Maa väidetavad kuud

Inimesed on pikalt teoretiseerinud teiste Maa kuude – kõikide võimalike Maa looduslike kaaslaste peale Kuu – olemasolu üle. Aastate jooksul on pakutud mitmeid kandidaate, kuid seni ei ole ükski tõestust leidnud. Alates 19. sajandist on teadlased püüdnud leida uusi kuusid, aga tõenäosust neid leida on vähendanud nii suur kaheldavate mitteteaduslike spekulatsioonide kui ka pettuste hulk.

Kuigi Kuu on Maa ainus looduslik kaaslane, on täheldatud mitmeid Maa-lähedasi objekte (NEO), mille orbiidid on Maa omaga resonantsis. Neid on mitmed eksitavalt kutsunud "teiseks", "kolmandaks" ja "teisteks" Maa kuudeks.

2016 HO3, asteroid, mis avastati 17. aprillil 2016, on arvatavasti kõige stabiilsem Maa poolkaaslane. Ümber Päikese tiireldes teeb nimetatud asteroid ringe ka ümber Maa ja kuigi ta on meist liiga kaugel, et teda Maa kaaslaseks lugeda, on ta parim ja kõige stabiilsem näide poolkaaslasest, ühte tüüpi Maa-lähedastest objektidest. Selliste poolkaaslaste orbiidi keskpunkt asub väljaspool Maad, üheks näiteks on veel üks NEO – asteroid 3753 Cruithne. Maa troojalased, nagu 2010 TK7, on NEO-d, mis tiirlevad ümber Päikese samal orbiidil nagu Maa.

Teised väikesed looduslikud objektid, mis tiirlevad ümber Päikese, võivad lühikeseks ajaks siseneda ka orbiidile, mis kulgeb ümber Maa, muutudes nii Sinise planeedi ajutiseks looduslikuks kaaslaseks. Tänapäevani on sellest nähtusest registreeritud vaid üks näide, objekt 2006 RH120, samas on tehtud ennustusi taoliste juhtumite esinemisest tulevikus.

Poolkaaslased ja troojalased 

Kuigi seni on teada vaid üks Maa kuu, leidub mitut tüüpi maalähedasi objekte, mis on meie planeediga 1:1 resonantsis – neid tuntakse poolkaaslastena. Poolkaaslased ei tiirle ümber planeedi, vaid ümber Päikese, kusjuures nende orbiit paikneb Päikesest sama kaugel kui planeedi oma. Nende orbiidid on ebastabiilsed ja võivad tuhandete aastate jooksul oma resonantse muuta või liikuda teistele orbiitidele. Maa poolkaaslaste hulgas on sellised looduslikud objektid nagu 2010 SO16, (164207) 2004 GU9, (277810) 2006 FV35, 2002 AA<sub>29</sup>, 2014 OL339, 2013 LX28, 2016 HO3 ja 3753 Cruithne. Cruithne, mis avastati 1986. aastal, tiirleb ümber Päikese elliptilisel orbiidil, aga Maalt vaadates tundub see hobuserauakujuline. Seetõttu on mõned Cruithnet nimetatud „Maa teiseks kuuks“.

Kõige suurem erinevus kaaslase ja poolkaaslase vahel on nende orbiidi kuju põhjus: Maa kaaslase orbiit sõltub suurel määral Maa-Kuu süsteemi gravitatsioonist, samas poolkaaslase orbiiti mõjutaks Maa-Kuu süsteemi kadumine vähe, sest ta tiirleb ümber Päikese.

Maal on üks teadaolev troojalane, väike Päikesesüsteemi keha tähistusega 2010 TK7, mis on jäänud gravitatsiooniliselt stabiilsesse L4 Lagrange’i punkti. Selle diameeter on umbes 300 meetrit ja sarnaselt poolkaaslastega tiirleb ta ümber Päikese, mitte ümber Maa, olles samal ajal Maaga 1:1 resonantsis.

Kirjanduses 
 Kui kirjanik Jules Verne kuulis prantsuse astronoomi Frédéric Petit väidetavast teise kuu leiust, siis kirjutas ta selle oma 1865. aastal ilmunud romaani „Autour de la Lune“. See väljamõeldud kuu ei põhinenud aga täpselt Petit vaatlustel, vähemalt mitte tehnilisel tasemel, ja Verne’i pakutud kuu orbiit oli matemaatiliselt vale. Petit ei saanud aga seda paljastada, sest ta oli samal aastal enne raamatu ilmumist surnud.
 Seun Ayoade ulmeseikluses „Double Bill“ on mainitud paralleelmaailma kahe kuuga Maad.
 Eleanor Cameroni „Mushroom Planeti“ lasteromaanide (millest esimene, „The Wonderful Flight to the Mushroom Planet“, ilmus 1954. aastal) tegevus toimub tillukesel, elamiskõlblikul teisel kuul Basidiumil, mis tiirleb nähtamatul orbiidil 80 000 kilomeetri kaugusel Maast. Teoses on kirjeldatud ka ühte väiksemat kuud Leptonit, mis tiirleb Maast 1600 kilomeetri kaugusel.
 1956. aastal ilmunud Tom Swift Juuniori noorteromaanis „Tom Swift on the Phantom Satellite“ kirjeldatakse uut kuud, mis siseneb Maa orbiidile 80 000 kilomeetri kõrguselt. 1963. aasta järjes, „Tom Swift and the Asteroid Pirates“ tutvub lugeja kuuga Nestria, mida kutsutakse ka Väikeseks Lunaks, mis oli algselt asteroid ja mis liitus Maa orbiidiga 80 000 kilomeetri kõrgusel. Teoses kuulutas USA kuu enda omandiks ja ettevõte Swift Enterprises asutas seal oma uurimiskeskuse.
 Samuel R. Delany 1975. aasta romaanis „Dhalgren“ saab Maa kummalisel kombel endale teise kuu nimega George.
 Haruki Murakami 2011. aasta romaanis „1Q84“ näevad mõned tegelased taevas ebakorrapärase kujuga rohelist teist kuud.

Vaata ka 
 Kordylewski pilved
 Kosmoseprügi
 Planeedi kaaslane

Viited 

Maa