Lobotoomia

Lobotoomia on aju otsmikusagarate ja talamuse vaheliste ühenduste läbilõikamise operatsioon, mida kasutati 20. sajandi esimesel poolel peamiselt USA-s, Suurbritannias ja Skandinaavia maades depressiooni, skisofreenia ja muude psüühikahäirete raviks.

Lobotoomiat on võimalik läbi viia kolmel viisil: kas kõrvaldatakse otsimikusagara osi, lõigatakse katki otsmikusagara ja talamuse vahelised ühendused või süstitakse neid ühendavaid kiudusid nii, et need muutuvad kõvaks.

Ajalugu 
Lobotoomia protseduuri teerajaja oli Portugali neuroloog António Egas Moniz. Monizi arvates olid inimeste vaimselt haiglasliku käitumise taga otsmikusagaratest alguse saavad närviühendused. Monizi lobotoomia idee oli mõjutatud Šveitsi neuroloogist Gottlieb Burckhardtist, kes tegi 19. sajandil selles valdkonnas esimesi katsetusi. Monizi ravimeetod oli puurida kolju sisse auk, lükata terav ora ajusse ning seejärel saagimist meenutava liigutusega otsmikusagarate ja ülejäänud aju vahelised ühendused läbi lõigata. Moniz on kirjutanud ka monograafia „How I Came to Perform Frontal Leucotomy“ ja 1949. aastal pälvis ta oma meetodi eest Nobeli auhinna. USA-s võttis 1936. aastal lobotoomia kasutusele Monizi katsetustest inspiratsiooni saanud neuroloog Walter Freeman. Freeman, kes ei olnud paikne kirurg, vaid reisis läbi USA, viis ühtekokku läbi või oli juhendaja rollis 3500 operatsiooni juures. Operatsioon kogus populaarsust ka mujal maailmas. Näiteks 1940. aastatel opereeriti Suurbritannias ligi 1000 aju. Üks Suurbritannia tulemusrohkemaid lobotoomiaga ravitsejaid oli Wimbeldonis tegutsenud neurokirurg Wylie McKissock. 1950. aastatel võeti vaimsete probleemide vastu kasutusele juba esimesi ravimeid ning lobotoomia muutus ebapopulaarseks. Populaarsuse vähenemisele aitasid kaasa ka protseduuri väike tulemuslikkus ja negatiivsed kõrvaltoimed, samuti jõudsid turule uued ravimid, nagu näiteks skisofreeniaravim kloorpromasiin. 

Paljud riigid läksid 1950. aastatel lobotoomia keelustamise teed, ometi jätkati nende operatsioonide tegemist mingil määral 1980. aastateni näiteks USA-s, Suurbritannias ja Skandinaavia maades.

Lobotoomia objektid 
Lobotoomiat tehti inimestele, kes põdesid raskekujulisi vaimseid haigusi, nagu näiteks depressioon, skisofreenia või obsessiiv-kompulsiivne häire, aga ka inimestele, kellel oli näiteks õppimisega raskusi. Opereeriti ka homoseksuaalseid inimesi, vaimupuudega inimesi ja kriminaale.

Õigustamine 
Lobotoomia ajalugu uurides on püütud seda protseduuri ka mingil viisil õigustada, viidates sellele, et lobotoomia kasutuselevõtuga üritati sellel ajal leevendada ülerahvastatud psühhiaatriahaiglate probleemi, samuti ei toiminud senikasutatud ravimeetodid. Samas tehti operatsiooni ka selleks, et seda praktiseerinud neuroloogid soovisid egoistlikult kuulsust pälvida ja ei hoolinud oma patsientide tegelikust käekäigust.

Mõjud 
Kui operatsioonil tehakse pisemgi viga, võib tagajärjeks olla apaatsus või surm. Korrektse operatsiooni korral ei ole lobotoomia puhul patsiendi elule ohtu, samas tekib suur emotsioonide pidurdumine. 

