Saab 90 Scandia

Saab 90 Scandia oli Rootsi kontserni SAAB konstrueeritud ning sarjana ehitatud kahemootoriline lühi- ja keskmaa reisilennuk. Kolbmootoritega alltiivaline lennuk oli varustatud kere ninaosa toetava telikuga.

Scandia on DC-3-ga üsna sarnane, ainuke väline erinevus on Scandia kolme tugipunktiga teliku ninaratas, samas kui DC-3 kere toetub sabarattale (n-ö lohistab saba). Kuna DC-3 teise maailmasõja järelturg oli rikkalik, siis samaaegne üritus oma lennukiga turule tulla ei olnud Scandiale kuigi soodne.

Arendamine ja konstruktsioon

Scandia väljatöötamine algas veebruaris 1944. Eesmärk oli luua kahe mootoriga reisilennuk, millega saaks 24–32 reisijat 1000 km kaugusele viia. Lennuki stardikaal pidi jääma 11 600 kg juurde. Lennuki konstruktsiooni juures peeti tähtsaks ohutust, pikka kestvust ja madalaid majanduslikke kulusid, lennuk pidi saama kaks Pratt & Whitney R-2000 mootorit. Hiljem otsustati siiski Pratt & Whitney R-2180-E1 mootorite kasuks, algselt plaanitud mootorid paigaldati vaid prototüübile.

Tiiva  profiiliks valiti NACA. Tiib koosnes kolmest osast: keskmine mootorikondlitega osa ja tiivaotsad kummalegi poole.

Kere diameeter valiti selliselt, et salongi mahuks neli istmerida – sellise paigutusega mahutas lennuk 32 reisijat. Kogu lennuk  ehitati duralumiiniumist, tüürpindade metallsõrestik kaeti perkaliga. Telikud oli lennu ajaks sissetõmmatavad.

Katselennud 
Prototüübi (SE-BCA) esmalend toimus 16. novembril 1946 Claes Smithi piloteerimisel. Esmalend kestis 20 minutit. Lennuk oli madalatel kiirustel erakordselt hästi juhitav, täielik juhitavus säilis kuni kiiruseni 110–115 km/h. Varisemiskiiruse eel hakkas lennuk vibreerima. Tuli välja, et lennuki juhitavus oli suhteliselt hea ka siis, kui üks mootor oli välja lülitatud, mis kahemootoriliste lennukite puhul polnud tol ajal tavaline.

Enne 1947/1948. aasta talve lennati prototüübiga kokku 154 tundi. Lennukit täiustati veel, mootorite asetus tõsteti kõrgemale, et suurendada propellerite kliirensit. Teine testimisfaas algas 7. veebruaril 1948. Nüüd lennati kokku 700 tundi ja otsustati enne sarjana ehitamist teha veel muudatusi: paigaldada võimsamad mootorid, nelja labaga Hammilton-Standard propellerid ning varustada suuna- ja kõrgusetüür vedrutrimmeritega, et vähendada lennuki juhtimiseks vajaminevat jõdu.

113 tundi mööda Euroopat 
Prototüüp alustas ringreisi 9. augustil 1948 ja saabus pärast 11 riigi läbimist 11. novembril 1948 tagasi Linköpingisse. Reisi esimene maandumine oli Stockholmis ja edasi lennati marsruudil: Norra (Oslo), Iirimaa (Dublin), Suurbritannia (Prestwick, Gatwick, Jersey), Taani (Kopenhaagen), Belgia (Brüssel), Holland (Amsterdam), Šveits (Genf, Zürich), Portugal (Lissabon, Oporto), Hispaania (Madrid), Prantsusmaa (Pariis) ja lõpuks Soome. Kogu reis võttis 113 tundi koos 123 tõusu ja maandumisega, kokku läbiti 37 200 km ning veeti 1200 reisijat. Hollandis lendas lennukiga ka Hollandi Prints Bernard.

Igas linnas kohtus Scandia  kohalike lennufirma esindajate ja ajakirjanikega , kuid tellimusi ei saadudu. Mitme lennufirma esindajad külastasid 1948. ja 1949. aastal Linköpingit, et lennukiga lähemalt tutvuda. Teiste seas käidi ka järgmistes firmades: DNL, Fred Olsen, DDL, Aero O/Y, Swissair, FAMA, Aerol, Argentinas, KLM, Air Service, Sabena ja Garuda.

