Klugen

Klugen oli Saksamaalt Baierist pärit aadlisuguvõsa. 

Suguvõsa esimene esindaja Eestis oli Hans Klugen (surnud 1616). Hansu sama nime kandev poeg Hans sai 1662 Keila kihelkonna Lodijärve mõisa (hilisem Klugenide järgi nimetatud Klooga mõis) omanikuks. Suguvõsa sai 1688 Rootsi aadlikeks. Suguvõsa kanti 1746 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.

Staabirittmeister Konstantin von Klugen suri vallalisena ja järglasteta Tallinnas 13/26. märtsil 1916.

Suguvõsa liikmeid
Johann Heinrich von Klugen (1747−1827), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor), polgukomandör, Kroonlinna komandant
Jakob Gottlieb von Klugen (1761−1815), kreisikohtunik, Eestimaa maanõunik, mõisaomanik
Gustav Adolph Alexander von Klugen (1779−pärast 1839), Venemaa keisririigi sõjaväelane (polkovnik), polgukomandör, Kinburni komandant
Hans (Johann) Christoph Magnus von Klugen (1779−1857), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor), Peterburi politseimeister
Johann Moritz Pancratius (Pankratius) von Klugen (1791–1873), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kapten), meeskohtunik, Klooga mõisnik
Friedrich von Klugen (suri 1887), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor), pataljoni- ja polgukomandör
Cesar Alexander von Klugen (1824−?), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralleitnant), pataljoni- ja polgukomandör
Valerian Karl von Klugen (1851−1919), salanõunik, Liivimaa kubermanguprokurör, senaator, vanglate peavalitsuse ülem
Konstantin Alexander Kasimir von Klugen (1830–1916), Venemaa keisririigi sõjaväelane (staabirittmeister)

Klugeni suguvõsa mõisavaldused
Eestimaa:
Enivere (Sternberg) (1788−1806, pandivaldus), Kalle (Kalle) (1793−?, pandivaldus), Kelba (Kelp) (1793−1796, pandivaldus), Kirdalu (Kurtna) (1789−1808 pandi-, 1808−1820 pärusvaldus), Klooga (Lodensee) (1665−1909), Kuijõe (Kuijöggi) (1801−1816), Kurtna (Kurtna) (1789−1808 pandi-, 1808−1820 pärusvaldus), Kõmmaste (Kemmast) (1690ndad, rendivaldus), Lehetu (Lehhet) (1765−1853), Lümandu (Limmat) (1677−1703), Maidla (Wredenhagen) (1730ndad−1762), Meremõisa (Merremois) (1791−1792), Muuga (Münkenhof) (1796−1799, pandivaldus), Mõraste (Fersenau, tollal Morras) (1695−1736), Ohtla (Ochtel) (1833−1848), Ohukotsu (Odenkotz) (1815−1821 pandi-, 1821−1838 pärusvaldus), Prümli (Heidemetz) (1780ndad, rendivaldus), Põllküla (Pöllküll) (1762−pärast 1765, pandivaldus), Suru (Surro) (1840−1842 pandi-, 1842−1879 pärusvaldus), Uue-Karjaküla (Neu-Hohenhof) (1886−1903), Vana-Karjaküla (Alt-Hohenhof, a-ni 1860 Alt-Karjaküll) (1856−1903), Vardi (Schwarzen) (1738−1816)

Viited

Kirjandus
Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 333-334.
Engelhardt, Ernst Frhr. von. Auszüge aus den Kirchenbüchern des St. Peterburger Konsistorialbezirks. – Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik 1905 und 1906. Mitau: Gedruckt bei J. F. Steffenhagen und Sohn, 1908. Lk 1-160. Siin: lk 58-60.
Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd II. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 235-240 .
Schlegel, Ernst Bernhard. Klingspor, Carl Arvid. Den med sköldebref förlänade men ej å riddarhuser introducerade Svenska adelns ättar-taflor. Stockholm: P. A. Norstedt & Söner, 1875. Lk 152 .

Aadlisuguvõsad
Eestimaa aadlisuguvõsad
Eestimaa matrikliaadel
Rootsi introdutseerimata aadel