Schulmann

Schulmann (ka Schulman, varem Scholman) on ilmselt Preisimaalt pärit põlisaadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsa liikmed Kanadas, Rootsis ja Soomes.

Ajalugu

Päritolu ja varasem ajalugu
Schulmanni suguvõsa päritolu ei ole üheselt selge. Perekonnatraditsiooni järgi saabusid nad Eestimaale juba XIII sajandi algul koos Taani kuninga Valdemar II Võitjaga. On arvatud, et nad olid suguluses 1584. aastal kustunud Preisimaa Skolmanni aadlisooga. Esimesi kindlaid teateid nende kohta on aastast 1495, mil ordumeister Wolter von Plettenberg läänistas Heinrich Scholmanile (suri pärast 1495) sõjateenistuse eest Saaremaal Tumala külas (im dorppe tho Thomel) maid. Tumala ja Saaremaaga jäid Schulmannid seotuks XVII sajandini. 1613. aastal hukati Taanis Heinrich von Schulmann − ta oli läinud rootslaste poole üle − ja tema valdused konfiskeeriti. Poeg Otto Schulman (1601−1653) sai suguvõsa Saaremaa valdused küll 1646. aastal võimu vahetudes tagasi, kuid ta oli juba asunud elama Rootsi ja temast sai Rootsi liini esiisa; tema pärijad müüsid Tumala ja Roobaka mõisad 1671. aastal. Viimase onu Otto von Schulmann (suri enne 1614) rändas Saaremaalt Eestimaale, sai abielu kaudu Maidla mõisa omanikuks ja oli suguvõsa Eestimaa haru rajaja.

Rootsi liin
Pärast oma isa hukkamist põgenes Otto Schulman (1601−1653) koos emaga Rootsi, astus seal sõjaväeteenistusse ja lõpetas karjääri oobersti auastmes. 1634. aastal sai temast naturalisatsiooni korras Rootsi aadlik ja samal aastal introdutseeriti ta Rootsi rüütelkonda; Rootsis kasutas suguvõsa nimevarianti Schulman. Otto ja tema järeltulijad omasid Östergötlandi läänis mitmeid maavaldusi. Selle liini viimane esindaja oli Otto pojapojapoeg lipnik Lennart Otto Schulman (1701−1717), kes uppus õnnetult.

Eestimaa liin
Liini rajaja Virumaa Lüganuse kihelkonna Maidla mõisniku Otto von Schulmanni (suri enne 1614) kahest nooremast pojast põlvnesid kaks haru. Vanem poeg kornet Otto von Schulmann (suri enne 1654) omandas küll Soomes juba 1649. aastal mitmeid maavaldusi, kuid tema järeltulijad jäid Eestimaaga − nende valdused asusid nii Viru- kui ka Läänemaal − seotuks siiski XVIII sajandi lõpuni. Noorem vend meeskohtunik Heinrich von Schulmann (suri 1658) omandas Järvamaal Ao mõisa ja sai sellenimelise liini esiisaks.

