Tiit Karuks

Tiit Karuks (sündinud 28. juunil 1946 Tallinnas) on eesti spordiajakirjanik.

Haridus
Ta on lõpetanud 1964. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1970. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti filoloogia erialal. 

1956. aastal astus Kalevi spordikooli, harrastas tennist, ujumist ja kergejõustikku.

Töökäik
1970–1982 Eesti Raadio toimetaja
1982–1991 Spordilehe toimetaja
1991–1996 Eesti Raadio spordisaadete peatoimetaja
1996–2003 Kuku raadio toimetaja
2003–2004 Postimehe toimetaja
2004–2012, august Vikerraadio spordisaadete peatoimetaja

Töö olümpiamängudel
Spordikommentaatorina on ta töötanud kaheksatel olümpiamängudel: 
 1980 Moskva
 1992 Albertville ja Barcelona
 1994 Lillehammer
 1996 Atlanta 
 2002 Salt Lake City 
 2006 Torino
 2008 Peking

1980. aasta noorterahutused
22. septembril 1980 toimus Tallinna Kadrioru staadionil Eesti Televisiooni ja Eesti Raadio vaheline jalgpallimatš. Pärast jalgpalli pidid staadionil esinema ansambel Propeller ja Peeter Volkonski, kuid noorte meelestatust tajunud televisiooni- ja raadiojuhid otsustasid kontserdi ära jätta ning 7000-pealine publik sunniti lahkuma. See tekitas protesti ja kooliõpilaste seast hakkas kostma nõukogudevastaseid hüüdlauseid. Miilits vahistas 24 alaealist ja noorte protestilaine sai järjest suurema hoo sisse.,

Tiit Karuks (koos Olav Osoliniga) oli selle kultuuriürituse peaorganisaator.

Karistuseks said nii Tiit Karuks kui ka ansambel Propeller eetrikeelu. On arvatud, et just sellest sündmusest on ajendatud Propelleri laul "Helinälg" ("Karuks istus vangitornis, aeg oli igav oota ..."), kuid tegelikult oli Peeter Volkonski need sõnad kirjutanud juba sama aasta maikuus.

Samast üritusest ja toonastest noorterahutustest on juttu ka Tarmo Vahteri kirjutanud dokumentaalraamatus "Karuks istus vangitornis... 1980 – aasta, mis raputas Eestit" (Hea Lugu, 2015, 486 lk).

Teoseid
 1995 – "Barcelona '92: XXV olümpiamängud". Koostaja Tiit Karuks. Olympia. Tallinn 1995.
 2020 – "Lend mitte eriti kõrgel. Noppeid (spordi)reporteri päevikust". Autor Tiit Karuks, toimetanud Lea Arme. Hea Lugu. Tallinn 2020.

Tunnustus
 2001 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk
 2009 – Kuldmikrofon
 2013 – stipendium "Ela ja sära"
 2019 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk

Liikmesus
 Üliõpilasseltsi Liivika liige
 1991 Rahvusvahelise Spordiajakirjanike Liidu liige 
 2012 Eesti Spordiajaloo Seltsi liige, auliige (2019)

Isiklikku
Tiit Karuks on abielus ja tal on kaks tütart.

Viited

Välislingid
 
 Ajakirjanik Tiit Karuks: Ise küsin, ise vastan, Maaleht, 24. mai 2001
 Ville Arike, Tiit Karuks – Uudmäega "ebaküpse" intervjuu teinud mees, Õhtuleht, 17. detsember 2007 
 Raadiohääl Tiit Karuks jäi tänasest pensionile, ERR, 31. august 2012

Eesti ajakirjanikud
Eesti saatejuhid
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1946