Proovikivi

"Proovikivi" (originaalis La pietra del paragone) on Gioachino Rossini ooper (melodramma giocoso) kahes vaatuses Luigi Romanelli libretole. 

Esmaettekanne toimus 26. septembril 1812 Milano Teatro alla Scalas.

Ajalugu 

Tegu on helilooja esimese tööga La Scala teatrile ja ühtlasi ühe esimese suurema kordaminekuga. Esietendusel sai lavateos vaimustatud vastuvõtu osaliseks. Teater etendas seda ooperit samal karnevalihooajal 53 korda. Edu tagas 20-aastasele Rossinile asekuninga korraldusel vabastuse väeteenistusest Napoleoni armees. Rossini kasutas uues ooperis oma "L'equivoco stravagante" jahimeeste koori, teise vaatuse kvintetti ja Clarice aariat. Laene oli ka tema ooperitest "La scala di seta" ja "Ciro in Babilonia". Mitu muusikalugu leidsid hiljem koha "Tancredis" ja "Sevilla habemeajajas". Erinevalt varasemast praktikast ei kasutanud Rossini kopeerijate abi, vaid kirjutas partituuri ise puhtaks, muutes samal ajal vähem või rohkem orkestratsiooni, lõpukadentsi ja muid ooperi detaile. 

Ooperit esitati Veneetsias (1813), Torinos (1818), Pariisis (1821) ja Lissabonis (1822). Kuid siis jäi see väga edukate ooperite "Sevilla habemeajaja", "La Cenerentola" ja "L’Italiana in Algeri" varju ja langes kiiresti unustusse.

1952. aastal taasesitati see teos Firenzes, 1955 West Hartfordis ja 1959 Milano La Scalas. Seejärel on "La Pietra del paragone" olnud suhteliselt sagedasti teatrite mängukavas Napolis (1961), Veneetsias (1962), Londonis (1963), Glyndebourne’is (1964), Pesaros (1968), Toulouses (1970), Pariisis (1971), Milano Piccola Scalas (1982), Edinburghis (1982), Bergamos (1982), Bolognas (1983), Parmas (2006) ja Madridis (2007).

Ooperi helisalvestised pärinevad 1971., 2002., 2004. ja 2007. aastast.

Rollid

Süžee 

Tegevus toimub 19. sajandi alguses Toscanas. Varakas noor krahv Asdrubale on poissmees. Ta paneb proo­vile kolm noort leske (markiis Clarice, paruness Aspasia ja leedi Fulvia), kes kõik soovivad temaga abielluda. Seejuures peavad naised tõrjuma ka oma austajate tähelepanu. Clarice on hädas poeet Giocondo lähenemiskatsetega, leedi Fulvia austaja on värsisepp Pacuvio ja Aspaiale pakub seltsi ajakirjanik Macrobio. Asdrubalele meeldib kõige rohkem Clarice, kuid ta otsustab panna oma teenija Fabrizio soovitusel kõik naised proovile. Maskeerides end türklaseks, saabub ta iseenda lossi ning teatab, et Asdrubale on talle võlgu suure summa raha. Fulvia ja Aspasia kaotavad otsekohe tema vastu huvi. Vaid Clarice ja poeet Giocondo jäävad tema sõpradeks. Clarice ise soovib kontrollida krahvi truudust. Ta riietab end husaaride kapteniks, teatades, et on Clarice kaksikvend "Lucindo" ning tulnud, et viia oma õnnetu õde lossist minema koju. See paneb krahvi kiiresti tegutsema ning ta teeb Claricele ettepaneku abiellu­da. Fulvia ja Aspasia peavad leppima oma seniste austajatega.

Muusikalood 

 Aspasia, Fulvia ja Fabrizio sissejuhatus kooriga "Non v'è del conte Asdrubale"
 Macrobio ja Giocondo duett "Mille vati al suolo io stendo"
 Clarice kavatiin "Eco pietosa"
 Asdrubale kavatiin "Se di certo non sapessi"
 Clarice ja Asdrubale duett "Conte mio, se l'eco avesse"
 Pasuvio aaria "Ombretta sdegnosa"
 Clarice, Asdrubale, Giocondo ja Macrobio kvartett "Voi volete e non volete"
 Macrobio aaria "Chi è colei che s'avvicina?"
 Koor "Il conte Asdrubale"
 Ansambel kooriga "Su queste piante incisi"
 Koor "A caccia, mio signore!"
 Giocondo aaria "Quell'alme pupille"
 Clarice, Giocondo, Aspasia, Macrobio ja Asdrubale kvintett "Spera se vuoi, ma taci"
 Fulvia aaria "Pubblico fu l'oltraggio"
 Macrobio, Asdrubale ja Giocondo tertsett "Prima fra voi coll'armi"
 Clarice aaria kooriga "Se l'Itale contrade"
 Asdrubale aaria "Ah, se destarti in seno"
 Asdrubale, Giocondo, Aspasia, Fulvia, Macrobio, Pacuvio, Fabrizio ja Clarice ooperi finaal kooriga "Voi Clarice?"

Allikad 
 Osborne, Charles, The Bel Canto Operas of Rossini, Donizetti and Bellini, London, 1994
 The New Kobbé's Complete Opera Book, London, 1997
 Tiit Made. Ooperimaailm II köide, Tallinn, 2012
 Vanguard Classics. Gioachino Rossini La Pietra del Paragone CD, Groningen, 1992

Gioachino Rossini ooperid