NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Esimene Peavalitsus

NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Esimene Peavalitsus oli NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee välisluurega tegelenud välisluure keskasutus.

NSV Liidu RJK tegutses ajavahemikul 1954 / 5. juuli 1978 – 6. november 1991 ning asus oma tegevuse ajal Moskva Lubjanka väljakul ja alates 20. juunist 1972 Moskva ringtee lähedal spetsiaalselt välisluurele ehitatud kompleksis Jasnevos.

Nõukogude Venemaa esimene välisluureüksus Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu juures asuva Kontrrevolutsiooni, Spekulatsiooni ja Sabotaaži Vastu Võitlemise Ülevenemaalise Erakorralise Komisjoni Välisosakond moodustati 20. detsembril 1920. Seda kuupäeva loevad NSV Liidu ja Venemaa Föderatsiooni välisluureasutuste töötajad oma asutuste sünnipäevaks.

18. detsembril 1991. aastal reorganiseeriti NSV Liidu RJK EP, Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistuseks.

NSV Liidu RJK EP juhid ja organisatsioon
Juhtkond

NSV Liidu RJK Esimese Peavalitsuse ülem
NSV Liidu RJK EP ülema 1. asetäitja
NSV Liidu RJK EP ülema asetäitja analüütilise töö alal
NSV Liidu RJK EP ülema asetäitja läänepoolkera alal
NSV Liidu RJK EP ülema asetäitja Lähis-Ida, Kesk-Ida ja Aafrika alal
NSV Liidu RJK EP ülema asetäitja, illegaalide S valitsuse ülem
Valitsuse ülema juures asuv konsultantide grupp
NSV Liidu RJK Esimese Peavalitsuse Parteikomitee
NSV Liidu RJK EP Sekretariaat
NSV Liidu RJK EP Luureinstituut, "Juri Antropovi nimeline Luureinstituut"
Haldusmajandusteenistus
Finantsosakond
Kaadriosakond
Operatiivraamatukogu
Diplomaatilise posti sektsioon
Korrapidamine
Administratiivosakond
Käskjalad

EP organisatsioon 1989. aastal

Esimese Peavalitsuse valitsused
R Valitsus (Operatiivplaneerimine ja analüüs), (Управление Р)
K Valitsus (Управление K), mille ülesanneteks: vastuluure välismaal NSV Liidu, NSV Liidu ametiasutuste ja kodanike suhtes välismaiste luureametkondade poolt teostatava tegevuste väljaselgitamine ja tõkestamine; välisriikide luureasutustesse imbumine. Ülemad: Aleksei Krohhin, Grigori Grigorenko, 1973–1979 Oleg Kalugin.
5. osakond, vastuluure ja julgeolek EP allasutustes, ülem: Vitali Jurtšenko.
S Valitsus (Управление C) (illegaalsesse residentuuri kuuluvate muudetud identiteediga luureohvitseride ja värvatud agentide ettevalmistamine, juhendamine, kontroll ja tegevuse toetamine Esimese Peavalitsuse keskaparaadis Moskvas, NSV Liidus);
Ülemad: 1955–1956, Aleksandr Korotkov (Коротков Александр Михайлович); 1956–1958, Aleksei Krohhin (Крохин Алексей Алексеевич); 1958–1961, Vitali Pavlov (Павлов Виталий Григорьевич); 1961–1966, Mihhail Tsõmbal (Цымбал Михаил Степанович); 1966–1974, Anatoli Lazarev (Лазарев Анатолий Иванович); 1974–1979, Vadim Kirpitšenko (Кирпиченко Вадим Александрович); 1979–1991, kindralmajor Juri Drozdov (Дроздов Юрий Иванович);
1. osakond, RJK keskaparaadile alluvad illegaalid/muudetud identiteediga luureohvitserid;	
2. osakond, identiteedi muutmisega seotud dokumentatsiooni ja legendi ettevalmistamised vastavalt piirkondadele;
3. osakond, illegaalide/muudetud identiteediga luureohvitseride valik ja ettevalmistamine ning tegevuse materiaal-tehniline kindlustamine;
4. osakond (Põhja- ja Lõuna-Ameerika);
5. osakond (Lääne-Euroopa) 	
6. osakond (Kaug-Ida); 	
7. osakond (Põhja-Aafrika, Kesk-Ida, Indostan) 	 ;
8. osakond, loodi 1976. aastal EP "B" Valitsuse baasil (прямые действия), välisriikides terroristlike ja diversiooniaktide planeerimine ja teostamine;
1981. aastal moodustati Nõukogude-Afganistani sõja alguses 1979. aastal moodustatud ajutiste luure-diversioonigruppide "Zeniit (NSV Liidu RJK eriüksus)" ja "Kaskad (NSV Liidu RJK eriüksus)", "Omega (NSV Liidu RJK eriüksus)" asemel alaline NSV Liidu RJK Üksik õppekeskus (Отдельный учебный центр КГБ СССР"), (воинская часть № 35690) sõjaväeosa nr 35690), ehk pataljonisuurune luure-diversiooniüksus Vimpel (NSV Liidu RJK eriüksus). Enne Õppekeskuse moodustamist tegutses EP juures Ohvitseride täienduskoolituse kursused (Курсы усовершенствования офицерского состава (КУОС)), kus viidi läbi RJK territoriaalorganite ohvitseride väljaõpet luurediversioonitegevuseks välisriikides, pärast õppuste läbiviimist arvati kursused läbiteinud RJK EP Eriotstarbelise brigaadi koosseisu, kuid jätkasid oma igapäevategevust piirkondlikes allüksustes.
9. osakond (julgeolek);
12. osakond, tegutses 1984–1992, tegeles bioloogilise relvana kasutatavate nakkushaiguste ja epideemiatekitajate kohta teabe kogumisega NSV Liidus ja välismaal. Ülesanded: 1) bioloogiline spionaaž; 2) bioloogiliste terrorismi ja sabotaažiaktide läbiviimise ettevalmistamine ja teostamine; 3) bioloogilise terrorismi ja sabotaažiaktide teostamine täiemõõdulise relvastatud konflikti ajal või sõja ajal NSV Liidu ja Lääne vahel; 4) bioloogilise sõja ettevalmistamisele kaasaaitamine; 5) Nõukogude bioloogilise relva programmile kaasabi osutamine.
OT Valitsus (Управление OT, Oперативной техники) (Operatiivtehniline)
T Valitsus (Управление T), teaduslik-tehniline luure ehk tööstusspionaaž. Osakond moodustati 1963. aastal 10. osakonna baasil, Lääne tehnoloogiliste arenduste ning tehnoloogiliste lahendite kogumiseks ja Nõukogude majanduses ja tööstuses juurutamiseks. Valitsus oli jaotatud keskaparaadis 4 osakonnaks ning täiendavalt olid Nõukogude välisresidentuurides tööstusspionaažiga tegelevad luureohvitserid.
RT Valitsus (Управление РT, Pазведка с территории СССР) (välisluure NSV Liidu territooriumilt), millele allusid RJK territoriaalüksuste (liiduvabariigi, krai- ja oblastivalitsuste, rajooniosakondade) koosseisus 1. valitsused, osakonnad vms (nt Eesti NSV RJK 1. osakond). Tegevusvaldkond: NSV Liitu saabunud välismaalaste (turistid, ärimehed, stažeerimisele saabunud, ajakirjanikud, üliõpilased jm) salajane läbitöötlus NSV Liidu territooriumil, eesmärgiga neid tundma õppida ja võimalusel värvata. Samuti NSV Liidu elanike seast potentsiaalsete Nõukogude välisluurele (sh illegaalse välisluure) agendikandidaatide otsimine.
I Valitsus, Analüüsi ja Planeerimisvalitsus (Управление И), moodustati 1969. aastal,
Luureinformatsiooni valitsus (Управление Разведывателъноий информации)
RI Valitsus (Управление «РИ» информационно-аналитическое), ülemad Leonid Šebaršin (1984–1987), kindral Nikolai Leonov (1991);

