Suulaeluu

Suulaeluu (ladina os palatinum) on paljudel selgroogsetel peas paiknev paariline näokoljuluu. Suulaeluu on seinaks nina- ja suuõõne, silmakoopa ning tiibjätkesuulae augule.
 
Suulaeluu areng, anatoomia, asend, kuju ja morfoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 

Koduloomadel paikneb suulaeluu koljubaasil kiil- ja ülalõualuu vahel ja koosneb kahest lestmest (lamina horizontalis, lamina perpendiculatis). Suulaeluus esineb suulaeurge (sinus palatinus).

Inimestel on suulaeluu näokoljuluu, mis koosneb kahest omavahel ühenduvast luuplaadist – rõht- ja püstleste –, mis ühenduvad ülalõualuuga.

Suulaeluu ja hambad

Enamikul tänapäevastel madudel paiknevad uurijate arvates hambad ka suulaeluul, välja arvatud infraseltsi Scolecophidia, ja maoperekondadesse Plectrurus, Rhinophis, kilpsaba, kalabariia, kummiboa, Apostolepis, pinnaserästik, munamadu, Elachistodon, Emydocephalus, Ophryacus isenditel, perekondades Calloselasma, lõgismadu ja eefa on tuvastatud isendeid kellel on hambad suulaeluul ja ka neid kellel need puuduvad.
 
Suulaeluu koos tiibluu ja teiste luudega osalevad hammustamisel.

Viited

Välislingid 
Horst Erich König, Hans-Georg Liebich, Veterinary Anatomy of Domestic Mammals: Textbook and Colour Atlas, lk 69, 3.trükk, Schattauer, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 30.04.2014) (inglise keeles)
Alexandra Deufel, David Cundall, Prey Transport in “Palatine-Erecting” Elapid Snakes, JOURNAL OF MORPHOLOGY 258:358 –375 (2003), veebiversioon (vaadatud 30.04.2014) (inglise keeles)
Sissekanne Terminologia Anatomica-s A02.1.13.001: Os palatinum. Suulaeluu
Sissekanne Nomina Anatomica Veterinaria-s Os palatinum. Suulaeluu, lk 16, 5. väljaanne, 2012

Luud