Karl Paks

Karl III Paks (umbes 830 – 13. jaanuar 888) oli 876–887 Alemannia ja Reetia kuningas, 882–887 Ida-Frangi kuningas (Karl der Dicke), Frangi keiser 879–887 (Karl III) ja Lääne-Frangi kuningas 884–887 (Charles le Gros). Ta oli viimane valitseja, kes suutis taastada ajutiselt Frangi impeeriumi ühtsuse (välja arvatud Alam-Burgundia). Ta oli Ludwig Sakslase poeg.

Karl III suutis rohkem tänu õnnele kui isiklikele omadustele Frangi impeeriumi ühtsuse küll taastada, kuid ta osutus saamatuks monarhiks. Ilmselt oli tal epilepsia ning võib-olla ka teised tervisehädad, mis tegid ta letargiliseks ja osavõtmatuks. Tema katsed peatada viikingite ja araablaste röövretki kukkusid läbi ning tema vennapoeg Arnulf haaras 887. aastal Ida-Frangi riigis võimu enda kätte. Karl ei teinud midagi, et seda vältida või oma võimu taastada, ning taandus Neidingeni, kus ta järgmise aasta alguses suri. Sellega oli Karl Suure loodud impeeriumil ka lõpp. Järgmised Frangi keisrid olid vaid Itaalia kohalikud võimumehed (välja arvatud Arnulf), kelle reaalne mõju oli väike.

Monarhid
Püha Rooma keisrid
Karolingid
Surnud 888
Lääne-Frangi kuningad