Mari Vallisoo

Mari Vallisoo (12. november 1950 Sassukvere – 4. august 2013 Tartu) oli eesti luuletaja. 

Vallisoo loomingut peetakse üheks kõige iselaadsemaks Eesti XX sajandi viimase veerandi luules.

Elu ja surm
Mari Vallisoo sündis Sassukveres. Ta õppis Ranna 8-klassilises koolis, Tartu 8. keskkoolis ja Tallinna majandustehnikumis, mille lõpetas 1973. aastal programmeerijana. Vallisoo töötas aastaid programmeerijana, oli vabakutseline kirjanik Tartus, Eesti Kirjanike Liidu liige aastast 1983. Mari Vallisoo oli isikuna tagasihoidlikult varjujääv, kaldus hoiduma avalikkuse tähelepanust, avalikest üritustest ja intervjuudest. Vallisoo sai surma Tartus liiklusõnnetuse tagajärjel, kus auto talle ülekäigurajal otsa sõitis.

Looming
Mari Vallisoo andis välja 10 luulekogu. Kaks luulekogu on avaldatud postuumselt.
Mari Vallisoo laiemalt tuntumaks teoseks loetakse luuletust "Kõik saame murelipuudeks", mille viisistas Eino Tamberg ning mis sai 1969. aasta lauluvõistlusel Heli Läätse esituses kolmanda koha. Mari Vallisoo luulekogudest on esile tõstetud "Rändlinnud kõrvaltoas" – tunnustati eesti luules 1983. aasta parimaks.

Stiil
Mari Vallisoo luules torkab silma autori värsistamisanne ja kirjutamiskergus. Tema looming on väljakutsuvalt algupärane nii sisu kui mängleva vormi poolest, väga stiilipuhas, “erinev kõigest, mis eesti luules seni kirjutatud,” tõdes Udo Uibo 1983. aastal. “Kordumatult vallisoolik poeetika,” võttis Mart Velsker kokku Mari Vallisoo luule tagasivaatavalt.

Mari Vallisoo kirjutas luuletusi, mis võivad jätta jahmatava jälje. Tema luule toimib kujundlikel vaistudel ja kaunil keeleloomel. Mari Vallisoo valdas sõna ja rütmi nii täiuslikult, kui vaid vähesed eesti luuletajad. Ära on märgitud Mari Vallisoo erilist keeletundlikkust ja liivilikku lihtsust. Vabavärsi poole pöördus Vallisoo vähe, lõppriimist tavatses kinni hoida. Kujundid on tema luuletustes puhtad ja täpsed.
Mari Vallisoo puhul on rõhutatud tema uuendustetooja rolli. Luuletustes kasutas ta kõnelisi rütme ja intonatsiooni. Vallisoo pani inimeste hääled oma luuletustes kõnelema.

Ballaadilisus
Mari Vallisoo luulet loetakse ballaadiliseks. Hinged rahvaluulest ja usundist tegutsevad tema luules justkui rõõmsa värvilise valguse käes. Vallisoo üheks lemmikvõtteks oli reaalse ja irreaalse segiajamine, metafüüsilise sõnumi edasiandmine nii argimaailma kui pauside kaudu. Tema luuletustes ületatakse mängeldes ka suured ajalised ja ruumilised vahemaad. Mari Vallisoo kui matemaatikust luuletaja hilisema perioodi loomingus hakkas igapäevasus kohtuma aga pigem teaduse ja haridusega.
Vallisoo luuletas lihtsatest ja olulistest asjadest, mis inimese jaoks esmatähtsad. Tema sõnumiks näib olevat mõistmine, halastus ja armastus. Arvustajad on nimetanud kergust, millega Mari Vallisoo käsitles ka kõige raskemeelsemat ainet. Vallisoo kirjutas isegi surmakujundid romantilise iluga. Lugejale jääb "õhku-tõusva, hõljutava rõõmu tunne. Nagu kiigel," kirjutas Hando Runnel, "kus allapoole liugleja tunneb südame alt külmaks minekut kah ikka kõhedavõitu rõõmu, mitte kurbuse ega traagikana.” Traagilise kõrval tavatses Mari Vallisoo kohe esitada koomilist, kujundades neist lahutamatu paari. Mari Vallisoo luuletuste juures on pandud tähele, et ta kasutas sõnu ka varjamiseks ja ütlemata jätmiseks ning et tema varjamine polegi niivõrd varjamine, vaid meeleheitlik osutamine. Vallisoo ütlematajätmine tuleb eriti esile luuletustes, milles küsitakse, aga vastust ei anta. Sageli pööras Vallisoo üllatava käiguga luuletuse hoopis teiseks või viis paari viimase reaga seniöeldu uuele, müütilisele tasandile. Mari Vallisoole on omistatud justkui nägijapilk, mis jälgis elu ja maailma kusagilt kõrgelt ja kaugelt. Mõnede Vallisoo luuletuste juures on tunnetatud nagu võluväge.

