Aleksei Rõkov

Aleksei Rõkov (vene keeles Алексей Иванович Рыков; 25. veebruar (vkj 13. veebruar) 1881 Kukarka küla, Nolinski maakond, Vjatka kubermang, Venemaa keisririik /teistel andmetel Saratov/ – 15. märts 1938 Kommunarka, Moskva oblast) oli nõukogude riigitegelane, NSV Liidu valitsusjuht 1924–1930.

Teenistuskäik
1917. aasta maist Moskva Nõukogu Presiidiumi liige
1917. aasta oktoobrist Petrogradi Nõukogu Presiidiumi liige
1917, 26. oktoober – 4. november, Vene SFNV Siseasjade Rahvakomissariaadi rahvakomissar
1918–1921 NSV Liidu Rahvamajanduse Kõrgema Nõukogu esimees
1921–1924 NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu esimehe ning NSV Liidu Töö- ja Kaitsenõukogu esimehe asetäitja
1922–1930 VK(b)P ja ÜK(b)P KK Poliitbüroo liige
1923–1924 NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu esimehe asetäitja
1924–1930 NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu esimees ja ühtlasi
1924–1929 Vene NFSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees 
1926–1930 NSV Liidu Töö- ja Kaitsenõukogu esimees
1931–1936 NSV Liidu Posti- ja telegraafi rahvakomissariadi rahvakomissar

27. veebruaril 1937 Aleksei Rõkov vahistati ja hukati 15. märtsil 1938 NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega, ta rehabiliteeriti 4. veebruaril 1988.

Isiklikku
Aleksei Rõkov oli abielus dramaturg Mihhail Šatrovi tädi Nina Semjonovna Maršakiga (1884–1938). Enne Rõkovit oli Maršak abielus Kominterni tegelase Ossip Pjatnitskiga, kes samuti 1937 vahistati ja 1938 hukati. Maršak vahistati 1937, kaasaegsete tunnistuste järgi lasti maha 4. märtsil 1938, ametlikel andmetel suri koonduslaagris 1942.

Nende tütar Natalja Perli-Rõkova (sündis 22. augustil 1916) vahistati 1938 ja kuni rehabiliteerimiseni 1956 viibis 18 aastat koonduslaagrites.

Venemaa kommunistid
Nõukogude Liidu poliitikud
Ülevenemaalise Asutava Kogu liikmed
Tapetud poliitikud
Sündinud 1881
Surnud 1938