Allveearheoloogia

Allveearheoloogia on arheoloogia haru, mis tegeleb veealuste muististe uurimisega.

Enne 20. sajandit polnud allveearheoloogia omaette teadusharu. Põhiliselt toetus see juhuleidudele, mille olid veest välja toonud kalurid. Madalast merest said asju välja tuua ka sukeldujad.

Maailma tähelepanu äratasid 1900 Antikythera ja 1907–13 Mahdia lähedalt avastatud vrakid, mida uurisid peamiselt kreeka käsnapüüdjad.

Allveearheoloogia kujunes eraldi teadusharuks 1930. aastatel sukeldumise arengu tõttu, mis oli seotud Jacques-Yves Cousteau ja Hans Hassi tegevusega.

Tänapäeval uuritakse uppunud laevu ja sadamaid. Sadamad võivad uppuda merevee taseme muutumise tõttu. Allveearheoloogias kasutatakse selliseid tehnilisi vahendeid nagu allveesõidukid, -fotograafia ja -televisioon ning imipumbad.

Eesti allveearheoloogia

1970ndatest aastani 1994 tegutses Eestis allveeklubi Viikar.

Aastal 1988 asutati Eesti Meremuuseumi juurde allveearheoloogia osakond (vt ka uurimislaev Mare ja Vello Mäss).

Allveearheoloogiliste tulemuste baasil on Eestis loodud vrakiregister.

Aastatel 2010–2013 osales Eesti Meremuuseum rahvusvahelises projektis Shipwher. 2012–2015 osalesid Eesti Meremuuseum ja Tallinna Tehnikaülikool rahvusvahelises uurimisprojektis ARROWS.

Viited

Välislingid

Arheoloogia