Okinawa lahing

Okinawa lahing oli 26. märtsist kuni 2. juulini 1945 toimunud II maailmasõja lahing, mille vältel ründasid Ameerika Ühendriikide relvajõud Jaapani vägede valduses olnud Okinawat ning hõivasid selle. Kolm kuud kestnud lahingus kaotasid mõlemad pooled kokku umbes 160 000 inimest ja see oli Teise maailmasõja Vaikse ookeani sõjategevuse ohvriterohkeim lahing.

Ameerika Ühendriigid said Okinawa vallutamisega enda kontrolli alla Kadena õhuväebaasi, mida plaaniti kasutada sissetungis Jaapani saarestikku.

Okinawa 

Okinawa on kõige lõunapoolsem prefektuur Jaapanis, mille pealinn on Naha. Enne kui Okinawast sai prefektuur, oli see pooliseseisev kuningriik nii Jaapani kui ka Hiina mõju all. Okinawa prefektuuri moodustavad saared, mida tuntakse Ryukyu saartena.

Okinawa lahingu tagajärjed 

Esimese maailmasõja tõttu tekkinud ebastabiilsus, pani aluse teisele rahvusvahelisele konfliktile ehk teisele maailmasõjale. 

Okinawa lahingus oli ameeriklaste seas oli umbes 49 000 kannatanut (umbes 12 500 surnut ning 36 500 haavatud). Jaapani sõduritest kaotas elu umbes 110 000 inimest ning hinnanguliselt hukkus 40 000-150 000 Okinawa kodanikku. USA soovis Okinawat vallutada selle strateegilise asukoha tõttu, sest see avas juurdepääsust Jaapani mandriosale. Sellel samal põhjusel osutasid Jaapani sõjaväelased tugevat vastupanu, kuna see oli nende viimane kaitseliin.

Okinawa lahingus hukkus umbes 150 000 tsiviilisikut (Okinawa kodanikku), kellest paljud surid pommitamise tõttu, aga väga suurt rolli mängisid ka massisuitsiidid.  Suurem osa enesetappudest toimus lahingu alguses ning need oli seotud, kas Jaapani keiserliku armee käskude, keisri ülimuslikkusega  või hirmust, et vangi sattudes, Ameerika sõdurid vägistavad, tapavad ja piinavad neid.

Üks suurimaid massisuitsiide toimus Kerama saartel. Umbes 700 tsiviilisikut aeti hommikul kokku ning seejärel tuli käsk massisuitsiidi jaoks. Sõdurid jagasid 30 käsigranaati, aga nendest ei piisanud. Need, kes ei olnud suutnud end granaatidega tappa, olid mures, et nad jäid ellu, seega mõeldi kõikvõimalikke viise suremiseks (vikatid, žiletiterad, köied, kivid ja pulgad jne). Seejärel peksid mehed enda naisi, tugevad nõrku, vanemad lapsi – neil oli ühine see, et nad uskusid, et nad teevad seda armastusest. Kerema saarte massisuitsiidi üleelaja Kinjo Shigeaki andis kolm põhjust sellele, et miks mindi massisuitsiidiga kaasa: keisrile kuuletumise ideoloogia, Jaapani keiserliku armee kohalolek ja asjaolu, et nad asuvad saarel, kust ei saa põgeneda.

Lahing lõppes sellega, et ameeriklased okupeerisid Okinawa saarestiku 1945–1972. aastani. USA teostas faktilist võimu Okinawa üle ning Jaapani valitsusel ei olnud Okinawa üle poliitilist autonoomiat. Esimese nelja sõjajärgse aasta jooksul teatati umbes 200 juhtumist, kus Ameerika Ühendriikide sõdurid vägistasid või üritasid vägistada Okinawa naisi, kuid ühtegi sõdurit ei süüdistatud. USA tugines territooriumivälisusele, mis andis neil aluse  vabandada kõik USA sõjaväelaste poolt toime pandud kuriteod, mis tekitas palju proteste, mässe ja ameeriklaste vastaseid aktsioone.

Okinawa sõjaväebaasid 

Okinawa alustas 1946. aastal petitsiooni nõudmaks Okinawa tagastamist Jaapanile. Vaatamata sellele kirjutas Jaapani valitsus alla San Francisco rahulepingule. Vietnami sõja tõttu oli USA-l Okinawat veel enam vaja ning seepärast ei tahtnud USA sealsetest sõjaväebaasidest vabaneda. 1969. aastal jõudsid USA president Richard Nixon ja Jaapani peaminister Eisaku Satō kokkuleppele, et Okinawa tagastatakse Jaapanile, aga seda tingimusel, et USA baasid jäävad sinna alles. Okinawalased olid selle vastu, soovides baaside kaotamist. 1972. aastal jõustus kokkulepe ning tagastati Okinawa Jaapanile koos USA sõjaväebaasidega.

2023. aastani võitleb Okinawa sõjaväebaasidest tekitatud mürasaaste vastu. Okinawalased on kokku esitanud neli hagi seoses USA sõjaväebaasidega. Nõutakse kokku 91,6 miljardi jeeni (795 miljoni dollari) suurust hüvitist Kadena lennubaasist opereerivate USA lennukite põhjustatud mürasaaste eest. Lisaks rahalisele kompensatsioonile nõutakse õhkutõusude ja maandumisete keelustamist ajavahemikus 19.00-7.00.

Viited 

Sõda Vaiksel ookeanil