Juuda kiri

Juuda kiri (lühend Jd) on üks Uue Testamendi raamat Piiblis. See on Uue Testamendi kaanonis 26. raamat, millele eelneb Johannese 3. kiri ja järgneb Johannese Ilmutuse raamat. Kirja autoriks on traditsiooniliselt peetud Juudast, keda teoloogid on samastanud Jeesuse poolvennaga Matteuse evangeeliumis 13:55 . 

Autor on kirja suunanud kristlastele, keda kutsub üles võitlema pühadele kord antud usu pärast ja samas hoiatab neid valeõpetuste eest. Teoloogid on raamatut sisu poolest võrrelnud Peetruse 2. kirjaga. Juuda kiri on 25 salmist koosnev, mis on üks lühemaid raamatuid Uues Testamendis.

Nimetus
Juuda kiri on algselt kirjutatud koinees, lisaks puudus sellel algselt pealkiri. Traditsiooni järgi nimetati esimeste sajandite jooksul Juuda kirja kreeka keeles Επιστολή Ιούδα, Vulgatas oli kiri pealkirjastatud kui Epistula Iudae.

Autorlus ja adressaat

Autorlus 
Kirja autor identifitseerib ennast kui Jeesuse Kristuse sulast ja Jaakobuse venda Juudast. Juudast endast ei ole kuigi palju teada, mis selgitab tema vajadust märkida ennast kirjapildis ära Jaakobuse vennana. Väljaspool Juuda kirja on nime Juudas mainitud Uues Testamendis neljal korral: Juudas Iskariot; Juudas, Jaakobuse poeg (Lk 6:16); Juudas, keda hüüti ka Barsabaseks (Ap 15:22) ning Juudas, Jeesuse poolvend (Mt 13:55; Mk 6:3). Viimast meest neist neljast seostatakse Juuda kirjaga kõige rohkem.

Paljud kristlased usuvad, et "Jeesuse vennad", keda Mt:13:55 mainitakse ei ole Maarja bioloogilised lapsed, vaid kasulapsed. Salamisi piiskop Epiphanius on oma teoses "Panarion" maininud, et Joosep, Jeesuse maine isa, oli esmalt abielus, kust sündisid Jaakobus, Joosep, Siimon, Juudas ja kaks tütart. Pärast oma esimese naise surma võttis Joosep naiseks kahekümneaastase Maarja. Seega Jaakobus ning tema õed-vennad ei olnud Maarja lapsed, vaid lapsed, kes olid pärit Joosepi esimesest abielust.

Adressaat 
Kirja saaja on ebamääraselt väljendatud ega anna vihjeid kirjasaajate asukohast. Need, keda Jd 1:2 on nimetatud "armastatuteks", "hoituteks" ja "kutsututeks" võivad olla kristlased ükskõik kust. Seega saab öelda, et kiri on mõeldud kristlastele üldiselt. Juudi apokrüüfi kasutamise tõttu on osadel juhtudel jõutud järeldusele, et kirja sihtrühmaks on juudid. Piirkondlikult on kirjas viiteid Palestiina piirkonna aladele.

Dateering ja kirjutamise koht
Juuda kirja puhul on teada ligikaudne dateering, milleks on pakutud aastaid vahemikus 60–120 pKr. Seega saab öelda, et kirja esimene pool on 1. sajandist ja teine pool 2. sajandist. Kui võtta kirja autoriks Juudas, kes identifitseeris ennast kui Jeesuse vend, siis ei saa kirja kirjutamine jääda hilisemasse perioodi. Teoloogid eeldavad, et Juudas sündis kristliku ajastu varasemal perioodil, mis muudab tema kirjutatud kirja mitte hilisemaks kui 70 pKr.

Mõned teadlased usuvad, et kirja kirjutamise periood võib jääda ka aega peale apostleid, sellepärast et Jd 1:17 kutsub üles mäletama Issanda Jeesuse Kristuse apostlite sõnu. Tulenevalt sellest saab öelda, et kiri võib olla kirjutatud peale 110 pKr.

On põhjust arvata, et kiri on kirjutatud Palestiinas, eeldusega, et Juudas vend Jaakobus oli üks Jeruusalemma kiriku juhte.

Sisu ja selle ülevaade

Sisu 
Juudas nõuab tungivalt, et tema lugejad kaitseksid Kristuse õpetusi ning peaksid meeles apostlite sõnu. Jd 1:5-7 meenutab ta, et isegi pärast Issanda päästmist Egiptusest karistas ta neid, kes langesid ebausku. Lisaks räägib ta ka inglitest, kes ei hoidnud kinni oma päritolust, vaid hülgasid oma eluaseme. Soodomat ja Gomorrat ning sealseid ümberkaudseid linnu ning nendes toimunud hooramist mainib ta samuti.

Selles kirjas on palju sellised aspekte, mida ei leia mujalt piiblist. Juudas kirjutas inglitest, kes oma seisust ei hoidnud (Jd 1:6), peaingel Miikaeli vaidlusest Lutsiferiga Moosese keha pärast (Jd 1:9) ning Eenoki prohvetlikust kuulutusest Päästija teise tulemise kohta (Jd 1:14-15).
Tulenevalt kõigest sellest saab öelda, et Juudas rääkis karmilt nendega, kes olid Jumala ja Tema teenijate vastu ja ka nendega, kes tegelesid kõlvatu paganakummardamisega ning väitsid, et nad on vabad Jumala käskudele, sealhulgas kõlbelisele seadusele kuuletumisest. Ta kirjeldas nende pahede isiklikke omadusi ning arusaamu.

