Prantsuse vastupanuliikumine

Prantsuse vastupanuliikumine (prantsuse keeles résistance intérieure française), ka lihtsalt Résistance, oli vastupanuliikumine okupeeritud Prantsusmaal (1940–1944). See hõlmas kõiki ühendusi ja rühmitusi, mis võitlesid teises maailmasõjas okupantide ja nende kollaboratsionistide vastu Prantsusmaa territooriumil vaherahu kehtestamisest 22. juunil 1940 kuni Prantsusmaa vabastamiseni 1944. aasta sügisel.

27. mail 1943 loodi vastupanurühmituste koordineerimisega tegelev Vastupanuliikumise Rahvuslik Komitee, mille eesotsas oli Jean Moulin (kuni hukkumiseni juulis 1943) ja seejärel Georges Bidault (hilisem peaminister).

Tähtsamaid vastupanuühendusi
 Vastupanu Rahvusrinne (Prantsusmaa Kommunistliku Partei loodud)
Ceux de la Libération
Ceux de la Résistance
Libération-Nord
Libération-Sud
Organisation civile et militaire
Combat
Franc-Tireur

Tuntud Prantsuse vastupanuvõitlejaid
 Louis Armand
 Edmond Debeaumarché
 Geneviève de Gaulle-Anthonioz
 Henri Rol-Tanguy
 Jean-Pierre Vernant
 Boris Vilde

Brigaadikindralid

1944. aastal anti brigaadikindrali sõjaväeline auaste viiele vastupanuvõitlejale:
 Pierre de Bénouville
 Jacques Chaban-Delmas
 Maurice Chevance
 Alfred Malleret-Joinville
 Jean Moulin (postuumselt)

Prantsuse teenetemärgid vastupanuvõitlejatele
Médaille de la Résistance

Vaata ka
Vaba Prantsusmaa
Prantsuse Rahvuslik Komitee

Välislingid

Vastupanuliikumine
Prantsusmaa Teises maailmasõjas