Benedictus VI

Benedictus VI oli paavst 973–974. Ta oli 134. paavst.

Benedictus (Benedetto) sündis Roomas ja oli Ildebrando poeg.

Benedictus oli Johannes XIII ajal San Teodoro kardinaldiakon.

Paavstiks saamine 
Benedictus VI valiti paavstiks arvatavasti 972. aasta sügisel, Salvador Miranda järgi 20. detsembril 972. Ta pühitseti ametisse 19. jaanuaril 973, kui Saksa-Rooma keiser Otto I oli teda tunnustanud. Tema vastaskandidaadiks oli diakon Franco.

Suhted Saksa piiskoppidega
Benedictus VI kinnitas 973 Trieri piiskopkonna privileegid.

Talle on omistatud Salzburgi peapiiskopi ja Passau piiskopi tüliga seotud dokumendid, kuid uurijate hinnangul on nende autorsus vaieldav.

Kristlik eetika
Benedictus VI keelas piiskoppidel võtta ordineerimise eest tasu.

Kloostrireform
Benedictus VI kinnitas Montserratis asuva San Cecilia, Vézelay ja Sant Pere de Rodesi (Verdaria) kloostrite privileegid.

Tagandamine ja surm
Keiser Otto I suri 7. mail 973, kuid tema poeg Otto II pidi tegelema Saksamaa siseprobleemidega. Konsul Crescenzio II juhtimisel puhkes Roomas juunis 974 ülestõus, mille tagajärjel tagandati Benedictus VI ametist ja tema asemel valiti paavstiks diakon Franco, kelle käsul heideti Benedictus VI Castel Sant'Angelo kindlusse, kus preester Stephanus ta juulis 974 surnuks kägistas. "Catholic Encyclopedia" järgi suri Benedictus VI augustis 974.

Kirjandus
J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996.
Liber Pontificalis.

Välislingid
Artikkel Benedictus VI kohta. (inglise keeles)
Artikkel Benedictus VI kohta. (inglise keeles)
Benedictus VI dokumendid.

Paavstid
Surnud 974