Keskmine riik

Keskmine riik oli Vana-Egiptuse ajajärk umbes 2137–1781 eKr.

Üldist 
Keskmise riigi alguseks peetakse tavaliselt ühtse Egiptuse riigi taastamist  Mentuhotep II ajal 11. dünastia keskpaigas. 

Pärast ühendatud Egiptuse lagunemist I vaheperioodil oli võim jagunenud väikekuningate vahel, ent 10. dünastia lõpus kujunes välja Herakleopolise ülimus. Samal ajal tugevnes kuningavõim Ülem-Egiptuses, kui Teebas pääses võimule 11. dünastia. 

Keskmist riiki nimetatakse mõnikord ka feodaalajastuks. Mitte ühestki teisest Vana-Egiptuse ajaloo perioodist ei leidu nii palju mälestisi kõige kõrvalisematestki provintsidest. 

Keskmise riigi saab jaotada selgelt kaheks perioodiks: 

 Varajane Keskmine riik (kuni umbes Senusert II ajani) oli veel tugevalt I vaheperioodi traditsioonide mõju all. Püramiidid ja osa kunstist olid veel orienteeritud Vanale riigile. 

 Hilisele Keskmisele riigile (alates Senusert III-st kuni 13. dünastiani) on iseloomulik maa tsentraliseerimine. Valitsejapilt ei näidanud enam noort idealiseeritud kuningat (vaaraod), vaid tarka, elukogenud valitsejat. 

Keskmise riigi aegset egiptuse keelt peeti hiljem klassikaliseks.

11. dünastia 

Torino kuningapapüürus nimetab 11. dünastia all seitset kuningat ja seitsmeaastast väljajäetud aega. Valitsemise kogukestuseks on antud 143 aastat. Kui Wolfgang Helck paigutas 11. dünastia lõpu aastasse 1994 eKr, siis saadi 143 aasta liitmisel 11. dünastia esimeseks valitsemisaastaks 2137 eKr.

Kolme või isegi nelja enne Mentuhotep II valitsenud Teeba kuninga järjekord on egüptoloogide seas vaidluse all, sest nende kohta on erinevaid andmeid. Nii on Mentuhotep I Karnaki kuningatenimestus näidatud Intef I esivanemana, kuid Mentuhotep II ei nimeta teda kuningaks, vaid kuningaks alles Intef I Šatt-er-Rigali reljeefil. 

11. dünastia esimesed kuningad suurendasid üha enam Lõuna-Egiptuse tähtsust ja Põhja-Egiptuse 9. ja 10. dünastia kuningatega oli tihti sõdu. Need jätkusid ka siis, kui 2061 eKr tuli Teebas võimule Intef III poeg Mehtuhotep II. Riigi ühendamine paigutatakse aega veidi enne tema 39. valitsemisaastat, kuid selle sündmuse täpne aeg on teadmata.

Tema poeg Mentuhotep III juhtis 3000 mehe ekspeditsiooni läbi Wādī-l-Ḩammāmāti Punase mereni. Sealt saatis ta laevu Punti (Nuubiasse). Mentuhotep IV oli nähtavasti nõrk kuningas, kelle võis umbes 1994 eKr kukutada tema vesiir (tjati)  Amenemhet I, kellest sai 12. dünastia rajaja.

12. dünastia 

Amenemhet I pärines tõenäoliselt Teebast ja tema ema Elephantine piirkonnast. Amenemhet I kindlustas vastrajatud dünastia võimu kogu riigis. Pealinna viis ta üle It-tauisse (tänapäeval Al-Lisht) põhjas. Amenemhet I rajas kaasvalitseja institutsiooni: vana kuningas nimetas juba eluajal endale järglase, kellega ta koos valitses. 

Tema poega Senusert I peetakse üheks Keskmise riigi suurimaks kuningaks. Juba oma isa kaasvalitsejana alates umbes 1975. aastast eKr juhtis ta sõjakäike Alam-Nuubiasse, mis kindlustati kindlustega. Tema valitsusaeg tõi kaasa kunsti ja kirjanduse õitsengu. Senusert I tegi süstemaatiliselt ehitustöid kõigi Egiptuse tähtsate templite juures, asendades väikesed, sageli savitellistest hooned kivihoonetega. 

Tema poeg Amenemhet II on tuntud eelkõige Memphisest leitud annaalidekivi tõttu, millel muuhulgas mainitakse ka sõjakäike Palestiinasse. Muus osas tema valitsemisaja kohta aga kuigi palju andmeid ei ole. Tema järglane Senusert II valitses arvatavasti ainult kaheksa või üheksa aastat. Ta ehitas oma püramiidi Al-Lāhūni juurde, mis annab tunnistust kuninga erilisest huvist Al-Fayyūmi vastu. Kuningas hakkas seda jõeoaasi süstemaatiliselt kasutusele võtma. Egiptlased pidasid väidetavalt Senusert III kõige tähtsamaks kuningaks üldse. Herodotos ja Manetho teatavad arvukatest sõjakäikudest, eelkõige Aasiasse. Need on halvasti dokumenteeritud, küll aga on paremini dokumenteeritud tema sõjakäigud Alam-Nuubiasse. Alistatud ala kindlustati süstemaatiliselt kindlustega. Võimalik, et Senusert III tegeles ka sisepoliitikaga; kohalike vürstide võimu piirati tunduvalt. 

Ka järgmine vaarao Amenemhet III valitses Egiptust kindla käega, kelle järglase Amenemhet IV ja kuninganna Sobeknefru kohta ei ole kuigi palju teada. 

Keskmise riigi lõpu ja II vaheperioodi alguse kutsusid esile troonitülid, riigi jagunemine ja hüksoslaste sissetung.

Vaata ka
Vana-Egiptuse ajalugu

Viited

Kirjandus 
 Gae Callender. The Middle Kingdom Renaissance (c.2055–1650 BC). – Ian Shaw (toim). The Oxford History of Ancient Egypt,  Oxford University Press, Oxford 2000, lk 137–171, ISBN 978-0-19-280458-7
 Wolfram Grajetzki The Middle Kingdom of Ancient Egypt. History, Archaeology and Society,  Duckworth; London 2006, ISBN 0-7156-3435-6

Vana-Egiptus
Põhja-Aafrika ajaloolised riigid
Aafrika vanaaja riigid
3. aastatuhat eKr
2. aastatuhat eKr