Diagnoos

Diagnoos meditsiinis on arstlik otsus haiguse olemuse ja haige seisundi kohta.

Diagnoos on arstlikus tegevuses vajalik adekvaatse ravi määramiseks, edasiste uuringute planeerimiseks, prognoosi määramiseks. Diagnoos ei ole enamasti lõplik, vaid see võib aja jooksul muutuda, kuna:
haigus võib lõppeda tervistumisega – sel juhul võetakse diagnoos maha; 
krooniline haigus võib aja jooksul kas süveneda või paraneda; 
haigus võib üle minna teiseks haiguseks, näiteks reuma läheb üle reumatoidartriidiks. 

Ideaalsel juhul peegeldab diagnoos haiguse etioloogiat, patogeneesi, anatoomilist substraati. Esialgse diagnoosina võib kasutada ka sümptomaatilisi diagnoose (nohu, peavalu), kuid lõpliku diagnoosina tuleks neid võimalusel vältida. Tavaliselt tuleks diagnoos vormistada ladina keeles.

Diagnoosis märgitakse ära kõik patsiendil esinevad haigused. Kusjuures tuuakse eraldi välja põhihaigus ja kaasuvad haigused. Kaasuvate haiguste arv ei ole piiratud. Ei ole harvad juhused, kui inimesel on diagnoosis ära toodud 10 ja enam haigust.

Haigused võivad esineda ühes või mitmes elundkonnas. Mitmes elundkonnas esinevad kroonilised haigused võivad anda aluse käsitleda haiget liitpuudega inimesena.

Diagnoosid
Esialgne diagnoos
Kliiniline diagnoos
Laboratoorne diagnoos
Patoloogilis-anatoomiline diagnoos

Vaata ka

Diagnostika

Diagnostika