Tapanuli orangutan

Tapanuli orangutan (Pongo tapanuliensis) on loomaliik inimlaste sugukonnas orangutani perekonnas. Liik on levinud Indoneesia saarestikus asuval Sumatra saarel Lõuna-Tapanuli piirkonnas. Ta on üks kolmest kirjeldatud orangutaniliigist, teised kaks on sumatra orangutan (Pongo abelii), kes elutseb Sumatra saare põhjapoolses osas ning borneo orangutan (Pongo pygmaeus). Eraldiseisva liigina kirjeldati tapanuli orangutani alles 2017. aastal. Ta on pärast bonobo (Pan paniscus) kirjeldamist 1929. aastal ainus inimahvlane, keda on tänapäeval kirjeldatud.

Avastamine ja nime andmine
Lõuna-Tapanulis Batang Toru piirkonnas nähti väikest isoleeritud orangutanide populatsiooni juba 1997. aastal, kuid sel ajal ei kirjeldatud populatsiooni eraldiseisva liigina. Tapanuli orangutani kirjeldati esimest korda 2017. aastal pärast üksikasjalikku fülogeneetilist uuringut. Uuringu käigus võeti geneetilisi proove 37 loomalt ning morfoloogiline analüüs tehti 33 isasloomalt võetud proovidele. Kõige olulisemat rolli liigi kirjeldamisel mängis kohalike elanike poolt 2013. aastal tapetud, hiljem holotüübina kasutusele võetud looma skelett. Sellel on omapärane näokuju, erinevused koljus ning hammastes. Skeletti säilitatakse Bogori Zooloogiamuuseumis. Geneetiline uuring näitas, et Batang Toru populatsiooni peaks käsitlema eraldiseisva liigina, kuna kaks populatsioonist võetud geneetilise materjali proovi näitasid peakomponentanalüüsil selget erinevust kahe ülejäänud orangutaniliigi geneetika vahel.

Fülogenees
Geneetilised andmed näitavad, et tapanuli orangutan eraldus sumatra orangutanist 3,4 miljonit aastat tagasi, 
kui nad jäid suuremasse geograafilisse eraldusse pärast Toba vulkaani purset 75 000 aastat tagasi. Juhuslik segunemine kahe liigi vahel lõppes 10 000 kuni 20 000 aastat tagasi. Tapanuli orangutan eraldus borneo orangutanist vaid 670 000 aastat tagasi. Orangutanid said vabalt Sumatralt Borneole liikuda siis, kui saared olid omavahel kvaternaari jäätumise ajal maakitsusega ühendatud. Praeguse tapanuli orangutani levila arvatakse olevat sarnane sellega, milline oli esmaste Aasiast Indoneesiasse saabunud orangutanide levila.

Kirjeldus
Tapanuli orangutan sarnaneb välimuselt kahe teise liigi organutaniga, kuid neil on kohevam karvastik, väiksem pea ning lamedam nägu. Isaste tapanuli orangutanide häälitsused on teiste liikide omast kõrgemad. Nende toit sisaldab putukavastseid ja okaspuude seemneid, mida teised liigid teadaolevalt toiduks ei kasuta.

Levik
Tapanuli orangutanid elavad troopilistes ja subtroopilistes niisketes laialehistes metsades Sumatra saare lõunaosas. Liigi levila piirdub merepinnast 300–1300 m kõrgusel asuva, vaid 1000 km² maa-alaga. Tapanuli orangutan jagab saart sumatra orangutani liigiga, kelle lähimad populatsioonid on kõigest 100 km kaugusel.

Kaitse
Ainult 800 vabas looduses elava isendiga on tapanuli orangutan kõige väiksema populatsiooniga inimahv. Seetõttu kuulub liik kriitilises seisundis liikide hulka, kuigi IUCN pole veel ametlikku hindamist teinud. Looduses elutseb neid umbes 1000 km² suurusel alal. Liiki ohustavad metsaraie, küttimine, liigne inimmõju metsloomadega kaubitsemise ja ka alale ehitatava hüdroelektrijaama näol. Ilmselt mõjutab väikesearvulist populatsiooni ka inbriidingu depressioon ja killustatud levila.

Viited

Inimlased