Narva rahvastik

Narva rahvastiku artikkel annab ülevaate Narva rahvastikust läbi ajaloo.

Rahvaarv ja rahvuslik koosseis 

1. jaanuari 2020 seisuga elab Narva linnas 55 905 inimest, neist naisi 30 820 (55,1%) ja mehi 25 085 (44,9%). 
2019. aasta 1. jaanuaril oli Narvas 57 842 elanikku. Suurim rahvusrühm on venelased, keda oli 83,3% linna elanikest. Eestlasi oli 2014 ehk 3,6%, ukrainlasi 1329 (2,4%), valgevenelasi 1032 (1,8%), soomlasi 325 (0,6%) ja tatarlasi 254 (0,5%). 2020. aasta alguses olid 48,5% Narva elanikest Eesti kodanikud, 36,0% Venemaa kodanikud ja 13,6% kodakondsuseta isikud, Ukraina kodanikke oli 0,5%, muud kokku 1,4%.
 
Viimasel ametlikul Eesti rahvaloenduse andmetel elas Narvas 2021. aasta lõpu seisuga 53 955 inimest, neist mehi 24 259 ja naisi 29 696. Neist 27 133 olid Eesti kodanikud, 18 695 Venemaa kodanikud, 7099 määramata kodakondsusega ning 1021 muu kodakondsusega inimest. Venelasi oli 46 937, eestlasi 3107, ukrainlasi 1140, valgevenelasi 833, soomlasi 325 ja tatarlasi 237.

Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Narvas 58 663 inimest, neist naisi 32 615 (55,6%) ja mehi 26 048 (44,4%).

Ajalugu 

Narvat esmamainiti Novgorodi kroonikas 1171. aastal. Sellel ajal asus Narva jõe kaldal väike ingerlaste-vadjalaste asula. 13.–15. sajandi Narva rahvaarvu ja etnilise koosseisu andmed puuduvad, on oletatud, et enamuse elanikkonnast moodustasid eestlased, ingerlased ja vadjalased. 15. sajandil elasid Narvas oletatavalt enamuses sakslased (40%–50%), taanlased(10%–20%), soomlased, venelased, eestlased ja vadjalased. 

16. sajandi keskpaigas oli Narvas 40–50 maja, elanike arv ei ületanud 500–800 inimest. Elanikest 20% olid sakslased, ülejäänud vadjalased, eestlased ja venelased. Arvatakse, et eestlased moodustasid rahvastikust enamuse. Sajandi lõpuks oli Narvast kujunenud Eesti kõige mitmekesisema etnilise koosseisuga linn, kuna oma geograafilise asukoha tõttu sai Narvast Venemaa kaubanduslinn. On teada, et tollel ajal elas Narvas nii saksa, vene, hollandi, prantsuse, inglise, pärsia kui ka armeenia päritolu kodanikke. 

1650. aastatel elas Jaanilinnaga ühendatud Narvas umbes 3 300 elanikku. Seoses Rootsi riigi koosseisu kuulumisega suurenes välismaalastest kodanike arv ja kaubandus Venemaa tsaaririigiga piiril jätkus. Linnas elas sakslasi, šotlasi, rootslasi, soomlasi, venelasi, eestlasi ja isureid. Eestlased moodustatsid endiselt enamusrahvuse.

Põhjasõjas vallutas 1704. aastal Narva Venemaa ning enamik Narva elanikke küüditati Venemaale: Vologdasse, Kaasanisse, Astrahani ja Moskvasse. 3 000 elanikust 1708. aastal oli Narvas kõigest 300 elanikku. Keisririigi koosseisus hakkas linnaelanike arv taas kiiresti kasvama ning 1770.−1780. saavutati rahvastiku sõjaeelne arv. 1779. aastal elas Narvas juba 2 456 inimest, 1782. aastal 2 614 inimest ning 1819. aastal umbes 3500 inimest. Rahvuslikus koosseisus oli küll toimunud muutus – vene rahvusest linnakodanike arv oli märgatavalt kasvanud ning linnas hakkas domineerima vene keel. 

