Reaalunioon

Reaalunioon on kahe või enama riigi unioon, mis jagab mõnda riigi institutsiooni vastandina personaalunioonile; kuid nad ei ole nii ühendatud, nagu riigid poliitilises unioonis. See oli personaaluniooni edasiarendus ja piirdus tavaliselt monarhiatega.

Erinevalt personaalunioonidest viisid reaalunioonid peaaegu alati poliitiliselt nõrgema osalise suveräänsuse vähenemisele. Nii oli see Leedu ja Šotimaa puhul, mis läksid tugevama naabri, vastavalt Poola ja Inglismaa mõju alla, kellega kumbki neist varem personaaluniooni jagas. Kuid mõnikord tuli reaalunioon pärast poliitilise uniooni perioodi. Tuntuim näide sellest on Ungari kuningriik (István Püha krooni maad), kes saavutas pärast Austria-Ungari kompromissi Austria-Ungaris võrdse staatuse Austriaga.

Ajaloolised näited:

 Taani-Norra (1524–1814)
 Poola-Leedu (1569–1795)
 Poola ja Venemaa (1832–1867):
 :Orgaaniline statuut asendas 1815. aasta põhiseaduse pärast nurjunud Novembriülestõusu.
 Austria-Ungari (1867–1918)
 Soome ja Venemaa (1809–1917):
 :Venemaa Keisririik ei tunnistanud Soomet kunagi omaette riigina. Kuid Soomet valitseti suuremalt jaolt poolametliku põhiseaduse järgi, mis lõpuks sai normiks, mis pani suurema osa Soome eliidist (ja hiljem ka tavainimesed) kaaluma Soome eraldi põhiseaduslikku monarhiat reaalunioonis Venemaaga. Enne 1910. aastat ei olnud Vene õiguses Soome ja Venemaa vahelisi suhteid kodifitseeritud, nii hõlmasid Soome Senat ja eriti Soome Riigipäev pikka aega seisuste Riigipäeva taassünnist aastal 1863 venestamise künniseni 1880. aastatel, võimaldades käitumist, nagu Soome oleks Venemaast eraldi riik. Selle tulemusena nähti Soomes Soome Riigipäeva lõplikku allutamist Vene valitsusorganitele aastatel 1899–1905 ja taas aastast 1908 põhiseadusvastasena, nagu oli Soome positsiooni 1910. aasta kodifitseerimine Venemaa Keisririigi jagamatuks osaks, mida valitseti "eriseaduste" järgi. Pärast Veebruarirevolutsiooni märtsis 1917 kuulutas Vene Ajutine Valitsus kehtetuks kõik Soome autonoomiale veebruarist 1899 kehtestatud piirangud. 1917. aasta jooksul nõudsid Soome poliitikud paremalt vasakule, et uus Venemaa tunnistaks Soomet eraldi riigina oma põhiseadusega. sotsiaaldemokraadid surusid juulis 1917 läbi seaduse, mis tegelikult tähendas reaaluniooni, kuid Ajutine Valitsus saatis pärast bolševike riigipöördekatse nurjamist samal kuul parlamendi laiali. 1917. aasta sügisel moodustati Soomes komitee uue põhiseaduse koostamise ettepanekuks. Selleks ajaks tunnistas nõrgenenud Ajutine Valitsus Soomet juba omaette riigina, kuid soovis säilitada uniooni koos mõne õigusega. Pärast Oktoobrirevolutsiooni otsustasid juhtivad kodanlikud parteid lõigata läbi kõik sidemed uue bolševike Rahvakomissaride Nõukoguga ja Soome parlament surus novembris taas seaduse läbi, kuulutades tegelikult Soome suveräänsust. Sotsiaaldemokraadid tahtsid samuti sõltumatust, kuid tahtsid, et bolševikud seda esimesena tunnistaks. Soome kuulutati sõltumatuks vabariigiks ametlikult 6. detsembril 1917.

Vaata ka 

 Komposiitmonarhia
 Kaksikmonarhia