Bruno Saul

Bruno Saul (8. jaanuar 1932 Narva – 3. märts 2022 Tallinn) oli Eesti NSV riigi- ja parteitegelane ja Eesti ettevõtja. Ta oli 1984–1988 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees.

Elulugu ja haridustee
Bruno Saul sündis 1932. aastal Narva linnas, ta õppis aastatel 1947–1951 Tallinna Elektromehhaanika Tehnikumis ning aastatel 1951–1956 Prof. M. A. Bontš-Brujevitši-nim. Leningradi Elektrotehnika Sideinstituudis, mille lõpetas raadioinsenerina.

1973. aastal lõpetas Bruno Saul NLKP KK Kaugõppe Kõrgema Parteikooli cum laude.

1973. aastast õppis ta N. A. Voznessenski nimelises Leningradi Finantsmajanduse Instituudis, kus 1975. aastal kaitses doktorikraadi professor J. A. Lavrikovi juhendamisel väitekirjaga "Проблемы совершенствования структуры управления отраслью "связь"" ('Side juhtimisstruktuuride täiustamise probleemid').

Töökäik
Aastatel 1956–1960 töötas Bruno Saul insenerina Eesti NSV Sideministeeriumi asutustes Tartus ja Harjumaal (sh Laitse raadiojaamas), aastatel 1960–1966 oli ta Eesti NSV Sideministeeriumi osakonnaülem, Eesti NSV Vabariikliku Raadiokeskuse ülem ning Eesti NSV Sideministeeriumi peainsener.

Eesti NSV Ministrite Nõukogus 1966–1983
Aastatel 1966–1969 oli Bruno Saul Eesti NSV sideministri asetäitja, 1969–1975 Eesti NSV sideminister. Aastatel 1975–1983 oli Bruno Saul Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja.

EKP Keskkomitees
Ajavahemikul 9. aprillist 1983 kuni 18. jaanuarini 1984 oli Bruno Saul EKP KK tööstussekretär (kinnitati ametikohale EKP KK X pleenumil).

Eesti NSV Ministrite Nõukogus 1984–1988
Aastatel 1984–1988 oli Bruno Saul Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees, kus läks ajalukku ühena nn seisakuaja sümbolitest.

Eraettevõtluses
Aastatel 1988–1990 töötas Bruno Saul NSV Liidu kaubandusesindajana Saksa DV-s, seejärel oli ta aastatel 1991–1992 Tartu Kommertspanga asepresident. 
Pärast 1992. aastat on ta olnud tegev äris ning pidanud õppejõu ametit Rahvusvahelises Sotsiaalteaduste Ülikoolis LEX (1995–1999). 

1998–2002 oli ta Euroakadeemia professor, 2003. aastast emeriitprofessor, juhendades 2003–2011 mitmeid väitekirju. 
1998. aastast oli ta Euroülikooli nõukogu liige.

Esinduskogudes
Bruno Saul oli Eesti NSV Ülemnõukogu liige aastatel 1975–1990 ning NSV Liidu Ülemnõukogu saadik Eesti NSV-st aastatel 1984–1989.

Bruno Saul oli ka NSV Liidu kõrgeima parteilise organi NLKP KK liikmekandidaat aastatel 1986–1990.

Tunnustus
 NSVL riiklik preemia (1981)
 Kolm Tööpunalipu ordenit ning orden Austuse märk.

Teosed 
 "Liiklusohutuse tagamine on iga kodaniku kohus: ettekanne vabariiklikul liiklusaktiivil Tartus 24. veebruaril 1983. a." Tallinn: Eesti NSV Agrotööstuskoondise Info- ja Juurutusvalitsus, 1983
 "Raha ja väärtpaberid". Tallinn, 1999
 "Meie aeg I". Tallinn: Maalehe Raamat, 2006, ISBN 9985643208.
 "Meie aeg II". Tallinn: B. Saul, 2012
 "Meie aeg III". Tallinn: B. Saul, 2014
 "Meie aeg IV". Tallinn, B. Saul, 2015.
 "Meie aeg V". Tallinn, B. Saul, 2016.

Isiklikku
Sauli abikaasa on Tatjana, lapsed Katrin ja Eduard.

Viited

Välislingid 

 Burno Saul, ETIS
 Raul Ranne "ENSV tippjuht Bruno Saul – mees, kes aitas Vladimir Putinil tõusta ja kes teab, miks Tartu Kommertspank põhja läks" EPL, 24. november 2018
 Bruno Saul hakkab Venemaaga sõprust arendama Postimees, 2. juuli 2003
 Pekka Erelt, Sauluste aeg, Eesti Ekspress, 23. november 2006
Urmo Soonvald. Kameeleonmehe Bruno Sauli pooltõed, ohtuleht.ee, 2. detsember 2006

Eesti NSV ministrid
Eesti NSV IX Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV X Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV XI Ülemnõukogu liikmed
NSV Liidu Ülemnõukogu saadikud
NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste Nõukogu saadikud‎
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Eesti ettevõtjad
Sündinud 1932
Surnud 2022