Kasulik idioot

Kasulik idioot on inimene või institutsioon, kes viib enesele teadmata ellu vaenlase eesmärke või edendab vastase retoorikat või poliitikat.

Väljendi päritolu
Väljendi kasutuselevõtmist omistatakse Vene revolutsionäärile Vladimir Iljitš Leninile (полезные дураки), kuid pole tõendeid, et Lenin oleks seda väljendit oma kõnedes või kirjades kasutanud.

Üks lause, mille põhjal järeldatakse, et tegu on Lenini väljamõeldud sõnapaariga, on: "Kapitalistid müüvad meile köie, millega me saame neid üles puua." Lenini tööde uurijad on siiski sedastanud, et ei väljendit "kasulik idioot" ega köie-lauset leia ühestki Nõukogude Liidus avaldatud tööst. Esimest korda nägi sõnapaar "kasulik idioot" trükivalgust teadaolevalt ingliskeelsena (useful idiot) 1948. aasta juuni ajalehes New York Times.

Mõiste kasutamine ajaloos 
Sõnapaariga "kasulik idioot" iseloomustati 20. sajandi esimesel poolel vasakpoolseid intelligente, peamiselt peeti silmas Lääne inimesi, sotsiaaldemokraate, kes edendasid oma asukohariigis kommunismi-ideed. Esialgu tähistatigi sõnapaariga USA marksiste, kes levitasid sotsialistlikule parteile kasulikku meelelaadi, hiljem on termini kasutusala laienenud. Lääne päritolu kommuniste nimetas V. I. Lenin aga kaasreisijateks. Nii kasulikud idioodid kui ka kaasreisijad aitasid ehitada üles kommunismiideed väljaspool Nõukogude Liitu, esimesed tahtmatult, teised tahtlikult.

Ameerika Ühendriikide 37. presidendi Richard Nixoni asepresident Spiro Agnew kasutas samatähenduslikku sõnapaari, "jultunud snoobid" (impudent snobs), kirjeldades USA 1960ndate Vietnami sõja vastaseid tudengeid, kes "pidasid end intellektuaalideks".

Mõiste kasutamine 21. sajandil 
21. sajandil on sõnapaari "kasulik idioot" kasutatud nii ajakirjandusväljaannete, ühingute ametnike kui ka riigipeade kohta, aga ka vice versa: nimetatud sõnapaari leiab nii ajakirjandusväljaannete, ametnike kui ka riigipeade sõnavõttudest või väljaütlemistest mõne teise isiku või institutsiooni aadressil. Tänapäeval kasutatakse mõistet "kasulik idioot" propagandas demagoogiavõttena, mille eesmärk on sildistatu diskussioonist eemaldada. Eesti kultuuriruumis viidatakse ajakirjanduse (libauudiste avaldamise või levitamise kaudu) või üksikisiku koostööle Venemaaga ja Eesti huvide kahjustamisele suhetes Venemaa Föderatsiooniga.

Lisaks libauudistele nimetatakse seoses Venemaa Föderatsiooniga kasulikeks idiootideks tuntud inimesi, enamasti Lääne päritolu muusikuid ja näitlejaid, või Lääne poliitikuid, kes avaldavad avalikku toetust Venemaa presidendi Vladimir Putini tegevusele ja poliitikale. Oluline osa poliitilise tegevuse heakskiitmisest moodustab Venemaa võimuesindajatele sobiv arusaamine Ukraina sõjast ja Krimmi poolsaare annekteerimisest.

2016. aasta Kaitsepolitsei aastaraamatu esitlemisel anti hinnang Euroopa Liidu vastastele (parteidele) ja rahvuspopulistidele Eestis, kui KaPo peadirektor Arnold Sinisalu nimetas sellise mõttesuuna esindajaid kasulikeks idiootideks.

Skandinaavia maades on mõistet kasutatud seoses grupeeringuga Odini sõdalased, mis loodi reaktsioonina pagulaskriisist vallandunud immigratsioonilainele. Seoses Venemaaga on kasulikuks idioodiks nimetatud Ungari peaminister Viktor Orbánit ja ka Ameerika Ühendriikide 45. presidenti Donald Trumpi.

Uuemal ajal on rõivatööstuses kasutatud Ladina-Ameerika partisaniliikumist juhtinud ja tänapäeval üldise protestimeelsuse sümboliks saanud marksisti Che Guevara näopilti või -kujutist (Che-kaubandus). Nimetatud kujund on noorte seas sümbol vastuhakust ja protestimeelsusest, ent endale aru andmata võivad sellise pildiga riiete kandjad muutuda kasulikeks idiootideks kommunistlikele või marksistlike või stalinlike ideede levitamisel. Kuigi riietel või muudel esemetel kujutatakse Che Guevarat või ka Leninit, on natsisümboolika (Eestis ka NSV Liidu sümboolika), kujutamine paljudes riikides keelatud või isegi karistatav.

Mõiste "kasulik idioot" kasutamine on väljunud poliitika-aladelt, leides kasutust ka kultuurimaailmas, kus kunstnikud on endid jaganud teatud klassidesse ja üks nimetab teist kasulikuks idioodiks suhetes linnavõimudega.

Kasulikud idioodid ilukirjanduses 
Üks tuntumaid ilukirjandusest pärinevaid näiteid kasulike idiootide kohta pärineb inglise düstoopiakirjaniku George Orwelli allegoorilisest romaanist "Loomade farm", milles teised loomad sigade väljamõeldud ja teose tegevustiku jooksul muudetud reeglite kehtestamisele kaasa aitavad, teadmata, et ehitatav ühiskonnakord ja reeglid töötavad nende endi vastu.

Vaata ka 
 Allikakriitika

Viited 

Poliitiline kommunikatsioon