Balti raudtee

Balti raudtee (vene Балтийская железная дорога) oli laiarööpmeline raudtee, mis ühendas Balti kubermange ja Venemaa keisririigi pealinna ning Venemaa sisekubermange.

Algselt Balti Raudtee Seltsile kuulunud laiarööpmeline raudtee ühendas Paldiskit Peterburi-lähedase Tosnoga Peterburi kubermangus Nikolai raudteel. Veidi enne 45. versta lõppes peatee Tallinnas Balti jaamas, jätkudes Peterburi suunal juba uue teena.

Ajalugu 

Tee avati ametlikult 5. novembril (vkj 24. oktoober) 1870 Narvas.

Raudtee kaubavedude maht jäi kavandatust väiksemaks, sest raudteel puudus otseühendus Peterburiga. Ümberlaadimine Gattšinas muutis raudtee kaupade veoks liiga aeglaseks. Aastal 1872 ostis Balti Raudtee Selts probleemi lahendamiseks ära Peterburi–Peterhofi–Oranienbaumi raudtee. Seltsi osaks sai ka läbi Ligovo ja Krasnoje Selo kulgenud haruraudtee, mis võimaldas Balti raudteele paremat ühendust Peterburiga. Samal ajal kolis Balti raudtee peakorter ümber Balti jaamast Peterhofi raudteejaama, mis nimetati ümber Balti vaksaliks. Raudtee inseneride peakorteriks jäi siiski Tallinn.

1876. aastal valmis Tapa–Tartu laiarööpmeline raudteeharu, kuigi regulaarseks rongiliikluseks avati see alles järgmisel aastal. Seltsil oli kavas seda haru edasi Riiani pikendada, ent kui 1889. aastal valmis Pihkva–Riia raudtee, hülgas selts selle plaani. 

Aastail 1870–1893 oli 1868. aastal asutatud Balti Raudtee Seltsi raudtee erakapitalil põhinev raudtee. 1893. aastal Eestimaa kubermangu Balti raudtee ja Liivimaa kubermangu Pihkva–Riia raudtee aga riigistati Balti ja Pihkva–Riia raudteeks (Балтийская и Псково-Рижская железная дорога) peakorteriga Peterburis, millele kuulusid järgmised raudteeliinid:
Balti raudtee, Tallinna (Eestimaa kubermangus) – Peterburi (Peterburi kubermangus) vahel,
Tartu–Valga raudtee (Tartu ja Valga vahel Liivimaa kubermangus),
Pihkva–Riia raudtee, Pihkva (Pihkva kubermangus) ja Riia (Liivimaa kubermangus) vahel.

1907. aastal moodustati Balti ja Pihkva–Riia raudtee ja Peterburi–Varssavi raudtee ühendamisel Looderaudtee (vene Северо-Западные железные дороги). Eestis asunud raudteelõigu kohta kasutati ka 20. sajandi alguses ka nimetust Põhja-õhtu raudtee

Raudteejaamad ja peatused raudteeliinil
Vastavalt Venemaa keisririigi raudtee-ehituse normatiividele jaotati raudteejaamad tähtsuse ja raudteeliikluse tiheduse järgi viide klassi. Eri tähtsusega raudteejaamade hierarhia maastikul lahendati põhimõttel, et kõrgema järgu vaksalite vahele jääva teelõigu keskel asuks III klassi raudteejaam ja nende vahelõikudel omakorda 1–2 IV klassi raudteejaama. Vajadusel lisati täienduseks V klassi vahejaamu ja raudteepeatusi. Venemaa keisririigis oli tavaks rajada II klassi vaksal raudtee iga 70–100 versta tagant, madalama klassi täisjaamade vahekaugus jäi 20–30 versta piiresse. 

Balti raudtee algsel Paldiski–Tallinn–Gatšina liinil I klassi raudteejaama nõuetele üksnes Tallinna Balti vaksal. II klassi kuulusid samal liinil esialgu kolm jaama (Gatšina, Narva, Rakvere), III klassi viis, IV klassi kümme ja V klassi kaks vaksalit. Raudteejaamad kavandati õhiste nõuete alusel ja jaamaehitiste kavandamisel oli eeskujuks Lipetski ja Tomski kandis 1869. aastal avatud Grjazi–Borissoglebski raudtee rajatised. II klassi raudteejaamad olid varieeruva suurusega, ent ühtlase kujundusega puidust, kuid kivist keskosaga tüüphooned. Vaksalitele oli klasside kaupa kehtestatud nõuded ruumiprogrammi ja sisustuse kohta. Raudteejaama tüüphoone põhikorrusel olid oote- ja ametiruumid (sh telegraafiruum ja jaamaülema kabinet), teisel korrusel jaamatöötajate eluruumid. Kahte ootesaali lahutas hoone keskteljel asetsev avar vestibüül, kus sai osta pileteid ja vormistada pagasidokumente.

