Asehalduskord

Asehalduskord oli Venemaa keisrinna Katariina II ajal aastatel 1775–1795 Venemaa keisririigis kehtinud piirkondlik valitsusvorm, mis tugines Venemaa keisrinna Katariina II poolt ette valmistatud ja Venemaa keisririigis 1775. aastal jõustunud kubermanguseadusele. Asehalduskorra eesmärk oli Venemaa keisririigi piirkondade valitsemise detsentraliseerimine ning riigi äärealade ja Läänemere kubermangude tihedam liitmine Venemaaga (enne seda kehtis Balti erikord). Asehalduskord kehtis Läänemere kubermangudes aastatel 1783–1797.

Asehalduskondi valitsesid asehaldurid ehk kindralkubernerid.

Uue haldusjaotuse kohaselt moodustati senise 23 kubermangu asemel 50 asehalduskonda, muudeti ka seniste maakondade ja valdade piire ning loodi uued maakonnalinnad. 1775. aasta reformiga reguleeriti haldusüksuste suurust. Lähtuti põhimõttest, et kubermangu või asehalduskonna suurus peaks olema 300 000 – 400 000 revisjonihinge. Provintsid kaotati. Mõned suuremad asehalduskonnad jagati oblastiteks. Kubermangud jagunesid maakondadeks – 20 000–30 000 revisjonihinge. Oluliselt mõjutas haldusjaotuse ümberkorraldusi 18. sajandi 2. poolel ka territoriaalne ekspansioon – uute alade lülitamine impeeriumi koosseisu.

Haldusreformiga unifitseeriti senised eristaatusega haldusüksused, kaotati Zaporižžja kasakate autonoomia Zaporižžja Sitšis. Uutel Venemaa keisririigiga liidentatud maa-aladel kohaldati samuti uue haldusjaotuse põhimõtteid.

Katariina II poolt alustatud haldusreformi tulemusena tekitati täiendav võimutasand kindralkuberneri ametikohaga, kaotati iseseisvad kubermangud nende allutamisega kindralkuberneridele, kellele allusid 2–4 kubermangu.

Moodustatud halduskeskustes moodustati piirkondlikud valitsus- ja kohtusüsteemi asutused: asehaldusvalitsused, kohtu- (Tsiviilasjade Palat ja Kriminaalasjade Palat) ja fiskaalasutused.

Valitsusasutuste viimisega lähemale piirkondlikele haldus-, kultuuri- ja majanduskeskustele kaotasid tähtsust senised tsentraliseeritud riigivalitsusorganid ning 1780. aastal likvideeriti Manufaktuurkolleegium, 1782. aastal Staats-kontori kolleegium (Штатс-контор-коллегия), 1783. aastal Peamagistraat, 1784. aastal Mäekolleegium (Берг-коллегия), 1786. aastal aga Teenismõisate kolleegium ja Justiitskolleegium.

Asehaldurkonnad Venemaa keisririigis
Arhangelski asehaldurkond, 1784
Aunuse asehaldurkond, 1784–1796
Bratslavi asehaldurkond, 1793–1796
Harkovi asehaldurkond, 1780–1796
Irkutski asehaldurkond, 1783–1796
Izjaslavi asehaldurkond, 1793–1795
Jaroslavli asehaldurkond, 1777–1796
Jekaterinoslavi asehaldurkond, 1783–1796
Kaasani asehaldurkond, 1781–1796
Kaluga asehaldurkond, 1776–1796
Kaukaasia asehaldurkond, 1785–1796
Kiievi asehaldurkond, 1781–1796
Kolõvani asehaldurkond, 1782–1796
Kostroma asehaldurkond, 1778–1796
Kuramaa asehaldurkond, 1796
Kurski asehaldurkond, 1779–1796
Minski asehaldurkond, 1795–1796
Mogiljovi asehaldurkond, 1777–1796
Nižni-Novgorodi asehaldurkond, 1779–1796
Novgorodi asehaldurkond, 1776–1796
Novgorod-Severski asehaldurkond, 1781–1796
Orjoli asehaldurkond, 1778–1796
Penza asehaldurkond, 1780–1796
Permi asehaldurkond, 1781–1796
Podolski asehaldurkond, 1795–1796
Polotski asehaldurkond, 1777–1796

Asehalduskord Läänemere kubermangudes
Asehalduskorra ajal olid haldusüksustena kasutusel asehaldurkonnad. Eesti- ja Liivimaa kubermang olid vastavalt Tallinna ja Riia asehaldurkond. Neid kahte asehaldurkonda juhtis Riias resideeriv kindralkuberner ehk asehaldur.

Galerii

Vaata ka
Venemaa Keisririigi haldusjaotus

Viited

Välislingid

Eesti uusaeg
18. sajand Eestis
Läti uusaeg‎
18. sajand Lätis
Venemaa Keisririigi haldusjaotus