Karl Kalkun

Karl-Kustav Kalkun (9. aprill 1927 Tartu – 21. veebruar 1990 Tallinn) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas 1946. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Ta tuli 1948. aastal ülikooli spordiklubi meeskonnas korvpallis Eesti NSV meistriks.

Ta töötas Vanemuises, Draamateatris, Noorsooteatris ja Estonias, esines estraadil ning mängis muu hulgas ka filmides "Laulu sõber" (1061), "Viini postmark" (1967), "Hullumeelsus" (1968), "Viimne reliikvia" (1969), "Tuulevaikus" (1970), "Karikakramäng: Tätoveering "(1977), "Siin me oleme" (1978), "Teatridirektor" (1983), "Õnnelind flamingo" (1986), "Näkimadalad" I ja II osa (1987) ning IV osa (1988). Karl Kalkun oli oma õnnestunud karakterrollide tõttu armastatud ja hinnatud eesti näitleja.

Suri 21. veebruaril 1990 Eesti Televisiooni stuudios saate "Teemaõhtu" salvestamise ajal südame rütmihäiretest põhjustatud äkksurma.

Isiklikku
Tema isa Karl Kalkun (vanem) oli Vanemuise inspitsient. 2000. aastal ilmus mõlema Karl Kalkuni mälestusteraamat „Ühe isanda teenrid. Teatrimemuaare” (Vanemuise Seltsi Kirjastus).

Tema onu oli ketta- ja vasaraheitja Gustav Kalkun.

Tema vanem poeg Kristjan on spordiajakirjanik ja noorem poeg Kaarel on jurist.

Tunnustus
 1975 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Kirjandus
 EE 14. köide. Lk 131

Välislingid
 Karl Kalkuni sporditulemused

Eesti näitlejad
Eesti filminäitlejad
Eesti korvpallurid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1927
Surnud 1990