Sorts

Sorts on müütiline tegelane, kes tegeleb võlukunstiga, nõidade liik või analoog. Eesti rahvaluules ja sellel põhinevates kirjandusteostes on sortsid enamasti pahatahtlikud nõiad (nt August Kitzbergil, Karl August Hindreyl ja Henrik Visnapuul). Fantaasiakirjanduses, rollimängudes jt ulmežanrites võivad sortsid olla ka konkreetne liik maagiakasutajaid, kes võivad olla nõidadele ja võluritele vastandatud (nt Dungeons & Dragons, Steven Brust).

Sortsid "Kalevipojas"

Friedrich Reinhold Kreutzwaldi "Kalevipojas" on sortsid nõiad või paharetid, kes on Kalevipoja suhtes vaenulikud. Sortse on mainitud rahvuseepose kümnendas loos ("Kikerpära soo. Vetevaimu kuld. Jõukatsujad. Võlatasumine Soome. Ilmaneitsi sõrmus.").

Kalevipoeg saatis Alevipoja Soome sepale mõõga eest tasu viima, otsustas rajada rahvale varjupaikasid ning heitis puhkama. Kuu paistel ilmus Ilmaneitsi.
Ilmaneitsi märkas kaevu ja tahtis võtta keelekastet. Metsapoeg nägi seda ning tahtis aidata kaevust vett vinnata. Ilmaneitsi ehmatas ja kaotas sõrmuse kaevu. Kalevipoeg kuulis Ilmaneitsi kurvastamist ja tuli asja uurima. Murest aru saades hüppas Kalevipoeg kaevu. Sortsid nägid asja pealt ning otsustasid Kalevipoega kiusata.
"Hiir on ise hüpand lõksu,
Karu kammitsa kaevusse!"
Veskikivi veeretati
Kiirest′ kaevuraketelle,
Kõrgelt kaevu kukutati,
Mis pidi mehe murdemaie,
Suure karu surmamaie. 
Veskikivi kukutatigi kaevu. Kalevipoeg otsis all mõnda aega, kargas siis kaevust välja ning veskikivi oli tal sõrmes. Ta küsis Ilmaneitsilt üle: "Kas see on sõrmus on sinulta...?"

Eepose "Kalevipoeg" üheteistkümnendas loos (Lauatoomine üle Peipsi,  Mõõga vargus,  Mõõga needmine,  Väikemehe seiklus) jutustatakse, kuidas Kalevipoeg käis Pihkvas laudu toomas. Tulnud läbi Peipsi järve tagasi, heitis vägimees puhkama. Seda nägi kohalik sorts:
Seisis peidus sortsilane,
Peipsi ranna parem tarka.
Mehike kui metsaline
Karvu kasvand üle keha,
Orikana harjaline
Kui üks kahejalgne karu.
Seasõõrik pilusilmad
Seisid rähmasidemessa,
Käias ilakammitsassa;
Sorts otsustas Soome sepa taotud mõõga varastada. Salasõnade abil suutis ta mõõga endale kaenla alla kergitada. Põgenedes üle Kääpa jõe, pillas sorts mõõga vette. Kui Kalevipoeg pärast pika otsimise peale mõõga leidis, ei andnud see ennast enam veest kätte - tal oli meeles, kuidas Kalevipoeg tüli käigus Soome sepa vanema poja surmas. Kalevipoeg otsustas mõõga varastanud sortsile needuse peale panna, et mõõk selle jalad murraks. Kuna ta ise oli Soome sepa needuse all, eksis ta sajatades sõnadega:
Kui aga juhtub kõndidessa
Jalakanda pistma jõkke,
Kes sind enne i s e k a n n u d:
Siisap, mõõka, sõbrakene,
Murra jalad tal mõlemad!"

Viited 

Kalevipoeg
Eesti mütoloogia