Jaapani majandus

Jaapani majandus on kõrgelt arenenud vabaturumajandus. See on nominaalse SKP järgi maailmas suuruselt kolmas ja ostujõu pariteedi (PPP) järgi suuruselt neljas. See on maailma suuruselt teine arenenud majandus. Jaapan on G7 liige. Rahvusvahelise Valuutafondi andmetel oli riigi SKP elaniku kohta 38 837 dollarit (2016. aastal). Volatiilse valuutakursi tõttu kõigub Jaapani SKP dollarites mõõdetuna järsult. Arvestades neid kõikumisi Atlase meetodi abil, on Jaapani SKP inimese kohta hinnanguliselt umbes 38 490 dollarit. Jaapani majandust prognoosib Jaapani Panga poolt läbi viidud Tankani kvartaliuuring ettevõtluse tunde kohta. Nikkei 225 tutvustab Jaapani börsigrupis, mis on turukapitalisatsiooni järgi maailmas suuruselt kolmas börs, parimate aktsiate kuuaruannet. Jaapan oli 2018. aastal maailma suuruselt neljas importija ja suuruselt neljas eksportija. Sellel on maailma suuruselt teine välisvaluutareserv väärtusega 1,3 triljonit dollarit. Äritegevuse lihtsuse indeksi järgi on see 39. ja ülemaailmse konkurentsivõime aruande 5. kohal. Jaapan on ka maailma suuruselt kolmas tarbijaturg.

Jaapan on maailma suuruselt kolmas autotootjariik, seal on suurim elektroonikatööstus ja sageli on see üks maailma kõige innovaatilisemaid riike, kus juhitakse mitmeid ülemaailmseid patenditaotlusi. Seistes silmitsi kasvava konkurentsiga Hiinast ja Lõuna-Koreast, keskendub Jaapanis tootmine nüüd peamiselt kõrgtehnoloogia- ja täppiskaupadele, nagu optilised instrumendid, hübriidsõidukid ja robootika. Lisaks Kantō regioonile on Kansai piirkond Jaapani majanduse üks juhtivaid tööstusklastrid ja tootmiskeskused. Jaapani linnade suurus ja tööstusstruktuur on hoolimata rahvastiku ja tööstuse olulisest muutumisest linnade ületunnitöö ajal püsinud ranges seaduspärasuses. Jaapan on maailma suurim võlausaldajariik. Jaapanil on üldiselt aastane kaubanduse ülejääk ja rahvusvaheliste investeeringute netoülejääk on märkimisväärne. 2010. aasta seisuga on Jaapanil 13,7% maailma eraviisilistest finantsvaradest (suuruselt kolmas maailmas) hinnanguliselt 13,5 triljonit dollarit. 2017. aasta seisuga baseerub Jaapanis 51 Fortune Global 500 ettevõtet, mis on vähem kui 2013. aastal, mil baseerus 62 ettevõtet.

Jaapanis on kõigi arenenud riikide riigivõla suhe SKTsse kõrgeim - riigivõlg on 2017. aasta seisuga 236% SKP suhtes. See võlg kuulub peamiselt Jaapani kodanikele. Jaapani majandus on silmitsi märkimisväärsete väljakutsetega, mida põhjustab rahvaarvu vähenemine - rahvaarvu haripunkt oli 128 miljonit 2010. aastal ja on 2019. aasta jooksul vähenenud 126,5 miljonini. Prognooside kohaselt väheneb rahvaarv 21. sajandi keskpaigaks potentsiaalselt alla 100 miljoni.

Ülevaade majandusest 
1960. aastale järgnenud majandusarengu kolmel aastakümnel toimus kiire majanduskasv, mida nimetati Jaapani sõjajärgseks majandusimeks. Majandus-, kaubandus- ja tööstusministeeriumi juhtimisel suutis Jaapan, mille keskmine kasvutempo oli 1960. aastatel 10%, 1970. aastatel 5% ja 1980. aastatel 4%, suudetud end kehtestada ja hoida maailmas suuruselt teise majandusena aastast 1978 kuni 2010, mil Hiina Rahvavabariik ületas selle. 1990. aastaks oli Jaapani sissetulek elaniku kohta sama või ületas enamiku läänes asuvate riikide sissetuleku.

