Juta Eskel

Juta Eskel (sünninimi Parm, alates 31. märtsist 1939 Mullari; 18. september 1927 Tallinn – 20. mai 2017) oli eesti skulptor.

Elukäik
Eskel õppis Tallinna Riiklikus Tarbekunstiinstituudis (TRTKI), kuid poliitilistel põhjustel lõputunnistust ei saanud. 

Ta töötas kogu elu vabakutselise kunstnikuna ja oli Eesti Kunstnike Liidu liige. Juta Eskeli looming on šamotist dekoratiivskulptuur „Kolhoosineiu“ (1964, asub restaureerimise järel Lembitu pargis), Miina Härma täisfiguur Tartus (1984) omanimelise gümnaasiumi ees ja tütarlastegümnaasiumi rajaja Elfriede Lenderi mälestustahvel tänases Kesklinna Vene Gümnaasiumis. Tuntud ka Juta Eskeli eesti-soome kultuurisilda toetavad monumentaalskulptuurid Soomes. Juta Eskeli kasutas sageli keraamiaktehnikat šamotti loomaks laste ja tantsijate figuure ning kuuekümnendail moodi tulnud stiliseeritud plastikat. 

Juta Eskeli vabaloomingu paremik on tänaseks koondunud peamiselt Eesti Kunstimuuseumi ja Tartu Kunstimuuseumi ning perekonnaliikmete kodudesse.

Looming

"Piia" (kips, 1958)
"Lapsed" (keraamika, 1959)
"Ema" (šamott, 1963)
"Kolhoosineiu" ehk "Tütarlaps kausiga" (šamott, 1964) 
Lydia Koidula bareljeef (pronks 1972) Koidula kivil Loppi järve ääres Soomes
Maria Purpuri mälestusmärk (1999) Kotkas

Isiklikku
Juta Eskeli isa oli sõjaväelane ja riigiametnik Raiu Mullari, vend matemaatik Rünno Mullari ning ta oli abielus skulptor Albert Eskeliga.

Viited

Välislingid
Tiina Oselin. Eesti skulptorid ja nende looming 50. aastate II poolel ja 60. aastate I poolel. Magistritöö (pdf)
Intervjuu Tallinna 32. Keskkooli kodulehel

Eesti skulptorid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1927
Surnud 2017