Hans Kalm

Hans Kalm VR I/1, VR II/3 (21. aprill (9. aprill Juliuse kalendri järgi) 1889 Taarasaare talu, Kotsama küla, Kõo vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa Liivimaa kubermang – 1. veebruar 1981 Jyväskylä, Soome) oli Eesti ja Soome sõjaväelane, üks Soome kodusõja ja Eesti Vabadussõja väejuhte.

Elulugu 
Hans Kalm sündis 1889. aastal Viljandimaal ning lõpetas Paide linnakooli ning Päivölä põllutöökooli ja Mustiala kõrgema põllutöökooli Soomes.

Sõjaväeline teenistuskäik 
1915 märtsis lõpetas H. Kalm Gattšina lipnikekooli, määrati Valdai jalaväepolku lipnikuks.
Osales Esimeses maailmasõjas Riia rindel, Ikškile (Üksküla) all Väina jõe ääres ja Galiitsias, 1917. aastaks oli alamkapten. Sai kaks korda haavata.
1917 läks salaja läbi Eesti Soome ja hakkas Tuomariniemel kohaliku metsakooli õpilastele andma sõjalist õpetust.
1918 veebruaris moodustas vabatahtlikest Põhja-Häme pataljoni, mis Soome Kodusõjas sai tuntuks Kalmi Pataljonina.
1918 märtsis ülendati majoriks, juulis määrati Põhja-Häme rügemendi ülemaks.
1918 augustis lahkus tegevast sõjaväeteenistusest kolonelleitnandina (soome keeles everstiluutnantti).
Eesti Vabadussõja algul formeeris Soomes vabatahtlikest Põhja Poegade rügemendi. Jaanuaris 1919 jõudis see üksus Tallinna ja siirdus Lõuna-Eesti rindele.
1919 juulis likvideeris Hans Kalm Põhja Poegade rügemendi.

Soome kodusõjas
Soome ajaloolane Aapo Roselius uuris oma teoses Teloittajien jäljillä. Valkoisten väkivalta Suomen sisällissodassa valgete kättemaksuterrorit. Ta tsiteeris oma teoses pealtnägijaid, kes väitsid Kalmi olevat käskinud, et "kõik lastakse maha, naised ka, nad on ju hoorad". Roseliuse jaoks oli Kalm "haruldaselt verine sõjapealik". Tuntuim lugu oli Harmoisteni haigla massimõrv (:fi:Harmoisten sairashuoneen joukkomurha), kus patsiendid tapeti otse voodites ja hukati ka kaks Punase Risti alluvuses töötanud sanitari.. Suurem tapatalgu leidis aset Lahti vangilaagris, mida Kalmi rühm valvas ja kus 500 hukatu seas oli umbes 200 naist ja tüdrukut alates 14. eluaastast.

Eesti Vabadussõjas

Eesti Vabadussõja algul formeeris H. Kalm Soomes vabatahtlikest Põhja Poegade rügemendi ja jaanuaris 1919 jõudis see üksus Tallinna ja siirdus Lõuna-Eesti rindele. 1919. aasta juulis likvideeris Hans Kalm Põhja Poegade rügemendi.

Hilisem elukäik 
Pärast Vabadussõja lõppu siirdus elama Soome.

1922. aastal emigreerus H. Kalm Ameerika Ühendriikidesse, kus aastail 1923-1933 õppis ja tegutses, sai meditsiinidoktoriks ning filosoofiadoktoriks.

Arstiõpingutes keskendus Kalm muu hulgas naturopaatiale (loodusravi), ortopaatiale (õige toitumine) ja osteopaatiale (luuravi). Soomes rajas ta Pyhärantas omanimelise sanatooriumi, kuid sulges oma asutuse 1940. aastal.

