Aleksandr Kerenski valitsus

Aleksandr Kerenski valitsus oli Venemaa üleminekuvalitsus, mis moodustati 14. septembril vkj 1917 ning tegutses kuni 29. oktoobrini vkj 1917, mil Aleksandr Kerenski moodustas valitsusorganina 5-liikmelise direktooriumi, mille kukutas 25. oktoobril vkj / 7. oktoobril 1917 Petrogradi Nõukogu.

Aleksander Kerenski valitsuses tehti koosseisumuudatusi: 7.8.1917, 14.9.1917, 8.10.1917, 16.10.1917 ja 29.10.1917.

Valitsuse koosseis

Kerenski direktoorium

Valitsuse liikmete saatus 
8. novembril 1917 Talvepalees olnud valitsuse liikmed arreteeriti, kuid vabanesid samal päeval või hiljemalt paari kuu pärast.

Valitsuse liikmetest emigreerusid või saadeti Nõukogude Venemaalt välja:
 Rahandusminister Mihhail Bernatski – suri 16. juulil 1943 Pariisis.
 Majandusnõukogu ja majanduse peakomitee esimees Sergei Tretjakov – värvati 1929 OGPU agendiks, arreteeriti 1942 Prantsusmaal Gestapo poolt, hukati Oranienburgi koonduslaagris 16. aprillil 1944.
 Mereminister Dmitri Verderevski – punalaevastiku tehniline nõuandja, emigreerus mais 1918. Alates 1946. aastast Nõukogude Liidu kodanik, suri 22. augustil 1947 Pariisis. Vabamüürlane.
 Ministrite nõukogu aseesimees ja kaubandus-tööstusminister Aleksandr Konovalov – juhatas valitsuse viimast koosolekut. Asutava Kogu liige. Suri 28. jaanuaril 1949 Pariisis. Vabamüürlane.
 Toitlusminister Sergei Prokopovitš – saadeti 1922 Venemaalt välja, suri 4. aprillil 1955 Genfis.
 Riigikontrolör Sergei Smirnov – suri 1956. aastal Pariisis.
 Välisminister Mihhail Tereštšenko – suri 1. aprillil 1956 Monacos. Vabamüürlane.
 Sinodi ülemprokurör Anton Kartašjov – põgenes 1919. aastal Eestisse, Judenitši valitsuse usuasjade minister, suri 10. jaanuaril 1960 Mentones.
 Ministrite nõukogu esimees ja kõrgeim ülemjuhataja Aleksandr Kerenski – põgenes Peterburist, emigreerus 1918, 1941. aastal pakkus oma toetust Nõukogude Liidule, 1968. aastal taotles luba külastada Nõukogude Liitu, suri 11. juunil 1970 New Yorgis. Vabamüürlane.

Kõiki Nõukogude Liitu jäänud valitsuse liikmeid arreteeriti ja vabastati korduvalt. Neist hukati või surid vanglas:
 Põllutööminister Semjon Maslov – Asutava Kogu liige, hukati 20. juunil 1938 Moskvas.
 Sõjaminister Aleksandr Verhovski – oli puhkusel Valaamis, läks armee peakorterisse Mogiljovis, liitus 1918 Punaarmeega, kombrig 1936. Hukati 19. augustil 1938 Moskva oblastis.
 Posti, telegraafi ja siseminister Aleksei Nikitin – hukati 14. aprillil 1939 Moskva lähedal.
 Kohtuminister Pavel Maljantovitš – filmi "Lenin oktoobris" konsultant (1937), hukati 22. jaanuaril 1940, rehabiliteeriti 29. augustil 1959.

Vabaduses surid Nõukogude Liitu jäänud valitsuse liikmetest:
 Hoolekandeminister Nikolai Kiškin – suri 16. märtsil 1930 Moskvas.
 Haridusminister Sergei Salazkin – suri 4. augustil 1932 Leningradis.
 Teedeminister Aleksandr Liverovski – suri 19. detsembril 1951 Leningradis. Lenini, Tööpunalipu, Punatähe ordenid, medal Leningradi kaitsmise eest.
 Tööminister Kuzma Gvozdev – vabanes asumiselt Krasnojarski krais 30. aprillil 1956, suri sama aasta 26. juunil.

Vaata ka
 Ajutine Valitsus (Venemaa)

Venemaa valitsused
1917. aasta Venemaal