Govinda Chandra Dev

Govinda Chandra Dev (ka G.C. Dev; bengali keeles গোবিন্দ চন্দ্র দেব}}; 1. veebruar 1907 – 26. märts 1971) oli Bangladeshi filosoof, filosoofiaprofessor Dhaka Ülikoolis. Ta tapeti Bangladeshi iseseisvussõja alguses, kui Pakistani armee hukkas süstemaatiliselt Bangladeshi intelligente.

G. C. Dev sündis Govinda Chandra Dev Purakayastha nime all Lauta külas Ida-Bengalis toonases Briti Indias. Tema esivanemad olid Gujaratist pärit brahmiinid. Pärast Devi isa surma kasvatasid teda kohalikud kristlikud misjonärid.

Dev õppis Kolkata Ülikoolis, kus kaitses 1944. aastal doktorikraadi filosoofias väitekirjaga "Reason, intuition and reality". Väitekiri ilmus hiljem raamatuna "Idealism and Progress".

Filosoofia
G. C. Dev alustas karjääri lektorina Riponi kolledžis Kolkatas. Kui Teise maailmasõja ajal viidi kolledž Kolkatast Dinajpuri nüüdses Bangladeshis, kolis ka Dev Dinajpuri. 1945. aastal kolis kolledž tagasi Kolkatasse, ent Dev jäi Dinajpuri juhtima vastasutatud Surendranathi kolledžit. Juulis 1953 asus ta tööle Dhaka ülikooli filosoofiateaduskonnas. 1963 määrati Dev filosoofiateaduskonna dekaaniks, 1. juulil 1967 sai temast professor. 1960. aastate lõpul õpetas ta külalisprofessorina Wilkes-Barre'i kolledžis USA Pennsylvania osariigis, saades ka seal kiiresti populaarseks. Tema austajad kolledžis asutasid Devi humanistliku filosoofia levitamiseks fondi "The Govinda Dev Foundation for World Brotherhood".

1960. aastatel valiti Dev Pakistani filosoofiakongressi peasekretäriks, selles ametis oli ta surmani 1971. aastal. Dhaka Ülikoolis asutas ta oma humanistliku filosoofia propageerimiseks Filosoofiamaja (Philosophy House), millest sai üks ülikooli kultuurikeskusi.

Eluaegse poissmehena annetas G. C. Dev suure osa oma varast juba eluajal ülikoolile. Annetuste varal rajati 1980. aastal Dhaka Ülikooli filosoofiauuringute keskus (Center for Philosophical Studies).

Isiklikku

Devil oli adopteeritud tütar. Tema väimees tapeti koos Deviga.

Teosed
Govinda Chandra Dev kirjutas sadu artikleid inglise ja bengali keeles nii Bangladeshi kui ka rahvusvahelistes teadusajakirjades. Eluajal ilmus tema sulest seitse raamatut:
 Idealism and Progress (1952)
 Idealism: A New Defence and A New Application (1958)
 Amar Jibandarshan (The Philosophy of My Life) (1960)
 Aspiration of the Common Man (1963)
 The Philosophy of Vivekananda and the Future of Man (1963)
 Tattvavidya-sara (1966)
 Buddha: the Humanist (1969).

Veel kaks raamatut ilmusid postuumselt: Parables of the East (1984) ja My American Experience.

Viited

Kirjandus
 Bangalir Dorshan: Prachinkal Theke Somokal by Prof. Dr. Aminul Islam, Dept. of Philosophy, DU, (Maola Brothers, Dhaka, 2002), pp. 247–258

Välislingid
 A tribute to Prof. G.C. Dev

Sündinud 1907
Surnud 1971
Bangladeshi filosoofid