Polüvinüülkloriid

Polüvinüülkloriid (lühend  PVC) on lineaarse ehitusega termoplastne polümeer ja  plastmaterjalina laialdaselt kasutusel. Polüvinüülkloriidi saadakse vinüülkloriidi ehk kloroeteeni ahelpolümerisatsiooni teel.

Liigid 
PVC-materjalid jagunevad jäigaks (kõvaks) ja elastseks (pehmeks) polüvinüülkloriidiks, tähised vastavalt PVC-U (inglise keeles unplasticized) ja PVC-P (plasticized). Jäigast PVCst valmistatakse näiteks torusid, aknaraame, toruliitmikkke; plastifitseerivate ainetega pehmendatud PVCst näiteks kaabliisolatsiooni, põrandakatet, voolikuid, tehisnahka jm.

Eri liigi moodustab klooritud polüvinüülkloriid (tähis PVC-C või CPVC). PVC järelkloorimisega viiakse kloorisisaldus kuni 74 protsendini. Niisugune materjal on mehaaniliselt tugevam ja talub kõrgemat temperatuuri, nii et kõlbab ka näiteks keskküttetorude valmistamiseks.

Omadused

Terviseohud 
Täielikul põlemisel (nagu see toimub PVC jäätmete tööstuslikul utiliseerimisel) moodustuvad lihtsad ohutud ühendid, nagu vesi, süsihappegaas ja vesinikkloriid. Tavalisel, harilikult mittetäielikul põletamisel aga võivad moodustuda vingugaas ja mürgised klooriühendid, nt fosgeen.

Elastne PVC sisaldab plastifikaatorina ftalaate, mis võivad tootest eralduda ka toatemperatuuril ja kanduda PVC-tootega (näiteks kilega) kokku puutuvatesse ainetesse ja organismi. Seepärast on keelatud niisugusest plastist mänguasjade tootmine.

Vaata ka 
 Vinüül
 Vinüülkloriid
 Vinüülplast
 Vinüülrühm

Välislingid 
  Mida peaks teadma PVC-plastmassist?

Orgaanilised ühendid
Polümeerid
Kloriidid