Taranto vürstkond

Taranto vürstkond oli aastal 1088 Lõuna-Itaalias loodud riik Hauteville Robert Guiscardi vanemale pojale Bohemondile osana rahust tema ja ta noorema venna Roger Borsa vahel pärast vaidlust Apuulia hertsogkonna järgluse üle. Enne normannide sissetungi Lõuna-Itaaliasse kuulusid alad Bütsantsi Itaalia katepanikionile.

Taranto sai sellise vürstkonna pealinnaks, mis kattis peaaegu kogu Apuulia kanna. Oma 377 aastase ajaloo jooksul oli see mõnikord võimas ja peaaegu sõltumatu Sitsiilia kuningriigi (ja hiljem Napoli) feodaallään, mõnikord vaid tiitel, mida anti sageli krooni pärijale või valitseva kuninganna abikaasale. Kui Anjou dünastia jagunes, läks Taranto Durazzo dünastia kätte (1394–1463). 

Napoli kuningas Ferrante (1458–1494) ühendas Taranto vürstkonna Napoli kuningriigiga pärast oma naise Isabelle de Clermonti surma. Vürstkond jõudis lõpule, kuid Napoli kuningad jätkasid Taranto vürsti tiitli andmist oma poegadele, esmakordselt tulevasele Alfonso II-le, Isabelle vanemale pojale.

Krahvid 

 Goffredo (1063 – enne 1072)
 Riccardo (enne 1072–1080)
 Pierre, regent
 Robert Guiscard (1080–1085)
 Bohemond (1085–1088)

Vürstid

Hauteville (Altavilla) dünastia 

 1088 – Bohemond I (1054–1111), hiljem Bohemond I, ristisõdijate riigi Antiookia vürst
 1111 – Bohemond II (1108, 1130), ka Antiookia vürst
 1128 – kuningas Roger II (1093–1154), Apuulia hertsog, Sitsiilia kuningas, Lõuna-Itaalia ühendaja
 1132 – Tancred, Roger II poeg, Bari vürst, sai vürstkonna oma isalt
 1138 – Wilhelm I, hiljem Sitsiilia kuningas, Roger II poeg, sai Taranto vürstiks pärast oma venna Tankredi surma
 1144 – Simon, Roger II poeg, sai Taranto vürstiks, kui tema vend Wilhelm sai Capua vürstiks ja Apuulia hertsogiks
 1157 – Wilhelm II, hiljem Sitsiilia kuningas
 1189 – kuningas Tancred
 1194 – Wilhelm III, Sitsiilia kuningas (kukutatud), Lecce krahv

Hohenstaufeni (Svevia) dünastia 

 1194 – kuningas Heinrich, Saksa-Rooma keiser ja Sitsiilia kuningas
 1198 – Robert
 1200 – Gautier III de Brienne, kuningas Tancredi tütre abikaasa; tiitel võeti pärast Gautier surma ära
 1205 – kuningas Friedrich
 1250 – Manfred (Sitsiilia), Friedrich II poeg, hiljem ka kuningas

Anjou (Angiò) dünastia 

 1266 – kuningas Charles I (1227–1285), kukutas Manfredi ja tehti paavsti poolt Sitsiilia kuningaks
 1285 – kuningas Carlo II (1248–1309), Charles I poeg, Napoli kuningas
 1294 – Filippo I (1278–1332), Carlo II poeg ja titulaarne Ladina keiser
 1332 – Roberto di Taranto (1299–1364), Filippo I poeg
 1346 – Luigi di Taranto (1308–1362), Filippo I poeg, samaaegselt Napoli kuningas
 1364 – Filippo II (1329–1374), Filippo I poeg ja titulaarne Ladina keiser
 1356 – Filippo III, Filippo II poeg, suri noorelt, tiitel läks tagasi tema isale

Baux' (Del Balzo) dünastia 

 1374 – Jacques des Baux, Filippo II vennapoeg ja titulaarne Ladina keiser

Welfi või Braunschweigi (Este del Guelfo) dünastia 

 1383 – Otto (1320–1398), Giovanna I leskmees

Orsini dünastia 

 1393 – Raimondo Orsini Del Balzo, tuntud ka kui Raimondello, Brienne pärijanna Maria d'Enghieni abikaasa
 1406 – Ladislao I, Napoli kuningas, Maria d'Enghieni teine abikaasa
 1414 – Jacques I de Bourbon-La Marche, Giovanna II abikaasa ja lühidalt kuninganna abikaasa
 1420 – Giovanni Antonio Orsini Del Balzo, Maria ja Raimondello poeg
 1463 – Isabelle de Clermont, Giovanni Antonio vennatütar

Itaalia keskaeg
Lõuna-Itaalia ajalugu