Tallinna asehaldurkond

Tallinna asehaldurkond (vene keeles Ревельское наместничество, saksa keeles Revalschen Statthalterschaft) oli Venemaa keisririigi halduspiirkond Eestimaal.

Tallinna asehaldurkond moodustati Tallinna kubermangu asemele 1783. aastal vastavalt Venemaa keisririigis 1775. aastast sisse seatud uue halduskorralduse seaduse alusel. Halduskorralduse seadusega koondati Venemaa Keisririigi 36 kubermangu 17 asehaldurkonnaks (mille koosseisus oli 2–4 kubermangu). Erandid olid: Moskva asehaldurkond, Peterburi asehaldurkond, Viiburi asehaldurkond, Riia asehaldurkond ja Tallinna asehaldurkond, mille koosseisus oli ainult üks kubermang, kuid asehaldurkonda juhtis kindralkuberner. Seda ajajärku Baltimaade ajaloos nimetatakse asehalduskorra perioodiks ja lõppes Katariina II surma (1796) järel, kui Venemaa keiser Paul I ukaasiga 26. veebruarist 1797 taastati asehalduskorraeelne halduskord ja taastati Eestimaa kubermang.

Tallinna asehaldurkonnast põhja pool, üle Soome lahe asusid Rootsi võimu all olnud Soome alad, asehaldurkond piirnes kirdes Viiburi, idas Peterburi ja Novgorodi, kagus Pihkva ning lõunas Riia asehaldurkonnaga.

Asehaldurkonna valitsemine
Liivi- ja Eestimaa kindralkubernerid
1783–1792, riigikrahv George Browne
1792–1798, vürst Nikolai Repnin

Kubernerid (vene правитель Ревельского наместничества)
kindralporutšik, Georg Friedrich von Grotenhielm, 3. juuli 1783–23. oktoober 1786
kindralporutšik, vabahärra Heinrich Johann von Wrangell, 23. oktoober 1786 – 28. november 1797

Asekubernerid (vene вице-губернатор ("поручик правителя") Ревельского наместничества)
riiginõunik, kindralmajor, vabahärra Heinrich Johann von Wrangell, 13. oktoober 1783–23. september 1786
Andreas von Langell, riiginõunik 23. oktoober 1786–25. jaanuar 1797

Asehaldurkorra kehtestamisega hakati Eesti- ja Liivimaa kubermange nimetama Tallinna ja Riia asehaldurkondadeks. Kehtestati uus ametnikkonna normkoosseis, mis vastas Venemaa sisekubermangude omale. Tallinnas ja Riias hakkasid tegutsema (tsiviil)kuberneri juhtimisel kubermanguvalitsused.  ja tsiviilkuberneride kätte koondus kubermangude tegelik haldus. Nad allusid otse senatile.  Kubermangude rahaasjade korraldamiseks loodi kroonupalat. Asutuse ülesannete hulka kuulusid riigimaksude kogumine, maksualuse elanikkonna üle arvestuse pidamine, nekrutivõtmine ning riigimõisate ja –metsade haldamine.

Asehalduskorra laiendamise (1783) järel Baltimaades pandi ka Eestimaal Katariina II poolt maksma ka Vene aadlikorraldus (1786). Loodi kubermangu Eestimaa rüütelkonna seisusliku omavalitsuse aadlimarssali koht Liivi- ja Eestimaal kaotatud maamarssali, ehk  Eestimaa rüütelkonna pealiku koha asemele ja osalt ka kaotatud maanõunikkude-kolleegiumi funktsioonide täitmiseks. Aadlimarssal valiti kreisimarssalite poolt ja hulgast 3 aastaks ning aadlimarssali ülesandeks oli kubermangu aadlikogu istungeil tehtud otsuste teostamine, maa postiasjanduse korraldamine, aadli rahaasjade jne. juhtimine ning aadli huvide kaitse. Aadlimarssali koht kaotati 1796. aastal koos asehalduskorraga.

