Psühhiaatriline sundravi

Psühhiaatriline sundravi on inimese tahtest olenematu psüühikahäire ravi, psüühikahäirest tuleneva ohtlikkuse vähendamine ning isiku toimetuleku taastamine iseseisvaks toimetulekuks ühiskonnas.

Psühhiaatrilist abi ehk psüühikahäirete ravi osutatakse Eestis psühhiaatrilise abi seaduse alusel (PsAS). Psühhiaatrilist abi nagu ka muid tervishoiuteenuseid osutatakse patsiendile vaid tema nõusolekul. Patsiendi lähedane, perekonnaliige ega seaduslik esindaja ei saa anda patsiendi eest nõusolekut psühhiaatrilise abi osutamiseks. Tahtest olenematut psühhiaatrilist ravi võib kohaldada üksnes kohtu määruse alusel.

Inimesele võib tema tahtest olenemata osutada psühhiaatrilist abi ainult järgnevate asjaolude koosesinemisel:

 patsiendil on raske psüühikahäire, mis piirab tema võimet oma käitumisest aru saada või seda juhtida
 haiglaravita jätmisel ohustab patsient psüühikahäire tõttu iseenda või teiste elu, tervist või julgeolekut
 muu psühhiaatriline abi ei ole küllaldane
Tahtest olenematule psühhiaatrilisele ravile ja sundravile määramist ning ravi lõpetamist reguleerivad PsAS, karistusseadustik (KarS), tsiviilkohtumenetluse seadustik (TsMS) ja kriminaalmenetluse seadustik (KrMS). 

Tahtest olenematut psühhiaatrilist ravi võib kohaldada ka kohtu määruseta, kui see on vältimatu patsiendi enda või avalikkuse kaitseks ja kohtu määruse saamine ei ole piisavalt kiiresti võimalik. Otsuse kohaldada tahtest olenematut psühhiaatrilist ravi kohtu loata maksimaalselt 48 tunniks teeb haigla psühhiaatriaosakonna psühhiaater patsiendi psühhiaatriaosakonda saabumisel või vaba tahte avalduse alusel haiglas ravil viibival patsiendil tahtest olenematu ravi kohaldamise vajaduse ilmnemisel viivitamata pärast patsiendi arstlikku läbivaatust.

Taotluse patsiendi tahtest olenematu psühhiaatrilise ravi kohaldamiseks ning patsiendi haigla psühhiaatriaosakonda paigutamiseks esitab patsiendi elukoha järgne valla- või linnavalitsus, patsiendi eestkostja või haigla pea- või ülemarst haigla tegevuskohajärgsele kohtule. Haigla pea- või ülemarsti äraolekul esitab taotluse haigla valvearst.

Esialgset õiguskaitset võib rakendada kuni neli päeva alates isiku haiglasse paigutamisest. Pärast isiku enda ärakuulamist võib tähtaega pikendada kuni 40 päevani, kui see on ilmselgelt vajalik ka psühhiaatri või muu pädeva arsti arvates. Kui 40 päevaga tahtest olenematu psühhiaatrilise abi osutamise alused ära ei lange, saab kohalik omavalitsus oma avaldusega taotleda psüühiliselt haige isiku paigutamist tema tahteta või tahte vastaselt psühhiaatriahaiglasse või hoolekandeasutusse koos vabaduse võtmisega ja talle haiglaravi kohaldamist.

Psühhiaatrilise sundravi eesmärk 
Psühhiaatrilise sundravi sihtrühmaks isikud, kelle puhul peavad olema samaaegselt täidetud järgmised tingimused:
 isik on pannud toime õigusvastase teo;
 isik oli tegu toime pannes süüdimatus seisundis või ta on pärast kohtuotsuse tegemist, kuid enne karistuse ära kandmist jäänud vaimuhaigeks, nõdrameelseks või tal on tekkinud muu raske psüühikahäire, samuti kui tal on eeluurimise või kohtus asja arutamise ajal tuvastatud nimetatud seisundid, mis ei võimalda kindlaks teha tema vaimset seisundit õigusvastase teo toimepanemise ajal;
 isik on oma teo ja vaimse seisundi tõttu ohtlik endale ja ühiskonnale;
 isik vajab ravi.

Tahtest olenematut psühhiaatrilist ravi ja psühhiaatrilist sundravi osutavate tervishoiuteenuse osutajate juurde teeb kontrollkäike ka õiguskantsler kui väärkohtlemist ennetav asutus. 

Sotsiaalministeeriumi 2017. aasta raportis  „Psühhiaatrilise sundravi kliinilise kvaliteedi hindamine“ tuuakse välja järgnevad kolm punkti, mis on kinnisesse asutusse paigutamise eelduseks 

 raske psüühikahäire
 ohtlikkus 
 muu abi pole küllaldane 

Nende punktide alusel on võimalik otsustada, kuidas ning kuhu paigutada menetluse all olev isik.

Kinnisesse asutusse paigutamise eeldused

Psühhiaatrilise sundravi lõpetamine 
Psühhiaatrilise sundravi lõpetatakse, kui kas isik terveneb ning seda tõendab tervishoiuteenuse osutaja või kohuse ekspertiisi tellimusel eeldusel, et seda on taotlenud kas seadusjärgne esindaja või kaitsja.

Sundravile järgneb reeglina ambulatoorne ravi. Raviasutus peab esitama kohtule viivitamatult taotluse ambulatoorse sundravi asendamiseks statsionaarsega, kui inimese ohtlikkus endale või ühiskonnale on kasvanud, ta ei pea kinni raviga seotud nõuetest või kui tema allutamine statsionaarsele ravile on vajalik ravi eesmärkide saavutamiseks. Isikul kellel on vaja sundravile järgnevaks raviks kas stabiilset keskkonda või isikut ei saa vabadusse lasta tulenevalt tema ravimatust haigusest, saadetakse kas hooldekandeasutusse või tugevdatud järelevalvega hooldekandeasutusse. Sellele eelneb kohtu poolt määratud ekspertiis.

Sundravi finantseeritakse riigieelarvest, olenemata sellest, kas menetletav isik on kodakondsuse ja ravikindlustusega.

Viited