Säga

Säga (Silurus glanis) on sägalaste sugukonda kuuluv kalaliik.

Morfoloogia 
Säga on laia ja madala peaga kala. Ülalõual on tal kaks pikka poiset ja alalõual neli väiksemat. Pärakuuim on pikk ja ulatub sabauimeni, seljauim on väike ja keha suhtes suhteliselt eespool. Selg on mustjasrohekas, küljed laigulised ja kõht hele.

Suurus 
Tavaliselt on sägad 1,3–1,6 meetri pikkused, suurimad isendid on olnud kuni 3 meetri pikkused (teistel andmetel ka kuni 5 m  ja 300 kg raskused; suurim isend, kes kirjalikes allikais on märgitud, kaalus 375 kg, ja see püüti Oderi jõest. Eesti püütud raskeim isend kaalus 152 kg ja 2,1 m pikkune isend püüti 1935. aastal.  Sägad võivad elada kuni 80 aasta vanuseks.

Elupaik ja -viis 
Säga eelistab suuri soojemaid järvi ja aeglase vooluga sügavaid jõgesid, ning riimveelisi jõgede suudmealasid. Toitub enamasti kaladest, vähemal määral ka limustest ja putukatest, suuremad kalad ka jõevähkidest, konnadest, pisiimetajatest ja veelindudest.

Levila 
Säga on levinud Lääne-Euroopas Reini jõest ida pool kuni Kaspia ja Araali mereni, põhjas kuni Lõuna-Soomeni ja lõunast Väike-Aasiani. Puudub Põhja-Jäämere jõgede vesikonnas.

Eestis on säga vähesel määral levinud peamiselt Emajõe alamjooksul, Peipsi ja Pihkva järves ning Võrtsjärves. Püük on Eestis aastaringselt keelatud.

8. juulil 2020 püüti ja vabastati noor, 1,2–1,5 kg kaaluv säga Sindi lähedalt Pärnu jõest. Säga on jäänud võrku 2018. aastal ka Pärnu lahes. 2022. aastal sattus Võrtsjärvel kaluri mõrda 28 kg raske ja 170 cm pikk isend, miks läks kalateadlastele uurimiseks.

Vaata ka
Eesti kalade süstemaatiline nimestik

Viited

Välislingid
 

Säga TÜ Loodusteadusliku veebipõhises õpikeskkonnas
Järv, L. 2005. Meie vete kalu: säga. Kalastaja 36: 20–24. 
Eesti teadlased järjestasid maailma ühe suurima mageveekala genoomi, ERR, 16. september 2020

Sägalised
Eesti kalad
II kaitsekategooria loomaliigid