Opus incertum

Opus incertum oli Vana-Rooma ehitistes kasutatud seinapindade müüriladumistehnika, milles laoti looduslikud või klombitud rusikasuurused (8–10 cm läbimõõduga) looduskivi- või tufitükid ebakorrapärases asetuses rooma betoonist (opus caementicium) müürisüdamikule.

Ajaloost 
Varasem opus incertum kujutas endast tihedat segu betoonist ja looduskivitükkidest. Selle välispind püüti töödelda nii siledaks kui võimalik. Hilisem meetod taotles väiksemat betoonisisaldust segus ja kivide ühtlasemat suurust; kui betooni kasutati välisseinal kivide vahel eriti vähe, nimetati seda opus quasi reticulatum ('nagu opus reticulatum'''). Opus incertum oli tavaline müüritehnika 2. sajandi algusest eKr kuni 1. sajandi keskpaigani, mil selle suurel määral asendas opus reticulatum.

Vitruvius eelistab oma teoses "De architectura" opus incertumi, pidades opus reticulatum''i küll elegantsemaks, kuid ka kallimaks ja struktuuriliselt nõrgemaks, kuna sellesse tekivad praod kergemini.

Viited

Välislingid 
 H.R. Childress. What is Opus Incertum? - About Mechanics
 Opus incertum. - Western architecture: Construction. - britannica.com

Vana-Rooma arhitektuur
Ehitus