Pavaan (Fauré)

Pavaan oopus 50 on prantsuse helilooja Gabriel Fauré teos, mille ta kirjutas 1887. aastal. Algselt oli see klaveripala, kuid sai tuntuks orkestriversioonis koos kooriga või ilma. Teose rütmi aluseks on 16. sajandi õukonnatants pavaan. Sellele rajatud harmoonia ja meloodia tõusud ning mõõnad moodustavad kokku belle époque'ile omase lummava elegantsi. Pavaan on orkestreeritud väikesele koosseisule, kuhu kuuluvad keelpillid, kaks flööti, kaks oboed, kaks klarnetit, kaks fagotti ja kaks metsasarve. Esitus kestab tavaliselt umbes kuus minutit.

Ajalugu 

Pavaani originaalversioon on kirjutatud klaverile. Helilooja ise nimetas seda elegantseks, kuid muus mõttes ebaoluliseks. Fauré soovis, et seda mängitaks elavamalt, kui seda tavaliselt mängitakse. Dirigent Sir Adrian Boult kuulis mitu korda Fauréd mängimas teose klaveriversiooni ja märkis, et helilooja valis tempoks vähemalt 100 lööki minutis. Reibas tempo pidi rõhutama, et Pavaan ei ole Saksa romantismile omane teos. Hiljem lisatud tekst meenutab tantsijate omavahelist vestlust.

Fauré komponeeris pavaani orkestriversiooni 1887. aasta suvel Le Vésinet's. Ta nägi ette väikese koosseisuga orkestriteost, mida mängitakse kerge repertuaariga suvekontsertide sarja raames. Pärast teose pühendamist oma patroonile, krahvinna Elisabeth Greffulhe'ile, pidas ta vajalikuks muuta seda suurejoonelisemaks. Krahvinna soovitusel lisas ta nähtamatu koori ja võimaluse lisada tantsijad. Tekst koosneb Paul Verlaine'i stiilis kirjutatud seosetutest värssidest, mis väljendavad abitust romantiliste tunnete väljendamisel ja armastuse reetlikkust. Teksti autor on Robert de Montesquiou.

Orkestriversiooni esmaettekanne toimus 25. novembril 1888 Orchestre Lamoureux' esituses. Kolm päeva hiljem esitati kooriga versioon heliloojate organisatsiooni Société Nationale de Musique kontserdil. 1891. aastal aitas krahvinna Greffulhe lavale tuua koori ja tantsijatega versiooni. Sellest kujunes tantsuline etendus, mis kaunistas krahvinna aiapidu Boulogne'i metsas.

Algusest peale oli Pavaan tohutult populaarne, nii kooriga kui ka ilma. Koos Léonide Massine’ loodud koreograafiaga võeti Pavaani balletiversioon 1917. aastal Sergei Djagilevi balletikompanii Ballets Russes repertuaari. Mõned kriitikud nimetasid balletti kahvatuks, kuid Djagilev oli sellesse kiindunud ja hoidis seda kompanii repertuaaris oma elu lõpuni.

Fauré andis eeskuju noorematele heliloojatele, kes kirjutasid oma pavaanid, näiteks Claude Debussy "Passepied" tema "Bergamasque'i süidis" ja Maurice Raveli "Pavane pour une infante défunte" ja "Pavane de la belle au bois dormant".

Tekst

Viited

Välislingid 

Laure Hillerin “La comtesse Greffulhe, L'ombre des Guermantes” 2014
IMSLP
Youtube

Muusikateosed