Gorodoki maakond

Gorodoki maakond (valgevene keeles Гарадоцкі павет; vene keeles Городокский уезд) oli Venemaa Keisririigi ja Valgevene NSV Vitebski kubermangu haldusüksus.

Ajalugu 

Sealsed maad läksid Venemaa koosseisu esimese Poola jagamise järel. Maakond rajatigi aastal 1772. aastal endise Polotski vojevoodkonna aladele. Algselt oli see Polotski kubermangu, seejärel Polotski asehaldurkonna koosseisus. Aastail 1796–1802 kuulus see Valgevene kubermangu koosseisu, seejärel aga Vitebski kubermangu koosseisu. Aastal 1866 liideti sellega osa seni Suraži maakonda kuulunud alasid. Maakond likvideeriti aastal 1923. 

Aastal 1882 oli maakonnas 146 maaomanikku. Neist 80 olid õigeusklikud, 45 katoliiklased, 12 vanausulised, 7  protestandid ja 2 juudid.  

1897. aasta rahvaloenduse järgi elas maakonnas 112000 inimest. Valgevenelasi oli 83,6, venelasi 10,7% ja  juute oli 4,7%. Maakonnalinnas Gorodokis oli toona 5023 elanikku.

Aastal 1906 leidsid mitmes maakonna mõisas aset streigid, kus rehepeksjad ja puuraidurid tööst keeldusid.

Haldusjaotus 

Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond valdadeks (vene keeles Волость). Maakonna keskuseks oli maakonnalinn Gorodok, kus aastal 1897 oli 5023 elanikku. Lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 21 valda.

XIX sajandi alguses oli maakonnas Aziaryšča alev.

21 valda maakonna koosseisus olid aastal 1913:

Viited

Välislingid 
Poola Kuningriigi geograafiline leksikon

Vitebski kubermang