Günter Blobel

Günter Blobel (21. mai 1936 – 18. veebruar 2018) oli Sileesia päritolu Saksa-Ameerika bioloog. Ta sai 1999. aastal Nobeli auhinna avastuse eest, et valkudel on sisemised signaalid, mis reguleerivad nende transporti ja asukohta rakus.

Elukäik 
Günter Blobel sündis Alam-Sileesias Waltersdorfi külas (praegu Niegosławice Lubuszi vojevoodkonnas) mis asus tollal Ida-Saksamaal. 1945. aasta jaanuaris põgenes tema pere kodumaalt Sileesiast Dresdenisse et põgeneda edeneva Punaarmee eest . Dresdeni pommitamise ajal viibis tollal 8-aastane Blobel oma perega sugulaste talus linnast läänes. Pärast sõda kasvas Blobel üles ja käis gümnaasiumis Saksimaal Freibergi linnas. Ta õppis meditsiini ja lõpetas 1960. aastal Tübingeni ülikooli. Pärast kaheaastast arstipraktikal töötamist kolis ta vanema venna järel Wisconsini osariiki Madisonisse, astudes Wisconsini Ülikooli. Blobel lõpetas 1967. aastal doktorikraadiga, seejärel asus ta ülikooli mikrobioloogia professoriks.

Blobel nimetati 1986. aastal Howard Hughesi meditsiiniinstituuti. Talle anti 1999. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna signaalpeptiidide avastamise eest.

Blobel suri 18. veebruaril 2018. aastal New Yorgis vähki.

Filantroopia 
Blobel sai tuntuks enda toetuse tõttu Dresdeni ülesehitamiseks, olles 1994. aastal mittetulundusühingu "Dresdeni Sõbrad" asutaja ja president. Ta annetas kogu Nobeli auhinna raha Dresdeni taastamiseks, eriti Frauenkirche (valmis 2005. aastal) ülesehitamiseks ja uue sünagoogi rajamiseks. Ka Leipzigis aitas ta taastada mitmeid olulisi kirikuid.

Isiklikku 
Blobel kaotas oma vanema õe õhurünnakus 1945. aastal, vahetult pärast Dresdeni pommitamist, kuid vanem vend elas sõja üle ja sai USAs veterinaariks. Blobel töötas alates 1968. aastast New Yorgis Rockefelleri ülikoolis. Ta elas Manhattanil Upper East Sides koos oma naise, Laura Maioglioga (omanik Barbetta restorani omanik). Ta oli Nestlé juhatuses ja Scripsi uurimisinstituudi nõukogus. Lisaks oli ta Chromocell Corporationi asutaja ja teadusliku nõuandekogu esimees. Ta oli ka Shaw' auhinna valimiskomisjonis.

Teadusauhinnad 

 1978 – NASi auhind molekulaarbioloogias
 1982 – Gairdneri Fondi rahvusvaheline auhind
 1983 – Otto Warburgi medal
 1983 – Richard Lounsbery auhind
 1983 – Saksa Loodusuurijate Akadeemia Leopoldina – Rahvuslik Teaduste Akadeemia liige
 1986 – V. D. Mattia auhind
 1986 – E. B. Wilsoni medal
 1986 – Keith R. Porteri loeng
 1987 – Louisa Grossi Horwitzi preemia Columbia ülikoolist
 1989 – Waterfordi biomeditsiiniteaduse auhind
 1992 – Max Delbrücki medal
 1993 – Albert Laskeri preemia meditsiiniliste põhiuuringute eest
 1995 – Ciba Drew auhind biomeditsiiniuuringutes
 1996 – King Faisali rahvusvaheline auhind
 1997 – linnapea auhind teaduse ja tehnoloogia tipptaseme eest
 1999 – Massry auhind Lõuna-California Ülikooli Kecki meditsiinikoolist
 1999 – Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind
 2001 – Paavstlik Teaduste Akadeemia
 2001 – Pour le Mérite
 2008 – Venemaa Teaduste Akadeemia välisliige
 2014 – AACR Akadeemia

Viited 

Ameerika Ühendriikide bioloogid
Saksamaa bioloogid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Ameerika Ühendriikide Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmed
Ülevaatamata tõlgetega leheküljed
Sündinud 1936
Surnud 2018