Polümeeride keemia

Polümeeride keemia on keemia haru, mis tegeleb polümeeride ja makromolekulide sünteesi ja omaduste uurimisega. 

Polümeersed molekulid jagatakse kahte suurde klassi:
biopolümeerid, mis sünteesitakse elusorganismide poolt
sünteetilised polümeerid, mis saadakse mitmesuguste polümerisatsioonireaktsioonide abil

Polümeeride süntees

Polümerisatsioon on keemiline protsess, milles madalmolekulaarse ühendi (monomeeri M) molekulid ühinevad üksteisega moodustades kõrgmolekulaarse ühendi, milles on
keemiliselt seotud väga suur arv monomeerile vastavaid elementaarlülisid: 
nM  →  (-M)n–

Polümeeride süntees  võib realiseeruda olenevalt initsieerimisviisist katioonsete, anioonsete või radikaalsete aktiivsete intermediaatide vahendusel või koordinatsiooni mehhanismi järgi. 

Peamised polümeeride sünteesi meetodid on plokimeetod (lähteaine(te) ja katalüsaatori segus ilma lahustita), lahusemeetod (kasutatakse lahustit) ja emulsioonimeetod (monomeer emulgeeritakse mittesegunevas vedelikus, enamasti vees).

Polümeeride omadused
Polümeeride omadusi kirjeldatakse mitmete keemiliste ja füüsikaliste näitajate abil:
polümerisatsiooniaste (n)
keskmine molekulmass (MW)
molaarmassi jaotus
molekulaarstruktuuri korrapärasus
kopolümeerne jaotus
lõpprühmad
hargnemiste aste
ristsidemed
kristallilisus
termilised omadused (klaasistumistemperatuur, sulamistemperatuur)
lahuste omadused (lahustuvus, lahuse viskoossus, geelistumine)

Vaata ka
 
Polümerisatsioon
Polümeerid

Orgaaniline keemia
Polümerisatsioon