Otto Brahm

Otto Brahm (1884. aastani Otto Abrahamsohn; pseudonüüm Otto Anders; 5. veebruar 1856 Hamburg – 28. november 1912 Berliin) oli juudi päritolu Saksamaa teatrikriitik ja teatrijuht.

Elulugu 
Brahm oli kaupmehe poeg. Ta oli algul teatrikriitik ning 1889. aastast ajakirja Freie Bühne für modernes Leben esimene peatoimetaja. Sellest ajakirjast sai peagi naturalismi hääletoru Saksamaal. Ajakirja eesmärgid olid sõnastatud nii: "Uue kunsti lipukiri, mille juhtivad vaimud on kuldsete tähtedega kirja pannud, on üksainus sõna: tõde; ja tõde, tõde igal eluteel, taotleme ja nõuame ka meie (...). Mitte objektiivset tõde, mis jääb võitlejatel tabamata, vaid individuaalset tõde, mis on sisimast veendumusest vabalt ammutatud ja vabalt välja öeldud: sõltumatu vaimu tõde."

Aastal 1889 sai  Brahm ka Berliinis teatrikriitikute poolt asutatud teatriühingu Freie Bühne esimene president. See ühing seadis eesmärgiks naturalistlike ühiskonnakriitiliste draamade etendamise. Esimesena toodi lavale Henrik Ibseni näidend "Kummitused", peagi ka Gerhart Hauptmanni "Enne päikesetõusu". Aastast  1894 juhtis Brahm Berliini teatrit Deutsches Theater ning tegi Hauptmannist teatri näidendikirjutaja. Selle teatri ansamblis alustas 1894 Max Reinhardt.  Brahm protežeeris ka Fritz Stavenhagenit ja juhatas 1905–1912 Berliini teatrit Lessingtheater.  

Teatrijuhina analüüsis Brahm enne iga lavastust uue näidendi teksti, et pöörata tähelepanu üksikasjadele. Näitlejad pidid tavapärase deklameerimise asemel näitlema realistlikult ja psühholoogiliselt usutavalt. Nende uuendustega andis  Brahm olulise panuse kammerteatri kujunemisse.

Isiklikku
Brahmil oli suhe oma ühingukaaslase, teatri Deutsches Theater õigusnõuniku Paul Jonase abikaasa Clara Jonasega (1863–1922).

Brahmi noorem vend oli näitleja Ludwig Brahm, õepoeg näitleja John Brahm.

2008. aastast on Berliini Kunstide Akadeemias hoiul umbes tuhat Brahmi kirja.

Mälestuse jäädvustamine
Berliinil Schumannstraßel teatri Deutsches Theater ees on Brahmi mälestussammas.

Kirjandus 
Jewish Encyclopedia, 1906. Veebiversioon
 Hubert Kulick. Brahm, Otto. – Neue Deutsche Biographie (NDB), kd 2, Duncker & Humblot, Berlin 1955, ISBN 3-428-00183-4, lk 507–508. Veebiversioon. Faksiimile. 
 Werner Buth. Das Lessingtheater in Berlin unter der Direktion von Otto Brahm (1904–1912). Eine Untersuchung mit besonderer Berücksichtigung der zeitgenössischen Theaterkritik, München 1965.
 Horst Claus. The Theatre Director Otto Brahm, Ann Arbor (Michigan) 1981.
Mirko Nottscheid. Brahm, Otto. – Hamburgische Biografie, kd 5, Wallstein, Göttingen 2010, lk  62–63.

Välislingid 

Efron-Brockhaus

Saksamaa inimesed
Teatrikriitikud
Sündinud 1856
Surnud 1912