Gustav Fabergé

Gustav Fabergé (1814 Pärnu – 1893 Dresden) oli Liivimaa päritolu kullassepp, Peterburis tegutsenud Fabergé kullassepaäri asutaja.

Gustav Fabergé põlvnes Picardie' hugenottide perekonnast, kes Prantsusmaalt 17. sajandil usulise tagakiusamise eest pagesid, suguvõsa nimi esineb ka kujul Fabrier või Favry. 

Gustav Fabergé oli Peter Carl Fabergé isa.

Eelkäijad 
Fabergé juured ulatuvad tagasi Põhja-Prantsusmaa ajaloolisse Picardie piirkonda, kus nende perenimeks oli Favri. Nad olid hugenotid, Prantsuse kalvinistid, kes kannatasid riigis, mille elanikkond oli valdavalt katoliiklik. Oma usulise veendumuse tõttu seisid Favrid silmitsi mitmesuguse tagakiusamisega.

Aastal 1685 tühistas kuningas Louis XIV Nantes'i edikti ja muutis katoliikluse Prantsusmaa ainuvalitsevks usunks. See võttis hugenottidelt vabaduse ning Favrid põgenesid kirde poole. Aastatega nende perenimi muutus Favryks, Fabriks, seejärel Fabrieriks ja hiljem Fabergiks. 19. sajandi algul seadis käsitööline Pierre Faberg end sisse Pärnusse Liivimaal.

Elulugu 
1814. aasta veebruaris sündis Peter Fabergi ja Sileesia kaupmehe tütre Maria Louisa perre poeg Gustav. 1828 aastal muutis poiss 14aastasena oma perenime Fabergeks. Ta sai 1830. aastal õpipoisiks kullassepa Andreas Ferdinand Spiegeli juurde Peterburis.  Professionaali käe all väljaõppinud, töötas Gustav 1830. aastail Johann Wilhelm Keibeli juures, kus tehti ehteid Vene keisritele.  1841. aastal kvalifitseerus ta ise meistrina ning muutis teist korda oma perenime - seekord Fabergéks, arvatavasti teadlikult selleks, et see jääks oma prantsusepärase kõlaga silma vene aadlikele, kes sel olid sel ajal frankofiilid. 1842. aastal avas Gustav Peterburis oma firma Fabergé koda (vene keeles Дом Фаберже). Ta palkas tööle Johann Alexander Gunsti, Johann Eckhardti ning alates 1857. aastast ka August Wilhelm Holmströmi. Samal ajal abiellus ta Taani kunstniku Carl Jungstedti tütre Charlotte Maria Jungstedtiga. 

Tema abikaasa tõi ilmale kaks poja ja tütre - Peter Carl  30.05.1846 Peterburi – 24.09.1920 Lausanne) ja  Wilhelmine Charlotte (1850 - ?). 1860. aastal läks Gustav pensionile ning pere kolis tagasi Saksamaale Dresdenisse. Ta jättis oma ettevõtte Peter Hiskias Pendingu ja V. A. Zaianchkovski kätte. Peter Carl Fabergé sai põhihariduse Peterburis, kuid jätkas õppimist Dresdenis. 

Dresdenis elasid nad Walpurgisstraße ja Victoriastraße, vaid mõne minuti kaugusel lossist ja kuulsast ehtekollektsioonist Grünes Gewölbe, kus leidusid ka olulised Johann Melchior Dinglingeri ehted. Peter Carl jätkas oma haridusteed Dresdenis. Paarile sündis kaks aastat hiljem teine poeg nimega Agathon (30.10.1862 – 29.03.1895).

Pojad võtavad ettevõtte juhtimise üle 
Saades 1864. aastal 18-aastaseks, hakkas vanim poeg Peter Carl saama väljaõpet parimatelt kullasseppaelt üle Euroopa. Pärast õpingute lõpetamist otsustas ta naasta Peterburi, kus ta töötas kümme aastat isa usaldusväärse meistri Hiskias Perdini juhendamisel. Ta tegeles meistriteoste kataloogimise, parandamise ja taastamisega Ermitaaži muuseumis.  See võimaldas tal õppida unustatud tehnikaid, mida valdasid ajalooliste ehete valmistajad. Hiljem taastas ja parandas ta 18. sajandi kunstiesemeid kogus, sealhulgas prantsuse kuld- ja emailkarpe.

Kui Perdin suri 1882. aastal, võttis Peter Carl ettevõtte juhtimise enda kätte ning lühikese aja pärast liitus temaga ka noorem vend Agathon. Vennad olid 1882. aasta ülevenemaalises näitusel Moskvas tõeline sensatsioon ning just seal sai ettevõte tõeliselt sügava maine. Eriti köitis keiser Aleksander III tähelepanu nende täpne koopia 4. sajandi eKr kuldsest Sküüdi käevõrust. Tsaar lasi Fabergé ettevõttel oma esemeid eksponeerida Peterburi Ermitaaži muuseumis näitena suurepärasest kaasaegsest Vene käsitööst. Nii pälvisid Fabergé maja ja nende ehted terve Vene keisririigi tähelepanu. Aastal 1885 nimetati Carl Fabergé keiserlikuks õukonnavarustajaks ja viis aastat hiljem nimetati ta Tema Keiserliku Majesteedi kabineti hindajaks. 19. sajandi viimased kaks aastakümmet tõid kaasa Fabergé firma ülemaailmse tunnustuse ning Carl sai mitmeid välisauhindu ja nimetati tarnijaks mitmele Euroopa monarhile.

Mälestuse jäädvustamine
2015. aasta 3. jaanuaril avati Gustav Fabergé sünnilinnas Pärnus tema ausammas. Pronkskuju kinkis linnale Peterburi juveeliäri Tenzo Jewellery House omanik Alexander Tenzo, selle autor on Alexander Tenzo ja Vladislav Yakovskiy. Skulptor Evgeniy Burkov. Mälestusmonumendi püstitamise eestvedajad olid Pärnu Fabergé Seltsi asutanud kunstnik Tiina Ojaste ja seltsi liige Toomas Kuter. <ref>Teet Roosaar. Pärnut ehib Gustav Fabergé pronkskuju. Pärnu Postimees, 6.01.2015 (nr 2), lk 1.

Viited 

https://www.luxuryacademy.co.uk/the-house-of-faberge/

https://stpetersburgcollection.com/history-of-faberge

https://fabergemuseum.ru/en/collections/carl-faberge-and-his-firmhttps://www.faberge.com/the-world-of-faberge/faberge-historyhttp://www.rusartnet.com/biographies/russian-artists/19th-century/mid-19th-century/rossica/french/gustav-faberge</ref>
Kullassepad
Liivimaa inimesed
Sündinud 1814
Surnud 1893