1980. aastate teisel poolel lõid tõusvad aktsia- ja kinnisvarahinnad majandusmulli. Majandusmull lõppes järsult, kui Tokyo börs kukkus kokku aastatel 1990–1992 ja kinnisvarahinnad saavutasid kõrgpunkti 1991. aastal. 1990. aastate 1,5% kasv Jaapanis oli aeglasem kui globaalne kasv, mis põhjustas mõiste Lost Decade tekkimise. Pärast veel ühe kümnendi madalat kasvutempot sai terminiks Lost 20 Years. Sellegipoolest on SKP kasv elaniku kohta aastatel 2001–2010 siiski suutnud Euroopat ja Ameerika Ühendriike edestada.

Selle madala kasvutempo juures on Jaapani riigivõlg suurenenud tänu märkimisväärsele sotsiaalhoolekandekulule vananevas, kahaneva maksubaasiga ühiskonnas. "Hüljatud kodude" stsenaarium levib Jaapanis jätkuvalt maapiirkondadest linnapiirkondadesse.

Mägisel, vulkaanilisel saareriigil Jaapanil pole kasvava majanduse ja suure rahvaarvu toetamiseks ebapiisavaid loodusvarasid ning seetõttu ekspordib ta impordi eest kaupu, milles tal on suhteline eelis, näiteks inseneri-, teadus- ja arendustegevusele suunatud tööstustooted; tooraine ja nafta vastu. Jaapan on oma kodumaise põllumajandustarbimise katte kogumahult Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide kõrval maailmas kolme põllumajandustoodete importija hulgas. Jaapan on maailma suurim kalade ja kalandustoodete riiklik importija. Tokyo Metropolitan Central Wholesale Market on Jaapani suurim esmatarbekaupade hulgimüügiturg, sealhulgas tuntud Tsukiji kalaturg.

Kuigi kogu maal kaevandati mitmesuguseid maavarasid, tuli enamik maavarasid importida sõjajärgsel ajastul. Metalli kandvate maakide kohalikke ladestusi oli keeruline töödelda, kuna need olid madala kvaliteediga. Rahva suuri ja mitmekesiseid metsavarusid, mis hõlmasid 1980. aastate lõpus 70 protsenti riigist, ei kasutatud laialdaselt. Poliitiliste otsuste tõttu kohalikul, prefektuuri ja riiklikul tasandil otsustas Jaapan oma metsaressursse majandusliku kasu saamiseks mitte kasutada. Kodumaised allikad varustasid ainult 25–30 protsenti kogu riigi puiduvajadusest. Põllumajandus ja kalandus olid kõige paremini arenenud ressursid, kuid ainult aastatepikkuste vaevarikaste investeeringute ja vaevaga. Seetõttu rajas rahvas töötleva tööstuse, et muundada välismaalt imporditud toorainet. See majandusarengu strateegia nõudis vajaliku energia, transpordi, side ja tehnoloogilise oskusteabe loomiseks tugeva majanduse infrastruktuuri loomist.

Kulla, magneesiumi ja hõbeda hoiused vastavad praegustele tööstusnõudlustele, kuid paljude tänapäevase tööstuse jaoks oluliste mineraalide jaoks sõltub Jaapan välismaistest allikatest. Importida tuleb rauamaaki, vaske, boksiiti ja alumiiniumoksiidi, samuti paljusid metsasaadusi.

Majandusajalugu 
Jaapani majandusajalugu on üks silmatorkavama kasvuga kolmest erinevast perioodist enim uuritud majandust. Esiteks oli Edo rajamine (1603. aastal) kogu sisemaa majandusarengule, teiseks oli Meiji taastamine (1868) esimene väljaspool Euroopat tegutsev võim, kolmas oli pärast II maailmasõja lüüasaamist (1945), kui saareriik tõusis maailma suuruselt teiseks majanduseks.

Esimesed kontaktid Euroopaga (16. sajand) 
Jaapanit peeti väärismetallide poolest rikkaks riigiks, peamiselt tänu Marco Polo arvudele kullatud templite ja paleede arvukusest Jaapanis, aga ka tohutu vulkaanilise riigi pinnamaagi suhtelise arvukuse tõttu, enne kui ulatuslik süvakaevandamine sai võimalikuks tööstusajal. Jaapanist pidi saama suur hõbeda, vase ja kulla eksportija perioodil, kuni nende mineraalide eksport keelati.

