Eesti Rahvusraamatukogu hoone

Eesti Rahvusraamatukogu hoone on Tallinna kesklinnas Tõnismäel asuv Eesti Rahvusraamatukogu peahoone.

Hoone arhitekt on Raine Karp ja sisearhitekt Sulev Vahtra, ehitus kestis aastatel 1985–1993. 

Hoone on Raine Karbile iseloomulik postmodernistlik unikaalteos ja viimane Eesti NSV perioodil alustatud monumentaalne ehitis. Hoone põhiilme kujundavad kogu fassaadi kattev Tagavere dolomiit ja püramiidjas katus.

Rahvusraamatukogu on Eesti kõige noorem arhitektuurimälestis. Kultuuriministeeriumi käskkirja alusel tunnistati Rahvusraamatukogu hoone 2018. aastal kultuurimälestiseks, kuna see on laulva revolutsiooni ja Eesti üleminekuperioodi märgiline objekt.

2021. aastal hakati ette valmistama hoone täielikku rekonstrueerimist. Rekonstrueerimise ajaks koliti Rahvusraamatukogu asenduspinnale aadressil Narva mnt 11. Rahvusraamatukogu peahoone plaanitakse taas külastajatele avada 2025. aastal.

Ajalugu

Projekti valmimine 
Enne teist maailmasõda plaaniti rajada Tõnismäele Tõnismäe haljaku alale Riigiraamatukogu (Eesti Rahvusraamatukogu nimetus aastatel 1918–1940) hoone. Sõja algusega 1939. aastal nurjusid need plaanid. Nõukogude perioodil olid tollase Fr. R. Kreutzwaldi nimelise ENSV Riikliku Raamatukogu kogud ja töötajad hajutatud erinevatesse hoonetesse. 1947–1991 oli Rahvusraamatukogu peahooneks Eestimaa rüütelkonna hoone Toompeal.

1948. aastal kavandasid arhitektid August Volberg ja Peeter Tarvas projekti raamatukoguhoone ehitamiseks Estonia teatri vastu. See projekt ei realiseerunud. Arhitektuurikonkursid hoone rajamiseks toimusid ka 1968. ja 1981. aastal. Esimese konkursi ajal kavandati asukohaks Mäekalda tänav Kadriorus ning I preemia pälvisid arhitektid Kalju Valdre ja Mart Kalling. Teine konkurss nägi raamatukogu tulevaseks asukohaks ette krunti Tartu maanteel, kus nüüd asub SEB panga peahoone. Seekord võitis Raine Karp, kuid tema kavandatud hoonet ei saanud selles paigas realiseerida maa-aluse Härjapea jõe muutliku voolusängi tõttu. Rahvusraamatukogu töötajad nägid asukohta kahe suure magistraali vahel (Tartu maantee ja Rävala puiestee) ebamugavana.

Pärast Tartu maanteel ilmnenud probleeme kaaluti paigana Estonia teatri vastas asuvat Teatri platsi. 1968. aastal oli Estonia hoonest teisel pool parki Rävala puiestee äärde valminud EKP Keskkomitee hoone (praegune Välisministeeriumi hoone, mille arhitektide hulgas Raine Karp samuti oli). Selle vahetusse lähedusse ei lubatud ehitada sellest kõrgemat hoonet, puudujäävat ruumi ei saanud taas Härjapea jõe tõttu tasa teha ka maa-aluste hoidlate abil.

Juulis 1983 eraldati rahvusraamatukogule lõpuks krunt Tõnismäel. Endise aguli puithooned lammutati ja elanikele pidi eraldatama korterid ehitamisel olevates uusrajoonides. Ehitusperioodiks oli ette nähtud vahemik 1985–1990 juuli, kuigi vaikimisi peeti valmimise tähtajaks 1989. aasta detsembrit. Ehitus viibis aga juba enne selle algust ning hoone nurgakivi pandi 4. oktoobril 1986. Nurgakivi panemisel pidas kõne EKP Keskkomitee esimees Karl Vaino. 14. oktoobril 1986 sai Fr. R. Kreutzwaldi nimeline Eesti NSV Riiklik Raamatukogu nimeks Eesti Rahvusraamatukogu. Sama aasta lõpuks oli juba kindel, et tähtajaks hoone ei valmi. 

Hoone ehitus venis pidevalt seoses eelarve tühjaksjooksmise, riigikorra vahetumise ja lisafinantseeringute otsimisega. Terve ehituse aja käisid protsessiga kaasas vargused: ehitajad müüsid edasi spetsiaalselt raamatukogu interjööri jaoks tellitud Mistra vaipkatteid, helesiniseid Ungari tualettpotte ja dolomiidist fassaadidetaile.

