Thomas Young

Thomas Young (13. juuni 1773 Milverton, Somerset – 10. mai 1829 London) oli inglise polümaat ja arst. Ta tegeles optika, mehaanika, energia, füsioloogia, keeleteaduse, muusikalise harmoonia ja egüptoloogiaga.

Teda on nimetatud "viimaseks meheks, kes teadis kõike".

Elu
Ta sündis kveekerite perekonnas kümnest lapsest vanimana. 14-aastaselt oli ta juba õppinud ära kreeka ja ladina keele ning tutvust teinud veel üheteistkümne võõrkeelega.

1792. aastal hakkas ta Londonis õppima meditsiini, 1794. aastal astus Edinburghi Ülikooli ning aasta hiljem siirdus Saksamaale Göttingeni, kus sai Göttingeni Ülikoolist 1796. aastal meditsiinidoktori kraadi. 1797. aastal astus ta Cambridge'i Ülikooli Emmanueli kolledžisse. Samal aastal sai ta oma vanaonu päranduse, mis muutis ta majanduslikult iseseisvaks. 1799. aastal asus ta Londonis tööle arstina. Ta avaldas paljud oma varased teadusartiklid anonüümselt, et kaitsta oma arstimainet.

1801. aastal nimetati ta loodusfilosoofia (peamiselt füüsika) professoriks riiklikus teadus- ja haridusasutuses Royal Institution. Kahe aasta jooksul pidas ta 91 loengut.

1811. aastal asus ta tööle Saint George'i haiglas. 1814. aasta osales ta komitees, mis selgitas välja võimalikke ohte gaasi kasutuselevõtul Londonis, ning 1816. aastal komitees, mis määras kindlaks sekundi täpse pikkuse.

1827. aastal valiti ta üheks kaheksast välisliikmest Prantsuse Teaduste Akadeemias ning 1828. aastal Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks.

Youngi sõbrad ja kolleegid pidasid temast väga lugu. Ta ei surunud kunagi oma teadmisi peale, kuid küsimise peale suutis ta ka kõige keerukamatele teaduslikele küsimustele vastata. Ulatuslikest teadmistest hoolimata ei osanud ta neid alati kõige arusaadavamalt teistele seletada.

Teadustöö
Ta tegi mitmeid olulisi avastusi, mis hiljem teisi teadlasi nende töös edasi aitasid, nt Rosetta kivi dešifreerimisel.

Oma Göttingenis 1796. aastal kaitstud väitekirjas "De corporis hvmani viribvs conservatricibvs. Dissertatio." esitas ta neljal lehel lisana ettepaneku universaalseks foneetiliseks tähestikuks ("et mitte jätta neid lehti tühjaks"). Oma Encyclopædia Britannica artiklis "Keeled" võrdles ta 400 keele grammatikat ja sõnavara.

Valguse laineteooria

Youngi enda arvates oli tema tähtsaim saavutus see, et ta tegi kindlaks valguse laineteooria, mille oli välja pakkunud Christiaan Huygens teoses "Traité de la lumière" (1690). Selleks ta pidi ületama Isaac Newtoni teoses "Opticks", esitatud vaate, et valgus koosneb osakestest. 19. sajandi alguses esitas ta rea teoreetilisi põhjendeid valguse laineteooria kasuks ning töötas välja kaks tõestust.   Ondoskoobi abil demonstreeris ta interferentsi ideed veelainete peal. Youngi interferentsikatsega, mis oli kahe pilu katse eelkäija, demonstreeris ta interferentsi valguse kui laine puhul.

Vaata ka
Youngi katse
Youngi-Helmholtzi värvitaju teooria

Viited

Välislingid
 

Inglise teadlased
Sündinud 1773
Surnud 1829