Esimese Peavalitsuse teenistused
A teenistus (Служба А) (Desinformatsioon, psühholoogilise- ja infosõja salaoperatsioonid. Mida defineeriti, kui "agentuuroperatiivseid meetmeid, mis on suunatud sihtmärk-riigi huvipakkuvate poliitilise elu aspektide mõjutamiseks, nagu välispoliitika, rahvusvaheliste küsimuste lahendamiseks, vastase eksiteele viimiseks, tema positsioonide nõrgendamiseks, vaenulike plaanide nurjamiseks ja teiste eesmärkide saavutamiseks" .
Mõjuoperatsioonide läbiviimiseks loodi jaanuaris 1959 D valitsus, kuid desinformatsiooni ja valeandmete edastamisega välisriiikide luureorganisatsioonidele tegelesid Nõukogude luureteenistused juba 1922. aastast , kui moodustati ÜK(b)P KK Poliitbüroo otsusega OGPU juures desinformatsiooni spetsiaalbüroo, mille koosseisu kuulusid OGPU Vastuluureosakonna, Nõukogude sõjaväeluure peavalitsuse ja NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaadi esindajad.
Praktilist desinformatsioonimaterjalide ettevalmistamist Punaarmee ja Nõukogude sõjalisest olukorrast viis läbi 3 Tööliste ja talupoegade Punaarmee Luurevalitsuse töötajat, kes alustasid tööd 22. detsember 1922. Eesmärgiga nõrgendada NSV liidu vastaseid kasutas teenistus ära ka heauskseid inimesi, kes polnud kaugeltki kommunistid. NATO tuumaheidutuse nõrgestamiseks kasutati 1980. aastail Lääne-Euroopas levinud tuumarelvavastased valitsusvälised survegrupid, keda rahastati või kasutati "sobiva" infoga varustamiseks. Nende liikumistega oli võimalik suunata rohelise mõtteviisiga inimesi ja teadlasi, kes võisid olla ka täiesti apoliitilised ning seepärast mitte Nõukogude Liidu huvidega seostatavad. Nii osales tuumavastases liikumises Euroopa Komisjoni välissuhete volinik (2009), komisjoni asepresident Catherine Ashton.
R teenistus (Служба P) (Raadioside)
Kaheksanda Peavalitsuse A teenistus (Šifreerimisteenistused)

