Hans Lammers

Hans Heinrich Lammers (27. mai 1879 Lublinitz (tänapäeval Lubliniec, Poola) – 4. jaanuar 1962 Düsseldorf) oli saksa jurist ja Saksamaa riigitegelane.

Hans Lammers õppis õigusteadust Breslaus ja Heidelbergis, doktorikraadi õigusteaduse alal sai ta 1904. aastal. 1906. aastal sai ta abikohtunikuks ja 1912. aastal alustas ta tööd kohtunikuna. Hans Lammers võttis vabatahtlikuna osa Esimesest maailmasõjast, 1917. aastal sai ta raskelt haavata, kaotades sealjuures vasaku silma. Sõja järel töötas Lammers siseministeeriumis valitsusnõunikuna ja referendina. 1932. aasta veebruaris astus ta Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. 30. jaanuaril 1933 asus Hans Lammers tööle Riigikantselei riigisekretärina. 1933. aasta novembris sai ta Riigikantselei juhatajaks. Alates 4. septembrist 1934 oli Lammersi ametinimetus Riigikantselei riigisekretär ja juhataja, alates 26. novembrist 1937 Riigikantselei riigiminister ja juhataja. Oma ametikohtadele jäi Hans Lammers kuni 24. aprillini 1945, mil ta Hitleri käsul arreteeriti Hermann Göringi võimuhaaramiskatse toetamise eest.

1946. aastal osales Hans Lammers Nürnbergi protsessil tunnistajana. 1948–1949 toimunud Wilhelmstrasse protsessil karistati teda sõjakuritegude ja inimsusvastaste kuritegude eest 20-aastase vabaduskaotusega. Hiljem lühendati karistusaega 10 aastani 16. detsembril 1951 vabastati ta ennetähtaegselt Landsbergi vanglast.

Viited

Saksamaa juristid
Saksamaa poliitikud
Sündinud 1879
Surnud 1962