Lobotoomia tuum on see, et eemaldatakse vaimseid probleeme esile kutsuv ajuosa ehk lõigatakse ära probleemi juur. Soovitud paranemise asemel on tagajärg hoopis see, et otsmikusagar ei talita enam nii nagu varem. Kui otsmikusagara talitus muutub halvemuse suunas, on tagajärjed juba eelmainitud apaatsus, iseloomu muutumine, tähelepanu hajumine, emotsioonide üleküllus. Iga juhtum on erinev ja on olnud ka juhtumeid, kui patsiendi seisund muutus veidi paremuse suunas.

Lisaks on lobotoomia võimalike tagajärgedena välja toodud krambid, söögiisumuutused, nõrkus, kognitiivsed häired jms.

Levik 
Kõige enam lobotoomia protseduure viidi läbi USA-s. Operatsioonide koguarv küündis seal ligi 40 000-ni.

Suurbritannias tehti operatsioone üle 20 000, kõik viidi läbi perioodil 1940. aastatest kuni 1970. aastate lõpuni.

Rootsis viidi lobotoomiat läbi vahemikus 1944–1963. Protseduuri tehti tihti nii, et patsient ei olnud oma jah-sõna andnud ning patsientide hulgas olid lisaks vaimsete haiguste all kannatavatele inimestele ka arengupeetusega lapsed, homoseksuaalsed inimesed ja alkohoolikud. Kokku oli patsiente teadaolevalt ligikaudu 4500.

Norras opereeriti aastatel 1940–1960 ligikaudu 3000 inimest. 

Soomes läbis aastatel 1946–1969 operatsiooni 1500 inimest.

Kriitika 
Lobotoomia on suurel hulgal kriitikat kogunud.

Lobotoomia kriitika põhineb asjaolul, et see operatsioon tõi rohkem kasu patsientide hooldajatele, kui patsientidele ning seega oli tegemist patsientide allasurumise meetodiga, saavutamaks nende üle paremat kontrolli. 

Nõukogude Liit keelas lobotoomia 1950. aastal. Peamiseks põhjuseks oli selle operatsiooni jõhkrus ja ilmselge ebainimlikkus.

Avalikkuse suhtumist lobotoomiasse kujundas kindlasti sel ajal ka ilukirjandus. Robert Penn Warreni 1946. aasta romaanis „All the King’s Men“ on lobotoomiat käsitletud kui midagi äärmiselt jõhkrat. Ken Kesey 1962. aastal ilmunud romaanis „Lendas üle käopesa“ on samuti lobotoomia rambivalguse kätte toodud. Protseduuri on kujutatud taas negatiivse nurga alt, nimelt on see justkui takistus, mis visatakse ette patsiendi isikupärase iseloomu ning vaba tahte teele.

Kuulsaid juhtumeid 
 Rosemary Kennedy. USA 35. presidendi John F. Kennedy noorem õde on üks kuulsamaid lobotoomiaoperatsiooni läbinuid. Tema aju lõigati 1941. aastal, aga operatsioon ebaõnnestus, kuna terve oma edasise elu polnud Rosemary suuteline kõndima ega rääkima.
 Warner Baxter. Ameerika näitlejat, kuulsat 1930. aastate Hollywoodi tähte Warner Baxterit tabas 1940. aastatel endaga järeleandmatut valu kaasa toonud lihasepõletik ehk artriit, misjärel otsustas ta pärast mitmete muude ravimite tulutut katsetamist läbida lobotoomia. Valu küll kadus, aga mälu ja tervis halvenesid ning mõne kuu pärast näitleja suri.
 Rose Isabel Williams. USA silmapaistva näitekirjaniku Tennessee Williamsi õel diagnoositi skisofreenia ning 1943. aastal rakendati tema peal lobotoomiat. Pärast operatsiooni pidi Rose oma elu veetma hoolekandeasutuses.

Viited

Vaata ka 
 neurokirurgia
 Gottlieb Burckhardt
 Howard Dully

Eetika
Neuroloogia
Raviviisid