Päevakübar

Päevakübar (Rudbeckia L.) on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.

Etümoloogia
Nime Rudbeckia on päevakübarad saanud kuulsalt rootsi botaanikult Carolus Linnaeuselt. Linnaeus nimetas perekonna oma õpetajate Uppsala ülikooli professori Olof Rudbeck noorema (1660–1740) ja tema isa, professor Olof Rudbeck vanema (1630–1702) auks..

Kirjeldus
Päevakübara perekonda kuuluvad liigid on mitmeaastased (mõned liigid ka kaheaastased) narmasjuursed rohttaimed. Taimed kasvavad 0,5–3 meetri kõrguseks, varred võivad olla nii lihtsad kui harunenud. Taimed on vahelduvate, terveservaliste või lõhestunud, rootsuliste, sageli karedakarvaliste, 5–25 cm pikkuste lehtedega. 
Nagu korvõielistele omane, nii on ka päevakübaral kaht tüüpi õisi. Õisiku ääres paiknevad eredad keelõied keskel putkõied. Äärmised keelõied on tavaliselt kas valged, roosad, purpursed või lillakad. Õie keskel olevad torujad putkõied on tavaliselt punakaspruunid või kollakaspruunid. Värvilised kroonlehed kaarduvad allapoole. Korvõisikud on suured ja paiknevad enamasti üksikult.

Kasutamine
Päevakübara perekonda kuuluvad liigid on tänu oma kaunivärvilistele õitele, pikale õitseajale ning vastupidavusele populaarsed aialilled. Tuntuimad on kahtlemata karvane päevakübar, lõhislehine päevakübar ja särav päevakübar. Kõigil neil liikidel on mitmeid kultivare ning hulgaliselt sorte. 

Päevakübaratest on kahtlemata kõige tuntum punane päevakübar ehk punane siilkübar ehk purpur-siilkübar (Echinacea purpurea), mida loetakse värskemate geneetiliste uuringute põhjal siilkübara perekonda, kuigi sugukond korvõielised on sama ning väline sarnasus taimede vahel tuntav. 

Päevakübar kasvab igasugusel mullal, siiski tuleks talle muretseda kobedat toitaineterikast mulda, lisades istutusauku ämbritäie komposti. Kuigi taimed taluvad hästi ka savist mulda, võiks sellele struktuuri parandamiseks liiva lisada. Pinnas võiks olla pisut niiskem, seepärast tasuks pikemal põuaperioodil taimi kasta. Päevakübar kasvab hästi päikese käes, kuigi lepib ka kerge varjuga.
Eesti tingimustes alustavad esimesed päevakübarad õitsemist juba juulis, laisemad stardivad augustis. Septembriga saab nende õitseaeg ümber. Kõik nad on suurepärased lõikelilled, mis säilivad vaasis kaua ilusana ega vaju tänu tugevale varrele longu.

Liike
 Rudbeckia alpicola 
 Rudbeckia amplexicaulis 
 Rudbeckia auriculata 
 Rudbeckia bicolor 
 Rudbeckia californica 
 Rudbeckia fulgida – särav päevakübar
 Rudbeckia glaucescens
 Rudbeckia graminifolia 
 Rudbeckia grandiflora – suureõieline päevakübar
 Rudbeckia heliopsidis 
 Rudbeckia hirta – karvane päevakübar
 Rudbeckia klamathensis 
 Rudbeckia laciniata – lõhislehine päevakübar
 Rudbeckia maxima – suur päevakübar
 Rudbeckia missouriensis 
 Rudbeckia mohrii 
 Rudbeckia mollis 
 Rudbeckia montana 
 Rudbeckia nitida – läikiv päevakübar
 Rudbeckia occidentalis – lääne päevakübar 
 Rudbeckia pinnata 
 Rudbeckia scabrifolia 
 Rudbeckia serotina 
 Rudbeckia speciosa 
 Rudbeckia subtomentosa – viltjas päevakübar
 Rudbeckia texana 
 Rudbeckia triloba – hõlmine päevakübar

Vaata ka
siilkübar (Echinacea)

Viited

Korvõielised