Priit Põldroos

Priit Põldroos (õieti Johannes Friedrich Põldroos; 11. jaanuar 1902 Nissi vald, Tabara – 28. juuli 1968) oli eesti lavastaja, näitleja, teatripedagoog ja kirjamees.

Haridus
Priit Põldroos sündis paljulapselise pere vanima pojana. Riigi toel sai ta hariduse Tallinna Õpetajate seminaris ning astus 1920. aastal vastloodud Eesti esimesse näitlejaid koolitavasse Draamastuudio teatrikooli. Ta lõpetas 1924. aastal selle I lennu ning osales kooli juurde rajatava Draamastuudio Teatri loomisel.

Eeskujusid ja mõjutajaid
Priit Põldroos pidas oma eeskujudeks Max Reinhardti, Edward Gordon Craigi ja Georg Fuchsi. Põldroosi mõjutasid noorpõlves ka tema sõbra August Bachmanni ekspressionistlikud katsetused Hommikteatris ja koostöö Hilda Gleseriga.
	
Teater oli Põldroosi veendumuste kohaselt täiesti iseseisev ja autonoomne kunstiliik. Dramaturgia ei mänginud tema jaoks juhtrolli, vaid oli kõigest vahend kunstniku sõnumi edastamisel. Samuti on ta rõhutanud lavastaja kui iseseisva loovisiksuse autonoomsust.

Näitlejatele andis Põldroos kätte suuna ja idee ning laskis neil siis improviseerida. Seejuures hoidis ta väga oma näitlejaid ja pidas väga oluliseks näitlejate igakülgset ja pidevat arengut.

Põldroos oli kindlasti teatraalse, mitte kirjandusliku teatri esindaja. Teater oli tema jaoks mäng. Noor Põldroos vastandas end seeläbi ka paralleelselt teatripilti domineeriva olustikulise realismiga.

Oma leidlikes ja fantaasiarikastes lavastustes kasutas ta palju rahvapärimust: folkloori, mänge, laule, tantse. Samuti kaasas ta oma lavastustesse commedia dell'arte traditsioonilist mängu. Põldroosi meelest pidi teater olema rahvuslik, kuid ei tohi seejuures minevikku kinni jääda. Ning samuti pidi teater olema rahvalik, kuid ei tohi rahva soovidele seejuures lõputult vastu tulla.

Samas tuleb toonitada, et Põldroos ei olnud oma seisukohtades järjekindel. Tema algusaastate radikaalsemad ideed mahenesid ajapikku ega juhtinud tema tegevust enam niisuguse jõuga. Ometi oli ta 1930. aastatel üks populaarsemaid eesti lavastajaid, lavastades suure edu ja menuga nii Tallinna Töölisteatris kui ka Eesti esindusteatris Estonias. Rahvaliku lavastajana ei saanud ta olla oma vaadetes liialt radikaalne. Tema käekiri mahenes, kuid sellegipoolest ei loobunud ta oma "teatraalse teatri" põhiprintsiipidest.

Töökäik
1921 osales Draamastuudio Ühingu asutamises
1924 lõpetas Draamastuudio teatrikooli I lennu
1924–1928 Draamastuudio Teatri lavastaja ja näitleja
1925 Tallinna Töölisteatri Ühingu asutajaid
1926–1940 Tallinna Töölisteatri juht
1933–1937 ühtlasi lavastas Estonias
1938–1941 ühtlasi õpetas Tallinna Konservatooriumi Riiklikus Lavakunstikoolis
1940 määrati Ühendatud Draama- ja Töölisteatri komissariks 
1941 Töölisteatri näitejuht
1941 evakueerus NSV Liidu tagalasse, organiseeris Tatarimaal lühiajaliselt tegutsenud eesti kunstiansambli
1942–1944 Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite näitejuht ja direktor
1944–1949 Draamateatri kunstiline juht ja direktor
1946–1950 ühtlasi Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi direktor ja õppejõud
1950–1951 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstiosakonna juhataja
1951–1953 Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi direktor

