Ellinor Rängel

Ellinor Rängel (kuni 1926. aastani Ellinor Puusepp; 3. juuni (vkj)/ 16. juuni 1902 Riia – 14. august 1967 Tartu) oli eesti kirjanik.

Ta sündis Riias eestlasest rauatreiali tütrena, õppis 1908–1915 M. Trey progümnaasiumis Riias ja 1915–1919 A. Torsujeva eragümnaasiumi Nižni Novgorodis. 

Ta töötas aastatel 1920–1925 Tallinnas Eesti kaubaagentuuris registraatorina ja arhivaarina ning 1925–1926 Elvas kantseleiametnikuna. Pärast abiellumist oli ta aastatel 1926–1940 koduperenaine. 

1940–1941 oli ta ajakirja Maanaine toimetaja ja samaaegselt ka Glavliti volinik Tartus.

Põgenes 1941. aastal Nõukogude tagalasse, töötas 1942–1944 Kuibõševi oblastis külanõukogu sekretärina.

1945–1946 töötas Rängel Tartus Postimehe toimetuses. 1946–1949 töötas ta kirjastuses Teaduslik Kirjandus korrektori ja toimetajana. Seejärel oli kutseline tõlkija ja kriitik.

Looming
Alates 1940. aastast avaldas ta ajakirjanduses lühijutte. Tema näidendeid ("Lahkumine" (1943), "Vaene Ruudi" (1953) ja "Esimees tuli" (1954) on esitatud isetegevuslavadel. Trükis on ilmunud lühinäidend "Hea inimene" (Meie Repertuaar, 1954).

Tema peateos on romaanitriloogia "Kullimaja Marta" (1956, 2. tr. 1984), "Õnne jahil" (1961, 2. tr. 1985) ja "Karmid tuuled" (1966, 2. tr, 1985). Triloogias kujutatakse Riiast pärit ühe töölisperekonna elu rohkem kui veerand sajandi kestel.

Liikmesus
Kirjanike Liidu liige alates 1958. aastast

Viited

Kirjandus 
Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995, lk 490

Eesti kirjanikud
Eestlased Lätis
Uspenski kalmistule maetud
Sündinud 1902
Surnud 1967