Anastasius II

Anastasius II oli paavst 496–498. Ta oli 50. paavst.

Anastasius oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Roomast Caput Tauri regioonist, kust pärines ka paavst Aleksander I. Anastasiuse isa nimi oli Peetrus, kes paavsti epitaafi kohaselt oli preester.

Anastasius oli Gelasius I ajal ülemdiakon (kardinaldiakon). Ta osales 13. mail 495 Roomas peetud sinodil, kus kirikuvande alt vabastati Kyme piiskop Mesenus, kes oli aastal 484 paavsti legaat Konstantinoopolis.

Paavstiks saamine
Anastasius II valiti paavstiks 24. novembril 496.

Skisma
Anastasius II ajal jätkus Felix III ajal alanud skisma Konstantinoopoli patriarhiga. Paavstiks saanuna saatis Anastasius Konstantinoopolisse legaadid Capua piiskopi Germanuse ja Todi piiskopi Cresconiuse teatega Ida-Rooma keisrile Anastasius I-le, milles soovis skisma likvideerimist. Paavst taotles Akakiose nime eemaldamist diptühhonist, kuid tunnustas Akakiose ja tema pooldajate poolt läbi viidud ordinatsioone ning ristimisi. Ta soovis keisrilt saada toetust Kalchedoni kirikukogu otsuste tunnustamiseks Aleksandria patriarhaadis.

Rooma senaator Festus, kelle idagootide kuningas Theoderich Suur saatis oma kuningatiitlile tunnustuse saamiseks Konstantinoopolisse, pidi paavsti ümber veenma.

Paavst taastas suhted Thessaloníki vikaariga ja võttis vastu vikaari saadiku Photinose, kuid ilma Rooma vaimulikkonnaga eelnevalt konsulteerimata. Paavst oli nõustunud tegema skisma likvideerimiseks mõningaid järeleandmisi ja saatis Photinose tagasi Konstantinoopolisse, mida Rooma vaimulikud tõlgendasid reetmisena ja paavsti populaarsus Roomas vähenes.

Teoloogilised vaidlused
Anastasius II mõistis aastal 498 hukka tradutsianismi.

Ordineerimised
Anastasius II ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 16 piiskoppi ja 12 preestrit.

Anastasius II kultuuriloos
Dante Alighieri on Anastasius II-t maininud oma "Jumalikus komöödias", kus ta on asetatud põrgu kuuendasse ringi, süüdistatuna seoses järeleandmistega Akakiosele ketserluses.

Talle on omistatud Frangi kuningale Chlodovech I-le saadetud kirja autorsus, milles paavst õnnitleb kuningat kristlaseks saamise puhul, kuid selle kirja autorsus on vaieldav.

Surm
Anastasius II suri 19. novembril 498 Roomas ja maeti "Liber Pontificalise" järgi Rooma Peetri kirikusse. "Liber Pontificalises" on tema surma kirjeldatud Jumala tahtena (qui nutu divino percussus est), mida varasemate paavstide puhul pole mainitud.

Kirjandus
Herbert Cowdrey: Pope Anastasius II and St. Augustine's Doctrine. H. Cowdrey, "Popes, Monks and Crusaders". London, 1984: 311–315.
J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996.
Liber Pontificalis.

Välislingid
Artikkel Anastasius II kohta. (inglise keeles)
Artikkel Anastasius II kohta. (inglise keeles)

Paavstid
Surnud 498