Renessansiaegset Jaapanit peeti ka keerukaks feodaalseks ühiskonnaks, millel oli kõrge kultuur ja tugev industriaaleelne tehnoloogia. See oli tihedalt asustatud ja linnastunud. Tolle aja silmapaistvad Euroopa vaatlejad näisid olevat nõus sellega, et jaapanlased "ületavad mitte ainult kõiki teisi idamaiseid rahvaid, vaid ületavad ka eurooplasi" (Alessandro Valignano, 1584, "Historia del Principo y Progresso de la Compania de Jesus en las Indias Orientales").

Varased Euroopa külastajad hämmastusid Jaapani käsitöö ja metallide sepistamise kvaliteedi poolest. See tuleneb asjaolust, et Jaapan ise on üsna rikas Euroopas tavaliselt leiduvate loodusvarade, eriti raua, poolest.

Esimeste Jaapanisse saabunud Portugali laevade (tavaliselt umbes 4 väiksema suurusega laeva) last koosnes peaaegu täielikult Hiina kaupadest (siid, portselan). Jaapanlased ootasid väga selliste kaupade hankimist, kuid neil oli keelatud igasugused kontaktid Hiina keisriga Wakō piraadide karistuseks. Seetõttu leidsid portugallased (keda hüüti Nanbaniks, Lõuna-Barbariteks) võimaluse tegutseda vahendajatena Aasia kaubanduses.

Edo periood (1603–1868) 
Edo perioodi algus langeb kokku Nanbani kaubandusperioodi viimaste aastakümnetega, mille jooksul toimus tihe majanduslik ja religioosne suhe Euroopa võimudega. Jaapan ehitas Jaapani saatkonna eesotsas Hasekura Tsunenaga juhtimisega Ameerikasse. Edo perioodi alguses ehitas Jaapan oma esimesed läänes stiilis sõjalaevad, näiteks San Juan Bautista. Ka sel perioodil tellis bakufu Aasia-siseseks kaubanduseks umbes 350 Red Mastersi laeva, kolmemastiline ja relvastatud kaubalaev. Jaapani seiklejad, näiteks Yamada Nagamasa, tegutsesid aktiivselt kogu Aasias.

Kristianiseerimise mõju kaotamiseks sisenes Jaapan eraldamisperioodi, mille nimi oli sakoku, mille ajal oli riigi majandus stabiilsuses ja kerge areng toimus. Kuid üsna kaua pärast seda, 1650. aastatel, kasvas Jaapani eksportportselani tootmine märkimisväärselt, kui kodusõda pani Hiina peamise portselanitootmise keskuse Jingdeženis mitu aastakümmet tegevusest välja. Ülejäänud 17. sajandil oli suurem osa Jaapani portselantoodangust ekspordiks, enamasti Kyushu osariigis. Kaubandus vähenes Hiina uuenenud konkurentsi tõttu 1740. aastatel, enne kui see jätkus pärast Jaapani avamist 19. sajandi keskel.

Edo perioodil hõlmas majandusareng linnastumist, suurenenud kaubavedu, kodumaise ja algselt väliskaubanduse olulist laienemist ning kaubanduse ja käsitöönduse levikut. Ehitustööstused õitsesid koos pangandusasutuste ja kaupmeeste ühendustega. Hani ametivõimud jälgisid üha kasvavat põllumajandustoodangut ja maapiirkondade käsitöö levikut.

XVIII sajandi keskpaigaks oli Edo rahvaarv üle miljoni ja Osakas ning Kyotos oli kummaski üle 400 000 elaniku. Kasvasid ka paljud teised linnad. Osaka ja Kyoto muutusid tihedaks kaubanduse ja käsitöö tootmise keskusteks, Edo aga toidu- ja esmatarbekaupade tarnimise keskuseks.

Riis oli majanduse alus, kuna daimyō kogus talupoegadelt makse riisi kujul. Maksud olid kõrged, umbes 40% saagist. Riisi müüdi Edo linnas fudasashi turul. Raha kogumiseks kasutas daimyō tähtpäevalepinguid riisi müümiseks, mida polnud veel isegi korjatud. Need lepingud sarnanesid tänapäevase futuurikauplusega.

