Retiarius

Retiarius (mitmus retiarii; tõlkes "võrguheitja") oli Vana-Rooma kergerelvastusega gladiaator.

Retiarius on kergesti äratuntav oma omapärase varustuse järgi: võrk (rete), kolmhark (fuscina või tridens) ja pistoda (pugio), ning kaitsevarustuseks käelaba ja -vart kaitsev manica ja õlakaitse galerus. Galerus oli tihti võitleja vasakul õlal (sõltus käelisusest), ning kaitses olenevalt mudelist ka kaela, samuti olid galerused tihti erinevalt dekoreeritud. Retarius kandis manicat erinevalt teistest gladiaatoritest tihti vasakul käel, et parema käega sujuvamalt võrku kontrollida. Retiarius võitles peaaegu alasti, kandes vaid niudevööd (subligaculum). Ta oli ainsana gladiaatoritest ilma kiivrita ning seetõttu ei saanud ta oma isikut varjata. Samuti ei kasutanud retiarius kilpi.

Retiariused ilmusid võitlejana Rooma riigi areenidele 1. sajandil pKr, 2. ja 3. sajandil olid nad tavalised võitlejad.

Retiariuse vastaseks oli põhiliselt raskerelvastusega secutor, kes kandis nähtavust piiravat raudkiivrit, suurt kilpi  ja lühikest mõõka. Kolmhargiga kiireid torkeid ja petteliigutusi tegeva retiariuse eesmärgiks oli vastase tähelepanu hajutamine, et talle edukalt võrk peale heita, vastane sisse mässida ning kolmhargiga rünnata. Teine taktika oli heita võrk üle kilbi ja see secutoril käest rebida, misjärel vastane oli kaitsetu kolmhargi eest. Juhul kui võrguheide ebaõnnestus ja retiarius oli sunnitud võrku tagasi tõmbama, järgnes secutori kiire rünnak. Retiariuse elu olenes tema osavusest võrguheitmisel, enamsti tuli nende heitluses võitjaks secutor.

Viited

Kirjandus 

Philip Matyszak. Rooma areenivõitleja käsiraamat. Tallinn, AS Äripäev, 2017

Gladiaatorid
Vana-Rooma