Vene romantism

Vene romantismis, mis tekkis 19. sajandi alguses, olid läbi põimunud klassitsism, sentimentalism ja eelromantism. Nagu kogu Euroopas, nii avaldasid ka Venemaal romantismi kujunemisele mõju ajaloolised sündmused – eriti 1812. aasta Isamaasõda ja võit Napoleoni vägede üle ning 1825. aasta dekabristide ülestõus ja sellele järgnenud pettumus. Vene romantismi keskmes oli romantiline kangelane oma vabadusiha ja tunnete sügavusega. Olles individuaalselt kordumatu, vastandus see romantiline geenius tavalisele inimesele. Üldse iseloomustasid vene romantismi antiteesid, nagu erilisus – tavapärasus, suurus – tühisus, mäss – alandlikkus, igavikuline – ajalik, egoism – alturism, usu puudumine – religioossus, kurjus – headus.