Sapipõis

Sapipõis (ladina keeles vesica fellea ehk cystis fellea) on enamikul inimestest ja paljudel selgroogsetel vahelduva kuju ja asendiga lihaseline õõneselund kuhu koguneb sapijuhadest sapivedelikku. Sapipõis talitleb seedeelundkonnas reservuaari ja sapiväljutuselundina.

Sapipõis puudub rottidel, hobustel, delfiinidel, jõehobudel, ninasarvikutel, elevantidel jt.

Roomajate sapipõis 
Sapipõis on kõikidel roomajatel.

Maolistel 
Madudel paikneb sapipõis maksast varieeruval kaugusel ning on ühenduses põrna ja kõhunäärmega. Üsna pikk sapijuha transpordib sapi maksaväliste sapijuhade kaudu sapipõide hoiule, kuni see väljutatakse kaksteistsõrmikusse.

Mikroelemendid 

Maolised|Madude sapipõies ja sapis leiduvaid mikroelemente on vähe uuritud, kuid need olenevad indiviidi elupaigast, liigist, toitumusest, reproduktiivsest staatusest jpt teguritest. 

Hiinas 1993. aastal tehtud uuringus tuvastati ICP-AES-i (ingl inductively coupled plasma atomic emission spectroscopy) meetodil madude kehaosades rohkem kui 17 mikroelementi. Uuringu tarvis eemaldati pea neljal kilplõugmadude (Agkistrodon) perekonda liigitatud maoliigil: Agkistrodon blomhoffei brevicaudus, Agkistrodon saxatilis, Agkistrodon shepaoensis, Agkistrodon ussuriensis. 

Uuringu tulemuste järgi koostatud graafikute alusel on nende maksa, põrna ja sapipõie mikroelementide sisaldus üsna sarnane..

Imetajate sapipõis

Inimesel
Inimesel paikneb sapipõis valdavalt maksa alapinnal sapipõieaugus ja on ühismaksajuha väljasopistus.  

Sapipõis on 7–10 cm pikk ja 3–4 cm lai (laiem osa).
 
Sapipõis koosneb: 
sapipõiepõhjast (fundus vesicae felleae)
sapipõiekehast (corpus vesicae felleae)
sapipõiekaelast (collum vesicae felleae), mille jätkuks on kitsenev sapipõiejuha (dúctus cýsticus).

Sapipõie sein koosneb 3 kihist (seestpoolt alates) limas-, lihas- ja serooskestast.

Sapipõie limaskestas paiknevad epiteelrakud on võimelised intensiivselt vett resorbeeruma, mille tulemusel saab sapp põies kontsentreeruda.

Sapipõie seinas paiknev silelihaskude moodustab kaskteistsõrmikusse suubudes sulgurlihase, mis on söögikordade vahel suletud olekus, võimaldades sapipõie sapil koguneda.   

Pärast söömist, kui eelseedinud toidumass kaksteistsõrmikusse liigub, hakkab sapipõis hormooni koletsüstokiniin-pankreosümiini toimel perioodiliselt kokku tõmbuma ning ühissapijuha kaudu sappi kaksteistsõrmikusse pritsima.

Patoloogia 

Sapipõiega ja sapijuhadega seostatakse nii loomadel kui ka inimestel mitmeid haiguslikke seisundeid, nagu parasiidid, sapipõiepõletik, sapikivitõbi, sapipõie kasvajad, sapipõievähk jpt.

Vaata ka 
ensüümid
hormoonid
kolesterool
maks
sapijuha
sapikapillaarid
sapinõristid
sapp
sapphape
ühissapijuha

Viited

Välislingid 
Aristoteles, tõlkija William Ogle, On the Parts of Animals, Written 350 B.C.E, IV. raamat, Veebiversioon (vaadatud 25.11.2013) (inglise keeles)

Seedeelundkond