Veonoot

Veonoot on kaldale, laevale või jääle väljaveetava kurnpüünise üldnimetus.

Veonooda ehitus 
Veonoot on suure pära ja harilikult kahe tiivaga veovõrk, mille tiibadel on pikad veoköied. Pära kujutab endast toestamata võrkkotti. Mõlemal pool pära on ühepikkused või eri pikkusega tiivad ja tiibade otsas veoköied, mis võimaldavad ujuvvahendil manööverdada enne püünise väljavõtmist. Esimesena veesatavat veoköit nimetatakse kannaköieks, viimasena veesatavat jooksuköieks. Tiivad on ühepikkused, kui mõlemad veoköied võetakse välja üheaegselt.

Osadel nootadel on pära peaosaks trapetsikujulised võrgulina lõiked, mis moodustavad pärakoti küljed. Lõigete laiemad servad moodustavad pära suu, kitsamad põhja ehk timbu. Saagi väljavõtmisel vallandatakse timbunöör ning kalad lastakse tekkinud avausest kaldale või paati.

Püügiviis 
Noodal lastakse esmalt sisse pära ja siis kahest paadist üheaegselt tiivad. Noodapärasse jäävad kalad tõstetakse väljatõmbamisel kahvaga väiksematesse paatidesse.

Veonooda omapära seisneb selles, et tema võrksein peab ulatuma kogu kokkuvedamise ajal pinnast põhjani.

Ajalugu
Noot oli arvatavalt Eestis kasutusel juba kiviajal. 19. sajandil oli Eestis kasutusel nii lihtsaid kui keerulise ehitusega nootasid. Suured noodad (tiiva pikkus kuni 400 m ja kõrgus 5 m) valmistasid nootkonna liikmed, kes olid enamasti ühe küla mehed. Neile kuuluvatest osadest pandi noot kokku püügihooaja alguses, selle lõppedes igaüks oma osa koju tagasi.

Tänapäev
Veonooda definitsioon kehtivas kalapüügieeskirjas on – koosneb veoköitest, tiibadest, kerest ja pärast, mis kokku vedamisel kurnab läbi kogu veekihi ümberpiiratud alal. Veonooda alaliigid on kaldanoot ja pöördnoot.

Vaata ka
noot 
põhjanoot
vähinatt
liiv 
kuurits
püüvõrk

Viited

Välislingid 
Noot, Eesti Rahva Muuseum
Kurnpüünised 

Kalapüügivahendid
Etnograafia