Paul-Jacques-Aimé Baudry

Paul-Jacques-Aimé Baudry (7. november 1828  17. jaanuar 1886) oli prantsuse maalikunstnik.

Elukäik 
Baudry sündis 1828. aastal Vendée departemangus La Roche-sur-Yonis. Ta õppis kunsti Michel Martin Drollingi käe all ja astus 1845 École des Beaux-Artsi. 1850. aastal võitis ta teose "Araxese kaldalt leitud Zenobia" eest Prix de Rome.

1857. aastal eksponeeritud tema "Leda", "Püha Ristija Johannes" ja "Beuli portree" said sel aastal esimese preemia. Kogu selle varajase perioodi jooksul valis Baudry tavaliselt mütoloogilisi või väljamõeldud teemasid, millest üks tähelepanuväärsemaid oli "Pärl ja laine" (1862).

Ainult korra proovis ta kätt ajaloolise maaliga, luues teose "Charlotte Corday pärast Marat' mõrva" (1861), aga naasis kohe eelistatult endiste teemade juurde ning maalides selliste oma aja kuulsate meeste nagu François Guizot', Charles Garnier' ja Edmond Abouti portreesid.

Baudry mainet kroonisid tema seinamaalingud, mis näitavad rikast kujutlusvõimet ja suurepärast kunstilist värvitunnetust, nagu võib näha Pariisi kassatsioonikohtu freskodel, Chantilly lossis, mõnes eramus, Hôtel Fouldis ja Hôtel Paivabutis ning ennekõike Palais Garnier' fuajee kaunistustes. Need, kokku üle 30 maali ning nende seas tantsu- ja muusikateemalised kujundlikud kompositsioonid, sündisid kunstnikul kümne aasta jooksul.

Baudry oli Académie des Beaux-Artsi liige.

Baudry suri Pariisis 1886. aastal.

Mälestuse jäädvustamine 
Baudry kolleegid Paul Dubois ja Marius Jean Mercié koos kunstniku venna arhitekt Baudryga püstitasid tema hauasamba Pariisi Père-Lachaise'i kalmistule (1890). 

La Roche-sur-Yonis asuva Baudry kuju (1897) autor on skulptor Jean-Léon Gérôme.

Galerii

Viited

Prantsusmaa maalikunstnikud
Surnud 1886
Sündinud 1828