Alvar Aalto

Hugo Alvar Henrik Aalto ['aaldo] (3. veebruar 1898 Soome, Kuortane – 11. mai 1976 Helsingi) oli soome arhitekt, disainer, maalikunstnik ja akadeemik. 

Aalto oli üks Skandinaavia moodsa arhitektuuri mõjukamaid esindajaid ja organisatsiooni Congrès Internationaux d'Architecture Moderne (CIAM) liige.

Elukäik
Ta õppis aastatel 1916–1921 Helsingi Tehnikaülikoolis Armas Lindgreni õpilasena arhitektuuri (1917. aastal katkestas ta õpingud, et osaleda vabadusvõitluses) ning avas 1923. aastal Jyväskyläs oma esimese arhitektuuribüroo. 

Aastal 1924 abiellus ta õpingukaaslase arhitekt Aino Marsioga, kellest sai tema kaastööline. Nende pulmareis Itaaliasse jättis Aaltosse jälje, mis sidus ta kogu eluks Vahemere maade kultuuriga.

Aalto on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Looming
Aalto töötas mitmel alal, mööbli- ja klaasidisainist arhitektuuri ja maalikunstini. Tema klaasidisainikollektsioon on maailmakuulus. Aalto klaasnõude seas on maailmakuulus "Savoy vaas". Tema loodud mööblist tuntuim on ilmselt kolme jalaga taburet "L".

Aalto oli Soomes edukas arhitekt, disainer ja linnaplaneerija. Ta on projekteerinud elumaju, haiglaid, kirikuid ja vabrikuid ning planeerinud kultuuri- ja halduskomplekse. Aalto isikupärase arhitektuuristiili kujunemist mõjutasid Gunnar Asplundi uusklassitsism ja Euroopa avangardism. Aaltole iseloomulk stiil sai alguse 1927. aastast, kui ta projekteeris Viiburi linnaraamatukogu (ehitati 1930–1935), millel olid valged seinad. Ta ütles lahti Euroopa funktsionalismist, mis rõhutas sirgjoonelist korrapärasust, ning projekteeris ebakorrapärase ja keeruka liigendusega siseruumid, kasutades puitu. Tundlik puidukasutus ongi talle tüüpiline. Soome maastikust inspiratsiooni saades integreeris Aalto vormid ja materjalid looduskeskkonnaga, pidades hoolikalt silmas inimlikke väärtusi ning nähes ette, kuidas inimesed tema hoonetes elama ja töötama hakkavad. Ta kasutas loomulikku valgust.

1930. aastate lõpus sai Aalto maailmakuulsaks Soome paviljonidega Pariisi ja 1939. aasta New Yorgi maailmanäitusel. 

Tema tuntumad hooned on Villa Mairea, Finlandia-talo Helsingis ja Helsingi Tehnikaülikooli (Teknillinen korkeakoulu) hoone.

Ainus Alvar Aalto projekteeritud maja Eestis on geograaf August Tammekannule mõeldud elamu Tartus, mis on tänapäeval tuntud kui Villa Tammekann.

Hooneid

1925 Jyväskylä tööliste maja
1927–1935 Viiburi linnaraamatukogu 
1929 isamaalaste ühenduste hoone Jyväskyläs
1929 Turu ajalehe Turun Sanomat toimetuse hoone 
1929–1933 Paimio sanatoorium
1932 professor August Tammekannu villa Tartus 
 1936–1939 ja 1951–1954 elamud Sunilas 
 1937 Restoran Savoy Helsingis (täielikult säilinud Aalto interjöör; ikka veel restoran)
 1937 Soome paviljon Pariisi maailmanäitusel 
 1938 Villa Mairea Noormarkkus
 1939 Soome paviljon New Yorgi maailmanäitusel 
 1947–1949 Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi Senior Dormitory (Baker House) Cambridge'is Massachusettsis 
 1952 Säynätsalo raekoda 
 1953 spordikeskus ja kontserdisaal Viinis Vogelweidplatzil 
1955–1958 Helsingi tööliste kultuurimaja  
 1956 Soome paviljon Veneetsia biennaalil 
 1956–1958 Maison Carrée Pariisi lähedal 
 1957 Interbau elamu Berliinis 
 1958 Bagdadi kunstimuuseum 
 1958–1962 Wolfsburgi kirik ja kohaliku omavalitsuse keskus 
 1962 Bremeni satelliitlinna Neue Vahri kõrghoone 
 1962 Leverkuseni kultuurikeskus
 1962–1971 Finlandia-talo Helsingis 
 1963 Alvar Aalto kultuurikeskus Wolfsburgis 
 1963–1972 Põhja-Jüütimaa kunstimuuseum Ålborgis
 1964 Tehnikaülikool Otaniemis 
 1964 British Petroleumi büroohoone Hamburgis 
 1965 Seinäjoki kohaliku omavalitsuse keskus ja kirik 
 1965 Castrop-Rauxeli linnakeskus 
 1967 kohaliku omavalitsuse keskus Zürichis 
 1968 kõrgelamu Schönbühl Luzernis 
 1968 Detmerode kirik ja kohaliku omavalitsuse keskus Wolfsburgis 
 1968 Põhjala Maja Reykjavíkis
 Ta plaanis ja alustas Esseni ooperiteatri (Aalto teatri) ehitamist; hoone valmis alles pärast tema surma, 1988.
 Café Aalto, Akateeminen Kirjakauppa Helsingis (postuumselt ühe lammutatud kohviku mööbli baasil)

Tunnustus
1957 – Briti Arhitektide Kuningliku Instituudi kuninglik kuldmedal
1958 – valiti Ameerika Arhitektide Instituudi auliikmeks
1962 – Sonningi auhind
1963 – Ameerika Arhitektide Instituudi kuldmedal
1967 – Thomas Jeffersoni arhitektuurimedal
1968 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks

Viited

Kirjandus
 K. Fleig. Alvar Aalto, 3 köidet, Zürich 1963–1978.
 G. Schildt. Alvar Aalto, 3 köidet, New York 1984–1991.
 G. Schildt. Alvar Aalto: The Complete Catalogue, London 1994.
 Mirjam Peil. "Villa Tammekann". Kodukiri, 5. mai 2003

Välislingid

 Alvar Aalto koduleht (soome ja inglise keeles)
 Aalto projekteeritud majad Alajärvi linnas: noorte seltsimaja (1919) jt.
 Toomas Rein: Alvar Aalto 100
 Mart Kalm: "Aaltot imetledes": Aalto mõjud Eesti arhitektuuris (arhiiviversioon)
 Karin Hallas Alvar Aalto Tammekannu villast Tartus (surnud link)
 Karin Hallas "Lähemale Aaltole"
 Restorani Savoy sisekujundus
 Vuoksenniska Kolme Risti kirik
 Aalto tool
 Alvar Aalto näitus Rotermanni soolalaos
 Näitus Tallinna Kunstihoone galeriis «Alvar Aalto mööbel – eile ja täna»
 Alvar Aalto muuseum Jyväskyläs
 Biography of Alvar Aalto
 Alvar Aalto's Savoy Vase (1936)

Soome arhitektid
Disainerid
Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmed
Hietaniemi kalmistule maetud
Sündinud 1898
Surnud 1976