Tegevus Jätkusõja ajal 
Jätkusõja ajal liitus Soome kaitsejõududega ja rajas Naarajärvile sõjavangilaagri, mille ülem ta mõnda aega oli, kuid suunati sakslaste poolt paari kuu pärast Saksamaale vangilaagrite toidu- ja tervishoiualasele koolitusele. 1943. aastal saabus Soome tagasi.

Tegevus pärast II maailmasõda 
1944. aastal pärast Soome ja NSV Liidu vaherahu sõlmimist sõitis Rootsi, kust liikus taas edasi Ameerikasse. Seal jätkas ta oma sõnul meditsiinialast tegevust ning võttis kursusi ka homöopaatia kohta. Alates 1952. aastast kasutas ta oma praksises ainult homöopaatiat. Ta oli rahvusvahelise Hahnemanni arstide seltsi (inglise International Hahnemannian Association) ja Londoni homöopaatilise teaduskonna liige ning avaldas artikleid Ameerika homöopaatiaajakirjades.

1957. aastal tuli Hans Kalm tagasi Soome. Ta sai Soomes arstina tegutsemise õiguse ja oli alates 1958. aastast Soome Arstide Liidu liige. Ta kasutas oma patsientide ravimisel homöopaatiat ja toitumisravi.

1968. aastal diabeetikutest patsientide ravil kasutatud valede ravimismeetodite tõttu (üks patsient langes koomasse ning tal kujunes jääv närvikahjustus ja püsiv puue) keelas Soome tervishoiuamet Kalmil patsientide vastuvõtmise ja ravimite väljakirjutamise.

1974. aastal võeti talt arstiõigused lõplikult ära. Protsessi käigus selgus muu hulgas, et Ameerikast kaasa toodud tõendid arstikoolituse kohta polnud pädevad.

Tunnustus 
Tsaari-Venemaa 
Püha Stanislavi ordeni III klass mõõkade ja rosetiga
Püha Anna III klassi Orden Mõõkade ja Rosetiga
Püha Anna II klassi Orden Mõõkadega, kaelas kandmiseks
Püha Anna IV klassi Orden Mõõgal kandmiseks
Püha Jüri IV klassi Orden/Rist

Saksa Raudristi I ja II klass, 1918
Soome Vabadusristi III ja IV klass mõõkadega, 1918
Vabadusristi I liigi 1. järk, 1920
Vabadusristi II liigi 3. järk, 1920
Läti Karutapja orden, 1924
Kotkaristi II klassi teenetemärk mõõkadega, 1930

Teosed

Soome keeles
Hans Kalm, Kalmin pataljoona Suomen vapaussodassa, Helsinki: Ahjo, 1919
Hans Kalm, Pohjan poikain retki, Porvoo: WSOY, 1921

Eesti keeles
Hans Kalm, Põhja Poegade retk, Viljandi: Viljandi Muuseum, 2008

Muu 
Ühendriikides ja hiljem ka Soomes tegutses homöopaadina.

Viited

Kirjandus 
Hans Kalm, Põhja Poegade retk, Viljandi: Viljandi Muuseum, 2008
Vabadusmonument. II, Soome abiväed Eesti Vabadussõjas. Toimetaja Oskar Kurvits. Tallinnas: Vabadussõja Mälestamise Komitee, 1936
Pohjan poikien retkestä 80 vuotta. Koostaja Jussi Niinistö. Pro Estonia, 0785-8078, (1999) nr. 1, lk. 4-6
Johan Emil Sainio, Põhja Pojad Eestis: mälestusi soomlaste osalemisest Eesti Vabadussõjas. Viljandi: Viljandimaa Muinsuskaitse Ühendus, 2003

Eesti sõjaväelased
Soome sõjaväelased
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi I liigi 1. järgu kavalerid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi II klassi sõjalise teenetemärgi kavalerid
Raudristi kavalerid
Karutapja ordeni kavalerid
Eestlased Soomes
Sõjakuritegudes süüdistatud
Sündinud 1889
Surnud 1981