Limburgi provints (1815–1839)

Limburg oli üks Madalmaade ühendkuningriigi ja hiljem Belgia provintsidest. Provints eksisteeris ühendkuningriigi ajal, aastatel 1815 kuni 1830, ja Belgia iseseisvuse esimestel aastatel, aastatel 1830 kuni 1839. Kui kuningas Willem I allkirjastas aastal 1839 Londoni lepingu, jagati provints Belgia ja Hollandi osaks, uueks Limburgi hertsogkonnaks.

Geograafia 

Limburgi territoorium oli sama, kui tänapäeva Hollandi ja Belgia vastavad provintsid kokku, välja arvatud Voeren, mis oli sel ajal Liège'i provintsi osa. Selle pealinn oli Maastricht.

Halduslikult oli provints jagatud Maastrichti, Hasselti ja Roermondi piirkondadeks.

Demograafia 

Aastal 1830 elas selles provintsis umbes 338 000 inimest ja aastal 1846 elas uues, väiksemas Belgia Limburgi provintsis umbes 186 000 inimest.

Peamine religioon oli ja on ikka veel katoliiklus.

Ajalugu 

Pärast Napoleoni ajastut asutasid suurriigid Ühendkuningriik, Preisimaa, Austria keisririik, Venemaa Keisririik ja Prantsusmaa aastal 1815 uue Madalmaade ühendkuningriigi. Uus provints loodi endisest Prantsuse keisririigi Meuse-Inférieure'i departemangust (välja arvatud Niederkrüchten ja Herzogenrath, mis määrati Preisimaale) ja sai pealinna järgi nime "Maastricht". Esimene kuningas Willem I, kes ei tahtnud endise Limburgi hertsogkonna nime kaotamist, nõudis, et nimi muudetaks "Limburgiks". Sellisena tuli uue provintsi nimi vanalt hertsogkonnalt, mis eksisteeris aastani 1648 Maastrichti, Liège'i ja Aacheni kolmnurgas.

Lõpetamine 

1830. aasta Belgia revolutsiooni puhkedes valis Limburgi provintsi relvajõudude komandör kindral Daine (paiknes Maastrichtis) Belgia mässuliste poole. Ta lahkus linnast 7. novembril 1830. Ta saabus Roermondi 9. novembril ja Venlosse 11. novembril. Mõlemad linnad tervitasid teda ja asusid mässuliste poolele. Siiski läks Maastricht tagasi kolonel Dibbetsi juhitud lojalistide vägede kontrolli alla.

Kuigi enamus provintsist, sealhulgas selleaegse Belgia põhjapoolseim Venlo kindluslinn, oli Belgia kontrolli all pärast Belgia de facto sõltumatust Prantsuse sissetungi järel, jäi Maastrichti linn hollandlaste kätte.

Aastal 1839 tunnistas kuningas Willem I Belgia sõltumatust, allkirjastades Londoni lepingu. Lepingu kohaselt pidid belglased loovutama Limburgi idaosa Hollandile.

Hollandi ajaloolised riigid
19. sajand Belgias