Bianca ja Falliero

"Bianca ja Falliero" (originaalis "Bianca e Falliero, ossia Il consiglio dei tre" – 'Bianca ja Falliero ehk Kolme nõukogu') on Gioachino Rossini melodraama (melodramma) kahes vaatuses Felice Romani libretole Antoine-Vincent Arnault’ näidendi "Les Vénitiens, ou Blanche et Montcassin" (1799) järgi. Esmaettekandega avati 26. detsembril 1819 Milano Teatro alla Scalas traditsiooniline karnevalihooaeg ja paastuaeg.

Rollide esmaesitajad 

 Violante Camporesi (Bianca)
 Carolina Bassi (Falliero)
 Claudio Bonoldi (Contareno)
 Alessandro de Angeli (Priuli)
 Giuseppe Fioravanti (Capellio)
 Adelaide Ghinzani (Costanza)
 Francesco Antonio Biscottini (Pisani)

Dirigeerisid Gioachino Rossini ja Alessandro Rolla

Ajalugu 

Vaatamata suurepärasele solistide ansamblile ja heale muusikale ei suutnud Rossini Milano publiku maitset tabada. Esitati kümmekonna aasta jooksul Itaalias suhteliselt tagasihoidlikult. Oli ettekandmisel Napolis (1825), Parmas (1830) ja ka Lissabonis (1824). Pärast veel mõningaid juhuslikke lavastusi vajus pikaks ajaks unustusse. Kohtustseeni kvartetti "Cielo, il mio labbro ispira" töötas Rossini aastate jooksul mitu korda ümber. Selle populaarsus ületas lõpuks ooperi enda populaarsuse. Ilmus 20. sajandil repertuaari 1986. aastal Rossini ooperifestivalil Pesaros. Seejärel leidis suhteliselt sagedast esitamist Itaalias ja ka mujal Euroopas (Praha, London). Sageli kantakse kontsertidel ette kohtustseeni suurepärast kvartetti.

Ooperist on tehtud 1986., 2001., 2005. ja 2017. aastal helisalvestised.

Rollid 
Bianca (sopran), Contareno tütar
 Falliero (kontraalt), Veneetsia kindral
 Priuli (bass), Veneetsia doodž
 Contareno (tenor), senaator
 Capellio (bass), senaator
 Costanza (sopran), Bianca amm 
 Pisani (tenor)
 Loredano (vaikiv roll), senaator

Süžee 

Tegevus toimub 17. sajandil Veneetsias ja käsitleb perekondadevahelist võimuvõitlust, kus laste abiellumise kaudu püütakse mõjutada sündmuste kulgu. Bianca armastab noort kindralit Fallierot. Tema isa, senaator Contareno soovib tütre panna aga mehele senaator Capelliole, et lahendada vana perekonnatüli. Korraldatakse küll abielutseremoonia, kuid Bianca ei kirjuta abielulepingule alla, mis ajab tema isa marru. Falliero on sunnitud Bianca isa viha eest põgenema pulmapaigast Hispaania saatkonda. See on vastuolus doodži dekreediga mitte omada salajasi kontakte välisvõimudega. Kuna kontakti eest vaenlase võimudega karistatakse surmaga, arreteeritakse Falliero ja saadetakse senati moodustatud Kolme Nõukogu ette, kuhu kuuluvad senaatorid Contareno, Capellio ja Loredano. Kohtustseen kulgeb dramaatiliselt. Falliero ei suuda end kaitsta ja ta mõistetakse süüdi. Bianca aitab Fallierol põgeneda ja selgitab kirglikult Capelliole, et Falliero pole süüdi. Capellio saab aru, et tal pole lootust võita Bianca armastust, ning ta on Falliero süüdimõistmise vastu. Kolme Nõukogu süüdimõistev otsus peab olema ühehäälne, kuid Capellio oma häält ei anna. Senat ei saa süüdimõistvat otsust kinnitada. Kõik lõppeb õnnelikult.

Muusikalugusid 
 Cortareno ja Capiello duett kooriga "Dalle lagune adriatiche"
 Falliero kavatiin kooriga "Se per l'Adria il ferro strinsi"
 Bianca kavatiin kooriga "Della rosa il bel vermiglio"
 Contareno kavatiin "Pensa che omai resistere"
 Bianca ja Falliero duett "Sappi che un dio crudele"
 Contareno, Capellio, Bianca ja Falliero kvartett kooriga "Fausto Imene e di gioia cagione"
 Falliero ja Bianca duett "Va', crudel"
 Contareno ja Falliero duett "Non profferir tal nome"
 Falliero aaria kooriga "Alma, ben mio, sì pura"
 Falliero kavatiin "Tu non sai qual colpo atroce"
 Bianca, Falliero, Contareno ja Capellio kohtustseeni kvartett "Quartetto Cielo, il mio labbro inspira"
 Koor "Vieni, per te tremante"
 Bianca kavatiin "Teco resto"

Rossini kasutas selles ooperis muusikat oma varasematest töödest. Avamäng on kombineeritud "Eduardo e Cristina" ja "Ricciardo e Zoraide" avamängudest. Cortareno ja Capiello avadueti meloodia on võetud "La donna del lagost" ning selle ooperi muusika kõlab ka lõpustseenis. "Crescendo" osa on üle võetud "Eduardo e Cristina" avamängust.

Hiljem kasutas Rossini "Bianca e Falliero" muusikat veel mitmes teoses. I vaatuse avakoor "Viva Fallier!" on kasutusel "Moïse et Pharaoni" esimeses vaatuses. Kohtustseeni kvartett töötati ümber sekstetiks 1846. aastal esitatud pastišis "Robert Bruce". "Le siège de Corinthe" avamäng sisaldab osi "Bianca e Falliero" avamängu algusest. "Maometto Secondo" Veneetsia versiooni avamäng ning orkestri eelmäng Adèle aariale "En proie à la tristesse" ooperis "Le comte Ory" sisaldab samuti laene "Bianca e Fallierost".

Allikad 
 Amanda Holden (toimetaja). "The New Penguin Opera Guide", New York, 2001 
 Rossini Opera Festival. Rossini "Bianca e Falliero". CD, Hamburg, 1986
 Tiit Made. "Ooperimaailm", I köide, Tallinn, 2012

Gioachino Rossini ooperid