Puri

Puri ehk seil on tavaliselt tugevast tihedast riidest, tänapäeval ka kilematerjalist valmistatud ja masti külge kinnitatud tuulepüüdur-pind, mis muundab tuule energia veepinnal (või maapinnal) oleva purjega varustatud aluse taglase abil liikumiseks.

Laeva, mis liigub (peamiselt) purjede abil ja tuule jõul, nimetatakse purjelaevaks.

Kirjeldus 
Pehmed purjed valmistatakse purjeriidest või kilematerjalist, selliste purjede kumerus on muudetav. Purje tüüp sõltub selle kujust ja kinnitusviisist ning iseloomulikust levikualast, purje nimetus tüübist ja asukohast purjeka purjestuses. Purjestus on taglase külge kinnitatud otste ja liikidega.

On olemas purje konstruktsioone, mis on nagu püsti paigaldatud tiib (jäik puri), kus  horisontaalsuunaline aerodünaamiline tõstejõud võimaldab  edasiliikumist. Jäiku purjesid kasutatakse ka võistluspaatidel, mis erinevad kiiluta/sverdita aerupaatidest, sellist purje nimetatakse traditsiooniliselt ikkagi purjeks: jäigaks purjeks või tiibpurjeks.

Kosmoseaparaatidel võib kasutada päikesepurje, mis töötab päikesetuule mõjul.

Jõud 

Liikumapanev jõud tekib õhurõhu muutumisest purje ümber Bernoulli seaduse alusel.
Sõidukit liigutav jõud tekitatakse keha asetamisega õhuvoolu, mille tulemusena tekib vektoriaalne suurus, mille väärtus sõltub keha kujust ning gaasi omadustest ja liikumise iseloomust.

Purjede tüüpe 
Poomi abil purjelaeva masti heisatavate purjede põhilisi tüüpe.

Ajalugu 
Vanima purjedega laeva kujutis on leitud Kuveidi kõrbest (As-Sabiyah). See kujutis on radiosüsiniku meetodil dateeritud aega 5500–5000 eKr ja seda nimetatakse Ubaidi leiuks. Leitud on kõrkjakimpudest paadi põletatud savist mudel ja ketas, millel arvatakse olevat kahe ridvaga masti kujutis.

Egiptlased kinnitasid purje ülalt raa ja alt poomi külge. Foiniiklased ja kreeklased purjetasid pärituules ainult raa külge kinnitatud purjega, mida hoidsid alt mitu prassi. Külgtuules ei purjetatud üldse. Raa sai tormi korral taliga langetada. Kui sooviti ankrusse jääda, tõsteti puri lihtsalt üles ja see jäi voltidena raa külge rippuma. Mast ulatus raast kõrgemale ja mastikand toetus stepsile. Masti sai alla lasta ja vintsiga taas püsti ajada. 

Vanas Roomas hakati kasutama kolmnurkseid topsleid, mis kinnitati masti tippu raapurje kohale. Tugeva tuule korral pandi üles väiksem ja vastupidavam puri. Valdavalt kasutati ühemastilisi purjekaid, kuid keisririigi ajajärgul oli ka kolmemastilisi kaldu vöörimasti ja lühikese tagapool asetseva besaanmastiga purjelaevu. 

Puri õmmeldi harilikult linasest riidest, harvemini papüürusest või roost. Puunia kalurid triivisid võrkude ees kahe lühikese ridva vahele kinnitatud kõrkjast purje all. 

On välja arvutatud, et purjelaeva tavaline sõidukiirus antiikajal oli 2,4–4,6 sõlme. Kiirpurjekate kiirus küündis 5,6–6,5 sõlmeni. Näiteks Trafalgari lahingus polnud isegi admiral Nelsoni laev Victory kiirem.

Vaata ka 

 Kutta-Žukovski teoreem (vt ka Martin Kutta ja Nikolai Žukovski )
 Tiivaprofiil
 Tuuletunnel

Viited

Välislingid 

 Heino Lind, „Valgete purjede saladused”, Kalurikolhoos „Saare Kalur”, Tallinn : 1988 Valgus,
 https://www.ester.ee/record=b1245635*est
 http://www.lugeja.ee/record/406754

Purjetamine
Purjelaevade ehitus