Wildenbergi nahavabrik

Wildenbergi nahavabrik oli umbes aastatel 1878–1915 Kuressaares,  Suur-Sadama tänav 18 töötanud nahavabrik. 

Ettevõtte eelkäija oli aastal 1858 Kullamaal asutatud Reinhold Wildenbergi  (1819–1890) nahaparkimistöökoda, mis hiljem viidi üle Kuressaarde.,  Veski, Suur-Sadama, Abaja ja Töö tänavate vahelisse kvartalisse.  Aastal 1910 sai nahavabrikust aktsiaselts.

Reinhold Wildenbergi poeg Oscar Friedrich Wildenberg (1852 Lihula – 1928 Riia) õppis Moskva kaubanduskoolis ja oli praktikal Saksamaal Hamburgis Jakob Nordheimi nahavabrikus. 1872. aastal saabus ta tagasi Saaremaale, kus alustas tööd isale kuuluvas vabrikus, asudes seda peagi kaasajastama ja laiendama: lisaks kodumaistele nahkadele hakati peagi töötlema Lõuna-Ameerikast sisseveetavaid pühvlinahku, mis hiljem jäidki peamiseks tooraineks. Valmistoodang tunnustustati 1888. aasta Brüsseli maailmanäituselt, kui Wildenbergi nahavabriku toodang hinnati seal kuldmedali vääriliseks.

1897/1898. aastal ostis Oscar Wildenberg nahavabriku Riias,  1910. aastal mõlemad vabrikud ühendati ja ühendettevõte kandis nimetust „Oscar Wildenbergi ühinenud nahavabrikute aktsiaselts Riias ja Kuressaares”.

Nahavabrik töötles peamiselt sisseveetud nahku, mida turustati eeskätt Riias. Enne I maailmasõda, 1913. aastal töötas ettevõttes 300 inimest.   Esimese maailmasõja ajal täideti ka sõjatellimusi. Aastal 1915 Esimese maailmasõja oludes viidi ettevõtte inventar sse. 1915. aastal evakueeriti vabrikumasinad Nižni-Novgorodi, kuna vabrikuhoone lahkuvad venelased sakslaste maaletulekul maha põletasid,  1917. aasta oktoobris. Riia vabriku suutsid Oscar Wildenbergi tütred Herta Melnikow ja Helene Laerum sõja lõppedes ja Läti iseseisvumise järel uuesti tööle panna.

Viited

Vaata ka 
Wildenbergi kabel, Kudjape kalmistul

Välislingid
Urmas Kiil, Sajanditagune ärev suvi Saaremaal, Saarte Hääl, 20. juuli 2015

Eesti endised ettevõtted
Kuressaare ajalugu
Tööstusettevõtted