Kergejõustik olümpiamängudel

Kergejõustik on kuulunud suveolümpiamängude kavva alates moodsa olümpialiikumise sünnist 1896. aasta suveolümpiamängudel. Kergejõustikuprogrammi varasemad võistlused leidsid aset Vana-Kreeka olümpiamängudel kasutatud spordivõistlustel. Kaasaegne programm hõlmab kergejõustikuvõistlusi, maanteejooksuvõistlusi ja sportliku käimise võistlusi. Murdmaajooks oli kavas ka varasemates olümpiamängudel, kuid pärast 1924. aasta suveolümpiamänge sellest loobuti.

Eesti osalemine

Eestlaste osalemine Nõukogude Liidu koondises

Spordialad

Teatud võistlused on olnud väga erinevad. Aastatel 1900–1920 peeti köievedu kergejõustiku olümpiaprogrammi osaks, ehkki nüüd peetakse köievedu ja kergejõustiku spordialasid eraldi.

Meeste alad

Pärast 10 km käimise asendamist 20 km käimisega peale 1952. aasta suveolümpiamänge pole meeste kergejõustikuprogrammile uusi võistlusi lisatud. Võistluste loetelu pole sellest ajast alates muutunud, välja arvatud 50 km käimise väljajätmine 1976. aasta suveolümpiamängudelt (IAAF korraldas eraldi sel aastal 50 km käimise maailmameistrivõistlused ja selle tulemusel taastati võistlus 1980. aastal). 50 km käimine on ainus meestele praegu korraldatav võistlus, mis pole aga naiste programmi kuuluv. Mitmevõistluses osalevad naised seitsmevõistluses ja mehed kümnevõistluses. Samas on lühikeses tõkkejooksus naistel kavas 100 meetri tõkkejooks ja mehed võistlevad 110 meetri tõkkejooksus. Viimane naiste ala, mis nimekirja lisati, oli 3000 meetri takistusjooks 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis.

Meeste võistlusi on peetud kokku 52 alal. Praegune programm sisaldab 24 ala. Paljud lõpetatud alad olid sarnased tänapäevastele, kuid eri pikkusega, eriti takistusjooksu, tõkkejooksu ja käimisega seotud distsipliinides. Võistkondlikud võistlused on välistatud pärast 1924. aasta olümpiamänge. Kergejõustiku triatlon (ebaharilik võistlus, mida korraldati ainult üks kord ja kus osalesid kaugushüppes, laskespordis ja 100 meetri jooksus võistlevad sportlased) ja viievõistlus mitmevõistluse võistlusalana lõpetati järk-järgult kümnevõistluse kasuks. 1600 m teatejooks (võistkonnal tuli 1600 m läbida nii, et kaks esimest vahetust läbisid kumbki 200 m, kolmas jooksja jooksis 400 m ja viimase vahetuse jooksjal oli distantsi pikkuseks 800 m) asendati 4x100 m teatejooksu ja 4x400 m teatejooksuga 1912. aastal. Paigalthüppevõistlusi enam ei korraldata, samuti ei toimu mitmesuguseid muudetud viskevõistlusi, millega tehti katseid aastatel 1908 ja 1912. Murdmaajooks oli programmis aastatel 1912–1924 ja see on kergejõustiku kõige silmatorkavam ala, mida olümpiamängudel enam ei korraldata.

Naiste alad
Naiste kergejõustikuvõistlused lisati suveolümpiamängude programmi 1928. aasta suveolümpiamängudel Amsterdamis. Esimesel korral toimus 5 võistlust (100 m, 800 m, 4 × 100 m teatejooks, kõrgushüpe ja kettaheide). Sellest ajast alates on naisteprogrammi pidevalt laiendatud ja kohandatud meeste programmiga. Naisteprogrammi ja meesteprogrammi vahel on ainult kolm erinevust: 100 m tõkkejooks (110 m meeste tõkkejooksu asemel), seitsmevõistlus (meeste kümnevõistluse asemel) ja ainult üks 20 km pikkune käimisvõistlus, kui meestel on nii 20 km, kui 50 km käimine.

Medalid
Uuendatud pärast 2016. aasta suveolümpiamänge, võttes arvesse ära võetud medaleid alates 21. juunist 2017.

Vaata ka
Kergejõustiku olümpiarekordid

Välislingid
Kergejõustik ROK-i veebilehel