Prilepi Kuningriik

Prilepi Kuningriik (makedoonia ja bulgaaria keeles Прилепско кралство) oli riik Balkani poolsaarel. See oli üks Serbia Tsaaririigi järglasriikidest ning asus tänapäeva Põhja-Makedoonia lääneosas. Selle põhiosa Pelagoonia ja Prilepi linn olid eelnevalt olnud Vukašin Mrnjavčevići kontrolli all. Vukašinist sai aastal 1365 Serbia kuningas ja Stefan Uroš V kaasvalitseja. Pärast kuningas Vukašini surma Maritsa lahingus aastal 1371 tuli võimule tema poeg ja troonipärija Marko Mrnjavčević, kes võttis endale samuti Serbia kuninga tiitli. Sellel ajal olid Serbia pealinnad Skopje ja Prizren, kuid Marko kaotas nende alade üle peagi kontrolli ning kolis pealinna Prilepisse. Ta oli seal võimul kuni surmani Rovine lahingus aastal 1395. Hiljem samal aastal vallutas Osmanite Riik tema kuningriigi.

Ajalugu
Prilep oli serblaste käes olnud juba aastast 1334. Marko ajal kahanes varem suur Serbia riik vaid Prilepi ümbrusesse. Marko võimu tunnustasid ka tema naaberriikides võimul olnud aadlikud. Nii Marko kui tema naabrid pidid maksma osmanitele tribuuti. Ohridi ja selle ümbrust valitses albaanlasest Andrea Gropa, kes oli olnud Vukašini liitlane, kuid de jure iseseisvus pärast viimase surma aastal 1371. Samal aastal kaotas kuningriik Andrea Gropale ja Andrea II Muzakale ka Kastoria ja Dibëri.

Kuna Marko oli Türgi sultani vasall, oli ta sunnitud osalema 1395. aasta Rovine lahingus, milles ta hukkus. Türklased kasutasid võimalust ning vallutasid kogu Prilepi piirkonna, mille nad liitsid Ohridi sandžakiga.

Kuna Marko nimetas end Serbia kuningaks, mitte Prilepi ega muu väiksema piirkonna valitsejaks, on ajaloolased tema riiki erinevate nimedega kutsunud. Serbia ajaloolased nimetavad seda Kuningas Marko piirkonnaks (serbia keeles Област краља Марка) või Kuningas Marko valduseks (Држава краља Марка).

Pildid

Allikad
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Serbia ajaloolised riigid
Euroopa keskaja riigid