Marburgi viirushaigus

Marburgi viirushaigus ehk Marburgi haigus (lühend MVD) on peamiselt inimeste ja mitmete esikloomaliste väga nakkav ja palavikuga kulgev infektsioonhaigus, mida põhjustavad mitmed perekonda Marburgvirus liigitatud viiruseliigid.

Marburgi viirushaigust on kliiniliselt väga raske eristada Ebola viirushaigusest.

Haigustekitajad

Hemorraagilise viiruspalaviku põhjustajateks võivad olla harilikult 2 Marburgi viiruse liiki.

Nakkusekandjad ja nakkuse leviku uuringud

Zoonootilised ohud 

Marburgi viiruste looduslikeks reservuaarideks peetakse nahkhiirt Rousettus aegypti.

Arvatakse, et Marburgi haigus nakkab inimestele peamiselt rohepärdikult.

Olmeline nakatumine 

Inimeselt inimesele levivad looduslikud Marburgi viirused lähikontaktide kaudu.

Marburgi viiruse ülekanne toimub nakatunud kehavedelike (sh higi, pisarad, veri, rinnapiim, sülg, okse), väljaheidete, nakatunud elundite, ka süstalde ja haavade kaudu nahal.

Sümptomid 

Marburgvirus infektsioonnakkuse asümptomaatiline peiteaeg pärast Marburgi viirusega kokkupuutumist võib olla 2–21 päeva, keskmiselt 5–9 päeva.

Haiguse kulg on varieeruv, nakatunul võivad juba 24–48 tunni jooksul ilmneda vere hüübimismehhanismi häired (koagulopaatia), leukopeenia ja trombotsütopeenia (vereliistakute vähesus veres).

Marburgi viirushaigus algab gripile omaste sümptomitega: väsimus, kõrge palavik (40 °C) koos külmavärinatega, liigesevalu, lihasevalu ja valu rinnus. Iiveldus koos kõhuvalu, kõhulahtisuse ja oksendamisega.

Hingamisteede sümptomitena esinevad neelupõletik, köha, hingeldus.

Kesknärvisüsteemi sümptomitena avalduvad peavalu, rahutus ja ärevus, segaduses olek, väsimus, kooma.

Rasedatel naistel esineb iseeneslikke aborte.

Lümfisõlmed on harilikult suurenenud.

Nahaga seotud sümptomitena võivad esineda lööve, täppverevalumid e petehhiad, purpur, ekhümoos. Häirunud on nii kõhunäärme, maksa kui ka neerude talitlus.

Vereringe töö häirumise sümptomitena esinevad vereoksendus, veriröga, veriroe (meleena) ja verejooksud ninast, igemetest ja verejooks seedeelundites ning hüpotensioon.

Surmlõppese haigusjuhu korral saabub surm keskmiselt 8–16 päeva jooksul sümptomite ilmnemisest arvates.

Marburgi viiruse virionid 'metaboliseeritakse' verest ja enamikust kudedest, kuid virionid võivad pikemat aega eluneda sellistes 'immuunjärelevalvele' ligipääsmatutes keha osades nagu munandid ning võimalik, et ka iirise ja sarvkesta vahel olevas silma eeskambris.

Diagnoos 

Marburgi viirushaiguse kliiniline hinnang on ebausaldav.

Rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni 9. versioonis tähistatakse Marburgi viirushaigust koodiga 078.8.

RHK-10-s liigitatakse haigus hemorraagiliste viiruspalavike koosseisu diagnoosiga Marburgi viirushaigus [A98.3].

Haigusjuhud 

WHO andmetel leidis 2014. aastal Ugandas kinnitust 1 Marburgi viirushaiguse juhtum.

Patoloogia 

Marburgi viiruse märklaud elunditeks on maks ja lümfoidkoed.

Lümfisõlmede säsi põrna punase pulbi nekroos ja lümfotsüütide hävinemine.

