Alice Oseman

Alice May Oseman (sündinud 16. oktoobril 1994 Chathami linnas Kenti maakonnas Inglismaal) on auhinnatud inglise kirjanik, stsenarist ja illustraator. Ta on tuntud tänu oma graafiliste romaanide sarjale „Heartstopper“, mille põhjal tehti 2022. aastal telesari.

Elukäik ja haridus 
Alice Oseman sündis Inglismaal Chathami linnas. Tema ema Trudi töötab Kenti ülikoolis, isa Matthew on arvutiinsener ja tal on noorem vend William. Alice sai keskhariduse Rochester Grammar Schoolist ja 2016. aastal bakalaureusekraadi inglise kirjanduse erialal Durhami ülikoolist. 

17aastaselt kirjutas ta raamatu „Solitaire“, mille näidispeatükid saatis üheksale kirjastajale – ühelt neist sai ta vastuse. Claire Wilson kirjandusagentuurist Rogers, Coleridge & White nägi kirjutises potentsiaali ning 31. juulil 2014, kui Oseman oli 19, ilmus „Solitaire“ Suurbritannia kirjastuses HarperCollins ja tehingud sõlmiti veel kümnes riigis. Oseman on leidnud tunnustust nii oma raamatute kui ka adaptsiooni eest, näiteks on nominatsioonide ja võidetud auhindade hulgas nii Goodreads Choice Awards kui ka TV Choice Awards ja GLAAD Media Awards.

Looming

„Solitaire“ (2014) 
„Solitaire“ on Alice Osemani debüütromaan, mis alustas tema kirjanikukarjääri. Teos räägib 16aastasest Tori Springist, kellel pole palju lähedasi sõpru. Tema parim sõbranna Becky on ekstravert ja üritab Torit innustada rohkem väljas käima, kuid viimane on rohkem huvitatud kodus blogide lugemisest ja muusikast. Uue kooliaasta alguses ilmub Tori kooli tema kunagine parim sõber Lucas ja ka poiss nimega Michael Holden, kes mõlemad üritavad tüdrukuga sõprussuhet luua. Kõigele lisaks hakkab hoogu koguma rühmitus Solitaire, mis korraldab aina julgemaid vempe ja võimalik, et otsibki just Tori tähelepanu.

Alice on ise hiljem raamatu kohta öelnud, et teda häirib, et selles on ainult sarnase rassilise ja kultuurilise taustaga tegelasi. Ta leiab, et kirjanikuna on tal kohustus tuua lugejani mitmekülgseid lugusid ja seda tegelaste kaudu, kes on eri kultuurilise või usulise taustaga, eri rahvusest või rassist, eri soo ja seksuaalse sättumusega.

„Nick and Charlie“ (2015) 
„Nick and Charlie“ on novell, mis räägib „Solitaire’i“ tegelastest, Tori vennast Charlie’st ja tema poiss-sõbrast Nickist. Nick on just lõpetanud kooli ja saanud sisse ülikooli. Charlie’l on aga aasta jagu kooliteed veel ees ning nad peavad leidma viisi, kuidas vaatamata lähenevale lahusviibimisele oma suhet hoida.

Novell ilmus kõigepealt 2015. aastal e-raamatuna ja 2020. aastal illustreeritud füüsilise raamatuna.

„This Winter“ (2015) 
Alice Osemani teine novell „This Winter“ ilmus samuti 2015. aastal e-raamatuna ja 2020. aastal illustreeritud füüsilise raamatuna. Lugu räägib ühe aasta jõulupühadest varem tuntud Springide peres ning raskustest, millega Tori ja Charlie silmitsi seisavad ja nende raskustega elamisest.

„Radio Silence“ (2016) 
„Radio Silence“ on Alice Osemani teine täispikk romaan, mis ilmus 2015. aastal. Lugu räägib 17aastasest Francesest, ideaalsest õpilasest, kelle elu pealtnäha keerleb Cambridge’i ülikooli sissesaamise ümber. Kui Frances saab aga tuttavaks Alediga, inimesega, kes on tema lemmiktaskuhäälingu taga, saab ta endale tõelise sõbra ja avastab, et elus on ka teisi radu peale ülikooli. Kui taskuhääling hakkab aga populaarsust koguma ning nende identiteedid ähvardavad avalikuks tulla, paneb see proovile nende sõpruse. Teos räägib sõprusest, iseendaks jäämisest, läbipõlemisest ja vaimsest tervisest ning elu paljudest võimalustest.