Haldusjaotus 1783–1796
5. juuni 1783. aasta ukaasiga moodustati endise nelja maakonna asemel viis maakonda.
Paldiski linnale, milline rajati tänu soodsale asukohale Läänemere ääres, moodustati juurde ka maakond. Tallinna asehaldurkonna haldusjaotus kujunes järgmiselt:
Tallinna kreis (sks Der Revalsche Kreis; vene Ревельский (Гарриенский, Гарский) уезд) – kreisilinn Tallinn, 7 kihelkonda
Paldiski kreis (Der Baltis(ch)port(i)sche Kreis; Балтийский порт; Балтийско-Портское уезд) – kreisilinn Paldiski, 7 kihelkonda 
Haapsalu kreis (Der Hapsalsche Kreis; Гапсальский (Викский) уезд) – kreisilinn Haapsalu; Hiiumaa, Vormsi ja Noarootsi saared, 15 kihelkonda 
Paide kreis (Der Weissensteinsche Kreis; Вейсенштейнский (Йервенский, Эрвенский) уезд) – kreisilinn Paide, 8 kihelkonda 
Rakvere kreis (Der Wesenbergsche Kreis; Везенбергский (Вирляндский, Вирский) уезд) – kreisilinn Rakvere, 9 kihelkonda

Balti erikorra ja asehalduskonna aegsed erinevused

Balti erikord
Eesti jagunes 2 kubermanguks: Eestimaa (koosnes 4 maakonnast: Läänemaa, Harjumaa, Virumaa, Järvamaa) ja Liivimaa (Eesti territooriumile jäi 3 maakonda: Tartumaa, Pärnumaa, Saaremaa)
Eesti- ja Liivimaal oli mõlemil oma kindralkuberner,
Eesti aladel oli 6 linna: Tallinn, Tartu, Kuressaare, Narva, Pärnu, Viljandi

Muudatused enne asehalduskorra kehtestamist
1783. aasta 3. märtsi ukaasiga moodustati Läänemere saartest eraldi haldusüksus – Kuressaare oblast keskusega Kuressaare linnas. Haldusüksus jaotati kaheks – Saaremaa ja Hiiumaa maakonnaks. Hiiumaale pidi tulema maakonnalinn, kuid selle koht jäi valimata ja linn rajamata.

Asehalduskorra kehtestamisel muudeti see ukaas 3. juulil 1783 ära. Hiiumaa läks tagasi Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisi alla ning Saaremaa läks Liivimaa kubermangu Kuressaare kreisina.

Asehalduskord
Eesti alad jagunesid 2 kubermanguks: Eestimaa (koosnes 5 kreisist – juurde tuli Paldiski kreis) ja Liivimaa (koosnes 5 Eesti territooriumile jäävast kreisist – juurde tuli Võru kreis ja Viljandi kreis)
Eesti- ja Liivimaale määrati 1 ühine asehaldur
Eestis oli 8 linna: asutati Paldiski (1783) ja Võru (1784)
 
Kõrgemaks esindajaks sai mõlema asehaldurkonna jaoks üks kindralkuberner, kelle asukohaks määrati Riia linn.
Sisuliselt muutis uus kord Eesti- ja Liivimaa Venemaa keisririigi sisekubermangudeks. Asehalduskorra ajal 1783. aastal loodi Haapsalu (endine Läänemaa) ja Tallinna kreis (endine Harjumaa) vahele uue kreisina Paldiski kreis, mis küll kohe pärast asehalduskorra likvideerimist kaotati. Paldiski sai 1783. aastal linnaõigused ja säilitas need ka pärast asehalduskorra likvideerimist.

Omavalitsusreform 
1785. aastal seoses nn. aadli armukirja laiendamisega Balti provintsidele, kuulus täielikult likvideerimisele senine Eestimaa rüütelkonna omavalitsuslik organisatsioon ja kaotas maksvuse ka aadlimatrikkel. Maiskondliku aadli õigused muutusid nüüd võrdseteks senise immatrikuleeritud aadli omadega. Kava kohaselt, kindralkuberneri või kuberneri kutsel pidi, kolme aasta järel kokku tulema Eestimaa Maapäevale, valima kubermangu marssali (endine Eestimaa rüütelkonna peamees), maakondade marssalid ja aadlipealikud maakondades, ametiisikud kohtu, politsei ja muul alal, arutama mõningaid muid päevakorras olevaid küsimusi jne. Kuid sääraste maapäevade õigused olid endistega võrreldes tunduvalt väiksemad.

