Stepan Bandera

Stepan Andrijovõtš Bandera (ukraina Степан Андрійович Бандера; 1. jaanuar 1909 Starõi Ugrõniv, Kaluši maakond, Galiitsia – 15. oktoober 1959 München) oli ukraina rahvuslaste liider, üks Ukraina rahvuslaste organisatsiooni (OUN) juhte.

Perekond 
Bandera sündis vaimuliku perekonnas, tema isa oli kreekakatoliku preester Andri Bandera ja ema vaimuliku tütar Mõroslava Bandera.

Poliitikas 
Kuni 1918. aastani kuulus Bandera sünnikoht Austria-Ungari impeeriumile, seejärel läks aga Poola kätte. Bandera oli juba varajasest noorusest peale seotud rahvusliku liikumisega ja paistis 1920. aastatel silma Poola-vastase tegevusega. 1934. aastal vangistati ta seoses Poola siseministri Bronisław Pieracki mõrva planeerimisega ja mõisteti surma, kuid hiljem muudeti see karistus eluaegseks vangistuseks. 

Bandera vabanes vangistusest 1939. aastal, kui Poola Saksamaa ja Nõukogude Liidu poolt vallutati. Ta asus juhtima OUN-i tiiba, mis võitles nii sakslaste kui ka venelaste vastu, püüdes taastada iseseisvat Ukraina riiki. Tema gruppi on seostatud ka poolakate massimõrvamisega Volõõnias aastatel 1941–1945.

Ukraina riigi taastamise katse 
Pärast seda, kui Saksamaa ründas Nõukogude Liitu, kuulutasid 30. juunil 1941 Bandera juhitud OUN-i fraktisiooni ehk OUN-B liikmed Lvivis (Lwow) välja Ukraina riigi. Samuti moodustati valitsus eesotas Jaroslav Stetskoga. Saksa okupatsioonvõim saatis selle valitsuse 11 päeva hiljem laiali ning vangistas Bandera ja Stetsko, kes paigutati Sachsenhauseni koonduslaagrisse.  

Bandera valiti selle valitsuse liikmeks. Sachsenhauseni koonduslaagris koheldi teda küllaltki hästi koos teiste prominentsete sakslaste vangidega nagu  Leon Blumi ja Kurt Schuschnigg. Sakslased lubasid tal kohtuda ka teiste ukraina rahvuslastega ega hävitanud OUN-i, lootes seda ära kasutada sõjas Nõukogude Liiduga.

1944. aasta septembris vabanes Bandera vangistusest ja siirdus Lääne-Euroopasse. Ta jätkas aga ukraina rahvuslike organisatsioonide juhtimist, mis küllaltki suure eduga võitlesid Teise maailmasõja järel nii Lääne-Ukrainas kui ka Ida-Poolas.

1959. aastal tappis KGB agent Bogdan Stašõnskõi Bandera tsüaniidiga. Ta maeti Münchenisse.

Vastuolulisus 
Bandera tähendus on vastuoluline. Ukraina rahvuslastele on ta kangelane, kuid poolakate silmis pigem massimõrvar. Nõukogude Liidu ametliku seisukoha järgi oli tegu sakslastega koostööle läinud kurjategijaga. Seda seisukohta jagavad paljud Ukrainas elavad venelased. Tänases Ukrainas, kus on käimas konflikt venemeelsetega, kasutatakse mõnikord ukraina rahvuslaste ja Venemaa-vastaste kohta sõimusõna "bandeeralane". Krimmi annekteerimise kohta peetud kõnes nimetaski Putin Ukraina uusi juhte "Bandera järeltulijateks". 

Lääne-Ukrainas, kus on tugev ukraina rahvuslus, nähakse Banderat enamasti rahvuskangelasena, eriti Lvivi, Ternopili ja Ivano-Frankivski oblastites. Samas näiteks peamiselt venemeelsemates Donbassi ja Musta mere äärsetes oblastites ning Krimmis nähakse Banderat peamiselt negatiivses valguses. 17. augustil 2014 rüüstasid tundmatud vandaalid Bandera Münchenis asuvat hauda.

Mälestuse jäädvustamine

Mälestusmärgid 
 2007. aastal püstitati Banderale Lvivis mälestussammas. Taolisi mälestusmärke on veel teistes Lääne-Ukraina linnades 
 Paljudes Lääne-Ukraina linnades on tema järgi nimetatud tänavaid. 
 22. jaanuaril 2010 andis president Viktor Juštšenko Banderale postuumselt Ukraina kangelase aunimetuse. 2011. aasta jaanuaris jõustus kohtuotsus, mis tunnistas aunimetuse andmise ebaseaduslikuks ja tühistas selle, sest Bandera ei olnud Ukraina kodanik.

Filmid 
 Атентат — Осіннє вбивство в Мюнхені (1995) 
 Нескорений (2000)

Laulud 
 Батько наш — Бандера, Україна — мати! (rahvalaul)
 Ах, Бандеро, український апостол! - Orest Ljutõi

Galerii

Viited

Välislingid 

  PETLURA, KONOVALETS, BANDERA - Three Leaders of Ukrainian Liberation  Movement murdered by Order of Moscow (audiobook)

 Stepan Bandera - Perspectives for Ukrainian Revolution (audio recordings)
 Audiobook of Stepan Bandera «Prospects of the Ukrainian Revolution» (﻿﻿﻿﻿﻿﻿eesti subtiitrid)]
 UKRAINIAN INSURGENT ARMY IN FIGHT FOR INDEPENDENT UKRAINE
 Encyclopedia of Ukraine
 Historia UPA w Polsce na stronie www.twojebieszczady.pl
 Kronika UPA (ang.)
 Walki polsko-ukraińskie 1943–1948 na Roztoczu i ziemi lubaczowskiej – tekst Grzegorza Motyki 
 Strona krytycznie analizująca działalność UPA
 Ludobójstwo ludności polskiej na Kresach
 "Status kombatanta – nagroda za ludobójstwo", artykuł Jacka E. Wilczura
 "Fałszywy opis, prawdziwe zbrodnie" Historia zdjęcia, które miało ilustrować zbrodnie UPA na Wołyniu
 Apel ministra spraw zagranicznych o uznanie UPA za organizację narodowowyzwoleńczą
 Hymn UPA – "Czerwona Kałyna"

20. sajand Ukrainas
Ukraina poliitikud
Tapetud poliitikud
Sündinud 1909
Surnud 1959