Andres Tarand

Andres Tarand (sündinud 11. jaanuaril 1940 Tallinnas) on Eesti geograaf, klimatoloog ja poliitik, 1992–1994 keskkonnaminister, 1994–1995 peaminister, 2004–2009 Euroopa Parlamendi liige. Eesti säästva arengu seaduse väljatöötamise eestvedaja.

Hariduskäik
Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) geograafia osakonna klimatoloogina. Ta oli 1963–1965 TRÜ aspirantuuris, geograafiakandidaat (1973), väitekiri "Inimese soojusbilansi ratsionaalne arvutamine ja selle kasutamine Eesti ranniku biokliima iseloomustamisel".

Varasem töökäik
Ta töötas aastatel 1965–1968 ja 1970–1990 Eesti Teaduste Akadeemia Tallinna Botaanikaaias inseneri ja teadurina (1976–1979 ja 1981–1988 sektorijuhataja, 1978–1982 teadusdirektor, 1988–1990 direktor), aastatel 1968–1970 oli 14. Nõukogude Antarktika-ekspeditsiooni nooremteadur. Viibinud uurimisreisidel Antarktises (talvitus meteoroloog-aktinometristina 1969 Molodjožnaja polaarjaamas), Taimõril (1971) jm.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: Eesti kliima ajalugu, mesokliima, meteoroloogia, klimatoloogia, bioklimatoloogia, linnaökoloogia, haljastus, õhu saaste ja bioindikatsioon.

Teoseid
Avaldanud üle 100 trükise, sh uurimusi Eesti kliima ajaloo, Tallinna linnaökoloogia ja Eesti mesokliima alalt, publitsistikat ja mälestusi (Eesti ajavööndist, ökoloogiaprobleemidest, poliitikast).

Erialaseid ja aimeteoseid
 Rahvusliku julgeoleku küsimus : Andres Tarandi ja Marek Strandbergi kriitilised kõned Eesti energeetika arengu asjus [Andres Tarand, Marek Strandberg]. Tallinn. Eesti Keele Sihtasutus 2010, 222 lk
 Eesti kliima minevikus ja tänapäeval [Andres Tarand, Jaak Jaagus, Ain Kallis]. Tartu, Tartu Ülikooli Kirjastus 2013, 631 lk.
 Eesti tornaadod [Andres Tarand, Ain Kallis]. Tallinn : Varrak 2017, 277 lk.

Artikleid
  Andres Tarand: meie mere gaasitorust Postimees, 23. aprill 2009
 Andres Tarand: Eesti energia kliimast küsimata EPL, 30. oktoober 2009

Mälestusi
 "40 kirja lugu". Kaasautorid Sirje Kiin ja Rein Ruutsoo. Tallinn 1990
 "Odamusel olid jalad ülespidi". // "Nabakirjad". Tallinn 1992 
 "Cassiopeia. Kirju kolmnurgast Vorkuta–Eesti–Krasnojarski krai". Vanemate Siberi-kirjavahetust. Tallinn 1992
 "Mitte ainult hõlmikpuu : [ettekanded ja artiklid aastatest 1985-2002]". Tartu. Ilmamaa 2004
 "Kiri ei põle ära : päevaraamat 1980 - ...". Tallinn, Eesti Päevaleht Kirjastus 2005
 "Ja ilma ja inimesi ... : Antarktikas pool sajandit tagasi". Tallinn, 2018

Ühiskondlik tegevus
 1980 kirjutas ta alla 40 kirjale 
 Eesti Rooma Klubi liige
 1988 Säästva Eesti Instituudi, Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskuse nõukogu liige
 1996 Tartu Ülikooli kuratooriumi liige
 1998 Eestimaa Looduse Fondi nõukogu liige
 1999 Globe International Europe'i regiooni asepresident

Poliitiline tegevus

Kuni Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamiseni
Ta osales Eestimaa Rahvarinde ja Eesti Rohelise Liikumise töös.

Oli 1990–1992 Eesti Kongressi ja selle alaliste tööorganite Eesti Komitee (1990) ja Põhiseaduse Assamblee (1991–1992) liige. 

1990–1992 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige.

Riigikogus
1992–1994 VII, 1995–1999 VIII, 1999–2003 IX ja 2003–2004 X Riigikogu liige (Mõõdukate saadikurühmas), aastast 1999 koalitsiooninõukogu esimees ja väliskomisjoni esimees. 

Ta valiti 2007. aastal XI Riigikokku, kuid ta keeldus ametivannet andmast, et mitte olla üheaegselt Euroopa Parlamendi ja Riigikogu liige.

Valitsustes
Olnud 1992–1994 Eesti keskkonnaminister ja 1994–1995 peaminister. Tema valitsust nimetati jõulurahuvalitsuseks, sest selle põhieesmärk oli püsida pool aastat kuni järgmiste valimisteni, ning see valitsus ei teinudki suuri muudatusi. Kuid keskkonnaministrina oli ta Eesti säästva arengu seaduse ettevalmistamise eestvedaja ning tema peaministriks oleku ajal (22. veebruaril 1995) võeti seadus ka vastu (hakkas kehtima 1. aprillil 1995).

Erakondades
Tema juhtimisel liideti 1996. aastal Eesti Sotsiaaldemokraatlik Partei ja Eesti Maa-Keskerakond erakond Mõõdukateks. 
Oli 1996–1999 Mõõdukate esimees ning 1999 selle järglase Rahvaerakond Mõõdukate asutajaid ja esimees. Alates 2001 oli eelneva erakonna järglase Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.

Euroopa Parlamendis
2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris Andres Tarand Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirja 6. numbrina. Ta sai 841 häält, millega ta ei osutunud Euroopa Parlamenti valituks. Pärast Ivari Padari loobumist oma mandaadist oli Tarand aastatel 2004–2009 Euroopa Parlamendi liige.

Tunnustus
 1986 – Eesti Eluteaduse Hoidja
 1998 – Taani WWFi autasu Panda Award
 2001 – Riigivapi II klassi teenetemärk
 2001 – Auleegioni orden (komandör)
 2006 – Valgetähe I klassi teenetemärk
2018 – Sajandi 100 arukülalast

Isiklikku
Tema isa oli Helmut Tarand (1911–1987) ja tema tädipoeg on Priit Aimla.

Tema abikaasa oli Mari Tarand ning nende pojad on Indrek ja Kaarel Tarand.

Viited

Välislingid

 Indrek Rohtmets, Mis saab, kui metsarahvas asub ehitama kivilinna?, Intervjuu Eesti Loodus 2005/6
  Andres Tarand lahkub tipp-poliitikast, ERR, 31. oktoober 2008
 Urmo Soonvald: Tagasi koju. Mari juurde. Raamatut kirjutama., Õhtuleht, 15. november 2008
  Tarand kritiseeris Eesti energeetikareformi venimist, Postimees, 11. detsember 2008
  Andres Tarand hoiatas sotse, Postimees, 6. detsember 2009
 Virve Liivanõmm. Ajaloo ilu sõltub suuresti ka ilmastikuoludest, opleht.ee, 28. mai 2010

Eesti klimatoloogid
Eesti geograafid
Eesti poliitikud
Eesti peaministrid
Eesti Kongressi liikmed
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
Eesti Rooma Klubi liikmed
Eesti polaaruurijad
Eestist valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Riigivapi II klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe I klassi teenetemärgi kavalerid
Auleegioni komandörid

Sündinud 1940
Sajandi 100 arukülalast