Esimese Peavalitsuse osakonnad
(Piirkondliku suunitlusega) Esimese PV osakonnad:
1. osakond, Ameerika Ühendriigid ja Kanada; ülem Dmitri Dmitrjevitš Jakušin.
2. osakond, Ladina-Ameerika;
3. osakond, Suurbritannia, Austraalia, Aafrika, Uus-Meremaa, Skandinaavia maad; ülem Dmitri Dmitrjevitš Jakušin (1982–1986).
4. osakond, Ida-Saksamaa, Lääne-Saksamaa, Austria;
Riikliku Julgeoleku Komitee esindus SDV-s (Представительство КГБ в ГДР)
5. osakond, Beneluxi maad, Prantsusmaa, Hispaania, Portugal, Šveits, Kreeka, Itaalia, Jugoslaavia, Albaania, Rumeenia;
6. osakond, Hiina, Vietnam, Laos, Kambodža, Põhja-Korea;
7. osakond, Tai, Indoneesia, Jaapan, Malaisia, Singapur, Filipiinid;
8. osakond, Lähis-Ida mittearaabia maad, kaasaarvatud Afganistan, Iraan, Iisrael, Türgi; ülem Jakov Medjanik.
9. osakond, Aafrika ingliskeelsed riigid; ülem Vadim Kirpitšenko (1967–1970).
10. osakond, Aafrika prantsuskeelsed riigid;
11. osakond, kontaktid ning nõunikud sotsialistlikes maades (Kuuba, Saksa DV, Tšehhoslovakkia Rahvavabariik, Poola Rahvavabariik, Ungari Vabariik, Bulgaaria Rahvavabariik ja Rumeenia;
12. osakond, katte- ja variorganisatsioon luureametnikele – Nõukogude ametiasutused, diplomaadid, ajakirjanikud, turistid või konverentside delegaadid ja saadikud;
13. osakond, turvalised sidekanalid residentidele, luureametnikele ja agentidele tegevuspiirkondades;
14. osakond, tegeles isikut tõendavate dokumentide võltsimise, nähtamatute kirjavahendite ja kemikaalide ning muude välisluure operatsioonide läbiviimiseks vajalike tehnikavahenditega. Osakonna välisesindustes asuvad töötajad jälgisid kohalike politsei- ja vastuluureasutuste raadiosidet ning osutasid tehnilist abi residentuurile.

15. osakond, Registreerimis- ja arvestusosakond ning arhiiviosakond;
16. osakond, Elektroonilised vahelthaardeoperatsioonid ja operatsioonid lääneriikide šifreerimisteenistuste vastu;
17. osakond, India, Sri Lanka, Pakistan, Nepal, Bangladesh, Birma;
18. osakond, Lähis-Ida Araabia maad, sh Egiptus, ();
19. osakond (loodi 1978), emigratsioon;
20. osakond (loodi 1979), sidemed arengumaade julgeoleku- ja luureorganitega.

Esimese Peavalitsuse residentuurid
Teabehanget ehk luuret viisid läbi esimese peavalitsuse kaastöötajad, kes olid vastavalt väljaõppele ning spetsialiseerumisele jaotatud legaalseks residentuuriks ja illegaalseks residentuuriks (esinduseks välismaal).

Legaalne residentuur, mille koosseisus olid eriettevalmistusega koosseisulised luureametnikud ning nende poolt salajasele kaastööle kaasatud asukoha agendid ning riikliku sunniga kaastööle sunnitud Nõukogude asutuste töötajad välismaal.
Legaalse residentuuri hulka kuulusid traditsiooniliselt järgmised ametnikud, vastavalt tööjaotusele:
Resident
Residendi asetäitja poliitilise luure alal (PR liin)
Residendi asetäitja vastuluure alal (KP liin)
Residendi asetäitja teadus-tehnilise luure alal (X liin)
"N liini" esindaja illegaalset luuretegevust läbiviivate S valitsuse luureametnike ja agentide toetus)
"EM liini" esindaja (Nõukogude ja vene emigrandid)
"OT liini" esindaja (operatiivtehnika)
"RP liini" esindaja (raadioelektrooniline luure)
"I liini" esindaja (arvutid ja infotehnoloogia)
šifreerija
radist
sekretär-masinakirjutaja
raamatupidaja
autojuht
1963. aastal hakati vastavalt vajadusele lisama residentuuri koosseisu ka raadiokõneluste vahelthaaramispunkte, mille abil teostati vastuluuret ja koguti infot asukohamaade eriteenistuste kohta nende raadioside pealtkuulamisega.
1960.–1970. aastatel moodustati ka piirkondlikud pearesidentuurid Washingtonis, New Yorgis, San Franciscos, Delhis, Roomas.
Illegaalne residentuur, mille koosseisus eriettevalmistusega koosseisulised luureametnikud, kes pärast pikaajalist individuaalset väljaõpet kasutasid välismaal muudetud identiteeti, esinesid valenime ja -dokumentidega ning allusid S Valitsusele.