19. sajandil hakkas Narva merekaubanduslinnast ümber kujunema tööstuslinnaks. Kasvas tööjõu sissevool idast, sest erinevalt ülejäänud Eestist oli Narva Ingerimaa kubermangu koosseisus ning Balti autonoomia linnas puudus. Aastal 1840 elas Narvas ja Jaanilinnas kokku 9000 inimest, 1863. aastal aga juba 30 000. Ilma Jaanilinnata Narvas võis 1863. aastal elada umbes 8000 inimest ning 1913. aastal umbes 21 000. Seega elas enamus rahvastikust Jaanilinnas. Siiski kasvas linnas stabiilselt ka eestlaste arv. 19. sajandi lõpul moodustasid eestlased Narva rahvastikust 44%, 1913. aastal aga 58%. Samuti töötas 1857. aastal avatud Kreenholmi manufaktuuris eestlasi rohkem kui venelasi. 

Eestlased olid Narvas Eesti Vabariigi ajal ülekaalus, kuigi nende osakaal oli vähenemas. Narvas elasid 1922. aastal umbes 27 000 inimest, eestlased moodustasid rahvastikust 67%. Aastaks 1934 oli linna rahvaarv langenud umbes 23 500 inimeseni, ka eestlaste arv oli langenud 65% peale. 

Teises maailmasõjas hävines Narva sisuliselt täielikult. 1944. a suvel elas Narvas vaid kaks inimest. Siiski hakkas rahvaarv kiiresti kasvama, sama aasta lõpus elas linnas 550 inimest ning 1945. aastaks oli rahvaarv suurenenud 6611 peale. Kogu Nõukogude okupatsiooni kasvas Narva rahvaarv kiiresti, aastaks 1971 küündis elanike arv 54 923 inimeseni ning 1989. aastaks saavutas Narva rekordilised 81 200 inimest. Rahvuslik kooslus linnas oli küll muutunud, 85% narvalastest olid venelased, 4% moodustasid eestlased, 3% ukrainlased, 3% valgevenelased ja 5% muud rahvused. 

Eesti taasiseseisvumise järel olulisi muutusi Narva rahvastikus ei ole toimunud. Kümne aastaga tõusis eestlaste arv Narvas ligi ühe protsendi võrra, olles 2000. aastal 4,9% ja 2011. aasta rahvaloendusel 5,2%. Kogu 21. sajandi on aga Narva rahvaarv iseseisvas Eestis vähenenud igas rahvusgrupis. 2010. aastal elas Narvas arvestuslikult 65 506 elanikku, venelased moodustasid 81,4% linna elanikest. Eestlasi oli 2544 ehk 3,9%. 2016. aastaks oli Narvas arvestuslikult elanike arv langenud juba 60 406 inimeseni. Venelaste osamäär linnas oli kasvanud 82,6%, eestlasi oli 2218 (3,7%). Sellele lisaks elab linnas mitmeid rahvusvähemusi: ukrainlasi 1454 (2,4%), valgevenelasi 1195 (2,0%), soomlasi 394 (0,6%) ja tatarlasi 298 (0,5%). See-eest on vaikselt tõusmas Eesti kodakondsete arv. Kui 1. jaanuaril 2010 olid 46,13% Narva elanikest Eesti kodanikud, 36,05% Venemaa kodanikud ja 17,03% kodakondsuseta isikud, siis 1. jaanuaril 2015 olid 46,9% Narva elanikest Eesti kodanikud, 36,3% Venemaa kodanikud ja 14,9% kodakondsuseta isikud. Ukraina ja Rumeenia kodanikke oli 0,3%, Leedu ja Läti 0,2%, Prantsusmaa, Poola, Valgevene ja Saksamaa kodanikke 0,1%. 

Narva elanikkonna rahvuslik koosseis

Viited

Narva
Eesti demograafia