Perioodil õppis Jaapan järk-järgult lääne teadusi ja tehnikaid (mida nimetatakse rangakuks, sõna otseses mõttes "hollandi uuringuteks") Hollandi kaupmeeste kaudu Dejimas saadud teabe ja raamatute kaudu. Peamised uuritud valdkonnad olid geograafia, meditsiin, loodusteadused, astronoomia, kunst, keeled, füüsilised teadused, näiteks elektrinähtuste uurimine, ja mehaanikateadused, mida näitas Jaapani kellade ehk lääne tehnikast inspireeritud kellade arendamine.

Sõjaeelne periood (1868–1945) 
Alates 19. sajandi keskpaigast, pärast Meiji taastamist, avati riik lääne kaubandusele ja mõjule ning Jaapan on läbi elanud kaks majandusarengu perioodi. Esimene algas tõsiselt 1868. aastal ja ulatus kuni II maailmasõjani; teine ​​algas 1945. aastal ja jätkus 1980. aastate keskpaigas.

Sõjaeelse perioodi majandusarengud algasid Meiji valitsuse poolt "Rikka riigi ja tugeva armee poliitikaga". Meiji-perioodil (1868–1912) asutasid juhid kõigile noortele uue läänel põhineva haridussüsteemi, saatsid USA-sse ja Euroopasse tuhandeid õpilasi ning palkasid enam kui 3000 läänlast moodsa teaduse, matemaatika, tehnoloogia, ja võõrkeeled Jaapanis. Valitsus ehitas ka raudteid, parandas maanteid ja algatas maareformi programmi, et valmistada riik ette edasiseks arenguks.

Industrialiseerimise edendamiseks otsustas valitsus, et ehkki see peaks aitama eraettevõtlusel ressursse eraldada ja kavandada, on see kõige paremini ette nähtud majanduskasvu stimuleerimiseks. Valitsuse suurim roll oli aidata tagada ettevõtlusele head majanduslikud tingimused. Lühidalt öeldes pidi valitsus olema teejuht ja äri tootja. Meiji varasel perioodil ehitas valitsus tehaseid ja laevatehaseid, mida müüdi ettevõtjatele murdosa väärtusest. Paljud neist ettevõtetest kasvasid kiiresti suuremateks konglomeraatideks. Valitsus tõusis eraettevõtluse peamiseks edendajaks, rakendades mitmeid tõepärasuse tagamise põhimõtteid.

1930. aastate keskel olid Jaapani nominaalsed palgamäärad "kümme korda madalamad" kui USA oma (1930ndate keskpaiga vahetuskursside põhjal), samal ajal kui hinnatase oli hinnanguliselt umbes 44% USA omadest.

Sõjajärgne periood (1945 – praegune) 

1960.–1980. aastateni oli majanduse üldine reaalkasv äärmiselt suur: 1960. aastatel 10%, keskmiselt 5% 1970. ja 1980. aastatel 4%. Selle perioodi lõpuks oli Jaapan muutunud kõrgepalgaliseks majanduseks.

Kasv aeglustus märkimisväärselt 1990ndate lõpus, mida pärast Jaapani varade hinnamulli kokkuvarisemist kutsuti ka Lost Decade'iks. Selle tagajärjel oli Jaapanil ulatuslikud eelarvedefitsiidid (Jaapani finantssüsteemile lisandus triljoneid jeene) suurte riiklike ehitustööde programmide rahastamiseks.

1998. aastaks ei suutnud Jaapani riiklike ehitustööde projektid nõudlust piisavalt stimuleerida, et lõpetada majanduse stagnatsioon. Jaapani valitsus viis meeleheites läbi "struktuurireformi" poliitika, mille eesmärk oli likvideerida aktsia- ja kinnisvaraturgude spekulatiivsed ülemäärased summad. Kahjuks viis see poliitika Jaapanit aastatel 1999–2004 korduvalt deflatsiooniks. Jaapani Pank kasutas riigi rahapakkumise laiendamiseks kvantitatiivset kergendamist, et tõsta inflatsiooniootusi ja ergutada majanduskasvu. Algselt ei suutnud poliitika mingit kasvu esile kutsuda, kuid lõpuks hakkas see mõjutama inflatsiooniootusi. 2005. aasta lõpuks hakkas majandus lõpuks toimuma, mis näib olevat pidev taastumine. Selle aasta SKP kasv oli 2,8%, aastakasv neljandas kvartalis oli 5,5%, ületades samal perioodil USA ja Euroopa Liidu kasvumäärasid. Erinevalt varasematest elavnemissuundumustest on kasvuks domineeriv sisetarbimine.

