Buckinghami π teoreem

Buckinghami π teoreem on inseneriteaduses, rakendusmatemaatikas ja füüsikas oluline teoreem dimensionaalanalüüsis.

Antud teoreem on formaalsem variant Rayleigh' dimensionaalanalüüsi meetodist. Buckinghami π teoreem ütleb, et füüsikaliselt tähenduslikku n füüsikalist suurust siduvat võrrandit saab esitada läbi p = n − k dimensioonitu parameetri π1, π2, ..., πp ning k on algsete algsetest füüsikalistest suurustega seotud füüsikaliste põhisuuruste arv (k langeb kokku ka dimensioonide arvuga kuna igale dimensioonile vastab põhisuurus).

Teoreem annab juhised, kuidas võrrandeid teadmata leida dimensioonita suuruseid etteantud füüsikalistest suurustest.

Teoreemi sõnastus 

Olgu f(qi) füüsikaliselt tähenduslik võrrand üldkujul

kus qi tähistavad n-i füüsikalist suurust, mida saab esitada k põhisuurusega. Sel juhul saab antud võrrandit ümber kirjutada kujul

kus πi on dimensioonitud parameetrid, mis on leitud füüsikalistest suurustest qi vastavalt valemile p = n − k dimensioonitust võrrandist – Pi rühmast – mis avalduvad kujul

kus eksponendid ai on ratsionaalarvud.

Näide teoreemi rakendusestː matemaatilise pendli võnkumine
Määramaks matemaatilise pendli väikese amplituudiga võnkumiste perioodi T eeldame, et periood sõltub pendli nööri pikkusest L, massist M ja raskuskiirendusest g, mille  dimensiooniks on pikkus jagatud aja ruuduga. Antud mudeli saab kirja panna kujul

Antud võrrandis on 3 füüsikalist suurust: aeg , mass  ja pikkus  ning 4 dimensiooniga muutujat T, M, L ja g. Seega on vaja 4 − 3 = 1 dimensioonitut suurust, mida tähistades π saab mudeli kirja panna kujul

kus π on

mingite a1, ..., a4 väärtuste korral.

Dimensiooniga suuruste dimensioonidele vastavad põhisuurused onː

Dimensioonide maatriks on:

(Maatriksi read vastavad põhisuurustele , and  ja veerud dimensiooniga muutujatele T, M, L ning g. Näiteks neljandas veerus (−2, 0, 1) on kirjas tuletatud suurse g moodustavad põhisuurused .)

Otsime tuumavektorit a = [a1, a2, a3, a4], mis annaks maatriksi M ja tuumavektori a vektorkorrutise vastuseks nullvektori [0,0,0] ehk . Antud juhul on selliseks vektoriks:

Dimensioonitu konstandi saab avaldada kujul:

Põhisuurustest avaldub see:

mis on dimensioonitu.

Antud näites on analüüs lihtsam, kuna dimensiooniga muutujatest kolm on põhisuurused ja (g) avaldub antud põhisuuruste kaudu. Juhul kui vektori a teine element a2 oleks nullist erinev puuduks võimalus maatriksi M taandamiseks ja seetõttu a2 peab olema võrdne nulliga. Seega saab antud dimensionaalanalüüsist järeldada, et matemaatilise pendli võnkeperiood ei sõltu tema massist.

Mudel avaldub seega kujul:

Eeldades, et f nullkohad on täisarvulised võime öelda, et gT2/L = Cn, kus Cn on nis funktsiooni f nullkoht. Kui leidub ainult üks nullkoht, siis gT2/L = C. Selgitamaks, et leidub ainult üks nullkoht, C = 4π2 oleks vaja süsteemi kohta lisateadmisi.

Vaata ka 

 Dimensionaalanalüüs
Dimensioonita suurus

Viited 

Inseneriteadused
Rakendusmatemaatika
Füüsika