Politsei- ja kohtureform
Asehalduskorra ajal reformiti kubermanguvalitsused, loodi kroonupalatid ja üldise hoolekande kolleegiumid, mis tegelesid hoolekande, meditsiini ja haridusküsimustega. Politsei ülesandeid maakondades asus täitma alammaakohus, linnades politseivalitsus. Reformijärgses kohtusüsteemis tekkis talupoegade jaoks alamkorrakohus ja ülemkorrakohus, aadlike jaoks kreisikohus ja ülemmaakorrakohus. Teise astme kohtus seati ametisse prokurörid, kes allusid kubermangu peaprokurörile. Süsteemi täiendasid armuandmiskirjade süsteem.  Linnades kuulusid politseilised ametikohustused linnafoogtile.

1783. aastal määratleti Tallinna asehaldurkonna uute ametiasutuste koosseis:
 1) kubermanguvalitsuses — 1 kuberner, 2 kubermangu nõunikku ja 1 sekretär; 
 2) kroonupalatis — 1 viitsekuberner, 1 ökonoomia direktor, 2 nõunikku, 1 kassameister, 2 assessorit, 4 vannutatud meest ja 1 sekretär; 
 3) tsiviilkohtupalatis — 1 eesistuja, 2 nõunikku, 2 assessorit ja 1 sekretär; 
 4) kriminaalkohtupalatis — 1 eesistuja, 2 nõunikku, 2 assessorit ja 1 sekretär; 
 5) ülem-maakohtus — kahele departemangule kokku 2 eesistujat, 10 kaasistujat, 1 prokurör, 2 asjaajajat ja 2 sekretäri; 
 6) ülem-korrakohtus — kahele departemangule kokku 2 eesistujat, 10 kaasistujat, 1 prokurör, 2 asjaajajat ja 2 sekretäri; 
 7) kreisikohtus — 1 kohtunik, 2 kaasistujat ja 1 sekretär; 
 8) alam-korrakohtus — 1 kohtunik, 4 kaasistujat ja 1 sekretär; 
 9) alam-maakohtus — 1 esimees, 4 kaasistujat ja 1 sekretär

Kuna uus kord ei vastanud Uusikaupunki rahuga tagatud Läänemere-provintside autonoomia tingimustele, muutis uus keisri Paul I 1796. aastal asehaldurkorda. Muudatus jõustus 1797. aastal.

Koos asehaldurkorra kaotamisega likvideeriti ka enamik moodustatud asutusi. Alles jäid Eestimaa ja Liivimaa kubermanguvalitsused, kroonupalatid ja üldise hoolekande kolleegiumid.

Kirikuhaldusreformid
Asehalduskorra ajal moodustati igas kreisis eraldi praostkond. Eestimaal oli luteri usu kogudustest kaheksa praostkonda: Tallinna, Paldiski 1., Paldiski 2., Rakvere 1., Rakvere 2., Paide, Haapsalu 1., Haapsalu 2. ja Haapsalu 3. praostkond.

Vaata ka
Riia asehaldurkond
18. sajand Eestis

Viited

Kirjandus
Wilhelm Christian Friebe: Physisch: ökonomisch, und statistische Bermerkungen von Lief- und Ehstland. Zweite Abteilung: Die Revalsche Statthalterschaft'', Riga: bey Johann Friedrich Hartknoch, 1794, Google books

Välislingid
Tallinna asehalduskonna Valitsus
Tallinna asehalduskonna kaart 1783. aastast Johann Christoph Brotze kollektsioonis

 
18. sajand Eestis
en:Reval Governorate