Pohla kasvukohatüüp

Pohla kasvukohatüüp (PH) (Vaccinum vitis-idaea site type)  on laialdaselt levinud lavamaadel, mõhnastikel, nõlvadel ja kõrgustikel.  Pohla kasvukohatüüp käib palumetsade tüübirühma alla.  Eestis leiab neid metsaalasid peamiselt Lõuna- ja Kagu-Eestis, lisaks saartel ja Põhja-Eestis, vähem on leida Kesk-Eestis.  Samuti kuulub pohla kasvukohatüüp II rühma jahiulukite elupaikade tüübirühma.

Mullad 

Pohla kasvukohatüübi muldade lähtekivimiks on tüüpiliselt tüsedad, erineva päritoluga peeneteralised liivad, mis sisaldavad saviliiva või liivsavi vahekihte. Iseloomulikud nõrgalt või keskmiselt leetunud leedemullad. (LI-LIII)  Metsakõdukiht on umbes 3-7 cm ning leethorisont kuni 20 cm. Reaktsioonilt on muld happeline (pHKCl 3.5-5.5), küllastusaste on madal kuni 25%)

Alusmets 

Alusmets tüüpiliselt väga hõre või puudub, esineda võib kadakat, kuuski ja pihlakat.

Alustaimestik 

Üldiselt on liigivaene. Puhmastest esinevad pohl, mustikas ja harva kanarbik.  Samblikurinne suhteliselt hästi arenenud ning moodustab pideva katte.  Sinna alla lähevad näiteks palusammal, harilik laanik, lainjas kaksikhammas ja lehviksammal.  Rohurinne on hõre, leiduda võivad palu-härghein, võnk-kastevars, karvane piiphein, leseleht ja kilpjalg.  Põõsarinne suhteliselt liigivaene, mõned liigid, mida leidub, on kadakas, harilik vaarikas ning harilik pihlakas.

Oluline taimekooslus 
Tähtsaim taimekooslus pohla kasvukohatüübis on pohlamännik (Vaccinio vitis-idaeo-Pinetum) ehk Vaccinium vitis-idaea pine forest. 
Pohlamännik on väga mitmekülgne metsatüüp, kust võib leida majapalki, seeni ja marju.

Viited 

Kasvukohatüübid