Juhan Sütiste

Juhan Sütiste (sünninimi Johannes Schütz; kuni 1936 Juhan Schütz; 28. detsember 1899 Tähtvere vald – 10. veebruar 1945 Tallinn) oli eesti luuletaja.

Juhan Sütiste oli pärit vaesest perekonnast. Algkooli lõpetamise järel õppis 1913–1919 Tartus kellassepa ametit. Gümnaasiumihariduse omandas ta õhtukoolis.  

Õppis aastatel 1923–1931 Tartu Ülikoolis filosoofia- ja õigusteaduskonnas, kuid stuudium jäi lõpetamata. Oli kirglik jalgpallur Eesti akadeemilise spordiklubi meeskonnas ja võitis Eesti meistrivõistlustel odaviskes mitu medalit, 1928. aastal tuli Eesti meistriks. Võitis odaviskes ka Roomas peetud üliõpilaste olümpiaadi. Oli Tartus vabakutseline kirjanik ning aastatel 1938–1941 Tallinnas Eesti Draamateatri dramaturg. 

Saksa okupatsiooni ajal  september 1941–juuli 1942 oli vangis Patarei vanglas.

Isiklikku
Tema onupoeg oli viiuldaja Hugo Schütz, ka onupoja poeg Juhan Schütz oli viiuldaja.

Looming
Luuletaja hakkas ennast väljendama 1921. aastal, osales koguteostes "Sang" ja "Bumerang" (mõlemad 1925) ning kirjanduse elulähedust nõudvas liikumises (1929–1930 ajalehe Kirjanduslik Orbiit toimetaja).
Teemadest eelistas ühiskondlikku ebavõrdsust, loodus- ja reisimuljeid, sõjaolustikku. Kirjutas ka saksavastase vabadusvõitluse teemalisi näidendeid ja viljeles ka teatrikriitikat.

Teosed

Näidendid

"Ristikoerad" (1945)

Luulekogud
"Rahutus" (1928)
"Peipsist mereni" (1930)
"Maha rahu" (1932)
"Kaks leeri" (1933)
"Südasuvi" (1934)
"Päikese ootel" (1935)
"Sadamad ja saared" (1936)
"Ringkäik" (1937)
"Valgus ja varjud" (1939)

Poeemide tsükkel
"Kahe sõja vahel" (1937–1941)

Teatrikriitika
"Iga hetk on loov" (1974)

Mälestuse jäädvustamine
Juhan Sütiste järgi on nimetatud tänav Tallinnas Mustamäel – Juhan Sütiste tee (tihti ka J. Sütiste tee või Sütiste tee)

Viited

Välislingid 
 
 

Eesti luuletajad
Eesti odaviskajad
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1899
Surnud 1945