Võrdlusi teiste luuletajatega
Mari Vallisood on tõstetud esile kui olulist ja originaalset eesti luuletajat. Tema luulet on võrreldud Anna Haava, Juhan Liivi, Betti Alveri, Marie Underi, Doris Kareva ja Viivi Luige omaga.

Kodavere murrak
Mari Vallisoo luuletas ka kodavere murrakus ning teda on Juhan Liivi ja Anna Haava kõrval tunnustatud kui selle keelekuju kõige silmapaistvamat kasutajat värsivormis.

Tõlked
Mari Vallisoo luuletusi on tõlgitud inglise, hollandi ja galeegi keelde, samuti itaalia, saksa, vene, ungari ja rumeenia ning kreeka keelde.

Teoseid
 "Kallid koerad", Eesti Raamat 1979
 "Kõnelen sinuga kevadekuul", Eesti Raamat 1980
 "Rändlinnud kõrvaltoas", Eesti Raamat 1983
 "Kõnelevad ja lendavad", Eesti Raamat 1986
 "Sünnisõnad ja surmasõnumid", Eesti Raamat 1991, ISBN 5450011784
 "Ainsuse olevik", Ilmamaa 2000, ISBN 9985878760
 "Laotuse õlman. Kõllane õtak. Ussisõnad" (kassett koos Hendrik Adamsoni ja Mats Traadiga), Ilmamaa 2001, ISBN 9985770366
 "Ussisõnad: Kodavere keeles", Ilmamaa 2001
 "Koidutäht koolivihikus", Ilmamaa 2011
 "Tabamatu toalävel: valik 1979–2000" (valikkogu), Tartu Ülikooli Kirjastus 2011
 "Viimane vihim", 2013
 "Mälestusi maailmast : 1966-2013", Ilmamaa 2015

Tunnustus
 1969 – Vabariikliku koolinoorte kirjandusvõistluse võitja
 1983 – aasta parim luulekogu
 1991 – Kirjanike Liidu luulepreemia
 1992 – Kultuurkapitali luuleauhind
 1995 – Juhan Liivi luuleauhind ("Tarkust armastanud...")
 2000 – Tartu Kultuurkapitali loominguline stipendium
 2001 – Juhan Liivi luuleauhind ("Ei ehita")
 2010 – ajakirja Looming aastapreemia
 2012 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia

Viited

Välislingid

Keskööprogrammi luulekava
Vikerraadio "Luuleruum"
Vikerraadio "Luuleruum" Luuletusi kogust "Ainsuse olevik" esitab Silvia Laidla
Klassikaraadio "Luuleline suvi" Luuletuse "Pärast" esitab Elle Kull
Mari Vallisoo
Vaikija Vallisoo kõneleb siiski Sulev Olli intervjuu Mari Vallisooga, Maaleht 19.02.2012
Luuletaja, kes teab ussisõnu Vilja Kiisleri arvustus raamatutest "Koidutäht koolivihikus" ja "Tabamatu toalävel", Vikerkaar 9/2011
Tartu Ülikool: Estonian Writers Online Dictionary (inglise keeles)

Eesti luuletajad
Kodavere kihelkond
Tallinna Majanduskooli vilistlased
Sündinud 1950
Surnud 2013