Artur Vallner

Artur Vallner (vene keeles Вальнер, Артур Гансович; 18. oktoober 1887 Tallinn – 4. november 1937 Karjala ANSV, Vene NFSV, NSV Liit) oli Eesti (Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu esimees) ja nõukogude poliitik.

Elulugu
Artur Vallner lõpetas Tallinna Reaalkooli 1906. aastal ning Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna eksternina 1912. aastal.

1917. aastal astus ta VSDT(b)P liikmeks. Vallner oli pärast 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni Petrogradis toimunud eestlaste suurdemonstratsiooni, kus nõuti Eestile autonoomiat Vene riigi koosseisus ja milles osales 40 000 eestlast, üks organiseerijaid. Vallner oli tollal Petrogradis gümnaasiumiõpetaja ja demonstratsioonil kandis ta rahvahulga ees sinimustvalget lippu.

Maanõukogus
1. juulil 1917 Tallinnas Toompea lossi Valges saalis toimunud Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu avaistungi algul valiti Maanõukogu parempoolsete ja vasakpoolsete parteide poolt Maanõukogu esimeest, kus Jaan Tõnisson esitas Maanõukogu esimehe kandidaadiks Konstantin Pätsi ja Jüri Vilms Artur Vallneri, kes ka kinnisel hääletamisel valiti ühehäälse enamusega esimeheks. 1917. aasta oktoobris asendas Vallnerit radikaalsotsialist Otto Strandman, kelle eesistumise ajal võttis Maanõukogu 15. novembril 1917 vastu otsuse, millega kuulutas end kõrgeimaks võimuks Eestis.

Eesti Töörahva Kommuunis
Pärast Narva vallutamist 28. novembril 1918 Punaarmee ja Eesti Kütivägede poolt moodustati vallutatud aladel Eesti Töörahva Kommuun (ETöK). Selle Nõukogus määrati Vallner kommuuni kultuuri ja haridusvalitsuse rahvakomissariks. ETöK territooriumil asuvates koolides seati sisse emakeelne tasuta õpetus. Tartu Üli­kooli juhatajaks sai esmakordselt eestlane – matemaatik Jaan Sarv, loodi kunstikaitse toimkond, mille juhatajaks määrati silmapaistev eesti skulptor Jaan Koort.

Emigratsioonis NSV Liidus
Vabadussõja ajal taandus Vallner koos Eesti kommunistidega Nõukogude Venemaale, kus tegutses Leningradis – oli Leningradi Nõukogu liige, Leningradi Riikliku Ülikooli ühiskonnateaduste kateedri pedagoogika- ja metoodikaprofessor ning kateedri juhataja asetäitja; Majandus- ja Pedagoogikainstituudi direktori asetäitja.

Vahistamine ja surm
A. Vallner vahistati 15. augustil 1936 ja mõisteti NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi väljasõiduistungil Leningradis 25. detsembril 1936 süüdi Vene SFNV KrK § 58 17-58-8 ja 58-11 tunnustel. Karistuseks määrati 10 aastat vabadusekaotust, kandis vabadusekaotust kinnipidamiskohas Solovki saartel.

10. oktoobril 1937 mõisteti NSV Liidu SARKi Leningradi oblasti SARKi Valitsuse Eritroika otsusega mahalaskmisele, otsus viidi täide 4. novembril 1937. A. Vallner on maetud Ida-Karjalasse Sandarmohi piirkonda, kus toimusid 1937. aastal poliitiliste repressioonide käigus massilised hukkamised.

Isiklikku
Tema abikaasa Clarissa Vallner (neiuna Veltman; 1889–1936) töötas Herzeni-nimelise Leningradi Pedagoogilise Instituudi vähemusrahvuste osakonna eesti keele ja kirjanduse lektorina; käli Helene (1887–1963) mees oli arhitekt ja kunstnik Karl Burman; käli Käthe (1896–1979) mees oli kirjanik A. H. Tammsaare.

Teosed
Артур Вальнер. Весенняя работа школы, ред. комиссия: А. Г. Вальнер, Д. Г. Валов, Г. М. Михайлов и Г. Ф. Шевляков ; под общей редакцией А. Г. Вальнера. - Москва ; Ленинград : Гос. учебно-пед. изд., 1931. 119 lk
Артур Вальнер. За качество работы сельской школы : материалы к методпоходу, под общей редакцией А. Г. Вальнера ; [в составлении и редактировании учавствовали: Д. Г. Валов, Г. М. Михайлов и Г. Ф. Шевляков]. - Москва ; Ленинград : Огиз. Гос. учеб.-педагог. изд., 1931. 93, [2] lk
За летнюю работу школы, Ред. комисс.: Валов Д. Г., Вальнер А. Г., Михайлов Г. М. Шевляков Г. Ф. ; Под общей ред. А. Г. Вальнера. - Москва ; Ленинград : Гос. учеб.-педагог. изд., 1931. 62, [2] lk

Viited

Välislingid
Villu Jürjo. Eesti Töörahwa Kommuna terror Narvas, 29.11.1918 – 18.01.1919. Kultuur ja Elu
Eesti biograafiline andmebaas ISIK

Eesti pedagoogid
Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liikmed
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Eestlased Venemaal
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Sündinud 1887
Surnud 1937