Suguvõsa liikmeid

Schulmann
Heinrich von Schulmann (hukati 1613), Taani Maasilinna linnusepealik, Saaremaa maanõunik, Tumala mõisa omanik
Otto Schulman (1601−1653), Rootsi ooberst, Rootsi Pommeri Stralsundi ja Ees-Pommeri ülemkomandant, Tumala ja Roobaka mõisa mõisnik
Heinrich von Schulmann (suri 1658), Imastu ja Ao mõisnik
Otto Wilhelm von Schulmann (surn 1694), Rootsi oberstleitnant, Jälgimäe mõisnik
Berend von Schulmann (1623−1709), Rootsi major, Ao, Salla, Koila ja Mõisamaa mõisa ning Tammiku mõisnik, meeskohtunik
Berend Johann von Schulmann (1660−1746), Rootsi major, Eestimaa rüütelkonna peamees, Eestimaa maanõunik, Ao, Salla, Koila ja Mõisamaa mõinik
Berndt Gustav von Schulmann (1670−1708), major, sõjaväelane Põhjasõjas
Otto Wilhelm von Schulmann (1728–1788), Salla, Mõisamaa mõisa, Koila,  Uudeküla, Idavere, Piirsalu ja Tammiku mõisnik 
Jürgen (Georg) Detlev von Schulmann (1730−1799), Jälgimäe ja Ao mõisnik
Wilhelm Magnus von Schulmann (1740−1817), Varbuse ja Linnamäe mõisnik
Berend Johann von Schulmann (1745−1784), Varbuse ja Piirsalunik, sillakohtunik
Karl Otto von Schulmann (1747−1812), Sassi mõisnik
Reinhold Friedrich von Schulmann (1774−1845), Venemaa keisririigi suurtükiväekindral, brigaadi- ja diviisikomandör, Venemaa püssirohutehaste inspektor
Adam Harald Gustav von Schulmann (1774−1848), titulaarnõunik, Liivimaa kroonumetsaülem
Gustav Daniel von Schulmann (1779−1835), Venemaa keisririigi kindralleitnant, brigaadi- ja diviisikomandör, Zamośći kindluse komandant
Zacharias Woldemar von Schulmann (1813−1872), Venemaa keisririigi 2. järgu kapten, kolleegiuminõunik, maalikunstnik
Rudolf Johann Wilhelm von Schulmann (1814−1874), Venemaa keisririigi kindralleitnant, brigaadikomandör, Dünaburgi kindluse komandant, Vilno sõjaväeringkonna suurtükiväe ülem
Eugen von Schulmann (1815−1874), Venemaa keisririigi tõeline riiginõunik, postimeister
Friedrich Alexander von Schulmann (1819−1865), Venemaa keisririigi kindralmajor, Kubani oblasti suurtükiväe ülem
Nikolai Alexander von Schulmann (1828−1900), Venemaa keisririigi jalaväekindral
Ernst Leopold von Schulmann (1831−1903), Venemaa keisririigi tõeline riiginõunik, insener, kubermanguarhitekt
Nikolai August von Schulmann (1853−1916), Venemaa keisririigi salanõunik
Gustav Karl Theodor von Schulmann (1855−1915), tõeline riiginõunik, insener
Nikolai Karl von Schulmann (1862−1898), matemaatikakandidaat, pedagoog, füüsik
Sergei Nikolajevitš von Schulmann (1869−1927), kindralmajor, sõjaväejurist
Rufin von Schulmann (1874−Nõukogude vangilaagris 1930), tõeline riiginõunik, kammerjunkur
Otto Wilhelm Oskar von Schulmann (1888−1963), Venemaa keisririigi sõjaväelane, jurist, Eestimaa rüütelkonna sekretär, Balti pataljoni koosseisus Eesti Vabadussõjas
Hans Heinrich von Schulmann (1893−1976), klaverivirtuoos, nimekas jääpurjekate konstruktor
Werner Alfred von Schulmann (1912−1981), filosoofiadoktor, ajaloolane

Schulman
Carl Fredrik Schulman (1773−1849), Venemaa keisririigi polkovnik, kompanii-, pataljoni-, polgu- ja brigaadikomandör
Alexander Leonard Carl Schulman (1819−1890), Venemaa keisririigi kindralleitnant, pataljoni-, polgu-, brigaadi- ja diviisikomandör
Carl Magnus Hugo Schulman (1850−1919), Venemaa keisririigi kindralmajor
Carl Fredrik Schulman (1852−1903), Venemaa keisririigi kindralmajor
Otto Carl Hjalmar Schulman (1857−1934), filosoofialitsentsiaat, pedagoog
Carl Allan Rudolf Schulman (1919−2003), ajakirjanik, teleprodutsent
Carl Magnus Alexander (Alex) Schulman (sündinud 1976), ajakirjanik, blogija, kirjanik
Carl Johan Morgan (Calle) Schulman (sündinud 1979), blogija, teleprodutsent

Koulumies
Rolf Albert Holger Koulumies (a-ni 1940 Schulman) (1910−1992), meditsiinidoktor, kirurg, Helsingi ülikooli dotsent
Jyrki Olavi Koulumies (sündinud 1943), toimetaja, kirjanik
Terhi Johanna Koulumies (sündinud 1971), sotsiaalteaduse magister, Soome parlamendi liige