Sisu ülevaade 
 Tervitus (1-3)
 Kirjutamise põhjus (3-4)
 Hoiatus valeõpetajate ja kõlbelise laostumise eest (5-16)
 Uskmatute kohtuotsuste ajaloolised näited (5-7)
Uskmatu Iisrael (5)
Karistada saanud inglid (6)
Soodom ja Gomorra (7)
  Juuda-aegsed uskmatud (8-16)
Uskmatute pilkav kõnepruuk (8-10)
Uskmatute kirjeldamine (11-13)
 Uskmatute tulevikust (14-16)
  Pöördumine Jeesuse sõna järgijate poole (17-23)
 Õnnistussõnad (24-25)

Stiil ja struktuur
Juuda kiri on 25. salmist koosnev lühike teos. See kiri on klassikaline näide iidse kirja kohta, mis algab tervitusega, omab kindlat sisu ja kirjutamise mõtet ning lõpeb doksoloogiaga. Justnimelt viimast aspekti on teoloog Peter H. Davids nimetanud Piibli üheks kõrgema kvaliteediliseks.

Autor on nii lühikese kirja juures kasutanud parallelismi mitmel korral. Kõige selgemalt on seda näha kirja alguses ja lõpus ning see on kokkuvõetav kolme lihtsa punktiga:
Jeesuses Kristluses hoitud (Jd 1:1; Jd 1:24),
Jumalas armastatud (Jd 1:1; Jd 1:21)
 usule rajatud (Jd 1:2-3; Jd 1:20).

Kirja algne sõnastus ja vorm kreeka keeles näitab, et kirja kirjutaja oli sõnaosav ja hea keeletunnetussega. Seega saab kirja autorit pidada haritud ja hinnatud meheks. Kiri on kirjutatud väljaelavalt ning hingepuistavalt, näiteid uskmatute kohta ning nende tuleviku kohta on konkreetsed ja ranged. Kirjas ei ole ka mingit kaheti mõistmist.

Sõnad αγιοσ ja κλητοσ viitavad sarnasusele Peetruse 2. kirjaga. Lisaks on täheldatud sarnasust ka Eenoki raamatu kuuenda peatükiga.

Sarnasus Peetruse 2. kirjaga
Uue Testamendi lugemisel võib leida selgeid sarnasusi Peetruse 2. kirja ning Juuda kirja vahel. Selline ideeline ja sõnaline sarnasus on tõstatanud mitmeid küsimusi mõlema kirja autorluse kohta. Sageli on arvatud, et mõlemad kirjad võivad pärineda mõnest kaotsi läinud ühisallikast, lisaks usutaks, et Juudas on oma kirja kopeerinud Peetruselt või vastupidi. Ei ole haruldane ka pakkumine, et mõlema raamatu autorid ei ole need inimesed, keda nad ütlevad, et nad on.

Mõlemad kirjad kasutavad sarnaseid termineid ning mõistavad hukka valeõpetajaid ning liiderlikult elavaid isikuid. Alljärgnevas tabelis võib näha nende kahe kirja sarnasusi:

Kiri eesti keeles 
Tekst ilmus esmakordselt tervikuna eesti keeles 1686 "Wastses Testamendis" kui "Juda se Apostli Rahmat kigille kirjotetu". 1694 Müncheni käsikirjas on kiri pealkirjastatud "Judasse se Apostli Ramat keigile kirjotud" ja 1739 Piiblis "Apostli Juda Ramat keige usklikkudele heaks kirjotud."

Viited

Kirjandus 
Davids, P. H. (2006). The Pillar New Testament Commentary: The Letter of 2 Peter and Jude. Grand Rapids: Michigan: Wm. B. Eardamans Publishing.
Ehrman. D. B. (2000). The New Testament: A Historical Introduction to the Early Christian Writings. Suurbritannia: Oxford University Press.
Green, M. (2010). Peetruse teine kiri, Juudase kiri. Suurbritannia: Inter-Varsity Press
Guthrie, D. (1990). New Testament Introduction. USA: Inter-Varsity Press.
Mason, E. F., Martin, T. W. The Literary Relationship between 1 Peter, 2 Peter, and Jude. Atlanta: Society of Biblical Literature. http://www.academia.edu/17671425/_The_Literary_Relationship_between_1_Peter_2_Peter_and_Jude._Pages_27-45_in_Reading_1-2_Peter_and_Jude_A_Resource_for_Students._Edited_by_Eric_F._Mason_and_Troy_W._Martin._RBS_77._Atlanta_Society_of_Biblical_Literature_2014
Williams, F. (1994). The Panarion of Epiphanius of Salamis: Books II and III. Leiden: E. J. Brill

Välislingid 
Juuda kiri. Piibel.net
Juuda kiri. 1686. aasta "Wastses Testamendis"
Juuda kiri. Kehra baptistikoguduse koduleht
Piibel kaanest kaaneni 65 - Juuda kiri. Pereraadio

Piibel
Uus testament