Keriloomad

Keriloomad ehk rotatoorid (Rotifera ehk Rotatoria) on kosmopoliitne alamate loomade hõimkond, kuhu kuuluvad mikroskoopilised pseudotsöloomiga loomad. 

Keriloomade morfoloogia ja bioloogia on väga mitmekesine. Mageveekogudes, eriti eutroofsetes, moodustavad nad tihti suure osa zooplanktonist.

Enamik keriloomi on umbes 0,1–0,5 mm pikad ning elavad valdavalt mageveelistes või vähese soolsusega veekogudes. 

Keriloomad võivad olla planktilised, aeglaselt substraadil liikuvad või sessiilsed ehk elavad substraadile kinnitunult. Keriloomad on virustajad ehk aktiivsed biofiltraatorid.

Keriloomade nimetus tuleb sellest, et nende peaotsas asub ripsmetest koosnev keriaparaat ehk mälumik, mille abil nad toiduosakesi suhu toimetavad ja mis neil vajadusel liikuda aitab.

Keriloomad võivad ellu jääda äärmuslikes tingimustes. Näiteks on õnnestunud elule äratada 24 tuhat aastat Siberi igikeltsas külmunud olekus veetnud keriloom.

Esimesena kirjeldas neid 1696. aastal John Harris. Eesti keriloomi on põhjalikumalt uurinud Taavi Virro.

Võrtsjärves on registreeritud vähemalt 138 liiki keriloomi. Eestis kokku elab kuni 500 liiki keriloomi.

Klassid 
Keriloomi on maailmas teada umbes 2030 liiki. Need jaotuvad kolme klassi.
Monogononta – vappkerilised (1570 liiki)
Bdelloidea (ehk Digononta) – usskerilised (461 liiki)
Seisonidae – vallaspealised (3 liiki)

Vaata ka 
keriloomade loend

Viited