Pelargoon

Pelargoon (Pelargonium) on kurerehalaadsete seltsi kurerehaliste sugukonda kuuluv taimede perekond, kuhu kuulub umbes 250 liiki püsikuid ja sukulentseid (pool)põõsaid. Pelargoonid on tuntud ka kui geraaniumid, kuid see võib tekitada segadust Kurereha perekonnaga, mille ladina- ja ingliskeelne nimetus on samuti Geranium. 

Pelargoonid on põuakindlad taimed, mis on peamiselt pärit Lõuna-Aafrikast. Nad on levinud ilutaimed, sest nad õitsevad kaua ja õied on kirkad ja värvilised. Pelargoone kasutatakse ka eeterlikes õlides ja rahvameditsiinis.

Välimus

Pelargoonid on üsna puitunud vartega ja püstised või roomavad. Leidub nii mittearomaatseid kui ka aromaatseid pelargoone. Lehed on terved või külgedelt või pealt sisselõigetega.
Õisikud on väiksemate ja normaalsete lehelehtede või ainult väiksemate lehestiku lehtedega õitsvad oksad. Õisikus on 1-20 õit. Õied on valged, roosad, roosakaslillad või lillad, tagumised kroonlehed on tumelillad, veinipunase või tumepunase sulgjasarnase märgistusega. Õies asub 7 viljakat tolmukat.

Kasvatamine 

Pelargoonid võivad kasvada peenardes, pottides ja rõdukastides. Nad kasvavad keskmise viljakusega liiv- ja liivsavimuldadel ja päikeselised kuni poolvarjulises kasvukohas. Kasvuperioodil vajab regulaarset kastmist ning väetamist, et rikkalikult õitseda sügiskülmadeni. Potis kasvatades tuleb jälgida, et üleliigne vesi saaks avauste kaudu välja valguda, sest pelargoonid ei kannata liigniiskust.

Pelargoonid õitsevad mai lõpust septembrini. Õisikud on särava tooniga. Suured poolkera- või kerakujulised õisikud kasvavad igast lehekaenlast. Liht- või täidisõied on koondunud pikkade õitevarte otsa õisikuks. Püstised sordid kasvavad 30-40 cm kõrguseks.
Pelargoone on võimalik kasvatada püsikutena, kui hoida üle talve külmumisvabalt (min. temp. 7°C).  Seejuures peaks koht olema jahe, valge ja taimi kasta minimaalselt. Kevadel lõigata  tagasi, jättes umbes 5 cm pikkused tüükad, millest arenevad uued võrsed. Tagasilõigatud oksi võib kasutada pistokstena paljundamiseks. Seemnetega paljundamisel tuleb seemned külvata detsembrist veebruarini. Idanevad  20-25°C juures 7-14 päeva. Pelargoonid istutatakse 20-30 cm vahedega.

Liigid 

Briti Pelargooniselts klassifitseerib kõik maailmas leiduvad pelargoonid ja nende hübriidid rühmadesse : 
viirpelargoonid
Pelargonium zonale
ingelpelargoonid
luuderohulehised pelargoonid
Pelargonium peltatum - luuderohulehine pelargoon
suureõielised pelargoonid
Pelargonium grandiflorum - suureõieline pelargoon 
unikaalsed pelargoonid
lõhnavad pelargoonid
Pelargonium graveolens - lõhnav pelargoon
Pelargonium citronellum - sidrunpelargoon
Pelargonium crispum - kähar pelargoon
Pelargonium odoratissimum - ülilõhnav pelargoon
Pelargonium radula - kare pelargoon
Pelargonium tomentosum - karvane pelargoon
Pelargonium capitatum - roospelargoon
Pelargonium grossularioides - kookospelargoon
Pelargonium dichondrifolium - pipralõhnaline pelargoon
looduslikud pelargoonid
esmahübriidid

Kasutamine

Dekoratsioon
Pelargoonid on populaarsed dekoratiivtaimed.

Toidus
Pelargoone kasutatakse maitse lisamiseks küpsetistesse, külmutatud piimatoodetesse, kommidesse, nätsudesse, tarretisse, pudingusse, alkohoolsetesse ja mittealkohoolsetesse jookidesse. Pelargonium tomentosumi, mündilõhnalist pelargooni kasutatakse tees. Pelargooniõli pikendab toidu säilivust oma antimikroobiliste omadustega.

Parfümeeria
Pelargoonidest saadavat õli kasutatakse parfüümides, näiteks roosilõhnalistes, mündilõhnalistes, tsitruselõhanlistes parfüümides.

Meditsiin
Rahvameditsiinis on pelargoon kasutusel olnud erinevate haiguste ja sümptomite vastu: düsenteeria, nefriit, närvivalu, palavik ja paljude teiste vastu.

Vaata ka 

Kurereha
Begoonia

Viited 

Kurerehalised