõistis Nõukogude võim otse ühingusse kuulumise tõttu vanglasse ja laagrisse. Kokku veetsid nad vanglates, vaimuhaiglates ja paguluses umbes 170 aastat.

UHG välismaal
 Petro Hrõhorenko
 Leonid Pljuštš
 Nina Strokata

1980. aastal sai Nadija Svitlõtšna UHG-s välismaal väljaande "Repressioonide kuulutaja Ukrainas" toimetajaks.

Arreteeritud liikmed
1982. aastaks oli enamik Ukraina Helsingi grupi liikmeid arreteeritud:

Mordva vanglates
 Levko Lukjanenko
 Mõkola Rudenko
 Oleksi Tõhhõi
 Svjatoslav Karavanskõi
 Volodõmõr Romanjuk
 Irõna Senõk
 Danõlo Šumuk
 Juri Šuhevõtš
 Oksana Popovõtš

Vaata ka
 Moskva Helsingi grupp
 Ukraina Kristlik-Demokraatlik Partei
 Inimõiguste liikumine Nõukogude Liidus

Viited

Välislingid
Ukraina Helsingi Liit (artikkel saidilt UaWarExplained.com)
Ukraina Helsingi inimõiguste liit
Ukraina Helsingi grupp - Dokumendid, liikmed, kronoloogia 

Ukraina organisatsioonid
Inimõigused