Vaatamata sellele, et intressimäärad olid pikka aega nullilähedased, oli kvantitatiivne leevendamisstrateegia hindade deflatsiooni peatada. See pani mõned majandusteadlased, näiteks Paul Krugman, ja mõned Jaapani poliitikud propageerima kõrgemate inflatsiooniootuste loomist. Juulis 2006 lõpetati nullmääraga poliitika. 2008. aastal olid Jaapani keskpangas endiselt kõige madalamad intressimäärad arenenud riikides, kuid deflatsiooni ei olnud ikka veel kõrvaldatud ja Nikkei 225 langes üle 50% (ajavahemikus juuni 2007 kuni detsember 2008). Kuid Jaapani Pank teatas 5. aprillil 2013, et ostab võlakirjadesse ja väärtpaberitesse 60–70 triljonit jeeni, et deflatsiooni kõrvaldada kahekordistades Jaapani rahapakkumist kahe aasta jooksul. Turud kogu maailmas on valitsuse praegusele ennetavale poliitikale positiivselt reageerinud: Nikkei 225 on alates 2012. aasta novembrist kasvanud enam kui 42%. The Economist on öelnud, et pankrotiseaduse, maa võõrandamise seaduse ja maksuseaduse parandused aitavad Jaapani majandust. Viimastel aastatel on Jaapan olnud ülemaailmselt peaaegu 15 kaubandusriigi suurim eksporditurg.

Infrastruktuur 
2005. aastal toodeti pool Jaapani energiast naftast, viiendik kivisöest ja 14% maagaasist. Tuumaenergia Jaapanis andis veerandi elektrienergiast, kuid Fukushima Daiichi tuumakatastroofi tõttu on olnud suur soov Jaapani tuumaenergiaprogramm lõpetada. 2013. aasta septembris sulges Jaapan oma viimased 50 tuumaelektrijaama kogu riigis, põhjustades riigi tuumavabaduse.

Jaapani kulutusi teedele on peetud suurteks. 1,2 miljonit kilomeetrit asfalteeritud teed on üks peamisi transpordivahendeid. Jaapanis on vasakpoolne liiklus. Ühtne kiirusjaotusega, piiratud juurdepääsuga teedevõrk ühendab suuremaid linnu ja neid haldavad teemaksu koguvad ettevõtted. Uued ja kasutatud autod on odavad ning Jaapani valitsus on julgustanud inimesi hübriidsõidukite ostmisele. Energiatõhususe edendamiseks kasutatakse auto omanditasusid ja kütusetasusid.

Raudteetransport on Jaapani peamine transpordivahend. Kümned Jaapani raudtee-ettevõtted konkureerivad piirkondlikel ja kohalikel reisijateveoturgudel; näiteks JR enterprises, Kintetsu Railway, Seibu Railway ja Keio Corporation. Jaapani linnades Fukuoka, Kobes, Kyotos, Nagoyas, Osakas, Sapporos, Sendai, Tokyos ja Yokohamas on kõik metroosüsteemid. Suuremaid linnu ühendab umbes 250 kiirrongi Shinkansen. Kõigi rongide täpsus on teada ja 90-sekundilist viivitust võib mõne rongiliikluse puhul pidada hiljaks.

Jaapanis on 98 reisi- ja 175 lennujaama ning lendamine on populaarne viis reisimiseks. Suurim riigisiseste lendude lennujaam on Tokyo rahvusvaheline lennujaam, mis on Aasia suuruselt teine lennujaam. Suurimad rahvusvahelised lennujaamad on Narita rahvusvaheline lennujaam, Kansai rahvusvaheline lennujaam ja Chūbu Centrairi rahvusvaheline lennujaam. Jaapani suurimate sadamate hulka kuuluvad Nagoya sadam, Yokohama sadam, Tokyo sadam ja Kobe sadam.

