Kahur

Kahur on pika raua, suure laskekiiruse ja lameda laskejoonega suurtükiväe tulirelv. Kahur on ette nähtud peamiselt lahtiste püstmärkide hävitamiseks.

Kahuri raua pikkus on tavaliselt 30 raua kaliibrit või rohkem . Laskekaugus on 18–40 km . Kahuriks loetakse tulirelva raua kaliibriga  vähemalt 20 mm ja üle selle. Kahuri mürsu algkiirus on 700 m/s või üle selle.

Otstarbelt ja kasutusalalt eristatakse järgmisi kahuriliike: 
kindlusekahur, 
välikahur, 
laevakahur, 
lennukikahur,
tankikahur 
tankitõrjekahur, 
õhutõrjekahur 
rannakaitsekahur.   
    
Mobiilsuse järgi jagunevad kahurid
järelveetavateks ehk välikahuriteks ehk lafett-tüüpi kahuriteks
iseliikuvateks ja 
paikseteks ehk statsionaarseteks ehk kindlusekahuriteks.   

Kaliibri järgi jaotatakse kahurid kergeteks (kuni 75 mm), keskmisteks (76–155 mm) ja rasketeks (üle 155 mm).

Kahurit käsitseb tavaliselt jaoga võrdsustatud allüksus: relvameeskond (ka suurtükimeeskond, kahurimeeskond).

Ajalugu

Ajaloolisi suurtükke, millega tulistati ümaraid kuule, nimetatakse tavaliselt samuti kahuriteks, need võeti laialt kasutusele 13.–14. sajandil.

Vanima teadaoleva kahuri ehitas 3. sajandil eKr Ktesibios Aleksandriast. Sellest tulistamisel ei kasutatud püssirohtu, mis oli veel leiutamata, vaid suruõhku. Sellest algelisest leiutisest on vähe teada, sest enamik Ktesibiose töid on läinud kaotsi. Tema kahuri olemasolust teame tema kaasaegse, Kreeka inseneri, mehaaniku ja kirjaniku Philoni Byzantiumist vahendusel.

Hiinas leiutati püssirohuga laetavaid niinimetatud tulepiike, mis sisuliselt olid õlal kantavad leegiheitjad. Vanim tulepiigi kujutis on 10. sajandi joonistusel. Tulepiike ei valmistatud siis veel metallist, vaid õõnsatest bambustüvedest.

Edaspidi asendati tulepiigi bambusmaterjal  metalliga. 28. jaanuaril 1132 kasutas Songi dünastia kindral Shizhong Hani armee õlal kantavat kahurit ühe linna vallutamisel Fujiani provintsis. Maailma vanim säilinud kahur on leitud Mandžuuriast, mis sel ajal kuulus mongolitele, ja on dateeritud aastasse 1282.

Euroopas kasutasid kahurit esimestena maurid Sevilla piiramisel 1248 ja Niebla piiramisel 1262. Saja-aastase sõja ajal kasutasid kahureid juba nii inglased kui prantslased, ehkki lahingut otsustavat tähtsust kahureil siis veel polnud.

Esimene lahing Euroopas, milles suurtükiväel oli otsustav osa, oli Konstantinoopoli piiramine 1453, mille käigus osmanid Konstantinoopoli müüri 55-päevase piiramise jooksul oma 68 Ungaris valmistatud kahuritega järk-järgult purustasid. Nii tähendas Konstantinoopoli langemine pööret maailma ajaloos mitmel viisil.

19. sajandil asendati  sileraudse rauaõõnega kahurid vintraudsega, kuid tänapäeval on uuesti kasutusele võetud ka sileraudse õõnega kahurid.

Sõna päritolu
Eesti keeles on 'kahur' tehissõna, mille leiutas ajakirjanik Juhan Weidenstrauch 1919. aastal. Ta oli teeninud Esimeses maailmasõjas Venemaa sõjaväes suurtükiväelasena ja omas ise põhjalikku kokkupuudet suurtükkidega.

Vaata ka
Veekahur 
Õhutõrje
Suurtükivägi
Soomusvägi

Viited