Peapael

Peapael on kitsas peakate, mida kantakse lahtiste juuste kinnihoidmiseks või ehtena.

Etnograafia 
Eestis kanti seda arvatavalt juba esiaja lõpust peamiselt neidude peaehtena. 19. sajandil kanti peapaela põhiliselt Lõuna-Eestis ja Saaremaal, vähem Lääne-Eestis.

Peapael punuti värvilistest lõngadest või kooti kirivöötehnikas. See oli kuni 2 cm laiune ja  selle otsad sõlmiti kokku kuklas.
Saaremaal kinnitati peapael haagi või nööbiga. Mulgimaal olid pääpaelad võrukujuliselt kokku õmmeldud, nende kuklaosas rippus seljale umbes 30 cm pikkune lopsakas tutt.

Viited

Välislingid 
Peapael, Eesti Rahva Muuseum

Peakatted
Eesti etnograafia