Majandussektorid

Põllumajandus 

Jaapani põllumajandussektor moodustab umbes 1,4% riigi kogu SKPst. Ainult 12% Jaapani maast sobib harimiseks. Selle haritava maa puudumise tõttu kasutatakse väikestel aladel talupidamiseks terrasside süsteemi. Selle tulemuseks on üks maailma kõrgemaid saagikuse tasemeid pinnaühiku kohta ning põllumajanduse üldine isemajandamise määr on umbes 50% vähem kui 56 000 km² (14 miljonit aakrit) haritaval alal.

Kuid Jaapani väike põllumajandussektor on samuti väga subsideeritud ja kaitstud ning valitsuse määrustega eelistatakse Põhja-Ameerikas tavapärase põllumajanduse asemel väikesemahulist põllumajandust. Põllumajanduse pärast on kasvav mure, kuna praegused põllumehed vananevad, kuna järeltulijaid on keeruline leida.

Riis moodustab peaaegu kogu Jaapani teraviljatoodangu. Jaapan on suuruselt teine põllumajandustoodete importija maailmas. Riisi, enim kaitstud põllukultuuri, suhtes kehtivad tariifid 777,7%.

Ehkki Jaapan on riisi (välja arvatud selle kasutamine riisikreekerite ja töödeldud toitude valmistamisel) ja nisu osas isemajandav, peab riik importima umbes 50% muude teravilja- ja söödakultuuride vajadustest ning pool tarnimisest sõltub importidud liha. Jaapan impordib suures koguses nisu ja sojauba. Jaapan on ELi põllumajanduse ekspordi suuruselt viies turg.

Kalandus 
Jaapan oli 1996. aastal püütud kala mahutavuse poolest maailmas neljandal kohal. Jaapan püüdis 2005. aastal 4 074 580 tonni kala, vähenedes 2000. aasta 4 987 703 tonnilt, 1990. aastal 9 558 615 tonnilt, 1980. aastal 9 864 422 tonnilt, 1970. aastal 8 520 397 tonnilt, 1960. aastal 5 583 796 tonnilt ja 1950. aastal 2881 855 tonnilt. 2003. aastal oli vesiviljeluse kogutoodang prognoositult 1 300 437 tonni. 2010. aastal oli Jaapani kalandustoodang kokku 4 762 469 kala. 1980. aastate lõpus moodustas avamerepüük kogu riigi kalasaagist keskmiselt 50%, ehkki sel perioodil toimus korduv tõus ja langus.

Rannikupüük väikelaevade, võrkude või aretusvõtete abil moodustab umbes kolmandiku kogu tööstuse kogutoodangust, samas kui keskmise suurusega laevade kalapüük avamerel moodustab üle poole kogutoodangust. Ülejäänud moodustavad süvamerepüük suurematelt laevadelt. Paljude püütud mereandide liikide hulgas on sardiinid, vööttuun, krabi, krevetid, lõhe, pollak, kalmaar, karbid, makrell, merilest, tuunikala ja Jaapani amberjakk. Mageveekalapüük, sealhulgas lõhe, forelli ja angerja haudejaamad ning kalakasvandused, võtab Jaapani kalatööstusest umbes 30%. Jaapani jõgede ligi 300 kalaliigi hulgas on säga, hariliku heeringa ja heeringa looduslikud sordid, aga ka sellised magevee koorikloomad nagu vähid. Mere- ja magevee vesiviljelust peetakse Jaapani kõigis 47 prefektuuris.

Jaapan hooldab üht maailma suurimat kalalaevastikku ja moodustab peaaegu 15% kogupüügist, mis ajendab väita, et Jaapani kalapüük põhjustab selliste kalavarude nagu tuunikala kahanemist. Jaapan on tekitanud poleemikat ka kvaasikommertsiaalse vaalapüügi toetamise kaudu.

Tööstus 
Jaapani tootmine ja tööstus on väga mitmekesised, seal on palju arenenud tööstusharusid, mis on väga edukad. Tööstus moodustab 24% riigi SKP-st.

