Ranna-, Õhu- ja Sisekaitse Staap

Ranna-, Õhu- ja Sisekaitse Staap oli Eesti sõjaväe piirkondlik juhtimisorgan.

Staabi ülesandeks oli
juhtida kaitseväelaste väljaõpet alluvates väeosades ja asutustes;
kaitsta Tallinna välisvaenlaste sissetungi korral, võttes valve alla maa-ala Loobu jõesuust kuni Pärnu maakonna piirini ja saared.

1925. aastal nimetati Ranna-, Õhu- ja Sisekaitse Staap ümber Ranna ja Õhukaitse Staabiks.

Organisatsioon
Ranna-, Õhu- ja Sisekaitse Staabi koosseisu kuulusid:
I jaoskond,
II jaoskond,
inspektorijaoskond.

Ranna-, õhu- ja sisekaitse ülema alluvusse kuulusid:
10. Jalaväerügement,
Lennuväe rügement,
Auto-Tankide divisjon,
Distriplinaarkompanii,

Ranna-, õhu- ja sisekaitse ülema operatiivalluvusse kuulusid:
merejõud
merekindlused (välja arvatud Peipsi laevastiku divisjon)
üksik eskadron.

Ranna-, õhu- ja sisekaitse ülem oli samaaegselt ka Tallinna garnisoni ülem ja garnisoniteenistuse alal allusid talle ka kõik Tallinna ja selle ümbruse väeosad ja sõjaväeasutused.

28. aprillil 1924. aastal allutati ranna-, õhu- ja sisekaitse ülemale sõjaministri käskkirjaga ka Kaitseliit.

1928. aastal läbi viidud Eesti sõjaväe reformide ja koosseisude vähendamisega Ranna- ja Õhukaitse staap likvideeriti ning tema ülesanded anti üle Kindralstaabi I osakonnale ja osaliselt ka 3. diviisi staabile.

Kirjandus
Helgi Õunapuu. "Eesti Riigikaitse juhtimine 1918–1940", lk. 58–59, Riigiarhiivi teatmik, Riigiarhiiv, Tallinn 2004, ISBN 9985-9510-0-X

Eesti sõjanduse ajalugu
Eesti õhuvägi