I Riigikogu

I Riigikogu oli Riigikogu esimene koosseis, Eesti esindusorgan aastail 1920–1923. 

I Riigikogu pidas enda istungeid Toompea lossi valges saalis kuni 1922. aasta sügiseni, mil Toompea lossi õuel asunud konvendihoone varemetele valmis Riigikogu hoone.

Valimised

I Riigikogu valiti 27.–29. novembril 1920. Kohad 100-liikmelises Riigikogus jaotusid nii:
 Tööerakond 22 (21,0 %)
 Põllumeestekogud 21  (20,8 %)
 Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei 17  (17,0 %)
 Eesti Rahvaerakond 10  (10,4 %)
 Eesti Iseseisev Sotsialistlik Tööliste Partei 11 (10,4 %)
 Kristlik Rahvaerakond 8 (7,5 %)
 Eesti Ametiühisuste Kesknõukogu 5 (5,3 %)
 Saksa-Balti Erakond 4  (5,3 %)
 Vene Rahvusline Liit Eestis 1  (1,8 %)
 majandusrühm 1  1  (1,1 %)

Vaadete järgi jaotusid kohad: 46 parempoolsetele, 33 sotsialistidele ja kommunistidele ning 21 kohta tööerakond ehk tsentrum nende vahel.
Tallinnas oli eelistusjärjekord selline:
 kommunistid
 Tööerakond
 kristlased
 sakslased
 põllumehed
 rahvaerakond

Tartus on eelistusjärjekord selline:
 rahvaerakond
 sotsiaaldemokraadid
 iseseisvad sotsialistid
 põllumehed

18. jaanuaril 1921 ütles kommunist Johannes-August Allikso Riigikogu kõnetoolist: Eesti on ametlikult demokraatline Vabariik, sellepärast tuleb vaatamise alla võtta, kas valimised sündisid vastavalt demokraatlistele põhimõtetele. Valimised sündisid sõjaseaduse all. Valitsus andis määruse, et valimise koosolekuid võib pidada ilma komandandi iseäralise loata. Kuid pärast... (Jääb äkki peatama. Vahelhüüded paremalt poolt: „Pange prillid pähe, siis seletate paremini!”) Valimiste ajal oli meil terroor... (Vahelhüüe: Terroor, terroor! See ei käi valimiste kohta.) Ähvardati, – igaüks, kes punastele hääletab, saab kannatada, saab välja saadetud jne. Niisugusel korral ei saa poliitilistest vabadustest valimistel juttu olla. Kõik rühmad võisid Tallinnas koosolekuid pidada ja selleks „Estoonia” kontsertsaali tarvitada, aga meie ei saanud seda mitte. Rõhutud töölised ei saanud oma häält kuidagi tõsta. Teil aga olid kõik kohad ja võimalused tarvitada, isegi kiriku kantslist tehti kihutustööd. Tallinna trükikojad trükivad kodanlisi ajakirju, meie häälekandjaid ei taha aga keegi trükkida. (Vahelhüüe: Teie teete tööd põrandaall!) Kas võib tööliste sõna- ja trükivabadusest juttu olla? Kui korraldatud valimise koosolekule minevate tööliste käest priiskavate kurnajate võimude läbi punased lipud ära kisti, tarvitati töölise vastu vägivalda, pekseti neid kantsikutega, tallati hobustega. Riigikogu Kommunistline Töölisterühm teeb sellepärast järgmise ettepaneku: „Riigikogu tunnistab, et Riigikogu valimised on sündinud sõjaseaduse ja kapitaali surve all, aga mitte vastavalt demokraatia põhimõttele ja otsustab seepärast valimisi tühjaks tunnistada.” (Üleüldine naer.)

Ettepanek lükati nähtava enamusega tagasi.

Põhiseaduse järgi valiti I Riigikogu 3 aastaks, kuid I Riigikogu kuulutas välja ennetähtaegsed valimised. 17.–19. veebruarini 1923 toimus Rahvahääletus Algkooli seaduse muutmiseks. Rahva valdav enamus oli selle seaduse vastu, mistõttu põhiseaduse § 32 alusel korraldati uue Riigikogu valimised. See jäi ka ainsaks korraks, mil Riigikogu selle paragrahvi alusel laiali läks.

28. veebruaril 1921 palus Riigikogu juhatus Vabariigi Valitsuselt ühte sõiduautot enda käsutusse.

Juhatus 
Esimehed: 
Otto Strandman, 04.01.–18.11.1921
Johann Kukk, 18.11.1921–20.11.1922
Konstantin Päts, alates 20.11.1922 

I abiesimees: Karl Virma, alates 04.01.1921 
II abiesimees: Jaan Järve, 04.01.–04.03.1921
August Kerem, alates 04.03.1921 
Sekretär: Artur Tupits, 04.01.1921–20.11.1922
Tõnis Kalbus, alates 20.11.1922 
I abisekretär: Jaan-Johann Bergmann, alates 04.01.1921 
II abisekretär: Walter von Pezold, alates 04.01.1921

I Riigikogu liikmed

Viited

Välislingid 
I Riigikogu liikmed
Meie parlament ja aeg. I Riigikogu, 20.12.1920-30.05.1923
I Riigikogu liikmed / koostanud Piret Viljamaa. Tallinn : Eesti Rahvusraamatukogu, 2019.