Soome-ugri rahvad

Soome-ugri rahvad ehk soomeugrilased on soome-ugri keeli kõnelevad rahvad. 

Tänapäeval elab maailmas järgmisi soome-ugri rahvaid: ungarlased, handid, mansid, saamid, soomlased, karjalased, eestlased, liivlased, isurid, vadjalased, vepslased, ersad ja mokšad (mordvalased), marid, udmurdid ja komid.

Omariiklus on tänapäeval kolmel soome-ugri rahval: eestlastel, soomlastel ja ungarlastel.

Samojeedi rahvaid ja soome-ugri rahvaid kokku nimetatakse uurali rahvasteks. Soome-ugri rahvaid ja keeli uurib interdistsiplinaarne teadusharu nimega fennougristika, uurali rahvaid ja keeli uralistika.

Ajalugu 
Soome-ugri rahvaste keelelise suguluse avastas 18. sajandi lõpus ungari õpetlane János Sajnovics (1733–1785). Tänapäevaks on ungari teoloogi üksikuist tähelepanekutest välja kasvanud keeleteaduse haru fennougristika laienenud uralistikaks (uurali keeleteadus), mis haarab enesesse ka samojeedi keeled. Vahel mõeldakse soomeugrilastest kõneldes kõiki uurali rahvaid, samojeedid kaasa arvatud.

Hõimuliikumine 
20. sajandi algusest on soome-ugri rahvaste seas levinud hõimuliikumine, mis rõhutab soome-ugri rahvaste kultuurilist ja keelelist ühisosa. Nõukogude ajal oli hõimuliikumine suuresti takistatud ning keskendus peamiselt teadusuuringutele, sh fennougristikale ja etnograafiale. Tänapäeval tehakse hõimuliikumise raames koostööd ennekõike omariikluseta soome-ugri väikerahvaste kultuuri ja keele toetuseks ja arenguks, kuid ka kodanikuühiskonna arendamiseks. 

Hõimuliikumise edendamiseks on loodud rahvusvahelisi organisatsioone, nagu soome-ugri rahvaste konsultatiivkomitee ja noorteorganisatsioonide ühendus MAFUN, kahepoolsete sidemete hoidmisele keskendunud seltse, nagu Eesti-Saami Selts ning lokaalseid organisatsioone, nagu Eestis tegutsev Fenno-Ugria Asutus.

Soome-ugri rahvaste maailmakongressid

Alates 1992. aastast on iga nelja aasta tagant korraldatud soome-ugri rahvaste maailmakongresse, millel iga soome-ugri ja samojeedi rahvast esindab nende ühiskondlike organisatsioonide või rahvuslike esinduskogude moodustatud delegatsioon.

I – Sõktõvkar (Komi Vabariik, Venemaa) 1992;
II – Budapest (Ungari) 1996;
III – Helsingi (Uusimaa maakond, Soome) 2000;
IV – Tallinn (Harju maakond, Eesti) 2004;
V – Hantõ-Mansiisk (Handi-Mansi autonoomne ringkond, Venemaa) 2008;
VI – Siofok (Somogyi komitaat, Ungari) 2012;
VII – Lahti (Päijät-Häme maakond, Soome) 2016;
VIII – Tartu (Tartu maakond, Eesti) 2021 (plaanis).

Kongresside vahepealsel ajal töötab kongressil valitud soome-ugri rahvaste konsultatiivkomitee, kus on esindatud kõik kongressil osalevad rahvad.

"Soome-ugri kultuuripealinnad" 
"Soome-ugri kultuuripealinnad" on soomeugri rahvaste noorteühenduse (MAFUN) ja Põlisrahvaste Arengu Keskuse MTÜ ühine ettevõtmine, mis sai alguse 2013. aastal. Tiitel on kavandatud rahvuspiirkondade arengu hoogustamiseks ja neist positiivse kuvandi loomiseks. Soome-ugri kultuuripealinna sümbol on tsirk.

Programm on pälvinud positiivsest vastukaja soome-ugri maailmas ka laiemalt – näiteks nimetas ÜRO põlisrahvaste õiguste eriraportöör Victoria Tauli-Corpuz seda eeskujuks põlisrahvaste kultuuriliste õiguste edendamisel.

Sümboolika 
Kõigil soome-ugri rahvastel oma rahvuslippu ei ole. Poola fennougrist Szymon Pawlas on kavandanud ühtse soome-ugri rahvaste lipu, mida pole küll ametlikult kasutusele võetud.

Vaata ka
 Rahvusvaheline soome-ugri kongress
Fenno-Ugria Asutus

Viited

Kirjandus
 Miroslava Derenko, Y-chromosome haplogroup N dispersals from South Siberia to Europe, Journal of Human Genetics, vol. 52 (September, 2007), lk 763-770.

Välislingid

 Jaak Prozes: hõimurahvaid tunda tähendab teada meie iseeneseks olemise lugu Sakala, 13. veebruar 2021
Juhan Luiga, Soome sugu usk., Eesti Kirjandus, nr 11 1916, nr 1-2 1918, nr 7 1918-1919
 Tiit Saare, Millised on soomeugrilaste lipud-vapid?, Horisont, september 6/1997
Alo Lõhmus, Moskva lähedalt leiti soome-ugri "Stonehenge", Maaleht, 5. september 2013