Mikojan-Gurevitš MiG-29

Mikojan-Gurevitš MiG-29 (kirillitsas Микоян и Гуревич МиГ-29; NATO koodnimega Fulcrum) oli Nõukogude Liidu ja on Venemaa kahemootoriline mitmeotstarbeline reaktiiv-hävituslennuk. Selle konstrueerimist alustati 1974. aastal ja esimene lend tehti 6. oktoobril 1977. 

MiG-29 esimesed versioonid olid varustatud tugeva teliku ja rajal ruleerimisel eest suletavate mootorite õhukanalitega ning avatavate lisaavadega õhukanalite tiivapealsel poolel, mistõttu lennukiga sai ohutult õhku tõusta ka võõrkehadega risustatud rajalt. Hiljem sellisest lahendusest loobuti.

MiG-29 pardarelvaks on statsionaarne 30 mm automaatkahur ning kuus tiivaalust pülooni relvastuse (pommid, raketid) ja konteinerite riputamiseks.

MiG-29 hakati konstrueerima pärast seda, kui sai teatavaks hävitajate F-15 ja F-16 võtmine Ameerika Ühendriikide relvastusse.

Ülevaade 
MiG-29-l on sarnased aerodünaamilised lahendsed Suhhoi Su-27-ga, kuid on ka erinevusi. MiG-29 tiiva noolsus on 40°, kere lähedal liitub tiivapoolte esiservale etteulatuv suurema noolsusega lisand (LERX ehk leading edge root extension). Pikipüsivuse parendamiseks on MiG-29 varustatud kahe kiiluga.  

Lennuki juhtimist kergendab hüdrauliline servosüsteem ja autopiloot SAU-451 juhtimisega kõigi kolme ruumitelje suhtes, elektrooniline juhtimine (ingl fly-by-wire) puudub. Vaatamata sellele on MiG-29 märkimisväärselt hea juhitavusega. Lennuki kandevkonstruktsioon koosneb peamiselt alumiiniumsulamitest ja vähesel määral komposiitmaterjalidest, mis tagavad lennukile kuni 9 g  raskuskiirendusega ülekoormusi. Juhtimissüsteemi piirajad aitavad ära hoida g piiride ületamise, neid saab vajadusel eemaldada.

MiG-29 on kaks Klimov RD-33 turboventilaatormootorit, mis annavad kütusevarul lennuraadiuse 1500 km, lisapaakidega 2100 km.

Kabiin 
Kabiinis asub juhtkang (juhis) tavapäraselt keskel, lenduri vasaku käe all asuvad kiiruse reguleerimise hoovad. Piloot istub Zvezda K-36DM katapulteeritaval istmel (ingl ejection seat) , millel on märkimisväärselt head ohutuse näitajad lennukist katapulteerumisel hädaolukorras. 

Kabiinis on läbipaistvad abikuvarid ehk esiklaasikuvarid (ingl head-up display, HUD), mis lihtsustavad näidikute jälgimist, kuna jäävad lenduri vaatevälja. Lenduri kiivrile kinnitub Shchel-3UM ekraan, kuid puudub HOTAS ehk käed-juhtimiskangil-süsteem. Näidikud ja juhtseadmed kabiinis on asetatud nii, et see sarnaneksid varasematele MiG-23 ja teistele Nõukogude Liidu lennukitele. Vaatamata sellele avaneb lendurile tänu MiG-29 kabiini suuremale klaaspinnale palju parem vaateväli kui varasematel Nõukogude/Vene hävituslennukitel.

Relvastus 
MiG-29 relvastusse kuulub üks GSh-30-1 30 mm kahur. Algsesse MiG-29 automaatkahuri laskemoonasalve mahtus 150 laengut, hiljem asendatusse mahtus 100 laengut. Algne MiG-29B lennuk ei saanud  kahurist tulistada, kui kere alla oli riputatud lisakütusepaak, sest see piiras hülsside eemaldumist tulistamisel. See viga uuema MiG-29S lennuki arendusel parandati. Lennuki keresse sai paigaldada kas 1150 liitrise paagi, ühe Vympel R-27 (AA-10 “Alamo”) keskmise laskeraadiusega raketi või kobarlahingumoona ja rakette. Mõnede Nõukogude hävituslennukite tüüpidesse mahutati tuumalõhkepeaga raketid lennuki keresse. Püloonidele kinnitati üldjuhul R-73 (AA-11 “Archer”), kuid ka R-60 (AA-8 “Alphid”). Veel oli võimalik paigutada üks 1500-liitrine lisakütusepaak kerealusele püloonile kahe mootori vahel.