Põhitrass 
Paldiski 
Klooga raudteejaam (Lodensee) 
Niitvälja raudteepeatus (Eschenrode)
Keila (Kegel)  
Saue raudteejaam (Friedrichshof) 
Nõmme raudteejaam (Nemme)
Tallinna Balti vaksal 
Lagedi raudteejaam (Laakt) 
Raasiku raudteejaam (Razik)
Kehra (Kedder) 
Aegviidu (Charlottenhof) 
Jäneda raudteejaam (Gendel) 
Lehtse raudteejaam (Lechts)
Tapa (Taps)
Kadrina (Katherinen)
Rakvere (Wesenberg)
Kabala raudteejaam (Kappel)
Sonda 
Püssi (Neu-Isenhof) 
Kohtel 
Jõhvi (Jewe) 
Vaivara  
Auvere raudteejaam (Korf)
Narva 
(Sala pooljaam) 
Jamburgi raudteejaam
Weimarni raudteejaam
Moloskovitsõ raudteejaam
Tiesenhauseni raudteepeatus
Vruda raudteejaam
Volossovo raudteejaam
Kikerino raudteejaam
Jelizavetino raudteejaam
Voiskovtsõ raudteejaam
Marienburgi raudteejaam (Gattšina)
Vladimirskaja raudteejaam
Lisino raudteejaam
Tosno raudteejaam

Tapa-Tartu 
Tapa (Taps)
Tamsalu (Tamsal)
Kiltsi (Ass)
Rakke 
Vägeva (Weggewa) 
Pedja (Brasch)
Jõgeva (Laisholm)
Kaarepere (Kersel) 
Voldi (Tabbifer)
Tartu (Dorpat)

Peterburi–Peterhofi–Oranienbaumi raudtee 
Balti vaksal
Ligovo raudteejaam
Sergijevo raudteejaam
Strelna raudteejaam
Novõi Peterhofi raudteejaam (Neu Peterhof) 
Starõi Peterhofi raudteejaam (Alt Peterhof) 
Oranienbaumi raudteejaam

Gattšina-Ligovo harutee 
Marienburgi raudteejaam (Gattšina)
Pudosti raudteejaam
Taitsõ raudteejaam 
Duderhofi raudteejaam (Možaisk) 
Võidusõidu pooljaam 
Krasnoje Selo raudteejaam
Ligovo raudteejaam

Jaamad ja peatused on seisuga 1891.

Paldiski–Tosno raudtee ehitus 
Balti raudtee rajati aastatel 1869–1870 Eestimaa rüütelkonna peamehe ja Balti Raudtee Seltsi esimehe Alexander von der Pahleni (1819–1895) eestvedamisel. Ehitustööde koordineerimiseks oli kogu tee Paldiskist Peterburi-lähedase Tosnoni jaotatud 5 jaoskonnaks ja 40 ehituspunktiks.

I jaoskond 
Sinna kuulus teelõik Paldiskist Aegviiduni (umbes 100 versta). Jaoskonna keskus oli Tallinn. Aprillist novembrini kestnud töödest võttis osa 6018 inimest, kellest 4711 oli Venemaalt värvatud tööjõud.
Raudteelõigul asusid järgmised raudteejaamad: Paldiski – Keila (Kegel) – Tallinna Balti vaksal – Raasiku (Rasik) – aastast 1876 Kehra (Kedder) – Aegviidu (Charlottenhof).

II jaoskond 
Jaoskond hõlmas ehitustöid Aegviidust Jõhvini (umbes 103 versta). Jaoskonna keskus oli Rakvere.
Raudteelõigul asusid järgmised raudteejaamad: Aegviidu (Charlottenhof) – Tapa (Taps) – Kadrina (Catharinen) – Rakvere (Wesenberg) – Kabala (Kappel) – aastast 1890 Sonda – Püssi (Isenhof) – Kohtel – Jõhvi (Jewe).

III jaoskond 
Ehitustööd toimusid Jõhvist kuni Volossovo lähisteni (umbes 97 versta). Jaoskonna keskus oli Narva.
Raudteelõigul asusid järgmised raudteejaamad: Jõhvi (Jewe) – Vaivara (Waivara) – Narva (Narva raudteesild) – (Sala pooljaam) – Jamburg – Weimarn – Moloskovitsõ (Moloskowitzi) – Volossovo (Wolosowo). 
Enamik I ja II ning osa III jaoskonna raudteest on osa tänapäeva Tallinna–Narva raudteest. Raudtee osa Jamburgist (tänapäeva Kingissepast), Peterburini on Venemaa Föderatsiooni raudtee osa.

IV jaoskond 
Jaoskond hõlmas ehitustöid Volossovost Gattšinani (umbes 45 versta).
Raudteelõigul asusid järgmised raudteejaamad: Volossovo – Jelizavetino – Voiskovtsõ – Gattšina.

V jaoskond 
Ehitustööd toimusid Gattšinast Tosnoni (umbes 43 versta).

Balti Raudtee Peatehased 
1870. aastatel ehitati Balti raudtee taristu teenindusettevõte Balti Raudtee Peatehased, mille peamaja asus Tallinnas Kopli ja Telliskivi tänava nurgal. Raudteede peatehases asus depoo 12 vedurile, paest seintega, tahutud paekarniiside ja tellistest avasillustega, lihtsate kolmnurk- või astmikfrontoonidega ja viilkatustega laod ja töökojad. Suurem osa ehitistest on lammutatud. Aastatel 1873–1874 rajati juurde töökoda ja kuuekohaline veduridepoo, kus tänapäeval asub vaguniremonditsehh.

Tallinnas elasid raudteetehaste töölised peamiselt Kalamajas ja Uues Maailmas. Raudteejaamade teenindamisega olid seotud Kitseküla ja Tallinn-Väikse asumi elanikud.

Vaata ka
Venemaa keisririigi Nikolai raudtee (Николаевская железная дорога) 8. september 1855 –; NSV Liidu Oktoobriraudtee (Октябрьская железная дорога) 27. veebruar 1923 – .
Eesti raudteejaamade ja raudteepeatuste loend
Raudteetransport Eestis ja Raudteetransport Lätis
Kitsarööpmeline raudtee Eestis
Rail Baltic

Viited

Välislingid
Eesti esimest raudteed kutsuti apelsiniraudteeks, Imeline Ajalugu, 8. veebruar 2012