Ravi 

Marburgi viirushaiguse ravimid (ka legaalsed vaktsiinid) praegu puuduvad.

Nakkustõrje eeskirjad

Eesti 

Eestis kehtivad nakkuse tõrje eeskirjad näevad ette haige võimalikult kiire isoleerimise nakkushaiglasse (-osakonda). Tervishoiutöötajatel tuleb lähikontakti isikukaitsevahenditeta haigega igal võimalusel vältida. 
 
Tervishoiutöötaja(te)l tuleb välja selgitada kontaktsed isikud, kellele kehtestatakse Marburgi viirusnakkuse kahtlusel 9 päevaks aktiivne arstlik jälgimine (sel ajal tuleks inimestel hoiduda intiimsetest seksuaalsetest suhetest teiste inimestega) – kui jälgitaval tõuseb palavik 38,5–39,0 °C, tuleks ka tema haiglasse toimetada.

Arvatakse, et nakatumisoht tegevate tervishoiutöötajate jaoks on suurim siis, kui haigel ilmnevad haigusele omased sümptomid koos oksendamise, kõhulahtisuse ja veritsemisega. Haigete ja jälgimisel olevate kahtlaste isikute kehaeritised ning haigete hooldamiseks ja jälgimiseks kasutatud instrumendid desinfitseeritakse kas 0,5% naatriumhüpokloriidi või 0,5% fenoolilahusega või autoklaavitakse, keedetakse või põletatakse.

Vaata ka 
 BCX4430
 hüpertsütokineemia

Viited

Välislingid 
 Marburgi viiruse käitumine teeb teadlased murelikuks, 9. aprill 2005, veebiversioon (vaadatud 06.10.2014)
 Reuters/BNS, Angolat laastab Marburgi viirus, 9. aprill 2005, veebiversioon (vaadatud 06.10.2014)
 Angolas levib Marburgi viirus, 2005.04.11, veebiversioon (vaadatud 06.10.2014)  
 Dennis Bente, Jason Gren, James E. Strong, ja Heinz Feldmann, Disease modeling for Ebola and Marburg viruses, Dis Model Mech., jaanuar – veebruar 2009 ; 2(1–2): 12–17., doi: 10.1242/dmm.000471, PMCID: PMC2615158, veebiversioon (vaadatud 08.10.2014)(inglise keeles)
 S.R. Palmer, Lord Soulsby, Paul Torgerson, ja David W. G. Brown, Oxford Textbook of Zoonoses: Biology, Clinical Practice, and Public Health Control, 2- trükk, peatükk: Marburg and Ebola viruses, Oxford University Press, juuli 2011, doi: 10.1093/med/9780198570028.003.0038, veebiversioon (vaadatud 10.10.2014)(inglise keeles)  
 Masfique Mehedi, Allison Groseth, Heinz Feldmann, ja Hideki Ebihara, Clinical aspects of Marburg hemorrhagic fever, Future Virol., september 2011; 6(9): 1091–1106.

doi: 10.2217/fvl.11.79, PMCID: PMC3201746, NIHMSID: NIHMS327204, veebiversioon (vaadatud 08.10.2014)(inglise keeles)
 Milton Leitenberg, Raymond A Zilinskas, Jens H Kuhn, The Soviet Biological Weapons Program: a history, lk 216–218, 2012, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 06.10.2014)(inglise keeles)
 WHO, Marburg haemorrhagic fever, Fact sheet, november 2012, veebiversioon (vaadatud 06.10.2014) (inglise keeles)
 Man dies from Ebola-like Marburg virus in Uganda, veebiversioon (vaadatud 06.10.2014) (inglise keeles)
 Die Welt, In Afrika taucht das nächste Todesvirus auf, veebiversioon (vaadatud 06.10.2014) (saksa keeles)
 Mike Bray, MD, MPH, Martin S Hirsch, MD, Jennifer Mitty, MD, MPH, , UpToDate, veebiversioon (vaadatud 08.10.2014) (inglise keeles)

Nakkushaigused