Francisco Urcuyo

Francisco Urcuyo Maliaños (30. juuli 1915 Rivas – 14. september 2001 Managua) oli Nicaragua poliitik,  Nicaragua presidendi kohusetäitja aastal 1979.

Elulugu

Francisco Urcuyo sündis 30. juulil 1915 Rivases, Nicaraguas. Ta lõpetas aastal 1944 Mehhiko Ülikooli, kus ta õppis kirurgiks. Tema abikaasa oli Maria Luisa Muñoz, neil sündis neli last. Oma poliitilistelt vaadetelt oli ta liberaal.

Poliitiline karjäär 

Francisco Urcuyo asus poliitikaga tegelema aastal 1954. Ta oli kahel korral tervishoiuminister ja kahel korral Nicaragua rahvuskongressi  presidendiks. 1. mail 1967 sai temast Nicaragua asepresident.

Anastasio Somoza Debayle valis Francisco Urcuyo oma järglaseks. Kui Somoza Debayle 17. juulil 1979 riigist pages, siis võttis tema ameti üle Urcuyo Maliaños ning tema ametiaeg oleks pidanud 1974. aasta konstitutsiooni järgi kehtima 1. maini 1981. Urcuyo alustas dialoogi riigi erinevate poliitiliste jõudude vahel ning teatas oma valmisolekust jätkata aastal 1974 vastu võetud põhiseadusega kooskõlas kuni Anastasio ametiaja lõpuni. Sandinistidest ülestõusnud leidsid aga, et toimuv on vastuolus presidendi kohusetäitja varasemate ametiülesannetega, milleks on võimu sujuv üleandmine. Ülestõusnud jätkasid pealetungi ja Urcuyo pages 18. juulil Guatemalasse, loobudes nii sisuliselt võimust.

Kirjanduslik karjäär 

Kuigi Francisco Urcuyo suri 14. septembril 2001 Nicaragua pealinnas Managuas, siis varasemasse aega jäi periood, kus ta pidi pikalt kodumaalt eemal olema. Ta kirjutas sel perioodil neli raamatut. Neist esimene, Solos – käsitleb Somoza diktatuuri viimaseid aastaid. Ta kirjutas veel kaks poliitilist analüüsi – Aliados Traicionados ja Carter y los comunistas.

Viimane ilmunud raamat Poesía y recuerdos oli perekonnale pühendatud luulekogu.

Viited

Nicaragua presidendid
Sündinud 1915
Surnud 2001