Vana eesti rahvausk

"Vana eesti rahvausk: Usundiloolisi esseid" on Eesti etnoloogi Ivar Paulsoni raamat eesti rahvausundist. Selle esmatrükk ilmus 1966. aastal Rootsis kirjastuses Vaba Eesti; 1997. aastal avaldas Tartu kirjastus Ilmamaa kordustrüki.

Enam kui 200-leheküljeline kogumik sisaldab järgmisi tekste:
 Usust ja usundeist
 Vana eesti rahvausk
 Metsaelust
 Vetevallast
 Maast ja ilmast
 Koduringist
 Hällist hauani
 Too ilm
 Ringist ringi (Kokkuvõtteks)

Seisukohti
Paulsoni järgi arenesid varase animismi ajal välja loomakujulised (teriomorfsed) loodushaldjad, kellest hiljem kujunesid jumalad. Maaviljeluse mõjul said koduümbrus, haritav ja karjatatav maa "kodustatud" piirkonnaks, mets ja veekogud jäid aga võõraks ning seetõttu sealsed vaimolendid (metshaldjad ja vetevaimud) demoniseerusid. Usundifenomenoloogiliselt on kalastajatele olulised kalade kaitsevaimud, mereema ja kujutlus elusast animatistlikust veekogust, põlluharijad ja karjakasvatajad seevastu usuvad deemonlikesse vetevaimudesse.

Eesti rahvausundi hingestruktuuri kirjeldades kinnitab Paulson, et kehahing ei ole ühtne, vaid neid on palju. Tema järgi võib minahing võtta hingushingena endale vabahinge funktsioone ja käia kehast väljas hingeloomana või unenäona. Samuti on tal kehahinge ja vabahinge siduvaks lüliks eluvaim – meel.

Üks sagedamini tsiteeritud lauseid "Eesti rahvausust" on poeetiline fraas "Sõnulseletamatu sureb sageli sõnadesse panduna".

Viited

Kirjandus 
 Mall Hiiemäe, "Oma rahvausundit otsimas" (raamatu "Vana eesti rahvausk" kordustrüki arvustus) – Keel ja Kirjandus 1998, nr 3, lk 218–220

1966
Eesti rahvausund
Eesti teatmeteosed