Lavastused
Walter Hasenclever, "Gobseck"	1925	Draamastuudio teater, 1929	Tallinna Töölisteater
Kaiser, Gaas II 1925	Draamastuudio teater
Romain Rolland, Mäng surmast ja armastusest	1927	Draamastuudio teater
Hašek-Põldroos, Vahva sõdur Švejk 1930	Tallinna Töölisteater
Valentin Katajev, Nelinurk sõõris 	1930	Tallinna Töölisteater
Karl Ast-Rumor, Valge naine	1931	Tallinna Töölisteater
Heinrich von Kleist, Lõhutud kruus 1932	Tallinna Töölisteater
Henrik Visnapuu / Riho Päts, Meie küla poisid 1932	Tallinna Töölisteater
August Kitzberg / Juhan Simm, Kosjasõit 	1932	Tallinna Töölisteater
Maksim Gorki, Tormi eel (Jegor Bulõtšov ja teised)	1933	Tallinna Töölisteater
Pagnoli / Paul Nivoix, Kuulsusega Kaubitsejad	1933	Tallinna Töölisteater
Michali, Olen 26 aastane 	1933	Tallinna Töölisteater
Marcel Pagnol, Kauged rannad 	1933	Estonia
Teuvo Pakkala, Parvepoisid 1934	Tallinna Töölisteater
Ludvig Holberg, Mäeküla Jeppe 	1934	Tallinna Töölisteater
Artur Adson, Elav kapital 1934	Estonia
Marcel Pagnol, "Fanny" 1934	Estonia
Hugo Raudsepp, Demobiliseeritud perekonnaisa	1934	Estonia	
Shakespeare, Mida soovite 	1935	Estonia
Eduard Vilde / Andres Särev, Mahtra sõda 	1936	Tallinna Töölisteater
Mart Raud, Kirves ja kuu 1936	Tallinna Töölisteater
Shakespeare, Palju kära ei millestki 1936	Estonia
Nikolai Gogol, Revident 1936	Estonia
Nikolai Pogodin, Aristokraadid 	1937	Tallinna Töölisteater
John Gay / Bertolt Brecht / Kurt Weill, Kolmekrossiooper	1937	Tallinna Töölisteater
Shakespeare, Veneetsia kaupmees 1937	Estonia
Evald Tammlaan, Raudne kodu 	1938	Tallinna Töölisteater
Pedro Muñoz Seca / Pedro Pérez Fernández "Caramba!" 1938	Tallinna Töölisteater
Aleksandr Ostrovski, Mets 1938	Tallinna Töölisteater
Fjodor Dostojevski-Baty, Kuritöö ja karistus	1939	Tallinna Töölisteater
Juhan Kunder, Kroonu onu 1939	Tallinna Töölisteater
Henrik Ibsen, Ehitaja Solness 1940	Tallinna Töölisteater
Carlo Goldoni, Kahe isanda teener 	1941	Tallinna Töölisteater
August Kitzberg, Püve talus 1941	Tallinna Töölisteater
Leonid Leonov, Vallutusretk 1945 Draamateater
Richard Brinsley Sheridan, Seltsidaam 1945	Draamateater
Tammsaare / Voldemar Panso, Põrgupõhja uus Vanapagan	1945	Draamateater, 1953 Draamateater
Mart Raud, Karastus 1945	Draamateater
Leonid Leonov, Tavaline inimene 	1946	Draamateater
Anatoli Surov, Kaugel Stalingradist 	1946	Draamateater
Konstantin Simonov / Aleksandr Viner, Päevad ja ööd 1947	Draamateater
Kroni, Sügavuurimine 	1947	Draamateater
Nikolai Pogodin, Kremli kellad 	1947	Draamateater
Eduard Vilde, Pisuhänd 1948	Draamateater
Jaan Sepp, Maja karu tänavas 	1948	Draamateater
Nikolai Pogodin, Inimene relvaga 	1949	Draamateater
Johannes Semper, Murrang 1949	Draamateater
Shakespeare, Nagu teile meeldib 1952	Draamateater
Eduard Vilde / Karin Ruus, Mahtra sõda 	1954	Draamateater (koos Ilmar Tammuriga)

Rolle
Bubnov, Maksim Gorki, Põhjas 	1931
Mathias Rästik,	 August Mälk, Neitsid lampidega	1933
Tõnu Prillup, Eduard Vilde / Andres Särev, Mäeküla piimamees	1934 Tallinna Töölisteater
Kotinõel, Enn Vaigur, Kraavihallid 1935
Parun, 	Eduard Vilde / Andres Särev, Mahtra sõda	1936	Tallinna Töölisteater
Vidrik, 	 Mart Raud, Kirves ja kuu 1936	Tallinna Töölisteater
Neštšastlivtsev,	Aleksandr Ostrovski, Mets 1938	Tallinna Töölisteater
Raskolnikov, Fjodor Dostojevski-Baty, Kuritöö ja karistus	1939 Tallinna Töölisteater
Solness, Henrik Ibsen, Ehitaja Solness 	 1940	Tallinna Töölisteater
Lenin, 	Nikolai Pogodin, Kremli kellad	 1947	Draamateater
Lenin, 	Nikolai Pogodin, Inimene relvaga	1949	Draamateater

Teatriesseistika ja teatrikriitika
1923–1926 kaastöö ajalehtedele Vaba Maa, Päevaleht
1930. aastatel kaastöö ajakirjale Teater
1950. aastatel teatriloolised artiklid almanahhis Eesti Nõukogude Teater
Kriitika ja vested Sirbis ja Vasaras (keelati 1959 Pravda sekkumise tõttu)

Mälestuse jäädvustamine
Aastast 1984 antakse välja Priit Põldroosi nimelist auhinda teatrimõtte arendamise, teatriteaduslike publikatsioonide ja lavapedagoogiliste teenete eest.

Isiklikku
Priit Põldroosi vend Harri Põldroos osales 1. detsembri riigipöördekatses ja lasti maha.
Priit Põldroosi venna pojapoeg oli Dan Põldroos.
Priit Põldroosi poeg on maalikunstnik Enn Põldroos.
Priit Põldroosi pojatütar on moekunstnik Riina Põldroos.

Viited

Kirjandus
Neimar, Reet. Sajandi sada sõnalavastust. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus 2007.
Panso, Voldemar. Portreed minus ja minu umber. Tallinn: Eesti Raamat 1975.
Põldroos, Priit. Teel enda ellu. Tallinn: Eesti Raamat 1985.
Põldroos, Priit. Oma teatrit otsimas. Artikleid ja vestlusi. Tallinn: Eesti Raamat 1998.

Välislingid 
 

Eesti Draamateatri näitlejad
Töölisteatri näitlejad
Eesti lavastajad
Eesti teatripedagoogid
NSV Liidu Ülemnõukogu saadikud
NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste Nõukogu saadikud‎
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1902
Surnud 1968