B4-vitamiin

Koliin ehk B4-vitamiin on bioaktiivne essentsiaalne biomolekul, mis kuulub B-rühma vesilahustuvate vitamiinide hulka ja on ka mikrotoitaine ning on mikrokogustes iga päev vajalik enamiku organismide peaaegu kõikide füsioloogiliste protsesside toimimiseks. Eri vormidest on bioloogiliselt tähtsaim fosfokoliin.

Saamine
Inimene saab seda toiduga soole mikrofloora poolt toodetuna ja sünteesib seda ka ise. Imendub peensooles aktiivse transpordina ja difusioonina. 

Imendumist pärsib liigne alkohol ja kohv, rohke suhkru tarbimine. Teatud osa imendunud B4-vitamiinist fosforüülub enterotsüütide membraanis fosfokoliiniks ja seda kasutatakse organismispetsiifiliste fosfolipiidide sünteesiks.

Neid transpordivad vere lipoproteiinid. Koerakkudesse satub enamasti fosfokoliin.
Peamised allikad: munakollane, kalamari, sardiinid, makrellid, kapsas.

Biofunktsioonid
B4-vitamiini on vaja:
 fosfolipiidide (letsitiin) ja neuromediaatori atsetüülkoliini sünteesiks; 
 müeliini ehituses;
 metioniini resünteesis;
 kolesterooli metabolismis.

Defitsiit
Reeglina ei teki. Kui tarbida liiga palju kohvi, alkoholi, musta teed ja ühekülgselt toituda, siis küll.
Defitsiidi tunnused:
 rasva ladestumine maksa;
 hemorraagia;
 vererõhu tõus;
 ateroskleroosi süvenemine.

Manustamine
Ööpäevast vajadust on raske määratleda.
Oskuslik ja adekvaatne manustamine võib ravi ühe komponendina olla efektiivne alkoholismi, hepatiidi, Alzheimeri tõve ja muude haiguste korral.
Seda peab manustama koos tiamiini, riboflaviini, foolhappe, B12-vitamiini, A-vitamiini ja inositooliga.
Toksilist toimet pole täheldatud isegi mitte väga suurte annuste korral, kuid liiga kaua kestev megadooside manustamine võib põhjustada B4-vitamiini defitsiiti.

Ajalugu
1849. aastal avastas Thèodore-Nicolas Golby (1811–1876) munakollasest letsitiini. 
1849. aastal avastas Saksa keemik Adolph Friedrich L. Strecker (1822–1871), et härja aju kuumutamisel muutub letsitiin koliiniks, ning eraldas koliini sapinõrest.

Viited 

Vitamiinid