Oseman kirjutas selle raamatu suuresti oma kogemusest akadeemilise surve ja ülikooliga. Ta räägib, et teadis juba 9aastaselt, et läheb ülikooli, sest see oli midagi, mida temalt oodati. Kui ta aga lõpuks ülikooli jõudis, vihkas ta seda. „Radio Silence’i“ kirjutamist alustaski ta ülikoolis ning valas sinna nii oma kogemused kui ka selle, mida ta enda ümber teistes tudengites nägi. Raamat aitas tal avastada, kes ta on väljaspool akadeemilist maailma.

„I Was Born For This“ (2018) 
2018. aastal ilmus tema kolmas romaan. „I Was Born For This“ räägib Angel Rahimist, teismelisest muusikafännist, kelle elu keerleb bändi The Ark ümber. Ta on leidnud tänu nende muusikale sõbrad ja oma koha maailmas. Jimmy Kaga-Ricci on The Arki esilaulja ning tema unistus bändis mängida on teoks saanud. Kui Jimmy ja Angeli elud aga ristuvad, avastavad mõlemad, et päriselu on internetis toimuvast väga erinev. Loos on suur rõhk fännamise kultuuril ja fännikogukonnal.

„Heartstopper“ 
„Heartstopperi“ lugu sai alguse veebilehelt Tapas ja suhtlusvõrgustikust Tumblr, kuhu Oseman hakkas peatükikaupa koomikseid postitama. 2018. aastal, kui loole oli tekkinud üle 50 000 lugeja, alustas Alice Oseman ühisrahastusprojekti, et koomiks ka füüsilisel kujul trükki anda. 9000-naelane eesmärk ületati kahe tunniga ning järgmiseks päevaks ulatus summa üle 23 000 naela. 2019. aastal avaldas Hachette Children’s Group graafilise romaani esimese osa ja sama aasta juulis teise osa. 2020. aastal ilmus kolmas köide ja loo tegelastega värviraamat. 2021. aastal ilmus neljas osa, 2022. aastal „The Heartstopper Yearbook“, mis sisaldab eri tüüpi kirjutisi loo tegelastest ning sarja viies osa ilmub 2023. aasta novembris.

„Heartstopper“ räägib kahest teismelisest poisist, Nickist ja Charlie’st, nende kohtumisest, sõprusest ja viimaks armumisest. Lugu käsitleb nii enese leidmist kui ka vaimset tervist ning kuna suurem osa tegevusest toimub koolis, ei jää tahaplaanile ka sõprussuhted ja noortevahelised konfliktid.

2022. aasta aprillis ilmus raamatusarjast ka Netflixi adaptsioon, mille peaosades mängivad Kit Connor ja Joe Locke. Sarja stsenarist on Alice Oseman ja režissöör on Euros Lyn.

„Loveless“ (2020) 
„Loveless“ on 2023. aasta seisuga Alice Osemani uusim romaan. Tegu on Osemani kõige isiklikuma teosega ning ta on öelnud, et seetõttu oli seda ka raskem kirjutada – kirjutamisprotsessi käigus pidi ta silmitsi seisma kunagiste negatiivsete tunnete ja kogemustega ning seejärel need veidi helgemas võtmes paberile panema. Lugu ise räägib Georgia Warrist, kes alustab oma esimest aastat Durhami ülikoolis lootusega, et seal ta lõpuks armub. Nimelt ei ole ta kunagi olnud armunud või selletaoliseid tundeid tundnud vaatamata sellele, et ta armastab armastuslugusid, pulmi ja õnnelikke lõppe. Selle asemel avastab ta, et tema identiteedi kirjeldamiseks sobivad sõnad aseksuaalne ja aromantiline ning peab leppima reaalsusega, kus tal ei pruugigi kellegi vastu romantilisi ega seksuaalseid tundeid tekkida.

Isiklikku 
Alice Oseman on kirjeldanud end aseksuaalse ja aromantilisena. Oma soo kohta on ta öelnud, et see on veel kestev teekond ning seni eelistab ta, et tema kohta kasutataks inglise keeles asesõnu she/her ja they/them.

Ta räägib avatult oma vaimsest tervisest: läbipõlemisest, depressioonist ja ärevusest. Üks levinud teema tema teostes on teadmatus ja traditsiooniliselt teelt kõrvale kaldumine ehk enamasti ei sobi tegelastele haridustee jätkamine ülikoolis ning otsustatakse pigem tegeleda millegi loomingulisega. Alice on rääkinud, et ülikool ei olnud tema puhul õige otsus.

Viited 

Suurbritannia kirjanikud
Sündinud 1994