Harilik siniliilia

Harilik siniliilia ehk harilik silla (Scilla siberica) on aspariliste sugukonda kuuluv õistaim. Eestis on ta tavaline varakevadel õitsev ilutaim, hajusalt naturaliseerunud.
See on pärismaine liik Venemaal, Kaukasuses, Türgis, Valgevenes ja Ukrainas.

Kirjeldus
Siniliilia on mitmeaastane sibultaim, mis kasvab 10–25 cm kõrguseks. Tal on 2–4 juurmist lineaalset lehte, mis on 5–15 mm laiused. Lehed ilmuvad varakevadel (aprillis-mais) koos siniste kellukjate õitega.

Sibula läbimõõt on 1–3 cm, see on munaja kujuga ja kaetud pruunide kattesoomustega.
 
Õied, millel on kuus kroonlehte ja tolmukat, paiknevad 1–4 kaupa kobaras. Tugeva päikesevalgusega võivad kroonlehed käänduda horisontaalseks, kuid enamasti paiknevad need kausikujuliselt. Enamasti on õied taevasinised kuni tumesinised, kuid esineb ka valgeõieline teisend Scilla siberica var. alba. Tolmukad on siniliilial üksteisest eraldi, erinevalt talle lähedastele perekondadele, nagu puškiinia (Puschkinia) ja kirgaslill (Chionodoxa), mille tolmukad on toruks kokku kasvanud. Õietolm on sinakas.

Pärast õitsemist, kui moodustuvad kuprad, vajuvad taimel varred longu. Kui kupar on saavutanud küpsuse, muutub see lillaks ja avaneb ning väljuvad väikesed tumepruunid seemned. Kui seemned on valminud, siis lehed närbuvad ja taim jääb kuni järgmise kevadeni puhkeolekusse.

Kultiveerimine
Harilikku siniliiliat kultiveeritakse tema ebahüatsindi õitega sarnanevate õite tõttu, kuid seemnete abil võib ta kiiresti metsistuda. Siniliilia on sobilik muru sisse istutamiseks, kuna levib seemnete kaudu kiiresti, moodustades suuri kolooniad, ning on läinud puhkeolekusse ajaks, kui tekib vajadus muru niita.

Kogu taim on mürgine, seda on kasutatud ka näiteks rotimürgi valmistamiseks.

Viited

Välislingid 

 

Eesti kultuurtaimed