Nõukogude välisluureagendid
Kim Philby
Cambridge'i viisik
Arne Treholt

RJK välisluure järjepidevus

Ajalugu

NSV Liidu välisluure juhid ja struktuur

NSV Liidu riiklike julgeolekuasutuste välisluureüksuste nimetused läbi aegade:
Vene SFNV RKN juures asuva Kontrrevolutsiooni, Spekulatsiooni ja Sabotaaži Vastu Võitlemise Ülevenemaalise Erakorralise Komisjoni Eriosakonna Välisosakond (Иностранный отдел (ИНО) при ОО ВЧК) (1920–1921)
Erakorralise Komisjoni Salajas-Operatiivvalitsuse Välisosakond (Иностранный отдел (ИНО) Секретно-оперативного управления (СОУ) ВЧК) (1921–1922)
Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuva Riikliku Poliitvalitsuse Välisosakond (ИНО ГПУ НКВД РСФСР) (1922–1923),
NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuva Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse Salajas-Operatiivvalitsuse Välisosakond (ИНО OГПУ при Совете народных комиссаров (СНК)) (1923–1934)
NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse välisosakond
NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse 7. osakond (7 отдел Главного управления государственной безопасности (ГУГБ) НКВД СССР)
NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse 5. osakond (5 отдел Главного управления государственной безопасности (ГУГБ) НКВД СССР)
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi Luurevalitsus
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi 1. Valitsus (I Управление НКГБ СССР)
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 1. Peavalitsus (I Управление МГБ СССР) (1946–1947)
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Informatsioonikomitee (Комитет информации (КИ) при Совете Министров СССР) (1947–1949)
NSV Liidu Välisministeeriumi juures asuv Informatsioonikomitee (КИ при Министерстве иностранных дел СССР) (1949–1952)
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 1. Peavalitsus (Первое Главное управление (ПГУ) МГБ СССР) (1952–1953)
NSV Liidu Siseministeeriumi 2. Peavalitsus (2 Главное Управление МВД СССР)
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komitee Esimene Peavalitsus (Первое Главное управление (ПГУ) Комитета государственной безопасности при СМ СССР) (1954–1978)
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee (Первое Главное управление (ПГУ) Комитета государственной безопасности СССР) (1978–1991)
NSV Liidu Luure Keskteenistus (Центральная служба разведки (ЦСР) СССР) (1991)
Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistus (Служба внешней разведки Российской Федерации (СВР РФ)) 18. detsember (1991–)

Vene SFNV ÜVEK EOK Välisosakond
Nõukogude Venemaa välisluurega tegeleva allüksuse täpne aeg ei ole teada, kuna Nõukogude riigi moodustamise algetapil võeti vastu korduvalt otsuseid 12. detsember 1918, 20. detsember 1920 välisluure moodustamiseks ja julgeolekuorganite koosseisust iseseisvaks üksuseks eraldamise kohta. NSV Liidu välisluure pidas ametlikuks loomise daatumiks 20. detsembrit 1920, kui Tšekaa esimees Feliks Dzeržinski käskkirjaga nr 69 kinnitati Tšekaa Eriosakonna Välisosakonna likvideerimine ja tšekaa välisosakonna struktuur ja ülesanded. 
Tšekaa Välisosakonna struktuur
osakonna juhtkond (ülem, kaks üle abi, erivolinik eriti tähtsate ülesannete jaoks, juristkonsult, 2 kaastöölist ja 1 nooremkaastöötaja ülesannete täitmiseks);
osakonna kantselei (kantseleiülem, kantseleiülema asetäitja, 2 vanem-, 3 nooremkantseleitöötajat, 2 tõlki ja 3 masinakirjutajat);
 agentuurjaoskond (jaoskonnaülem, jaoskonnaülema asetäitja, 2 volinikku, 2 käsundusametnikku, 1 šifreerija, 1 masinakirjutaja);
 välisjaoskond (volinik, jaoskonna sekretär, masinakirjutaja);
 viisabüroo, kus 11 kaastöölist.

Hilisema struktuurimuudatustega allutati Välisosakond Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuva Riikliku Poliitvalitsuse Salajas-Operatiivvalitsuse koosseisu. 6. veebruaril 1922 võttis Vene SFNV Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee Presiidium vastu dekreedi "Tšekaa likvideerimisest"), mille alusel likvideeriti Ülevenemaaline Erakorraline Komisjon ning moodustati Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuv Riiklik Poliitvalitsus. Riikliku Poliitvalitsuse Salajas-Operatiivvalitsuse koosseisus tegutses Riikliku Poliitvalitsuse SOV Välisosakond ajavahemikul 20. detsember 1920 – 6. veebruar 1922.

Vene SFNV SaRKi RPV välisosakond
Vene SFNV SaRKi juures asuva Riiklik Poliitvalitsus välisosakond tegutses aastatel 1922–1923.

Nõukogude välisluure tegutses kuni 1922. aastani põhiliselt illegaalsete residentuuridena, alles pärast 1922. aasta kevadel Rapallo lepingu sõlmimist sai välisluure võimaluse avada esimene legaalne residentuur välisesinduse juures Berliinis Saksamaal. Juunis 1922 kinnitati Välisosakonna uus põhimäärus, mille kohaselt kuulusid välisosakonda:

Üldkantselei
Piiritaguse jaoskonna kantselei
Piiritagune jaoskond (закордонное отделение)
Põhjasektor, sealhulgas Balti riigid ja Skandinaavia maad,
Poola sektor,
Kesk-Euroopa sektor, residentuurid Berliinis ja Londonis,
Lõuna-Euroopa ja Balkani maade sektor, residentuur Viinis,
Idamaade sektor, mille suunal viisid läbi infokogumist riikidega piirnevad NSV Liidu territoriaalsed ÜRPv organid:
Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse esindus Kaukaasias – Türgi ja Iraani suunal;
Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse esindus Habarovskis – Jaapani ja Hiina suunal.
Ameerika sektor, residentuurid New Yorgis ja Montrealis.
Viisabüroo
Väljasõidu laud;
Sissesõidu laud;
Sisse- ja väljasõit ešelonidega;
Avalduste vastuvõtulaud;

1. detsembril 1922 tehti järjekordne struktuurimuudatus, mille kohaselt jäi 5. detsembrist 1922 välisosakonnas juhiks Meer Trilliser ja osakonnajuhi abideks Grigori Prokofjev ja V. Seleznjov.
Välisosakonna koosseisus olid:
Piiritagune osakond, ülem Meer Trilliser/Mihhail Trilliser (august 1931 – märts 1922);
Viisabüroo, ülem N. Ugarov.

