Lamborghini Diablo

Lamborghini Diablo on Itaalia autotootja Lamborghini keskmootoriga superauto, mida toodeti aastail 1990–2001. Tegu oli esimese Lambrghini mudeliga, mille tippkiiruseks oli üle 320 km/h (200 miili/tunnis). Peale tootmise lõppu 2001. aastal sai Diablo järeltulijaks Lamborghini Murciélago.

Varased mudelid

Lamborghini alustas Diablo väljatöötamist 1985. aastal, ning see oli mõeldud asendama firma senist lipulaeva Lamborghini Countachit. Auto tuli müügile 21. jaanuaril 1990. Auto jõuallikaks oli 5,7-liitrine V12-mootor võimsusega 492 hj (367 kW) ja pöördemomendiga 579 Nm. Keskmootoriga ja tagaveoline kupee oli võimeline kiirendama nullist sajani 4,5 sekundiga, auto tippkiirus oli 325 km/h.

Hoolimata väga kõrgest hinnast oli auto sisustus üsna spartalik. Puudusid elektriaknad, konditsioneer, elektriliselt liigutatavad istmed ning ABS-pidurid – kõik vaid selleks, et vähendada auto massi.

Diablo VT, Diablo VT Roadster ja Diablo VT Roadster R
1993 võeti auto juures ette suuremad muudatused. Diablo muudeti neljarattaveoliseks, võeti kasutusele efektiivsem roolivõimendi, uued pidurid, suuremad rattad ja uus vedrustus. Muudatusi tehti ka auto interjööris. Uue variandi nimeks sai Lamborghini Diablo VT.

Peagi lisandus ka Diablo VT katuseta variant, mis sai nimeks Diablo VT Roadster. Tavalisest Diablo VT-st eristas seda eemaldatav süsinikkiust katusepaneel ja mõnevõrra teistsuguse kujundusega tagatuled.

Diablo SE30 ja Diablo SE30 Jota
Lamborghini 30. aastapäevaks 1994. aastal esitleti piiratud koguses toodetud Diablo SE30-d. Kokku valmistati 150 autot. 

1995. esitleti Diablo SE30 Jotat. Tegemist oli SE30 eriversiooniga, millel oli agressiivsem välimus, võimsam mootor ja kiireks sõiduks sobilikum käigukast. Diablo SE30 Jota mootori võimsus oli 592 hobujõudu, samas kui SE30 mootoril oli 523 hobujõudu. Auto oli tagaveoline ja seega 125 kilogrammi kergem kui nelikveoline Diablo VT. Kokku valmistati vaid 12 Lamborghini Diablo SE30 Jotat.

Diablo SV

Diablo SV esitlus toimus 1995. aasta Genfi autonäitusel. SV tähendas Super Veloce ning seda tähist kasutati esmakordselt Lamborghini Miura SV juures. See kujutas endast mõnevõrra muudetud kujunduse ja mõnevõrra võimsama mootoriga (517 hj / 380 kW ,580 N⋅m) baas-Diablot. 1999 sai Diablo SV seniste klapptulede asemele tavalised tuled.

Saksamaa tuuningufirma Auto König valmistas modifitseeritud versiooni Diablo SV-st. Autole lisati sportlikum vedrustus, suuremad pidurikettad ja mootor varustati kahe turboga, nii, et selle võimsus kasvas 800-hobujõuliseks.

Diablo SVR baasil ehitati ka võidusõiduauto Diablo SVR, mis oli 191 kg kergem kui Diablo SV ning mootori võimsus oli 540 hj Diablo SV 510 hj vastu.

1999-2001 mudelid

Diablo VT ja VT Roadster

Teise põlvkonna VT mudelitel muudeti mõnevõrra auto välimust, Diablo sai ka võimsama mootor kui esimese põlvkonna mudelitel ja mootoritele lisati nüüd muutuva ajastusega klapiajam. VT ja SV mudelite võimsuseks oli nüüd 536 hj (394 kW) ja 605 N⋅m ning auto sai ka suuremad pidurikettad ning esmakordselt Lamborghini ajaloos Kelsey-Hayes'i poolt toodetud ABS pidurid.
VT mudelite tootmine lõpetati aastal 2000.

Diablo SV
Diablo SV muudatused sarnanesid suhteliselt VT muudatustega. Mõnevõrra muudeti välimust ning ka mootorit tehti võimsamaks.

Diablo GT
Diablo GT oli veelgi sportlikum mudel. Mootori töömahtu suurendati kuuele liitrile ning võimsus kasvas 575 hobujõuni. Ka pidurid ja vedrustus muudeti sportlikumaks ning auto sai agressiivsema välisilme. Kokku valmistati vaid 83 Diablo GT-d.

Selle auto baasil valmistati ka 40 Diablo GTR-i, mis olid veelgi sportlikumad.

Diablo 6.0 GT
Tegemist oli viimase Diablo suurema uuendusega, mille eesmärgiks oli hoida Diablot tootmises kuni uue mudeli väljatöötamiseni. Autol oli tugevasti muudetud sise- ja väliskujundus ning Diablo GT-lt pärit kuueliitrine mootor. Diablo 6.0 Gt-d toodeti kuni aastani 2001, mil toodi välja Lamborghini Murciélago.

Diablo
Superautod
Sportautod
Sõiduautomudelid