Konik (hobune)

Konik on Poolast pärit väike vastupidav poolmetsik hobune, kes on välja arenenud metshobusest nimetusega tarpan (Equus ferus). 

Konikud on vastupidavad ja kõrge elueaga: keskmiselt elavad 25–30 aastaseks.

Ajalugu 
Konikud pärinevad kunagi Ida-Euroopa steppides ja metsades elanud metshobusest tarpanist. 18. sajandi lõpus ja 19. sajandi alguses kodustati väike osa tarpaneid, et peaaegu välja surnud tõugu säilitada. Säilitusprogramm ei osutunud edukaks. 20. sajandi alguseks oli tarpanitest pärinevaid loomi ristatud erinevate veo- ja ratsahobustega. Selle tulemusena tekkis eraldi tõug, mida tuntakse tänapäeval koniku nimetuse all. 

Esimeses maailmasõjas kasutati ristamise teel saadud hobuseid ratsaväes sõjaratsudena. 1930. aastatest alates tehti katseid välja surnud tarpani tõugu taastada. Seda loodeti saavutada konikute ristamisel teiste tõugudega. Tarpani taastamine ei olnud edukas.

1955. aastal loodi Poolas konikute tõuraamat. 

1999. aastal kehtestati rangem tõustandard, mille kohaselt saavad peatõuraamatusse kuuluda ainult need hobused, kelle vanemad on tõuraamatusse kantud ja kellel esineb hiirjas värvus koos dorsaalse tumeda triibuga.

Välimik 

Konikute kehavärvus on hiirekarva ning lakk ja saba tumedamad. Tõule on iseloomulik dorsaalne tume triip ja jalgadel esinevad sebroidsed tumedad märgised. Hobuse turjakõrgus jääb 130–140 cm vahele ja kaal on ligikaudu 350–400 kg.

Kasutus 
Konikuid kasutatakse peamiselt veoloomana nende tugeva luustiku ja lepliku loomu tõttu. Väiksematele lastele on konik sobiv ratsahobune. Poolmetsikuid konikute karju kasutatakse Poolas ka pärandkoosluste (niidud, puis- ja rannaniidud) säilitamiseks ning metsade ja liigniiskete alade hooldamiseks.

Iseloom 
Konikud on iseloomult rahulikud, vaiksed, intelligentsed, lojaalsed ja sõnakuulelikud.

Tervis 
Nende kabjad on tugevad ja aeglase kasvuga. Toiduga on loomad vähenõudlikud. 

Kõige levinumad haigused, mida konikud põdeda võivad, on heinaallergia ja kabjahaigused.

Viited 

Hobusetõud