Pärnu–Mõisaküla–Viljandi raudtee

Pärnu–Mõisaküla–Viljandi raudtee oli endisest Liivimaa kitsarööpmelisest juurdeveoraudtee Valga–Ruhja–Pärnu raudteeliinist Eesti territooriumile jäänud osa.

Raudteeliini ehitamine
Esimese Juurdeveoraudteede Selts sai loa ehitada kitsarööpmeline tee Valgast Pärnusse koos peateest hargneva Viljandi haruteega 23. detsembril 1894. aastal. 

Juurdeveoraudtee ehitamine Eestis algas 1895. aastal.  Ehitustööde kava ning projektid koostas ja töid juhtis Pärnu-Tallinna kitsarööpmelise raudtee valitsuse insener Kaspar Kržižanovski. Kitsarööpmelise raudtee pealiin kulges Pärnu ja Valga vahel, esimene rong Pärnust Valka väljus 5. oktoobril 1896 (vkj).  

Raudtee ehituskontor asus esialgu Voltvetis, raudtee remonditöökojad rajati Papiniitu kunagise ketrus-ja kudumisvabriku asukohale. Veeremiremonditöökojas alustati 1896. aastal ka platvormvagunite ehitamist.  Hiljem, kui ehitati  Waldhofi tselluloosivabrik Papiniitu raudtee veeremitöökodade asemele, koliti need remonditöökojad Laatre harujaama, kuhu tekkis asula, mis 1900. aastal ristiti Mõisakülaks.  Kitsarööpmelise tee valitsus asus Pärnus, hiljem Tallinnas. Algselt oli raudteeliinil kolm jaama, neli peatuskohta ja viis nõudepeatust. Hiljem lisandusid uued peatused, osa peatuskohtadest ehitati ümber raudteejaamadeks.

Samal ajal Pärnu–Valga raudtee ehitusega ehitati Mõisaküla–Viljandi kitsarööpmeline harutee (algselt Laatre–Viljandi kitsarööpmeline harutee), mis avati ajutiseks liikluseks 31. jaanuaril ja alaliseks liikluseks 1. augustil 1897. 

1898. aastal hakati pikendama kitsarööpmelist raudteed Viljandist Tallinna. Valmimisel 1901. aastal  kujunes see peamiseks teeks ja 16. veebruari 1901 määrusega nimetati Pärnu-Tallinna Juurdeveo Raudteeks, sellal kui Mõisaküla ja Valga vaheline lõik kujunes haruteeks. Aastal 1899 sõitis esimene rong uuel teel Tallinnast Hagudisse, järgmise aasta suvel avati liikluseks kogu uus 166 kilomeetri pikkune tee, sügisel ka Türilt Paidesse viiv harutee..

1923. aastal läks kitsarööpmelise raudtee omandiõigus ostu teel Eesti Vabariigile. 1923. aastal moodustati kitsarööpmeliste raudteede ekspluatatsiooniks Teedeministeeriumi juurde Pärnu-Tallinna raudteevalitsus. 18.08.1926 Valitsuse otsusega Teedeministeeriumi Pärnu-Tallinna kitsarööpmelise raudtee valitsus likvideeriti ja kitsarööpmelised raudteed läksid 1918. aastast moodustatud Raudteevalitsuse alluvusse.

Sõjaeelse Eesti Vabariigi ajal läbis Pärnu–Valga reisirong alates Mõisakülast Läti territooriumi, mistõttu oli mitu korda päevakorral paralleelse ühenduse loomine Abjast läbi Tõrva Valka. Ehitust alustati 1939. aastal, kuid see jäi lõpetamata.

Kitsarööpmeline raudteeharu Mõisaküla ja Viljandi vahel suleti 3. juunil 1973.

Raudteepeatused liinil
Pärnu kesklinna tupikjaam ("Pärnu.M." aastatel 1896–1972)
Papiniidu raudteejaam (aastatel 1896–1972, endise nimega Valdhofi)
Praegune Pärnu raudteejaam rajati Raekülla 1985 .aastal kitsarööpmelise raudtee laiarööpmeliseks ehitamisel seoses Tallinna–Pärnu–Riia raudteega.
Vaskrääma raudteepeatus
Surju raudteejaam
Riisselja raudteejaam
Sigaste raudteepeatus
Kilingi-Nõmme raudteejaam
Voltveti raudteepeatus
Mõisaküla raudteejaam
Laatre
Abja raudteejaam
Halliste raudteejaam
Õisu raudteepeatus
Loodi raudteejaam
Sinialliku raudteejaam
Viljandi raudteejaam

Viited

Kirjandus
Mehis Helme. Eesti kitsarööpmelised raudteed 1896–1996, Tallinn 1996, lk 9–10 (allikas)

Välislingid 
Aiaraudtee pildigalerii: Endised kitsarööpmelised raudtee liinid > Viljandi – Mõisaküla

Eesti kitsarööpmeline raudtee
Eesti endised raudteeliinid