Heited-tõuked

Heite-tõuke aladeks on kergejõustikus:

Kuulitõuge
Kettaheide
Vasaraheide
Odavise

Heite- ja tõukeringi põhi on kaetud betooni, asfaldi või muu sobiva materjaliga, mis on tihke ja pole libe. Kuulitõikes ja vasaraheites on ringi läbimõõt 2,135 meetrit (kergejõustiku algpäevil 7 jalga), kettaheites aga 2,5 meetrit. Võistlejatel on keelatud jalatsitele ja heite-tõukeringi pritsida mis tahes ainet.

Odaviske hoovõturada peab olema vähemalt 30 m pikkune, kuid mitte rohkem kui 36,5 m. Oda visatakse 8 m raadiuse kaarjoone tagant, mis on valgeks värvitud. Maandumissektor on ka tähistatud valgete joontega, mille pikendused ristuvad ääreviskejoontega 29-kraadise nurga all.

Kuulitõuke ja ketta- ning vasaraheite maandumissektorit tähistavad samuti valged jooned, mille pikendused ristuvad tõuke- heiteringi keskpunktist 34,92-kraadise nurga all. 

Katse loetakse ebaõnnestunuks juhtudel kui:
sportlane pillab heitevahendi,
sportlane puudutab mingi kehaosaga heiteringi äärise pealispinda, 
kuulitõukes puudutab võistleja tõukepaku pealispinda mingi kehaosaga,
odaviskes puudutab võitleja äraviskeala märgistavaid jooni või väljaspool neid maapinda.

Katse õnnestumiseks peab kuul, ketas, oda teravik või vasar maanduma sektorijoonte siseservade vahele. Enne võistlusvahendi maandumist ei tohi sportlane ringist või hoovõturajalt lahkuda.

Kergejõustiku alad