Mark D

Mark D oli Suurbritannias Mark A Whippeti põhjal välja töötatud keskmine tank.

Eelulugu 
Mark A peamised probleemid olid nõrk mootor ja vedrustuse puudumine. Major Philip Johnson modifitseeris ühte Mark A-d Esimese maailmasõja ajal Prantsusmaal, paigaldades sellele vedrustuse, Rolls-Royce Eagel 360 hj (268 kW) mootori koos Mark V transmissiooniga. Modifitseeritud tank saavutas maksimaalseks kiiruseks kuni 32 km/h. 

Johnsoni töö äratas tähelepanu, kuid olemasolevate Mark A-de ümberehitamist ei peetud praktiliseks ja otsustati luua uus tank. Mais 1918 avaldas kolonel J. F. C. Fuller oma teose "Tactics of the Attack as Affected by Speed and Circuit of the Medium D Tank". See oli inspiratsiooniks 1919. aasta pealetungi plaanile, kus üsna suur roll oli plaanitud ka Mark D-le. Mark D arendamine usaldati Johnsonile.

Kirjeldus 
Mark D sarnanes kuju poolest mõnevõrra Mark A-ga, kuid kontseptsioon oli ümber pööratud. Meeskonnaruum paiknes masina esiosas ja mootor taga. Roomikute madalam osa paiknes samuti ees, et parandada nähtavust ja tulepositsiooni. 

Meeskond pidi koosnema neljast mehest. Relvastuseks plaaniti ilmselt kolme Hotchkiss kuulipildujat emasel tankil ja 57 mm lühiraudset kahurit isasel mudelil. Mootor oli 240 hj (179 kW) Armstrong Sideley Puma, mis andis tankile tippkiiruse 40 km/h ja tegevusraadiuse 322 km. Tank oli 9,14 m pikk ja kaalus 20,321 kg.

Tanki arendamine hakkas venima ja peale nelja prototüüpi (esimene valmis mais 1919) valmistati vaid kaks seeriamasinat, enne kui projekt 1921. aastal lõpetati.

Viited

Kirjandus
 Christopher Chant World Encyclopedia of the Tank. Second edition Inglismaa Sutton Publishing 2002 ISBN 0750931477 Inglise k.

Suurbritannia tankid