Pēteris Stučka

Pēteris Stučka (venepäraselt Пётр Иванович Стучка; 26. juuli (vkj. 12. juuli) 1865 Pakuļi talu, Koknese vald, Riia maakond, Liivimaa kubermang, Venemaa Keisririik – 25. jaanuar 1932 Moskva, Nõukogude Liit) oli läti kirjanik, ajakirjanik, jurist ja Vene NFSV ning Nõukogude Liidu riigitegelane. Ta oli üks Läti Kommunistliku Partei loojaid. 

Pēteris Stučka lõpetas 1888. aastal Peterburi Ülikooli õigusteaduskonna. Alates 1893. aastast tegutses Riias advokaadina. Ta oli üks liikumise "Uus vool" ("Jaunā strāva") juhte. Aastatel 1883–1891 ja 1895–1897 oli Stučka ajalehe Dienas Lapa toimetaja. Ta arreteeriti 1897. aastal ja saadeti järgmisel aastal välja Vitebskisse ja sealt 1899. aastal Vjatka kubermangu Slobodskoisse. 1903–1906 elas Vitebskis, seejärel Riias. 1907. aastal saadeti Pēteris Stučka Riiast välja ja ta asus elama Peterburi, kus töötas advokaadina ja osales Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei tegevuses. Veebruarirevolutsiooni järel oli ta Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei Peterburi linnakomitee liige.

20. märtsist kuni 4. septembrini 1918 oli ta Vene NFSV Justiitsrahvakomissariaadi rahvakomissar.

1918. aasta detsembrist kuni 1920. aasta jaanuarini oli Pēteris Stučka Läti Sotsialistliku Nõukogude Vabariigi Rahvakomissaride nõukogu esimees (valitsusjuht).

Pēteris Stučka abikaasa Dora Stučka (1870–1950) oli luuletaja Rainise noorem õde.

Urn Stučka tuhaga paigutati Moskva Kremli müüri sisse.

Aizkraukle linn Lätis kandis aastail 1967–1991 nime Stučka.

Viited

Läti kommunistid
Nõukogude Liidu poliitikud
Kremli müüri äärde maetud
Sündinud 1865
Surnud 1932