Kolm kontinenti 
Teine reklaamringreis algas 16. augustil 1949, kui kuue lisakütusepaagiga (igaühes 400 liitrit kütust) prototüüp läks ringreisile, mis pidi selle viima kolmele eri kontinendile. See oli ka viimane kord, kui lennukit Rootsis nähti.

Esimene lend viis Pariisi, kus lisakütusepaagid eemaldati. SE-BCA jõudis 23. augustil Addis Abebasse Etioopias. Järgmisel päeval viidi imperaator Haile Selassie demonstratsiooniks mõeldud ringreisile. Ringreisil viibis ka Carl vob Rosen, kes tol ajal nõustas Etioopia Õhujõude. Turnee käigus külastati Ateenat, Kairot, Amarat, Port Sudani ja Luxorit. Lennu käigus pidi lennuk taluma 50 °C õhutemperatuuri ja tuli sellega probleemideta toime. Pariisi naastes kinnitati lisapaagid uuesti.

Seejärel suunduti 4. septembril Pratt & Whitney kodubaasi Hartfordis Connecticutis. Koos peatustega Prestwickis, Islandil ja Gröönimaal kestis reis 3 päeva. Hartfordis eemaldati lisapaagid ja sisustus vahetati välja. Sellele järgnes põhjalik turnee mööda USA-d. Muuhulgas külastati New Yorki, Washingtoni, Chicagot, Miamit, Los Angelest ja Houstoni. Los Angeleses lendas lennukiga ka Howard Hughes ja kiitis selle konstruktsiooni. Lennuk pöördus Hartfordi tagasi 14. oktoobril.

Lennuki ehitamine 

Tüübisertifikaat saadi juunis 1950. Rootsi lennufirma ABA (SAS-i eelkäija) tellis 11 lennukit. Kaks Brasiilia lennufirmat, VASP ja Aerovias do Brasil tellisid kokku kuus lennukit. Prototüüp ehitati ümber luksuslikuks eralennukiks ja selle omandas Brasiilia tööstur Olavo Fontoura.

Kuna Rootsi lennuvägi käis Saabi tehasele peale, et põhirõhk oleks uue hävituslennuki Saab 29 Tunnan ehitamisel, siis hakati ajapikku Scandiat ehitama hoopis Hollandis Fokkeri tehases. Kokku ehitati 18 Scandiat, ajapikku koondusid need kõik VASP-i kätte.

Kasutamine 
SAS sai oma lennukid kätte ajavahemikus oktoober 1950 kuni oktoober 1954. Neid kasutati peamiselt Skandinaavia-sisesteks lendudeks, kuigi 1953.–1955. aastani lennati ka Heathrow' lennuväljale Londonis.

VASP sai esimesed Scandiad kätte oktoobris 1950, kõik Scandiad koondusid VASP-i kätte 1957. aastaks. Uusi ja endisi SAS-i Scandiaid kasutati Brasiilia-sisesteks lendudeks oktoobrist 1950 kuni 1966. aasta lõpuni. Viimane Saab 90 Scandia lend toimus 22. juulil 1969.

Variandid 
 Saab 90A – kahemootoriline reisilennuk lühikeste distantside jaoks.

Kasutajad 
  Brasiilia
 Aerovías do Brasil
 VASP
  Rootsi
 Aktiebolaget Aerotransport (ABA)
  Norra,  Rootsi,  Taani
 Scandinavian Airlines System (SAS)

Avariid ja katastroofid
Viis Scandiat kaotati, millest kolm lõppesid katastroofiga, kokku hukkus 64 inimest.

 Kuupäev: 30. detsember 1958
 Asukoht: Guanabata laht, Rio de Janeiro, Brasiilia
 Lennufirma: VASP
 Liin: São Paulo – Rio de Janeiro
 Registrinumber: PP-SQE
 Kerenumber: 90.103 (esmalend: 1950)
 Hukkunuid: 21 (17 reisijat ja 4 meeskonnaliiget)
 Lennuki pardal: 37 (33 reisijat ja 4 meeskonnaliiget)
 Kirjeldus: Saab tõusis õhku Rio de Janeirost ja oli tõusnud 50 m kõrgusele, kui üks mootor üles ütles. Piloot tegi 90 kraadise vasakpöörde ja alustas veel ühte vasakpööret pärast 500 m otse läbimist, kuid lennuk hakkas langema ja kukkus merre. 
 Tõenäoline põhjus: allakukkumisese põhjuseks peeti piloodi viga.

