Operatsioon Ariel

Operatsioon Ariel oli liitlasvägede operatsioon Teise maailmasõja käigus, kui 15.-25. juunil 1940 evakueeriti liitlaste väeüksused ja tsiviilisikud Prantsusmaa lahingus Saksamaalt lüüa saanud Prantsusmaa lääneosa sadamatest. Ariel viidi läbi pärast operatsiooni Dynamo (evakuatsioon Dunkirkist) ja operatsiooni Cycle (evakuatsioon Le Havrest, mis lõppes 13. juunil). Brittide ja liitlaste laevadele tegid Prantsusmaa baasidest katet viis Suurbritannia kuningliku õhuväe (RAF) hävitajaeskadrilli, Inglismaa lennukid aitasid viia sadamatest (peamiselt Saint-Nazaire'ist ja Nantes'ist) Suurbritannia, Poola ja Tšehhi sõdureid, tsiviilisikuid ja varustust.

Luftwaffe ründas 17. juunil evakuatsioonilaevu, eiras RAF-i palveid ja lasi Loire'i suudmes põhja Cunard Line'i ookeaniliinilaeva ja HMT Lancastria. Lancastria uppus kiiresti ning päästelaevad jäid tule alla kogu operatsiooni ajaks. Ookeaniliinilaeva pardal oli tuhandeid sõdureid, RAF-i ohvitsere ja tsiviilisikuid; hukkunute arv pole teada, kuna laevale saamiseks tekkinud rüseluses kadus kontroll rahvahulga üle. Õnnetuses hukkus üle 3500 inimese, Ühendkuningriigi valitsus proovis peaminister Winston Churchilli käsul toimunut saladuses hoida.

Osa varustusest pandi laevadele, kuid kuna puudus usaldusväärne informatsioon Saksa jalaväe asukohast ning liikus palju kuulujutte, jäeti mõned operatsioonid poolikuks ning suur osa varustusest jäeti kas maha või hävitati. Kooskõlas 22. juunil Prantsusmaa ja Saksamaa vahel sõlmitud teise Compiègne'i vaherahuga lõppes ametlik evakuatsioon 25. juunil, mitteametlikult evakueeriti inimesi Vahemere sadamatest 14. augustini.

Teine maailmasõda
1940