Rahvusraamatukogu talgud 
1988. aasta juunis ähvardas ehitustegevus täielikult seiskuda, kuna ehitusorganisatsiooni esindajad väitsid, et ehituse jätkamiseks hädavajalikke kaableid pole Endla tänava alla võimalik paigaldada. Raamatukogu esindajad jagasid seda infot televisioonis ning Rahvarinne kutsus inimesi üles ehitusele appi minema. Üle 4000 inimese kaevasid talgute raames käsitsi valmis 2 kilomeetri pikkuse ja meetrisügavuse kraavi, mille põhja paigaldati vajaminevad kaablid ning ehitus jätkus.

Hoone valmimine 
Aprillis 1991 alustati Rahvusraamatukogu kolimist poolikusse hoonesse. Juunis suleti pidulikult 1947. aastast Eestimaa rüütelkonna hoones tegutsenud peamaja.

Lugejaid hakati uues majas registreerima 25. veebruaril 1993. Ametlikult võeti paljude puuduste ja ehitusvigadega hoone vastu 10. septembril 1993, pidulik avamine toimus 11. septembril 1993. Avamisel pidasid kõnesid toonane president Lennart Meri, peaminister Mart Laar, riigikogu esimees Peeter Lorents ja Rahvusraamatukogu direktor Ivi Eenmaa, tänu kelle aastatepikkusele poliitikute veenmisele maja suures osas valmis saigi. Uue maja tunnusmeloodia lõi Alo Mattiisen.

Maja avamisel mahutas hoone 600 lugejakohta ja 5 miljonit eksemplari. Kasulikku pinda oli 38 271 m², hoidlaid 13 206 m² ja kogu kubatuur 154 450 m³. 

1993. aasta mais ja juunis viidi raamatukogu külastajate seas läbi küsitlus, millest selgus, et inimestele meeldib uue maja arhitektuur ja sisekujundus, vabadus teavikute kasutamisel, vähene bürokraatia ja väljapanekul olevad kunstiteosed. Lugejatele aga ei meeldinud, et perioodikasaalis ja muusikasaalis oli liiga vähe kohti ning ruumides valitses õhupuudus.

Rahvusraamatukogu rekonstrueerimine 
2021. aastal alanud Rahvusraamatukogu hoone rekonstrueerimise peamisteks eesmärkideks on juba enne valmimist lagunema hakanud hoone ehituskvaliteedi parandamine ning maja ruumiprogrammi ja olme kaasajastamine. Rahvusraamatukoguga pidid kolima samasse hoonesse Rahvusarhiivi Tallinna üksused, millest Eesti Filmiarhiivi tarbeks ehitatakse välja kinosaal.

Rekonstrueerimise ajaks kolis Rahvusraamatukogu asenduspinnale Narva mnt. 11, samuti paikneb Rahvusraamatukogu väiksem esindus Solarise keskuses. Rekonstrueerimise ajaks on ligipääs raamatukogu kogudele piiratud ja asenduspinnal on võimalik töötada vaid avakoguga.

Algul kavandati ümberehituse maksumuseks 53,2 miljonit eurot, millele oleks lisandunud sisustuse ja IT-lahenduste maksumus. 2023. aasta keskpaigas prognoositi kogukulusid juba 91 miljoni euroni. Hinda tõstis kiire inflatsioon ja hoone madal ehituskvaliteet, mis sundis ette võtma täiendavaid töid.

Arhitektuur

Hoone mahuline ülesehitus 
Hoone jaguneb mõtteliselt viieks erinevat otstarvet täitvaks osaks. Osi seovad tervikuks hoonet ümbritsevad terrassid, mille abil pääseb maja taga asuvasse Tuvi parki. Terviku keskme moodustab monumentaalne püramiidkatusega 8-korruseline peakorpus, kus asuvad peasissepääs, lugemissaalid, hoidlad ja administratiivruumid. Peakorpuse nurki ilmestavad ilma katuseta kandilised nurgatornid.

Tõnismäe tänava poolses osas asub täisnurkse trapetsi kujuline 6-korruseline konverentsisaalide korpus ja selle taga kolmnurkne 1-korruseline kohvikuosa. Kuni 2021. aastani tegutses konverentsisaalide plokis VAT Teater, kes Rahvusraamatukogu rekonstrueerimise ajaks kolis Sakala 3 aadressil asuvasse teatrimajja.

Piki Endla tänavat asub piklik kolmnurkne 4-korruseline abiruumide korpus ja selle taga asub 6-korruseline abiruumide hoone, mis erineb ülejäänud hoonest täielikult, sest on välimuselt justkui eraldiseisev krohvitud kortermaja.

Väliskujundus 
Arhitekt Raine Karp sõnastas oma visiooni hoone kohta nii:"Hoone välisilme ja seal domineerivad paemüürid peaksid rõhutama peamist arhitektuurset sõnumit: see maja on kindlus, kus raamatud on kindlas kohas."