Vene SFNV ja NSV Liidu ÜRPV Välisosakond
Vene SFNV ja NSV Liidu juures asuva Ühendatud Riikliku Poliitilise Valitsuse Välisosakond, tegutses aastatel 1923–1934.
1. jaoskond – illegaalne luure, st teabehange kasutades muudetud identiteeti) (Л.Г. Эльберт), Naum Eitingon; Jakov Serebrjanski (1.04.1929–);
2. jaoskond – arvestus NSV Liitu sisse- ja väljasõidu ja sõitjate kohta (И.А. Бабкин), (Я.М. Бодеско)
3. jaoskond – poliitiline luure lääneriikides – Ameerika Ühendriikides ja Euroopa riikides (М.Г. Молотковский), (О.О. Штейнбрюк)
4. jaoskond – poliitiline luure piiririikides, sh Eesti, Soome, Läti, Leedu ja Poola (А.П. Невский), (К.С. Баранский)
5. jaoskond – vene valgekaartlased emigratsioonis (А.П. Федоров)
6. jaoskond – luure idamaa riikides (К.С. Баранский), (И.Г. Герт)
7. jaoskond – majandusluure, mis kontrollis Nõukogude väliskaubandustegevust (А.А. Нейман) / Nõukogude kolooniate julgeolek välismaal (vastuluure)) (Э.Я. Фурман)
8. jaoskond – Teadus-tehniline luure Aleksandr Orlov, kes kasutas ka Lev Lazarevitš Nikolski varjunime (П.Д. Гутцайт)

Jaša grupp, Jakov Serebrjanski juhitud erigrupp individuaalterrori ja diversioonioperatsioonide läbiviimiseks vastase tagalas. Erigrupp (Особая группа при председателе ОГПУ/НКВД) (ÜK(b)P KK Poliitbüroo vastaste, Nõukogude-vastase võitluse aktiivse emigratsiooni esindajate ning reetmises kahtlustatavate Nõukogude julgeolekutöötajate ja agentide suhtes allutati ÜRPV/SARKi esimehele.

1930. aastal muudeti välisosakonna struktuuri, mille tulemusena jäi välisosakonna keskasutusse 121 töötajat ja aktiivreserv, kus 1932. aastal oli 68 eriettevalmistusega luureametnikku ja agenti.

Riikliku Poliitvalitsuse Välisosakonnale allusid veel eraldiolevad:
Välisosakonna legaalsed residentuurid;
Välisosakonna illegaalsed residentuurid;

Halduslikult NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuvale Ühendatud Riiklikule Poliitilisele Peavalitsusele alluv, kuid operatiivselt Välisosakonnale alluvad NSV Liidu territoriaalsete Riiklike Poliitvalitsuste koosseisus olevad Välisosakonnad/jaoskonnad, kõigis NSV Liidu välispiiriga puutumises olevates haldusüksustes.

NSV Liidu RKN ja ÜRP Pv välisosakond
NSV Liidu RKN juures asuva Ühendatud Riikliku Poliitilise Peavalitsuse välisosakond

NSV Liidu SARKi RJPV välisosakond
NSV Liidu SARKi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse Välisosakond, tegutses aastail 1934–1937
1. sektor,
2. sektor,
3. sektor,
4. sektor,
5. sektor, Läti, Leedu

NSV Liidu SARKi RJPV 7. osakond 
NSV Liidu SARKi RJPv 7. osakond, tegutses aastatel 1937–1938, 7. osakonna juht riikliku julgeoleku 2. järgu komissar Abram Slutski: asetäitjad (2).
Sekretariaat (koos salajase asjaajamisega, 30 töötajat).
Operatiivjaoskonnad
1. jaoskond – Saksamaa, Itaalia, Tšehhoslovakkia, Ungari,
2. jaoskond – Jaapan, Hiina
3. jaoskond – Poola, Rumeenia, Bulgaaria, Jugoslaavia,
4. jaoskond – Suurbritannia, Prantsusmaa, Hispaania, Šveits, Holland, Belgia, Luksemburg,
5. jaoskond – Kreeka, Türgi, Iraan, Afganistan,
6. jaoskond – Soome, Skandinaaviariigid (Rootsi, Norra ja Taani) ja Baltimaad (Eesti, Läti, Leedu)
7. jaoskond – Ameerika Ühendriigid, Kanada,
8. jaoskond – välismaal asuv Nõukogude võimuvastane opositsioon,
9. jaoskond – välismaal asuvad emigratsiooniringkonnad,
10. jaoskond – teaduslik-tehniline luure,
11. jaoskond – operatiivtehnika,
12. jaoskond – riiki sisse sõitvate ja välismaalastele antavad viisad ja arvestus.
Majandus-, kaadri, rahandusüksused.

