Mudel (muusika)

Mudel on muusikas abstraktsioon, mis on aluseks heliteose analüüsimisel või uue teose loomisel.

Muusika ajaloos leidub teoseid, mis põhinevad kas tervenisti või osaliselt varasema teose mudelil, kusjuures mudelina võib käsitleda varasema teose struktuuri, meloodilist või rütmilist põhimõtet, vormi või protsesse. Mudeli järgi heliteose loomisele on lähedased ka laenamine, tsiteerimine, parafraseerimine, parodeerimine ja allusioonide loomine, kuid modelleerimist võib pidada sügavamaks kui lihtsat jäljendamist.

Mudeli alusel kirjutati muusikat tavaliselt samas žanris (näiteks kindla mudeli järgi loodud sümfoonia osa) või faktuuris (näiteks polüfooniline missatsükkel, mis põhines polüfoonilisel laulul), kuid eksisteerib ka seoseid žanrite vahel. Uue teose ja mudeli seos on tihti ambivalentne, kuna mõned elemendid võivad olla otsesed tsitaadid ning teised põhjalikult muutunud. 

Lääne traditsioonis on heliloojad kasutanud muusika komponeerimisel mudeleid peamiselt järgmiselt:
 õppides, kuidas kirjutada teatud stiilis või žanris ning järgides seejärel stiili või žanri reegleid;
 imiteerides mõnda menukat või tähelepanuväärset heliteost;
 jäljendades olemasolevat heliteost, konkureerides sellega või avaldades sellele austust, lisades oma teosesse kommentaarina fragmendi jäljendatavast teosest;
 vihjates tuntud teosele ja selle tähendusele.

Need põhimõtted võivad esineda nii üksikult kui ka kombineeritult. Esimesed kaks on ilmselt sama vanad kui muusika ise, sest peaaegu kogu muusika põhineb kas improviseerija või helilooja kogemusel varasemast muusikast ja selle mudelitest. Viimased kaks sõltuvad rohkem helilooja individuaalsest stiilist ja töömeetoditest.

Mudeli järgi muusika kirjutamist, mille eesmärgiks on õppida teatud stiilireegleid või kompositsioonitehnikaid, kohtab näiteks Claudio Monteverdi varastes madrigalides, mis kas tervenisti või osaliselt põhinevad Luzzasco Luzzaschi, Luca Marenzio madrigalidel. Näiteks Igor Stravinski varane "Klaverisonaat F-duur" põhineb Tšaikovski, Aleksandr Glazunovi ja Aleksandr Skrjabini klaverisonaatidel. Juba "Musica enchiriadis" (u 850–900) ja Guido Arezzost "Micrologus de disciplina artis musicae" (1026–1032) sisaldavad teoseid, mida autorid tõid esile kui mudeleid sellest, kuidas teatud stiilis improviseerida või komponeerida. Ka klassitsismiaja heliloojate teatud žanris esimesed teosed põhinevad kindlatel mudelitel: näiteks Mozarti "Reekviemi" terved lõigud on kirjutatud Michael Haydni "Reekviemi c-moll" (1771) eeskujul. Mudel puudutab nii instrumentatsiooni, vokaalpartiide jaotumist kooriks ja soolodeks, faktuuri, struktuure, teksti viisistamist, harmoonilist plaani ning muid tehnilisi ja stiiliaspekte. 

Eeskujuks oleva teose imiteerimist kohtab palju renessansiaja populaarsete šansoonide, samuti missade töötluste puhul uuteks kas vokaal- või instrumentaalteosteks. Muusikaajaloo suurteosed, nagu Monteverdi kaebelaulud, Händeli "Messias", Haydni "Loomine", Beethoveni "Üheksas sümfoonia", Stravinski "Püha kevad" jms, on andnud ainest paljudele järgijatele. 

Sama toimub ka levimuusikas: mõni eriti menukas teos kutsub esile palju imitatsioone, nagu näiteks ansambli The Beatles album "Sergeant Pepper's Lonely Hearts Club Band" on inspireerinud paljusid järgijaid alates Rolling Stonesi albumist "Their Satanic Majesties' Request" kuni The Who, Pink Floydi ja paljude teiste ansamblite kontseptuaalsete albumiteni.

Heliloojad tihti austavad, võistlevad või ka kommenteerivad oma eelkäijate loomingut, kasutades nende teoseid mudelina. Guillaume de Machaut kasutab sellisel moel Philippe de Vitry isorütmilisi motette, laenates neist nii talea, kõlavärvingu kui ka struktuurse plaani. Samasugust praktikat võib leida juba keskaja poeetide austuses ja rivaalsuses loodud lauludes. Renessansiajast kohtab palju polüfoonilisi mudeleid, mis rändavad kas sulandudes, võisteldes või austust avaldades teosest teosesse. Mõnikord võivad sellised teosed olla esmapilgul oma jumaldamise objektist esteetiliselt üsna kaugel. Sellise teose näiteks on Wagneri "Tristani ja Isolde" eeskujul loodud "Pelleas ja Melisande", mida võib tõlgendada nii oma eeskuju kommentaari kui ka kriitikana.

Neljanda võimaluse näitena sobiks Beethoven keelpillikvarteti osa "Heiliger Dankgesang eines Genesenen an die Gottheit", mis on kirjutatud pärast helilooja haigestumist. Sellel teosel on selge viide Béla Bartóki hilise loomingu juurde. Ka Haydni "Loomises" olev idee, pimedusest valguse poole, on inspireerinud näiteks Beethovenit looma "Viiendat sümfooniat" ja Brahmsi "Saksa reekviemi".

Vaata ka
 Mudel

Muusika