Melchior von Galen

Melchior von Galen (surnud arvatavasti 1552) oli Liivi ordu liige, viimane Karksi foogt.

Melchiori vanemaid pole täpselt teada, kuid Johann von Lünenit on 1538. aastal nimetatud tema just surnud ema vennana. Tema kodukoht oli ilmselt Marki krahvkonnas Vestfaalis.

Melchior saabus 16. sajandi alguses Liivimaale ning oli aastatel 1514–1534 Karksi foogt. 1521. aastal, kui toimusid rahuläbirääkimised Saksa ordu kõrgmeistri Albrecht von Hohenzollerni ja Poola kuninga Zygmunt I vahel, viibis ta Preisimaal. 1534. aastal liideti Karksi foogtkond ordumeistri valdustega. Võimalik, et see sai teoks just seetõttu, et Galen oli jätkuvalt tihedates suhetes Liivi ordu üheks suuremaks vaenlaseks muutunud enidse kõrgmeistri ja toonase Preisimaa hertsogi Albrechtiga. 

Samas võis tegu olla ka lihtsalt ordumeistri kavaga oma võimu ja sissetulekuid kasvatada.

Melchiorit on aastail 1538–1561 mainitud endise Karksi foogtina. Tõenäoliselt suri ta aga 1552. aastal, sest Pärnu kodanikeraamatus on tema surma tolle aasta sügisel märgitud. Üks eraldiseisev teade on tõepoolest ka 1561. aastast, kuid siis võidi teda vaid meenutada või mainida tema samanimelist poega.

Melcior von Galeni kohta on ka teada, et ta elas koos Margareta von dem Bergega, kellele ta 1524. aastal Uus-Pärnusse maja ostis. Tõenäoliselt oli Galen tugev luterluse pooldaja, mistõttu ta tsölibaadivandest ei hoolinud. Samuti luterlust toetav ordumeister Hermann von Brüggenei kinnitas 14. veebruaril 1536 majaostu ning 1550. aastal on Pärnu kodanikeraamatus nimetatud Margareta ja endise Karksi foogti poega, kelle nimeks oli samuti Melchior. Galen oli üks Pärnu rikkamaid ja mõjukamaid mehi, kes andis 1540. aastatel linnale korduvalt laenu ning omas mitmeid lääne linna ümbruses. Ordu keskvalitsuse ja linnaga sai ta ilmselt kuni oma surmani väga hästi läbi. Tema elukaaslane Margareta suri 1550. aastal ja pärandas oma varanduse Melchior vanemale. Tema pärandas kogu oma vara järgmisel aastal omakorda pojale.

Viited

Kirjandus
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 284 (lk 249–250). 

Karksi foogtid
Galenid