NSV Liidu SARKi RJPV 5. osakond
NSV Liidu SARKi RJPV 5. osakond, tegutses aastatel 1938–1941.
1. jaoskond – Saksamaa, Ungari, Taani,
Residentuur Saksamaal: Berliinis, resident Bogdan Kobulov (− 22.07.1941);
2. jaoskond – Poola,
3. jaoskond – Prantsusmaa, Belgia, Šveits, Holland,
4. jaoskond – Suurbritannia,
5. jaoskond – Itaalia,
6. jaoskond – Hispaania,
7. jaoskond – Rumeenia, Bulgaaria, Jugoslaavia ja Kreeka,
8. jaoskond – Soome, Rootsi, Norra,
NSV liidu välisluure residendid Soomes:Vassili Zarubin (Зарубин Василий Михайлович) (1926–1927); Ivan Kaminski (Каминский Иван Николаевич) 1929–1930; Ivan Tšitšajev (Чичаев Иван Андреевич) 1932–1934, asukoht Viiburi; legaalne resident- Genrih Bržzovski (Бржзовский Генрих Иосифович) 193.-1935; legaalne resident Boriss Rõbkin/Boriss Jartsev (Рыбкин Борис Аркадьевич (Ярцев), (varjunimi kirjavahetuses Kiin, "Кин") 1935–1938; legaalne resident Jelisei Sinitšõn (Синицын Елисей Тихонович) ("") 1939–1941, asetäitja Vassili Jakovlev (1899-1950) ; legaalne resident Vassili Roštšin (Рощин Василий Петрович) ("") 1945–1947
NSV liidu välisluure residendid Rootsis:legaalne resident Artur Bajevski (Баевский Артур Матвеевич) ("Гаиб"); legaalne resident Ivan Tšitšajev ("") 1940–1941; Boriss Rõbkin ("") 1941–1943(1944); legaalne resident Vassili Roštšin ("") 1944–1945
9. jaoskond – Läti, Eesti ja Leedu,
NSV liidu välisluure residendid Eestis:legaalne resident Dmitri Feditškin (Федичкин Дмитрий Георгиевич) ("") 1932–1934; legaalne resident Ivan Tšitšajev ("") 1935–1936; legaalne resident Sergei Roditeljev (Сергей А.Родителев) ("") 1937–1938; legaalne resident Jermakov (С.И.Ермаков) ("") 1937–1940
9. jaoskonnas töötasid NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaadi "katte all" NSV Liidu Saatkonnas Tallinnas Boriss Rõbkin ja TASS-i "ajakirjanikukatte" all Pjotr Izmestjev. (Vaata Nõukogude Liidu luuretegevus Eestis)
NSV liidu välisluure residendid Lätis:resident Ivan Kaminski ("") 1925–1927; legaalne resident Sergei Roditeljev ("") 1935–1937; legaalne resident Ivan Tšitšajev ("") 1938–1940
NSV liidu välisluure residendid Leedus: legaalne resident Igor Lebedinski (Игорь К.Лебединский) ("") 1924–1926, asukoht Kovno (Kaunas);legaalne resident Pavel Žuravljov (Журавлев Павел Матвеевич) ("") 1925–1927; legaalne resident Sergei Roditeljev (varjunimi "Роман") 1938–1939
10. jaoskond – Ameerika Ühendriigid, Kanada, Lõuna-Ameerika, Mehhiko,
11. jaoskond – Jaapan, Mandžuuria,
12. jaoskond – Hiina ja Tsinzan?
13. jaoskond – Mongoolia ja Tuva,
14. jaoskond – Türgi, Iraan ja Afganistan,
15. jaoskond – Teadus-tehniline luure,
16. jaoskond – operatiivtehnika, ülem Aleksandr Timaškov;
17. jaoskond – viisade väljaandmine

NSV Liidu RJRK Luurevalitsus
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi Luurevalitsus, tegutses 3. veebruarist kuni 20. juulini 1941.

NSV Liidu SARKi 1. Valitsus
NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadii 1. Valitsus, tegutses aastatel 1941–1943.
Organisatsioon
Juhtkond;
Luurevalitsuse sekretariaat.
1. osakond:
1., 2., 3. jaoskond (Saksamaa, Poola, Tšehhoslovakkia, Ungari, Bulgaaria, Rumeenia, Jugoslaavia, Kreeka).
2. osakond:
1. jaoskond (Prantsusmaa, Itaalia, Šveits, Belgia, Hispaania, Portugal);
2. jaoskond (Taani, Soome, Rootsi, Norra, Holland).
3. osakond:
1. jaoskond (Suurbritannia);
2. jaoskond (Ameerika Ühendriigid, Kanada, Lõuna-Ameerika);
3. jaoskond (tehniline luure).
4. osakond:
1. jaoskond (Jaapan, Mandžuuria, Korea);
2. jaoskond (Hiina);
3. jaoskond (Xinjiang, Mongoolia, Taiwan).
5. osakond
1. jaoskond (Türgi);
2. jaoskond (Iran, Afganistan, India, araabia maad);
3. jaoskond (Kaukaasia emigratsioon välismaal).
6. osakond
1. jaoskond (Nõukogude asutuste kolooniad välismaal);
2. jaoskond (operatiivarvestused);
3. jaoskond (sissesõit ja väljasõit NSV Liidust).
Sidejaoskond
A grupp
Eriotstarbelise kooli jaoskond

NSV Liidu RJRK 1. Valitsus 
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi 1. Valitsus, tegutses aastatel 1943–1946.

