Manne Siegbahn

Karl Manne Georg Siegbahn (3. detsember 1886 Örebro – 26. september 1978 Ängelholm) oli rootsi füüsik.

1924. aastal sai ta Nobeli füüsikaauhinna uurimuste ja avastuste eest röntgenspektroskoopia vallas.

Manne Siegbahn sai 1911. aastal doktorikraadi Lundi ülikoolist; tema väitekiri käsitles magnetvälja mõõtmisi. 1920. aastal sai temast Lundi ülikooli professor, enne seda oli ta tervise tõttu eemale jäänud eelkäija Johannes Rydbergi kohusetäitja.

1923. aastal siirdus Siegbahn professoriks Uppsala ülikooli, kus jätkas röntgenspektroskoopiauuringuid. Ta töötas muu hulgas välja aparatuuri röntgenikiirguse lainepikkuse ülitäpseks mõõtmiseks ning lõi süsteemi spektrijoonte märkimiseks.

1937. aastal sai Siegbahn Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia Nobeli Instituudi füüsikaosakonna direktoriks.

1944. aastal patenteeris ta Siegbahni pumba.

Tunnustus
1916 – valiti Kuningliku Füsiograafiaseltsi Lundis liikmeks
1922 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks
1934 – Hughesi medal
1940 – Rumfordi medal 
1954 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks

Isiklikku
Manne Siegbahn abiellus 1914. aastal Karin Högbomiga. Neil sündis kaks poega: Bo Siegbahn, kellest sai diplomaat ja poliitik, ning Kai Siegbahn, kellest sai 1981. aastal Nobeli auhinna saanud füüsik.

Viited

Välislingid
 Manne Siegbahn Nobeli auhinna lehel

Rootsi füüsikud
Nobeli füüsikaauhinna laureaadid
Sündinud 1886
Surnud 1978