Provespa

Provespa on ühisherilaste perekond.

Nomenklatuur
Perekonna autor on William Harris Ashmead (1903).

Taksonoomia
Teistest voltherilastest eristab neid see, et suured tagumised täppsilmad on liitsilmadele lähemal kui teineteisele. Iseloomulikud tunnused on ka rohked karvakesed kehal ning kõht, mis on aluselt otsekui raiutud.

Süstemaatika
Perekond Provespa on paralleelne klaadiga (Dolichovespula + Vespula) ning kõik nad koos perekonnaga Vespa.

Klassifikatsioon
Neid on 3 liiki:
 Provespa anomala Saussure 1854
 Provespa barthelemyi du Buysson 1905
 Provespa nocturna van der Vecht 1935 

Tüüpliik on Provespa anomala. 

Perekond on monofüülne. 

Liik Provespa barthelemyi on paralleelne klaadiga Provespa anomala + Provespa nocturna.

Levik
Nad elavad Kagu-Aasias ja Lõuna-Aasias. 

Liik Provespa barthelemyi on levinud Indiast Indohiinani. Ülejäänud liigid on levinud peamiselt Kalimantanil, Sumatral ja Malai poolsaare lõunaosas.

Arvukus
Et valguslõksud on tõmmanud ligi palju selle perekonna isendeid, siis nende biomass on nähtavasti suur.

Välimus
Nad on ühtlaselt kollakaspruuni (pruunikasoranži) värvi. Täppsilmad on hästi arenenud, tundlad on pikad. 

Teistest voltherilastest eristab neid see, et suured tagumised täppsilmad on liitsilmadele lähemal kui teineteisele. Iseloomulikud tunnused on ka rohked karvakesed kehal ning kõht, mis on aluselt otsekui raiutud.

Eluviis
Nad on ainsad öise eluviisiga ühisherilased ning ainsad öise eluviisiga voltherilased Vanas Maailmas. 

Neil on kõrgelt arenenud sotsiaalne organisatsioon. Nad on ainsad ühisherilased, kes sülemlevad. Sülemi uue koloonia rajamiseks moodustab emaherilane koos suure arvu tööherilastega. Sülemid lendavad tihti valguse peale elumaja aknast sisse ning hakkavad õlilambi ümber tiirlema, tekitades inimestel paanikat. 

Nende paberitaolisest massist pesa on hallikaspruun, mis teeb selle sageli märkamatuks.

Nad püüavad putukaid ja koguvad nektarit, kuid öise jälgimise raskuste tõttu pole üksikasjad teada.

Ökoloogia
Liigi Provespa nocturna töölistelt Malai poolsaarel on leitud torukäpa Coelogyne fimbriata õietolmu; tõenäoliselt on nad selle taime tolmeldajad ning teised selle perekonna liigid võivad olla teiste käpaliste tolmeldajad.

Viited

Kirjandus
William Harris Ashmead. Provespa, a new genus in the Vespidae. – Entomological News, 1903, kd 14, lk 182.
Jacobus van der Vecht. Some further notes on Provespa Ashm. – Journal of the Federated Malay States Museums, 1936, kd 13, lk 159—166.
Jacobus van der Vecht. The Vespinae of the Indo-Malayan and Papuan areas (Hymenoptera, Vespidae). – Zoologische Verhandelingen, 1957, kd 34, lk 1–83.
M. Matsuura. Vespa and Provespa. – K. G. Ross, R. W. Matthews. The Social Biology of Wasps, Cornell University Press, Ithaca, lk 232–262. 
M. Matsuura. Some biological aspects of the nocturnal vespine genus Provespa. – Ecological Study on Social Insects in Central Sumatra with special Reference to Wasps and Bees Sumatra Nature Study (Entomology), Kanazawa University, Kanazawa, 1993, lk 27–29.
Carpenter, J. M. Phylogenetic relationships and classification of the Vespinae (Hymenoptera: Vespidae). – Systematic Entomology, 1987, kd 12, lk 413—431.
M. E. Archer. Taxonomy and distribution of the nocturnal hornets, Provespa (Hym., Vespinae). – Entomological Monthly Magazine, 2000, 136, lk 127–130.

James M. Carpenter, Lien Phuong Thi Nguyen. Keys to the genera of social wasps of South-East Asia (Hymenoptera: Vespidae). – Entomological Science, 2003, 6, lk 183–192.
Saito, F.; Kojima, J-i. Phylogenetic analysis and biogeography of the nocturnal hornets, Provespa (Insecta: Hymenoptera: Vespidae: Vespinae). – Species diversity, 2011, kd 16, nr 1–2, lk 65–74.
Michael Madl. Notes on the genus Provespa Ashmead, 1903 (Insecta: Hymenoptera: Vespidae: Vespinae) based on the material of the Naturhistorisches Museum Wien (Austria). – Annalen des Naturhistorischen Museums in Wien'', 2012, B, 114, lk 27–35. Veebiversioon

Voltherilased