NSV Liidu RJMi 1. valitsus 
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 1. valitsus, tegutses 1946. aastal. Reorganiseeriti 4. mail 1946. aastal 1. peavalitsuseks. 
valitsuse ülem Pavel Fitin, 12.5.1943 – 15.6.1946.
1. osakond – Saksamaa ja tema liitlased, Balkani maad
2. osakond – Lääne-Euroopa ja Skandinaavia
3. osakond – Suurbritannia, Ameerika Ühendriigid, Ladina-Ameerika, teadus-tehniline luure
4. osakond – Kaug-Ida
5. osakond – Lähis-Ida ja Kesk-Ida
6. osakond – Nõukogude kolooniad, operatiivarvestused, viisad
7. osakond – illegaalne luure, raadioside
Informatsioonijaoskond (7.12.1943 reorganiseeriti 8. osakonnaks)
9. osakond – emigratsioon 
10. osakond – slaavi-balkani osakond
11. osakond – teadus-tehniline luure ( moodustati 21.6.1945)
Luurekool (18.1.1946 nimetati 12. osakonnaks)

NSV Liidu RJMi 1. Peavalitsus 
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 1. Peavalitsus, tegutses aastatel 1946–1947.
peavalitsuse ülem Pavel Fitin, 12.5.1943 – 15.6.1946; Pavel Fedotov, 9.9.1946 – 30 5.1947.
1-A («1-А») valitsus – legaalne luure
«1-А» osakond – Suurbritannia
 «2-А» osakond – Ameerika Ühendriigid
 «3-А» osakond – Ladina-Ameerika
 «4-А» osakond – Saksamaa ja Austria
 «5-А» osakond – Ida-Euroopa, Balkani maad
 «6-А» osakond – Prantsusmaa, Benelux, Šveits, Itaalia, Hispaania, Portugal
 «7-А» osakond – Skandinaavia
 «8-А» osakond – Lähis-Ida
 «9-А» osakond – Kaug-Ida
 «10-А» osakond – emigratsioon
1-B («1-Б») valitsus – illegaalne luure
 «1-Б» osakond – Suurbritannia, Ameerika Ühendriigid
 «2-Б» osakond – Euroopa
 «3-Б» osakond – Lähis-Ida
 «4-Б» osakond – Kaug-Ida
 «1-Б» jaoskond – kattetegevus ja side
 «2-Б» jaoskond – dokumentatsioon
Esindused välismaal:
Berliin, Kesk-Euroopa ja Lääne-Euroopa riikides
Lvov, Ida-Euroopa ja Balkani maad
Bakuu, Türgi, Iraan, Afganistan, Egiptus
Vladivostok, Jaapan, Hiina, Korea
RJM volinik Saksamaal (EPV ülema operatiivalluvuses)
«1-Г» osakond – Nõukogude kolooniad
«1-Д» osakond – operatiivarvestus, viisade väljaandmine
«1-Е» osakond – teadus-tehniline luure
«К» jaoskond – kaadrid
«Р» jaoskond – raadioside
«Ш» jaoskond – šifreerimine

NSV Liidu MN ja IK
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Informatsioonikomitee, tegutses aastatel 1947–1949.

Pärast 1946. aastal alanud külma sõda NSV Liidus tehtud muudatuste käigus reorganiseeriti NSV Liidu välisluurega tegelevad allüksused NSV Liidu Ministrite Nõukogu määrusega 30. maist 1947 NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Informatsioonikomitee, mille juhiks määrati Välisministeeriumi välisminister Vjatšeslav Molotov ja faktiliseks luuretöö juhiks sai esimehe asetäitja Pjotr Fedotov. Informatsioonikomiteesse ühendati poliitilise, sõjalise ja teadus-tehnilise ehk tööstusspionaaži liinis teabehankega tegelenud:
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 1. Valitsus;
NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi Luure peavalitsuse strateegilise luurega tegelenud valitsused;
NSV Liidu Välisministeerium välisesinduste ja saatkondade infoüksused.
NLKP KK Sekretariaadi Infoosakond.
1. Valitsus, luure angloameerika riikide kohta;
2. Valitsus, luure Euroopa riikide kohta;
3. Valitsus, luure Lähis- ja Kaug-Ida riikide kohta;
4. Valitsus, illegaalne luure;
5. Valitsus, teadus-tehniline luure;
6. Valitsus, šifreerimisvalitsus;
Rahvademokraatiamaade nõunike Valitsus;
Suund "EM", välismaal asuvate Venemaa emigrantide kohta luuretöö läbiviimiseks;
Suund "CK", välismaal asuvate Nõukogude kolooniate kohta luuretöö läbiviimiseks;
Tugiosakonnad

NSV Liidu RJMi 1. Peavalitsus 
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 1. Peavalitsus, aastatel 1952–1953.
1. osakond
1. jaoskond, Saksamaa (Saksamaa LV ja Saksa DV), Poola Rahvavabariik, Tšehhoslovakkia Vabariik
2. jaoskond, Ungari Rahvavabariik, Bulgaaria Rahvavabariik, Rumeenia Sotsialistlik Vabariik
3. jaoskond, Jugoslaavia Föderatiivne Rahvavabariik, Kreeka
2. osakond
1. jaoskond, Prantsusmaa, Itaalia, Hispaania, Belgia, Portugal, Šveits
2. jaoskond, Põhja-Euroopa ja Holland
3. osakond
Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik
Ameerika Ühendriigid, Kanada
teadus-tehniline luure
4. osakond
Jaapan, Mandžuuria, Korea
Hiina siserajoonid
Mongoolia, Xinjiang, Tuva autonoomne oblast
5. osakond
Türgi
Iraak, Afganistan, India ja araabia maad
Kaukaasia ja emigratsioon
6. osakond
Nõukogude kodanike kolooniad välismaal
operatiivarvestus 
väljasõis ja sissesõit NSV Liitu
sidejaoskond
А grupp (spetsnaz, aktiivsed operatsioonid)
Eriotstarbeline kool (Школа особого назначения (ШОН).