 Kuupäev: 23. september 1959
 Asukoht: São Paulo, Brasiilia
 Lennufirma: VASP
 Liin: São Paulo – Rio de Janeiro
 Registrinumber: PP-SQV
 Kerenumber: 90.106 (esmalend: 1950)
 Hukkunuid: 20 (16 reisijat ja 4 meeskonnaliiget)
 Lennuki pardal: 20 (16 reisijat ja 4 meeskonnaliiget)
 Kirjeldus: lennuk ei suutnud pärast õhkutõusu São Paulost kõrgust koguda ja kukkus pooleteise minuti pärast alla. 
Tõenäolist põhjus põhjust ei suudetud välja selgitada.

 Kuupäev: 15. august 1960
 Asukoht: São Paulo, Brasiilia
 Lennufirma: VASP
 Liin: São Paulo – Uberlandia, MG
 Registrinumber: PP-SQS
 Kerenumber: 90.113 (esmalend: 1954)
 Hukkunuid: 0
 Lennuki pardal: N/A
 Kirjeldus: esimeses lastiruumis puhkes lennu ajal tulekahju. Tulekustutit ei kasutatud, kuna piloot kartis, et kustutamisel tekkiv toss tungib kokpitti ja halvendab niigi kehva nähtavust. Sooritati hädamaandumine São Paulo-Viracopos maandumisrajale nr 10, kuid lennuk paiskus rajalt välja remonditavale alale. 
 Tõenäoline põhjus: 1. tulekahju. 2. piloot hindas kaugusi valesti, 3. pidurdati liiga hilja, 4. raja pinnakate oli kehv.
 Kuupäev: 26. novembril 1962
 Asukoht: Paraibuna lähedal, Brasiilias
 Lennufirma: VASP
 Liin: São Paulo – Rio de Janeiro
 Registrinumber: PP-SRA
 Kerenumber: 90.107 (esmalend: 1951)
 Hukkunuid: 20 (18 reisijat ja 5 meeskonnaliiget)
 Lennuki pardal: 23 (18 reisijat ja 5 meeskonnaliiget)
 Kirjeldus: põrkas kokku teise lennukiga
 Tõenäoline põhjus: kumbki piloot ei jälginud piisavalt ümbrust, et teist lennukit märgata.

 Kuupäev: 8. märts 1964
 Asukoht: Londrina Airport, PR
 Lennufirma: VASP
 Liin: treeninglend
 Registrinumber: PP-SQY
 Kerenumber: 90.110 (esmalend: 1951)
 Hukkunuid: 0 (0 reisijat ja 0 meeskonnaliiget)
 Lennuki pardal: 4 (0 reisijat ja 4 meeskonnaliiget)
 Kirjeldus: järsk maandumine

Säilinud lennukid 
Ainuke säilinud Scandia on 16. ehitatud lennuk. Lennukit säilitatakse ühes muuseumis Bebedouros São Paulo osariigis. Lennuk asub väljas ja on komplektne, kuid väidetavalt halvas seisukorras. Saab üritas lennukit oma 50. aastapäeva puhul 1987. aastal tagasi osta, kuid pidas omaniku küsitud hinda ebamõistlikult kõrgeks.

Tehnilised andmed 

 Reisija kohti: 24 või 32
 Pikkus: 21,3 m
 Tiivaulatus: 28 m
 Kõrgus: 7,1 m
 Tühimass: 9960 kg
 Maksimaalne stardimass: 16 535 kg
 Mootor: 1× Pratt & Whitney R-2180Pratt & Whitney R-2180 Twin Wasp E 14 silindriga 1650 hj (1230 kW) radiaalmootor
 Kiirus: 450 km/h 
 Reisikiirus: 235 km/h (127 sõlme)
 Lennulagi: 7500 m
 Lennukaugus: 2510 km
 Tõusu kiirus: 6,5 m/s

Vaata ka

Sarnased lennukid 
 Douglas DC-3
 Vickers VC.1 Viking

Viited

Kirjandus 
 "Saab Scandia – Historien om ett trafikflygplan", Anders Annerfalk, Aviatic Förlag, Sweden, 1987, ISBN 91-86642-006
 Smith, Maurice A. Scandia Discussed. Flight, 3 June 1948, lk 607–613.

Välislingid 

 Saab 90 Scandia pildid
 Ainus säilinud Saab 90 Scandia

Rootsi lennukid