Hävinguturism

Hävinguturism, tuntud kui ka “viimase võimaluse turism”, on turismivorm, mille tunnuseks on ohustatud liikide või kohtade külastamine. Kadumise oht võib tuleneda nii looduslikest mõjudest kui ka inimtekkelistest teguritest. Tänu hävinguturismile teadvustatakse inimesi rohkem globaalsetest muutustest, kuid samuti tihe ohustatud liikide või kohtade külastamine võib tekitada hoopiski suuremat kahju piirkonnale.

Hävinguturismi populaarsuse kasvamisega kaasnev negatiivne mõju: 

 naturaalsete ressursside kiirem vähenemine;
 pidev käimine sealses keskkonnas võib põhjustada muutusi koha naturaalsuses;
 suureneb õhu saastatus lennuki heitgaaside tõttu;
 suureneb jäätmete ja prügi tootmine piirkonnas.

Alates 1990. aastatest seostatakse hävinguturismiga ka turismiliike nagu: tumeturism, morbiidne turism, black spot tourism, atrocity heritage tourism. Mainitud termineid seob tahe külastada kohti, mis on mingilgi määral seotud surma või kadumisega.

Enim külastatavad kohad, mis on muutumas või kadumas: 

 Suur Vallrahu - Austraalia kirdeosas paikneva umbes 2600km pikkust korallriffi ähvardab kiire kadumine. Teadlaste sõnul alates 1985. aastast kuni 2012. aastani kaotas Vallrahu rohkem kui poole oma olemustest; 
 Veneetsia - Itaalia põhjaosas asuv linn on ohustatud merevee tõusu ning samuti ka linna vajumise tõttu (ligikaudu 1-4 mm aastas);
 Kilimanjaro - Tansaanias paiknev Aafrika kõrgeim mägi, mis on sulamisohus. Alates 1912. aastast on ligi 90% jääst mäe tipus sulanud;
 Arktika - Maakera põhjapoolusel asuvad alad on samuti sulamisohus. Arktika sulab kaks korda kiiremini kui ülejäänud maakera ning suuresti mõjutab Arktika sulamist albeedo efekt.

Viited 

Turism