1953. aasta jaanuaris kuulutati NSV Liidu RJM 1., 2. valitsuse ning teiste valitsuste ja osakondade baasil NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Luurepeavalitsuse (Главного разведывательного управления МГБ) moodustamine, mis aga ei teostunud.

NSV Liidu SM 2. Peavalitsus
30. mail 1953 moodustati NSV Liidu ühendsiseministeeriumi siseministri Lavrenti Beria käskkirjaga N 00318 NSV Liidu SM koosseisus NSV Liidu SM 9. (luure- ja diversiooni)osakond individuaalterrori ja diversioonioperatsioonide läbiviimiseks kindralleitnant Pavel Sudoplatovi juhtimisel. 31. juulil 1953 anti 9. osakond aga 2. Peavalitsuse koosseisu.

7. september 1953 määratleti 2. Peavalitsuse 12. osakonna allüksuste ülesanded eriülesannete täitmisel:
Sekretariaat, üldine osakonna töö juhtimine;
1. jaoskond – luure- ja diversioonialased eriülesanded Ameerika Ühendriikides;
2. jaoskond – luure- ja diversioonialased eriülesanded Ladina-Ameerika riikides;
3. jaoskond – luure- ja diversioonialased eriülesanded Suurbritannias, Kanadas, Lõuna-Aafrika Liidus, Austraalias, Uus-Meremaal, Iirimaal;
4. jaoskond – luure- ja diversioonialased eriülesanded Saksamaal ja Austrias;
5. jaoskond – luure- ja diversioonialased eriülesanded Soomes ja Skandinaavia maades;
6. jaoskond – luure- ja diversioonialased eriülesanded Prantsusmaal, Belgias, Hollandis, Šveitsis;
7. jaoskond – luure- ja diversioonialased eriülesanded Itaalias, Hispaanias, Portugalis, Jugoslaavias, Kreekas;
8. jaoskond – luure- ja diversioonialased eriülesanded Iraanis, Afganistanis, Türgis;
9. jaoskond – luure- ja diversioonialased eriülesanded Egiptuses, Saudi Araabias, Iisraelis, Liibüas,Süürias, Iraagis;
10. jaoskond – luure- ja diversioonialased eriülesanded Jaapanis, Indoneesias, Filipiinidel, Indohiinas, Indias;
11. jaoskond, luure- ja diversioonialane materiaal-tehniline ja majandusalane kindlustamine.

12. september 1953 kinnitas NSV Liidu kõrgeim võimuasutus NLKP KK välisriikides läbiviidava luure- ja diversiooniosakonna loomise ja tööjaotuse riigiti.

NSV Liidu MN ja RJK EPV 
13. märtsil 1954 moodustatud NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komitee Esimese Peavalitsuse struktuur, moodustamisel:

Järgnenud struktuurimuudatused:
Jaanuar 1959 – moodustati seni NSV LIidu Välisministeeriumi juures asuva Informatsioonikomitee desinformatsiooniteenistuse baasil D osakond (aktiivüritused).
1960 – jaotati senine ühine Ameerika osakond – Põhja-Ameerika ja Lõuna-Ameerika osakondadeks;
August 1960 – loodi Aafrika osakond, mis 1965. aastal jaotati Aafrika ingliskeelsete riikide ja Aafrika prantsuskeelsete riikide osakondadeks;
September 1962 – Tõlke- ja infoosakond reorganiseeriti 1. teenistuseks;
1962 – D osakond reorganiseeriti A teenistuseks;
1965 – 9. osakond ja 14. osakond ühendati 2. teenistuseks;
1966 – 13. osakond reorganiseeriti V osakonnaks (ülem 1967–1968, Виктор Михайлович Владимиров);
14. oktoober 1968 – Kõrgem Luurekool reorganiseeriti Riikliku Julgeoleku Komitee Instituudiks;
1969 – loodi 16. osakond (raadioelektroonilise luure läbiviimiseks) ning ka I valitsus (arvuti- ja infotehnoloogiaküsimused);
1973 – 2. teenistus reorganiseeriti K valitsuseks (vastuluure välismaal);
Veebruar 1974 – 10. osakond reorganiseeriti T valitsuseks (teadus-tehniline luure ehk majandusspionaaž)
1976 – V osakond liideti S valitsuse koosseisu (muudetud identiteediga teabehange);
1978 – loodi 19. osakond (emigratsioon);
1979 – loodi 20.osakond (sidemed arengumaade julgeoleku ja luureorganitega);
1984 – 1. teenistus reorganiseeriti RI valitsuseks (Informatsiooni- ja analüüsivalitsus);

Vaata ka
Cambridge'i viisik
Cambridge'i nelik
SVR

Viited

Kirjandus
Christopher Andrew, Oleg Gordijevski. "KGB: The Inside Story of Its Foreign Operations from Lenin to Gorbachev". Harpercollins, 1992, ASIN: B000OA9FNO
John Earl Haynes, Harvey Klehr. "Spies: The Rise and Fall of the KGB in America". Yale University Press, 2009. 704 lk ISBN 9780300123906, ISBN 978-0300123906, ASIN: 0300123906

Välislingid
Иностранный отдел НКВД

KGB