Ludwig II (Baieri kuningas)

Ludwig II, sünninimega Ludwig Otto Friedrich Wilhelm (25. august 1845 München – 13. juuni 1886 Starnbergi järv) oli  Baieri kuningas 1864. aastast kuni surmani.

Troonile saades oli ta 18-aastane. Saksamaa ühendamise järel jäi ta Baierimaa kuningaks, kuid riigivalitsemise asemel hakkas põhiliselt tegelema ekstravagantsete kunsti- ja arhitektuuriprojektidega. Tema huvi arhitektuuri vastu polnud üllatav, ta vanaisa, kuningas Ludwig I oli Müncheni ümber ehitanud nn. "Isari Ateenaks". Ka tema isa, kuningas Maximilian II jätkas Münchenis ehitustöid ja laskis ehitada Hohenschwangau lossi, mis oligi Ludwig II lapsepõlvekoduks. Ta tellis mitme suursuguse palee rajamise ning oli Richard Wagneri ustav toetaja, kavatsedes ka Münchenis Isari kaldale ehitada suure ooperimaja, mille aga Baieri valitsus tagasi lükkas, küll aga ehitati sarnaste plaanide põhjal hiljem Wagneri kodulinnas Bayreuthis sarnane teater. Ta kulutas niimoodi suuri summasid (oma isiklikust varast, mitte riigikassast nagu tihti arvatakse), võttes laene ja tõrjudes ministrite katseid teda takistada. 

Teda peeti mõistuse kaotanuks ja võeti printsregent Luitpoldi eestkoste alla. Ludwig viidi Starnbergi järve äärde kuningaperele kuulunud Bergi lossi. Päev pärast sinna saabumist läks ta peale õhtusööki kella 18 ajal koos doktor Bernhard von Guddeniga (Müncheni vaimuhaigla peaarst, kes oli üks neljast doktorist, kes kuulutas ta mõistuse kaotanuks) jalutama. Gudden nõustus ja käskis hooldajatel mitte kaasa tulla "Es darf kein Pfleger mitgehen", viimati nähti neid umbes 18:30 ajal. Neid oodati tagasi kella 20ks, kuid nad ei tulnud tagasi. Tormises ja vihmases õhtus otsiti neid rohkem kui kaks tundi, kell 22:30 leiti mõlemad mehed järvest kaldaäärsest madalast veest surnutena. Ludwigi käekell oli seisma jäänud 18:54 ajal.

Ametlikult kuulutati surmapõhjuseks enesetapp uppumise läbi vaatamata sellele, et lahkamisel ei leitud tema kopsudest üldse vett, lisaks oli ta noorena olnud väga hea ujuja, vesi oli surnukehade leidmiskohas talle vaid vöökohani ja ta ei olnud suitsiidseid mõtteid. Samas Guddeni surnukehalt leiti lööke pähe ja kaela ning kägistamise järgi, mispeale kahtlustati, et ta kägistati surnuks, kuigi asitõendeid ei leitud. Levinud on ka spekulatsioon, et Ludwig tapeti tema vaenlaste poolt, kui ta üritas Bergist põgeneda. Kuninga isiklik kalur Jakob Lidl (1864-1933) väitis, et ta oli oma paadiga peitnud end põõsas ja kuningat ootanud, et ta järvele viia, kus lojalistid aidanuks tal põgeneda, kuid kui kuningas pannud jala paati, tulistatud teda kaldalt ja ta kukkunud seepeale üle vööri. Teise teooria kohaselt surnud kuningas südameinfarkti või insulti, kui üritas külmas, 12-kraadises vees põgeneda.

Kuningaks sai tema noorem vend Otto, kelle aga oli ka von Gudden kuulutanud mõistuse kaotanuks, selle asemel valitses regendina nende onu Luitpold.

Irooniliselt, kuigi Ludwigi lossid viisid ta rahalise hävinguni, on need osutunud Baierile vägagi tulusateks turismiatraktsioonideks peale seda, kui kroonprints Ruprecht need 1923. aastal Baieri vabale riigile annetas.

Monarhid
Baieri kuningriik
Musta Kotka ordeni kavalerid
Wittelsbachid
Sündinud 1845
Surnud 1886