Schulmanni suguvõsa mõisavaldused

Ees-Pommeri:
Elmenhorst, Lydershagen
Eestimaa:
Ao (Hackeweid) (1626−1794), Auaste (Wiesenau) (1843−1876), Imastu (Mönnikorb) (1619/1625−1626), Jälgimäe (Jelgimeggi) (u 1663−1765), Järvajõe (Jerwajöggi) (1790−1791, pandivaldus), Kaalepi (Kaulep) (1670ndad, pandivaldus), Koila (Koila) (1689−1794 pärus-, 1794 pandivaldus), Kupna (Kupna) (1641−1671), Lümandu (Limmat) (1877−1919), Maidla (Maidel) (1580ndad), Moe (Muddis) (1780ndad, pandivaldus), Mõisamaa (Moisama) (u 1696−1797 pärus-, 1797−1800 pandivaldus), Norra (Kalterborn) (1740ndad, pandivaldus), Oidrema (Oidrema) (kuni 1746), Orgmetsa (Orgmetz) (1684−1687, pandivaldus), Oru (Orrenhof) (kuni 1817), Piirsalu (Piersal) (1781−1794), Pühatu (Puhhat) (u 1739−enne 1744 pandi-, u 1744−1762 pärusvaldus), Rahula (Rahhola) (1867−1909), Rägavere (Reggafer) (1640ndad), Saku (Sack) (1699−1721 ja 1723−1729 pandi-, 1729 pärusvaldus), Salla (Salla) (1689−1794 pärus-, 1794−1811 pandivaldus), Tamsalu (Tamsal) (1780ndad, pandivaldus), Tammiku (Tammik) (1699−1726 pandi-, 1726−1802 pärusvaldus), Toomla (Thomel) (1910ndad), Triigi (Kau) (1676−1684), Turpla (Turpel) (1683−enne 1689, pandivaldus), Uugla (Udenküll) (1800−1904), Vodja (Wodja) (1730ndad, pandivaldus), Voore (Forel) (1650ndad, pandivaldus)
Ingerimaa:
Nova-Bura (XVII sajandil), Ovintsovo (XIX sajandil)
Kärnten:
Schloß Neunstein (XIX sajandil)
Liivimaa eesti distrikt:
Heisri (Neu-Pigant) (u 1789−1794), Linnamäe (Linnamäggi) (1768−1775), Luua (Ludenhof) (1745−1759), Piigandi (Alt-Pigant) (u 1789−1796), Piigaste (Alt-Pigast) (kuni 1785), Rääbise (Repshof) (1794−1799, pandivaldus), Tõlliste (Teilitz) (1857−1872), Varbuse (Warbus) (1759−1791 pärus-, 1816−1820 pandivaldus), Väimela (Waimel) (1759−1775)
Saaremaa:
Roobaka (Robaka) (1608−1613 ja 1646−1671), Sassi (Kabbil) (1780−1785), Tumala (Thomel) (1495−1613 ja 1646−1671)
Soome:
Järvenkylä (alates 1649), Onkamaa (alates 1649)
Östergötlandi lään:
Brandsnäs, Kimstad, Leonardsberg, Svärtinge

Viited

Kirjandus
EAA, f. 1674, n. 2, s. 180. Schulmanni suguvõsa .
Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 425−426.
Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. VII kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1932. Lk 59−66 .
Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd I. Görlitz, 1930. Lk 258−276 .
Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Oesel. Tartu: Osaühing „Ilutrükk”, 1935. Lk 582−585 .
Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd XIII. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2002. Lk 152−153.
Ramsay, Jully. Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden. Tredje häftet. Helsingfors: Förlagsaktiebolaget Söderström & C:o, 1915. Lk 382−384 .
Schulman, Hugo. Släkten Schulman - von Schulman i Sverige, Finland och Baltikum: familjekrönika och ättartavlor. Helsingfors: Författarens barn, 1938.
Wasastjerna, Oskar. Ättar-taflor öfver den på Finlands Riddarhus introducerade adeln. Andra delen. L–Ö. Borgå: Utgifvarens förlags, 1880. Lk 429−439.

Välislingid
Schulmanni suguvõsa genealoogia saidil geni.com

Eestimaa aadlisuguvõsad
Eestimaa matrikliaadel
Liivimaa aadlisuguvõsad
Rootsi introdutseeritud aadel
Saaremaa aadlisuguvõsad
Saaremaa matrikliaadel
Soome aadlisuguvõsad