Õie Orav

Õie Orav (aastani 1955 Õie Kaasik; sündinud 16. juulil 1934 Jõelähtme vallas Harjumaal) on eesti filmiteadlane, näitleja, stsenarist ja lavastaja.

Elulugu
Õie Orav on ehitusmeistri tütar. 

Ta lõpetas aastal 1954 eksternina Tallinna 2. Keskkooli, 1956 Eesti Draamateatri õppestuudio, 1964 Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi filmidramaturgia erialal. 

Õie Orav on mänginud filmides ja telelavastustes, kirjutanud stsenaariume dokumentaalfilmidele: 
1965 "Tagasitulek" (portreefilm Helmi Puurist), 
1968 "Ants Eskola" (portreefilm koostöös Lea Tormise ja Mikk Mikiveriga), 
1975 "Sündis inimene" (film ühest imelisest hetkest – elu algusest), 
1986 "117. hooaeg" (teatrist Vanemuine) ja 
1988 "Hermaküla" (mõtisklus Evald Hermakülast). 

Ta oli aastatel 1965–1985 Eesti Televisiooni tunnustatud filmikommentaator, koostas 100 Nõukogude Liidu ja sotsialismimaade väärtfilmist koosneva programmi. Ta on kirjutanud üle 200 maailma filmiajaloo- ja kaasajateemalise saatestsenaariumi, olles ise ka saatejuht. 

Õie Orav asutas 1992. aastal oma filmi- ja videofirma Väike Orav, kus valmisid tema autorifilmid: 
1992 "Miliza" (lauljatar Miliza Korjusest), 
1993 "Tooni" (lauljatar Tooni Kroon-Laamani elust ja loomingust), 
1994 "Leonhard" (näitleja Leonhard Merzinist), 
1997 "Puud laulavad, kivid räägivad" (näitleja Rein Arenist) ja 
2001 videofirmas Maurum film "Orgulas" (näitleja Jaanus Orgulasest). 

Ta esines aastatel 1965–1995 Eestis üle tuhande korra vestluste, filmitutvustuste ja loengutega maailma kinost, tegi telesaateid ja pidas loenguid ka Vilniuses, Minskis, Kišinjovis, Taškendis, Leningradis (Peterburis), Moskvas jm. 
Ta on esinenud loengutega Tallinna Kultuuriülikooli filmiteaduskonnas ja olnud 1981–1989 ühiskondlikus korras teaduskonna juhataja, pidas 1982–1983 loenguid ka TPÜ-s.

Teadustöö
Õie Orava uuringute põhisuund nii näitlejaid portreteerivates raamatutes kui ka filmides on olnud näitlejatöö olemuse ning selle töö erinevuste selgitamine teatris ja filmis. Aastal 2003 ilmunud kaheosalises raamatus annab ta põhjaliku ülevaate Eestis Nõukogude perioodil tehtud mängufilmidest.

Teoseid
Temalt on ilmunud üle 30 teadustrükise, 5 raamatut, üle 100 aimeartikli.
Innokenti Smoktunovski. Tallinn 1973
Юри Ярвет. Tallinn 1977
Кальё Кийск. Moskva 1984
Huvitavate kohtumiste aasta. Tallinn 1984
Юри Ярвет. Moskva 1988
Tallinnfilmi mängufilmid I–II. Tallinn 2003

Tunnustus
 1973 Eesti Kinoliidu aasta kriitik 
 1977 Eesti Kinoliidu aasta kriitik
 1984 üleliidulise aasta kriitikapreemia I auhind
 2007 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia

Viited

Kirjandus
Eesti entsüklopeedia 14, lk 344

Välislingid

Eesti filmiteadlased
Eesti lavastajad
Eesti näitlejad
Eesti saatejuhid
Eesti stsenaristid
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tallinna Ülikooli õppejõud
Sündinud 1934