Modaalsus

Modaalsus on filosoofias laad ja viis, kuidas miski on, näib või kuidas sellest mõeldakse.

Kitsamas klassikalises tähenduses on modaalsus aleetiline modaalsus: modaalsus on ontoloogias asjaolu olemise laad ja viis või loogikas propositsiooni tõesus. Lisaks lihtsale (faktilisele) tõesusele on olemas paratamatus (Notwendigkeit), võimalikkus (Möglichkeit), võimatus (Unmöglichkeit) ja kontingentsus (Kontingenz). Aleetilise modaalsuse mõiste esineb juba Aristotelese kommentaatoritel.

Immanuel Kanti järgi on modaalsuse kategooriad võimalikkus (Möglichkeit), tegelikkus (Wirklichkeit) ja paratamatus (Notwendigkeit), mis vastavad otsustuste modaalsusele (problemaatilisele (võimalikule), assertoorilisele (tegelikule) (assertorische (wirkliche)), apodiktilisele (paratamatule) (apodiktische (notwendige))). 

Leibnitz eristab nelja propositsioonitüüpide kategooriat: asjaolu võib olla paratamatu, võimalik, võimatu ja kontingentselt tõene (aktuaalne).   

Laiemas, aleetilisest tulenevas tähenduses mõistetakse modaalsuse all laadi ja viisi, kuidas propositsioon on tõene suhtes väljaütleja teadmiste, väljaütlemise aja või kohustusega. Nende hulka kuuluvad doksastilised (episteemilised) (doxastische (epistemische)), ajalised (temporale) või deontilised (deontische) modaalsused.

Nominatiivne modaalsus

Nominatiivne modaalsus ehk modaalsus kitsamas mõttes on situatsiooni hinnang:
tegelikkusele vastavuse kohta
Ta loeb. (reaalne) Ta loeks. (irreaalne)
lubatavuse kohta
Ta võib lugeda. (lubatud)
tõenäosuse kohta
Ta vist loeb. (tõenäoline) Ta loeb tõepoolest. (tõsikindel)
 väärtuse kohta 
Hea, et ta loeb. (positiivne) Halb, et ta ei loe (negatiivne)

Modaalsushinnang toimib operaatorina, mille mõjualaks on kas lause tervikuna või lause fokuseeritud osa. Näiteks:
Helena peab Joosepile unejuttu lugema.
Unejuttu peab Helena Joosepile lugema.

Vaata ka
Aleetilised modaalsused

Loogika
Filosoofia
Keeleteadus