Pavel Žilin

Pavel Andrejevitš Žilin (vene keeles Павел Андреевич Жилин; 18. märts (vkj 5. märts) 1913 Vorobjovka, Voroneži kubermang – 6. veebruar 1987 Moskva) oli Nõukogude Liidu sõjaajaloolane ja sõjaväelane (kindralleitnant), NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1967).

Elukäik
Pavel Žilin osales Suures Isamaasõjas. 1946. aastal lõpetas ta Frunze-nimelise Sõjaväeakadeemia (diplomitöö käsitles Mihhail Kutuzovi vastupealetungi 1812. aasta sõjas). 1949. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja samal teemal. Aasta hiljem ilmus tema raamat "Контрнаступление Кутузова в 1812 г.", mille eest sai ta 1952. aastal Stalini preemia.

1956. aastal sai Žilin ajaloodoktori kraadi ja 1961. aastal professori kutse. Aastatel 1958–1964 oli ta teadusajakirja Vojenno-istoritšeski Žurnal peatoimetaja asetäitja, ühtlasi oli 1961–1966 NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia prorektor ja Nõukogude ühiskonna ajaloo kateedri juhataja.

Aastatel 1966–1987 oli Žilin NSV Liidu Kaitseministeeriumi Sõjaajaloo Instituudi ülem. 1968. aastal anti talle kindralleitnandi auaste.

Tunnustus

1982 – Lenini preemia (mitteavalikustava (salastatud) valitsuse määruse alusel)

Teoseid
Контрнаступление Кутузова в 1812 г.. (1950)
Гибель наполеоновской армии в России. (1968)
Фельдмаршал М. И. Кутузов: жизнь и полководческая деятельность. (1978)
Бородино. 1812. (1987)

Viited

Välislingid

Талантливый ученый и организатор. encyclopedia.mil.ru

Venemaa sõjaajaloolased
Nõukogude Liidu kindralid
Kuntsevo kalmistule maetud
Sündinud 1913
Surnud 1987