Tööstus on koondunud mitmesse piirkonda, kusjuures Tokyot ümbritsev Kantō piirkond (Keihini tööstuspiirkond), samuti Osakat ümbritsev Kansai piirkond (Hanshini tööstuspiirkond) ja Nagoya ümbritsev Tōkai piirkond (Chūkyō – Tōkai tööstuspiirkond) on peamised tööstuskeskused. Muud tööstuskeskused hõlmavad Honshū edelaosa ja Shikoku põhjaosa Seto sisemere (Setouchi tööstuspiirkond) ümbruses; ja Kyūshū põhjaosa (Kitakyūshū). Lisaks leitakse Tokyo ja Fukuoka vahel tööstusharu keskuste pikk kitsas vöö, mida nimetatakse Taiheiyō vööks ja mille on asutanud kindlad tööstusettevõtted.

Jaapan naudib kõrgtehnoloogilist arengut paljudes valdkondades, sealhulgas tarbeelektroonika, autotööstus, pooljuhtide tootmine, optilised kiud, optoelektroonika, optilised meediumid, faksi- ja paljundusmasinad ning fermentatsiooniprotsessid toiduainetes ja biokeemias. Paljud Jaapani ettevõtted seisavad silmitsi kasvavate konkurentidega USA-st, Lõuna-Koreast ja Hiinast.

Autotööstus 
Jaapan on maailmas suuruselt kolmas autotootja. Toyota on praegu maailma suurim autotootja ning Jaapani autotootjad Nissan, Honda, Suzuki ja Mazda arvestavad ka maailma suurimate autotootjatega.

Kaevandamine ja nafta uuringud 
Jaapani kaevandustoodang on olnud minimaalne ja Jaapanil on kaevandusmaardlaid väga vähe. Jaapani rannikult on aga leitud massilisi haruldaste muldmetallide leiukohti. 2011. eelarveaastal oli toornafta kodumaine saagis 820 tuhat kiloliitrit, mis moodustas 0,4% Jaapani toornafta töötlemise kogumahust.

Teenused 

Jaapani teenindussektor moodustab umbes kolm neljandikku kogu majanduse kogutoodangust. Pangandus, kindlustus, kinnisvara, jaemüük, transport ja telekommunikatsioon on kõik peamised majandusharud, näiteks Mitsubishi UFJ, Mizuho, NTT, TEPCO, Nomura, Mitsubishi Estate, ÆON, Mitsui Sumitomo, Softbank, JR East, Seven & I, KDDI ja Japan Airlines, lennuettevõtet peetakse üheks suurimaks ettevõtteks maailmas. Neli viiest maailma suurima levikuga ajalehest on Jaapani ajalehed. Koizumi valitsus määras Japan Posti, kes on üks suurimaid säästu- ja kindlustusteenuste pakkujaid erastamiseks aastaks 2015. Kuus peamist keiretsi on Mitsubishi, Sumitomo, Fuyo, Mitsui, Dai-Ichi Kangyo ja Sanwa. Jaapan on koduks 251 ettevõtetele Forbes Global 2000-st ehk 12,55% ettevõtetest (2013. aasta seisuga).

Turism 
Jaapan oli 2012. aastal Aasia ja Vaikse ookeani piirkonna viies külastatuim riik, mida külastas üle 8,3 miljoni turisti. Valitsus loodab Tokyos 2020. aasta suveolümpiamängudele meelitada 40 miljonit külastajat aastas. Mõned populaarseimad külastatud kohad hõlmavad Tokyos Shinjuku, Ginza, Shibuya ja Asakusa piirkondi, Osaka, Kobe ja Kyoto linnu ning Himeji linnust. Hokkaido on ka külastajate jaoks populaarne talvine sihtkoht, sest sinna ehitatakse mitmeid suusakuurorte ja luksushotelle.

Finants 
Tokyo börs on turukapitalisatsiooni järgi suuruselt kolmas börs maailmas ja Aasias suuruselt teine aktsiaturg, milles on 2292 börsiettevõtet. Nikkei 225 ja TOPIX on Tokyo börsi kaks olulist börsiindeksit. Tokyo börs ja Osaka börs, teine Jaapani suurem börs, ühinesid 1. jaanuaril 2013, luues ühine maailma suurim börs. Teiste Jaapani börside hulka kuuluvad Nagoya börs, Fukuoka börs ja Sapporo väärtpaberibörs.

Vaata ka 

 Aasia majandus
 Jaapan

Viited 

Jaapani majandus