Leich

Leich (germaani sõnast laikaz 'mäng', 'tants', liikumine') on keskülemsaksakeelse rüütliluule žanr, üks minnesingerite luule kolmest põhižanrist Liedi ja Spruchi kõrval, mis oli kasutusel 12. sajandi lõpust 14. sajandini ja vastab ligikaudu vanaprantsuse laile. Žanri õitseaeg jäi 1190. aastate (esimene säilinud Leich Heinrich von Ruggelt) ja 1350. aastate vahemikku. 

Saksa Leich on vormilt mõjutatud truvääriluule lüürilisest laist, kuid pole vormis ja sisus sellega päris identne, veel sarnaneb see vormilt ladina sekventsi ja conductusega, Provence'i itkuga (planh) ja descortiga, samuti estampiiga.

Viited

Välislingid 
 Ulrich von Liechtenstein. Ditz ist der leich. - Bibliotheca Augustana
 Walther von der Vogelweide. Der Leich. - Bibliotheca Augustana
 Der Wilde Alexander "Eyn trurecliches clagyn" (Das ist des Wildyn Alexandyrs leych). - Lyrik des Deutschen Mittelalters
 Heinrich von Meissen. Marienleich. - TITUS. - uni-frankfurt.de
 Tannhäuser. Die Gedichte der Großen Heidelberger Liederhandschrift. Leiche. - Bibliotheca Augustana

Luulevormid
Saksa kirjandus