Kolmekeelne vioola

Kolmekeelne vioola või ka Transilvaania vioola on poogenkeelpill, vioola eriversioon.

See pill on levinud ungari, rumeenia ja mustlaste rahvamuusikas, põhiliselt Transilvaania piirkonnas. Seda kasutatakse peamiselt rütmilise harmoonia mängimiseks kolmeheliliste akordidena. Süvamuusika mängimiseks seda ei kasutata.

Ehitus ja häälestus
Pilli ehitus on lähedane klassikalisele vioolale, peamised erinevused seisnevad keelte arvus ja roobi kujus. Roobi serv on sirge, nii et keeled on ühel tasapinnal ja kõlavad peaaegu alati koos. Tihti on kolmekeelne vioola ise ümber tehtud tavalisest vioolast. Traditsiooniliselt kasutati loomasoolest keeli, kuid tänapäeval enam mitte, kuna loomasooled on väga tundlikud temperatuuri kõikumisele ja niiskusele. Keelte häälestus on g - d' - a. Klassikalise vioola c-keel puudub.

Mängimine
Kuna kolmekeelsel vioolal mängitakse akorde, erineb selle hoidmine mängimise ajal klassikalise vioola hoidmisest. Pilli hoitakse kehaga risti nii, et keeled on maapinnaga paralleelselt ja poogen liigub keelte vastas üles-alla. Selline hoid on kõige mugavam, kuid erinevad mängijad võivad pilli hoida veidi erinevalt. Mängimisel liigub poogen kõigil kolmel keelel korraga ja võrdse tugevusega, välja arvatud harvadel juhtudel, kui üks akordi heli on tahtlikult välja jäetud.

Tavaliselt mängivad ansamblis koos kolmekeelse vioolaga viiul ja kontrabass, harvem cimbalom, klarnet või muu pill. Mõnes ansamblis mängib korraga kaks kolmekeelset vioolat, et kõlajõudu suurendada.

Viited
''Selles artiklis on kasutatud ungarikeelset artiklit :hu:Háromhúros brácsa seisuga 18. august 2011.

Keelpillid
Kordofonid