Lennuk

Lennuk (varem ka aeroplaan) on inimest kandev õhust raskem õhusõiduk, mis püsib õhus jäigalt kinnitatud kandepinna ehk tiiva tekitatud aerodünaamilise tõstejõu toimel ning millel on tõmmet tekitav jõuseade.

Sõna etümoloogia 
Semiootik Valdur Mikita arvates võis sõna "lennuk" tuletaja olla Tarvastu kihelkonnast pärit maamõõtja ja rahvaluulekoguja Johan Lagos, kelle saadetud Kalevipoja-aineliste materjalide abil koostas Kreutzwald "Kalevipoja" X ja XVI peatüki. Lagos nimetas Lennukiks rahvaluules esinevat Kalevipoja laeva.. Ilmselt sellest ajendatult sai ka jaanuaris 1919 Vabadussõja-aegne Eesti sõjalaev nimeks Lennuk. 

Esimest korda on sõna "lennuk" lennuaparaadi mõistes Vabadussõja-aegsetes ajalehtedes kasutatud märtsis 1919 (Päewaleht nr 61, 15. märts 1919). Kuna Esimeses maailmasõjas tegi arenev lennundus kiiret võidukäiku, siis polnud Vabadussõja ajal eesti keeles kuigi raske tuletada tolleaegsete sõnade "aeroplaan", "lennumasin", "lennuaparaat", "õhuomnibus", "lendajate aerobus" jne asemele uuemat sõna "lennuk". Näiteks sõna "lendur" oli kasutusel juba aastatel 1914–1915. Samalaadselt on tuletatud tegusõnadest ka nimisõnad: sõitma > sõiduk, niitma > niiduk ja lendama > lennuk.

Ajalugu

Esimese lennuvõimelise jõuallikaga lennuki ehitasid vennad Wrightid 1903. aastal. 1901. aastal sooritatud lendudel olid vennad õppinud lauglennukeid kõigi kolme telje ümber oma tahtmist mööda pöörama. Ometi uskusid nad, et lõpliku edu saavutamiseks kulub neil palju aastaid. Olukord oli küllaltki problemaatiline, paljud asjad selgusetud. Seepärast pani Wilbur ühel päeval Orville'ile ette vedada kihla, et inimkond ei suuda ka veel tuhande aasta pärast lennata. – Seda vaid kaks aastat enne lõplikku edu! 
Oma esimest õnnestunud lendu meenutas Orville Fright hiljem järgmiselt: "Esimene lend kestis ainult 12 sekundit, mis on lindudega võrreldes väga tagasihoidlik, kuid ometi oli see maailma ajaloos esimene lend, mille puhul masin koos inimesega omaenda jõul vabalt õhku tõusis."

Briti lennundusteerajaja John Moore-Brabazon, 1st Baron Brabazon of Tara lendas 30 October 1909. aasta 30 oktoobril lennukiga Short Biplane No. 2 ühemiilise ringi ja võitis 1,000 naela väljaandelt Daily Mail. Sama aasta 4. novembril andis ta kinnituse rahvaütlusele "siga lendab", lennates lennukitiiva külge prügikorvi suletud väikse seaga. See võis olla üks esimesi lennukil tehtud eluslasti vedusid.

Sõjalennukid võeti kasutusele Esimeses maailmasõjas, kus need osutusid üllatavalt tõhusateks mitte üksnes luurel, vaid ka vaenuvägedele kaotuste tekitajatena. Teises maailmasõjas kasutati lennukeid juba kõigis suurtes lahingutes.

Esimene kommertslennuliin loodi 1919. aastal Ameerika Ühendriikide ja Kanada vahel. Esimene majanduslikult edukas lennuk oli DC-3, mida ehitati mitmes variandis kokku ligi 12 500 eksemplari, maailma suurim reisilennuk 2005. aastani aga Boeing 747, mil hakati ehitama lennukeid Airbus A380.

Kui ohutuse mõõduks võtta hukkunute arv reisijakilomeetrite kohta, siis on lennuk märgatavalt ohutum liiklusvahend kui sõiduauto, rong või buss. Kui aga mõõduks võtta hukkunute arv reisi kohta, siis on lennuk neist sõidukitest ohtlikum. Kindlustusettevõtted kasutavad peamiselt hukkunute arvu statistikat reisi kohta, mistõttu lennureisi kindlustamine on maapealsete liiklusvahendite kindlustamisest kallim. Omakorda on suur vahe liinilennukite ja väikelennukite ohutuses: hukkunute arvult reisijakilomeetri kohta on liinilennukid väikelennukitest 8,3 korda ohutumad.

Ehitus ja liigitus 
Lennuki peamised osad on tiib, kere, kiil, stabilisaator, jõuseade ja telik, sõjalennukitel on ka relvastus.

Lennukeid liigitatakse sõltuvalt kandepindade arvust ja paiknemisest järgmiselt: monoplaan, biplaan, vaidtiib, part-lennuk, tandemtiiblennuk.

