Lüli

Lüli (ladina vertebra; mitmuses vertebrae) ehk selgroolüli on paljude selgroogsete loomade skeleti rõngataoline mitme jätkega kere luu, millest koosneb selgroog.

Inimese lülisamba lüli nimetatakse ka lülisambalüliks.

Selgroolülide areng, anatoomia, asend, luud, lihased, sooned, närvid, morfoloogia ja funktsioonid ning patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Roomajad

Maolistel
Lülid moodustavad madudel keha luulise aluse ja need on ühenduses nii naaberlülide kui ka lihaste ja sidekoega ning võimaldavad maol sobivas keskkonnas ning pinnal sujuvalt ja jäsemeteta liikuda (roomata).

Süstemaatika
Madude selgroolülid on olnud oluline osa juba Carolus Linnaeus süstemaatikas.

Muuseumieksponaatide kirjelduste alusel on madude selgroolülidel suured varieeruvused: 
1849. aastal Richard Oweni ja Thomas Belli avaldatud publikatsiooni "Monograph on the Fossil Reptilia of the London Clay" esimese köite kolmandas osas on uuritavatel muuseumieksponaaditel madudel:
Python regius Dum. – 348 selgroolüli ja 67 sabalüli
Python tigris – 291 selgroolüli
Boa constrictor (kuningboa) 305 selgroolüli ja 60 sabalüli.
1853 loetleti hariliku rästiku muuseumieksponaadil 187 selgroolüli, millest 157 toetasid liikuvaid roideid;

Esimene lüli erineb naaberlülidest selle poolest, et see on ühenduses väga lühikeste roietega, järgmised lülid on ühendatud väga liikuvate roietega.

Imetajad
Koduloomade selgroog koosneb samuti selgroolülidest ja iga lülisambalüli koosneb: 
lülikehast (corpus vertebrae)
lülikaarest (arcus vertebrae)
lülijätkest (processus vertebrae).

Inimesel

Iga lülisambalüli koosneb: 
lülikehast (corpus vertebrae)
lülikaarest (arcus vertebrae)
lülijätkest. (processus vertebrae)

Lülisambalüli keha paikneb ventraalselt ja on lülisamba kandev osa. Neljandiku ristluust ülespoole jäävate naaberlülide kehad on omavahel seotud elastse kõhrelise lülidevahekettaga (discus intervertebralis). 
Lülisambalüli kaar aga dorsaalselt. Nii lüli kui kaar ümbritsevad lülimulku. Lülisambalülide lülimulgud moodustavad lülisambakanali.

Lülisambalüli kaar
Iga lülisambalüli kaar on varustatud kahe lülisälguga. Eelneva ja järgneva naaberlüli vastavad sälgud moodustavad lülidevahemulgu, mille kaudu väljuvad seljaajust seljaajunärvid. Igast lülisambalüli kaarest lähtuvad 7 lülisambalüli jätket.

Viited

Välislingid
Richard Owen, Thomas Bell,Monograph on the Fossil Reptilia of the London Clay, Volume 1, III osa, Order Ophidia, lk 51–55, Tab XIII – Tab XVI, London 1849, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 06.1.2013) (inglise keeles) 
Walter Nienstedt, Osmo Hänninen, Antti Arstila, Stig-Eyrik Björkqvist. "Inimese füsioloogia ja anatoomia", Werner Söderström Osakeyhtiö, Kirjastus Medicina, 6 trükk, lk 107–112, 2011, toimetaja Georg Loogna, tõlkija Heli Kõiv, keeletoimetaja Tiiu Sulsenberg, ISBN 9985-829-36-0.
Arne Lepp. "Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid", Tartu Ülikooli Kirjastus, lk 48–55, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8.
Enn Ernits, Esta Nahkur, "Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, 21–22, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
0. C. Marsh,Vertebrae of Recent Birds.

Luud