Peahoone välisilmes domineerib paekivi, mis esineb ka Raine Karbi projekteeritud Linnahallil, Sakala keskusel ja Tallinna Postimajal. Kogu fassaadil on kasutatud poolkaaravaid ja nelinurkseid aknaid. Lugemissaalides on maja terrassid näha läbi maast laeni ulatuvate akende.

Hoone peakorpuse külgi ilmestavad astmelised terrassrõdud, millest alumiste kaudu on võimalik pääseda hoone tagusesse parklasse, Tuvi parki ja Veetorni tänavale.

Kaarjat peasissepääsu rõhutab klaasikunstnik Rait Präätsi roosaken “Eestimaa maastikud” (1991). 

Sissepääsu kõrval avati 2010. aastal eesti luuletajale Marie Underile pühendatud mälestussammas (autorid Mati Karmin ja Tiit Trummal).

Peakorpuse 8. korruse väliterrassile planeeritud, kuid teostamata jäänud kirsipuude aia jaoks valatud betoonist istutuskastid on kasutusel hoone ees asuvaid parkimiskohti ääristavate lillekastidena.

Peakorpuse taga, Veetorni tänava poolses küljes asub amfiteater, mida kunagi lõpuni välja ei ehitatud ja mis on jäänud praktiliselt kasutuseta. Kasutuselevõttu takistas muuhulgas ürituste korraldamiseks vajalike abiruumide puudumine.

Fassaadi ees markeerivad kaarjad betoonpinnad Raine Karbi ideed maa-alusest parklast, mis oleks rajatud Tõnismäe haljaku alla (kuni 1996. aastani nimega Vabastajate väljak). Kuna väljakul asus Pronkssõdur ja põles igavene tuli tundmatu sõduri haual, ei tulnud Nõukogude perioodil selle paiga ehituse käigus lõhkumine kõne alla. Parkla ei jõudnud ka ühelegi hoone joonisele.

Sisekujundus 
Rahvusraamatukogu interjööri kujundas Sulev Vahtra. Koostöös Mistra tehasega valiti lugemissaalide vaipkatete sinine toon, kuid ehitustegevuse käigus kadus suur osa sellest ja asemele pandi roosades ja hallides toonides vaipkatteid.

Sisekujunduses on kasutatud ka puidust ja metallraamidest võrestikke, põrandal punakaspruuni kivi ning mööblis täispuitu ja nahka.

Vahtra planeeris peavestibüülile valgest kraapkrohvist lae, kuid ühel päeval objektile saabudes avastas ta, et selle asemel on lakke paigaldatud kuldsed metallplaadid. Kiirkorras lahendusena värviti need üle mustaks.

Majas oli enne rekonstrueerimist seitse galeriid ja näituseruumi, millest kahes oli püsiekspositsioonina üleval Eduard Wiiralti galerii ja riiklike teenetemärkide galerii. Hoone sisekujunduse terviklahendusse kuuluvad Rein Kelpmani, Taivo Linna, Mare Mikoffi, Maire Morgen-Hääle, Eino Mäelti, Rait Präätsi ja Enn Põldroosi kunstiteosed. Seda, et majas oleks palju eesti kunsti, soovisid selle projekteerimisest alates nii Raine Karp kui Ivi Eenmaa.

Etenduskunstid hoones 
Teatrisaal oli raamatukogu konverentsikorpusse planeeritud algusest peale, kuid see jäi esialgu välja ehitamata. Eesti Rahvusraamatukogu, VAT teatri ja teater Variuse ühistööna ehitati see lõpuks valmis ja avati 5. oktoobril 2001. See oli VAT teatri kodulava kuni raamatukoguhoone rekonstrueerimise alguseni 2021. aastal. Lavastusi etendati ka Suures Saalis, Tornisaalis ja Keldrisaalis. 

Pärast taastamistööde lõppu kolib praegu Sakala 3 teatrimajas asenduspinnal tegutsev VAT teater Rahvusraamatukogu hoonesse tagasi. Teater Varius lõpetas 2022. aasta lõpus 35 aastat kestnud tegevuse, millest 26 aastat oli veedetud Rahvusraamatukogus.

Vaata ka 
 Eesti Rahvusraamatukogu
 Eesti Rahvusraamatukogu galeriid
 Eesti kultuurimälestised

Viited

Välislingid 

 Eesti Rahvusraamatukogu koduleht
 
 Lugu sellest, kuidas rahvas 30 aastat tagasi rahvusraamatukogu päästis
 Veebiseminar Rahvusraamatukogu hoone rekonstrueerimise kohta
 "Nõukogudeaegne ehituskvaliteet lükkab rahvusraamatukogu avamist edasi" ERR, 13. juuni 2023

Eesti Rahvusraamatukogu
Tallinna ehitised
Eesti raamatukogud