Otstarbe järgi liigitatakse lennukeid sõjalennukiteks, transpordilennukiteks (reisi- ja kaubalennukid), õppe- ja treeninglennukiteks ning eriotstarbelisteks lennukiteks. Viimaste hulka liigituvad näiteks sanitaar-, põllumajandus-, tuletõrje- ja aerofotolennukid.

Õhkutõusmis- ja maandumisomaduste järgi liigitatakse lennukeid pika- või lühiläbijooksuga, lühistart- ja paigalt tõusvateks lennukiteks. Lennukauguse järgi liigitatakse neid pikamaalennukiteks (6000–10 000 km), keskmaalennukiteks (3000–6000 km) ja lühimaalennukiteks. Lennukiiruse järgi liigitatakse neid eel- ja ülehelikiiruselisteks lennukiteks. Lennukeid liigitatakse ka jõuseadme ehk lennukimootori tüübi järgi.

Jõuallikaga varustatud lennukid saavad edasiliikumise lennukiiruse reaktiivtõukest või propelleri või ka erilise ventilaatori tekitatud tõmbest. Kasutatava jõuallika ehk mootori osas jagunevad lennukid kolbmootor- ja reaktiivlennukiteks (turbiinmootoriga lennukiteks). Kolbmootoriga lennukid jagunevad omakorda (õhkjahutusega) tähtmootor- või (vedelikjahutusega) ridamootorlennukiteks.

Enamik tänapäeva reaktiivlennukitest on turbopropeller- või turboventilaatormootoritega. Sõjalennukitel, mille mootorite kütusesäästlikkus ei ole esmatähtis, on ka kahekontuursed järelpõlemis-forssaažikambriga reaktiivmootorid.

Jõuallikata lennukid on purilennukid ja laugurid.

Tiiva plaanvaates jagunevad lennukid sirge tiivaga, noolja tiivaga, muudetava tiivanoolsusega ja deltatiivaga lennukiteks. Harva kasutatakse ka muudetava tiivakohtumisnurgaga lennukeid.

Kandevkonstruktsiooni (lennuki plaaneri) ehitusmaterjali järgi jaotuvad lennukid puit-, metall-, komposiit- ja segakonstruktsiooniga lennukiteks. Metallkonstruktsiooniga lennukid valmistatakse peamiselt kergmetallide duralumiiniumi või titaani sulamitest. Komposiitkonstruktsiooniga lennuk on valmistatud polümeervaikudega immutatud klaas-, süsinik-, kevlar- või muude kiudude baasil vormitud komposiidist.

Sõjalennukid

Sõjalennukeid võib liigitada järgmiselt:
 Hävituslennuk on sõjalennuk, mis on konstrueeritud peamiselt teiste lennukite hävitamiseks.
 Luurelennuk on sõjalennuk, millel on varustus vaenlase ehitiste, relvastuse, sõjaüksuste paiknemise, raadiokiirguse jne avastamiseks/määratlemiseks.
 Ründelennuk on sõjalennuk, mis on konstrueeritud peamiselt maapealsete sihtmärkide täppisründamiseks.
 Pommituslennuk on sõjalennuk, mis on ehitatud maapealsete sihtmärkide pommitamiseks.
 Transpordilennuk on lasti kiireks peale- ja mahalaadimiseks projekteeritud lennuk varustuse, seadmete, relvastuse ja sõdurite transportimiseks.

Lennuki juhitavus

Lennukit juhitakse kolme ruumitelje suhtes üheaegselt:
 pikitelje suhtes põikikalle (kallak);
 põikitelje suhtes lennuki kohtumisnurga muutus (tangaaž);
 püsttelje suhtes suunamuutus (suund).
Juhtimiseks on lennukil kaldtüürid (eleroonid), kõrgustüür, pöördetüür, spoilerid ja elevoonid.
Tüürpindade kallutamise süsteemid on mehaanilised (otseülekandega trossid ja tõukurid), hüdraulilised või elektromehaanilised servod.

Vaata ka
 Lennukimootor
 Vesilennuk
 Ülikerglennuk
 Merepatrull-lennuk
 Lennukite loend 
 Reisilennukite loend mootoritüübi järgi
 Eesti sõjalennukite loend (1918–1940)  
 Eesti tsiviillennukite loend (1921–1940)
 Argentina lennukite loend
 Bulgaaria lennukite loend
 Hiina Rahvavabariigi lennukite loend
 Hispaania lennukite loend
 Hollandi lennukite loend
 Itaalia lennukite loend
 Jaapani lennukite loend
 Jugoslaavia lennukite loend 
 Leedu lennukite loend
 Läti lennukite loend
 Nõukogude Liidu lennukite loend
 Poola lennukite loend
 Rumeenia lennukite loend
 Saksamaa lennukite loend
 Šveitsi lennukite loend

Viited

Välislingid

 YouTube: "Aircraft Graveyard"
 Lennuki osad eesti keeles

Lennundus
 
Lennuliiklus
Õhusõidukid