41. Kaitse Tagavarapataljon

41. Kaitse Tagavarapataljon ((saksa keeles Schutzmannschaft Erzats Bataillon 41) oli Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt Eestis vabatahtlikest 1941. aasta sügisel Tartus moodustatud sõjaväeüksus.

Pataljoni suurusena oli nähtud ette 975 meest, tegelikult ei ületanud suurus kunagi 300 meest. Staap asus kogu eksisteerimise aja Tartus.

Pataljon värvati väegruppi "Nord" tagala ülemjuhataja Franz von Roques'i ja Rußland-Nordi kõrgema SS-i ja politseijuhi korraldusel.

Juhtkond ja koosseis
Pataljoniülemad:
kolonelleitnant Oskar Särev
major Friedrich Kurg
kolonelleitnant Juhan Vermet

Kompaniis oli neli rühma: 
I rühma ülem oli leitnant Erich Saaristo
II rühma ülem leitnant Artur Zingel
III rühma ülem Paul Kivastik
IV rühma ülem leitnant Ilmar Kompus

Pataljoni isikkoosseisu kasutati kompaniide ja rühmade kaupa Venemaal Saksa vägede tagalajulgestuseks (sh ka Leningradi oblasti Oudovai linnas asuva Saksa Välikomandatuuri nr 611 alluvuses).

41. Kaitse Tagavarapataljoni koosseisus oli oktoobrist 1941 kuni veebruarini 1942 suuskurkompanii. See liideti 3. märtsil 1942 major Aleksander Sobolevi 39. Kaitsepataljoni koosseisu, mis paiknes Kalinini rindelõigus. Suuskurkompanii ülem oli kapten Jaak Vinni. 

1943. aasta algul pataljon likvideeriti ning selle ülesanded ja isikkoosseis läksid üle 35. Kaitse Tagavarapataljonile.

Vaata ka
Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend‎

Viited

Politseipataljonid