Ajalugu

Nõukogude Liit 
Nõukogude Liit tõi MiG-29 esimest korda Lääne avalikkuse ette esitluses Soomes 2. juulil 1986. Kahte MiG-29 esitleti Farnborough' lennundusnäitusel Suurbritannias 1988. aasta septembris. Järgmisel aastal esitleti hävitajat Pariisi lennundusnäitusel, kus sellega juhtus õnnetus juba esimesel näitusenädalal. Pariisi lennundusnäitus oli teine kord, kui Nõukogude Liit pani välja oma hävituslennuki, esimene kord oli see aastal 1930. Lääne asjatundjatele avaldas MiG-29 elevust.

Pärast Nõukogude Liidu lagunemist leidsid MiG-29 peamiselt kasutust äsja moodustatud Venemaa õhujõududes.

Venemaa 
1993. aasta juulis lendasid õhus kokku kaks Venemaa õhujõudude MiG-29-t Royal International Air Tatoo lennundusnäitusel. Maa peal inimestest keegi tõsiseid vigastusi ei saanud, mõlemad piloodid katapulteerusid lennukist ja maandusid langevarjuga edukalt. Venemaa õhujõud koondasid kõik enda MiG-29-d pärast õnnetust Siberis 17. oktoobril 2008. Pärast teist õnnetust MiG-29-ga Lääne-Siberis detsembris 2008 tunnistati, et MiG-29 hävitajad ei vasta Venemaa õhujõudude nõudmistele. MiG-idest loobumisel oli suur osa ka lennukite vanusel, hinnanguliselt umbes 70% neist olid lendamiseks liiga vanad. MiG-29 ei ole saanud uuendusi pärast Nõukogude Liidu lagunemist, kuna otsustati uuemate lennukite Su-27 ja MiG-31 kasuks.  4. veebruaril 2009 jätkati uuesti Venemaa õhujõududes lende MiG-29-ga, kuid märtsis nõudsid Venemaa lennuväe esindajad MiG-29 parandustöid ülevaatusel avastatud detailide korrosiooni tõttu. Umbes 100 MiG-29 tehti korda, et lende jätkata. Venemaa õhujõud hakkasid moderniseerima MiG-29-t oma eelneva ja tavapärasema MiG-29 SMT tasemele. Kuigi Alžeeria lükkas tagasi 35 MiG-29SMT/UBT tellimuse, andis Venemaa sisse tellimuse luua 16 uut moderniseeritud MiG-29SMT-d 14. aprillil 2014, eeldades need valmis saada aastaks 2017.

4. juulil 2015 sattus MiG-29 õnnetusse Astrahani õppuste käigus. Kuu hiljem sattus järgmine MiG-29 õnnetusse Kuštševskaja küla lähedal Krasnodari krais. Piloot katapulteerus turvaliselt. Järgnevalt juhtus veel hulk õnnetusi 2015. aastal, õnnetuste põhjuseks loeti vähest lennupraktikat.

Tehnilised andmed
 Meeskond: 1
 Pikkus: 17,37 m 
 Tiivaulatus: 11,4 m
 Tiiva pindala: 38,06 m²
 Kõrgus: 4,73 m
 Tühimass: 11,0 tonni
 Suurim stardimass: 21,0 tonni
 Mootor: tõukejõud 2 × ca 50 kN, Klimov RD-33, turboventilaator 
 tõukejõud järelpõlemisel 2 x 81,4 kN (8300 kgs)
 Kiirus:  2400 km/h (Mach 2,25) soodsal kõrgusel
     1500 km/h (Mach 1,25) merepinna tasandil
 Tegevusraadius: 700 km 
 Lennukaugus: 2900 km
 Lennulagi: 18 000 m

Tüübid 

MiG-29  1982 – (9.12) NATO-koodnimi Fulcrum-A
MiG-29A 1988–1991 (9.12A) ekspordiks Varssavi pakti maadele (Bulgaaria, Poola, Rumeenia, SDV ja Tšehhoslovakkia).
MiG-29B 1986 – (9.12B) Varssavi pakti maadele
MiG-29  1986 – (9.13)
MiG-29UB 1982 – (9.51)
MiG-29S 1991 – (9.13S)
MiG-29S       (9.12S)
MiG-29SE      NATO-koodnimi Fulcrum-C
MiG-29SM      (9.13M)
MiG-29SD 1995 – NATO-koodnimi Fulcrum-A
MiG-29N 1995 –
MiG-29NUB 1995 – MiG-29N:n kahekohaline õppelennuk
MiG-29M 1996 –  (9.15); NATO-koodnimi Fulcrum-E, ka Superfulcrum
MiG-29ME      
MiG-29SMT     (9.17 MiG-20SMT-I)
MiG-29SMT-II  (9.17-II)
MiG-29SMTK    (9.17K)
MiG-29K       (9.31); NATO koodnimi Fulcrum-D
MiG-29KU      (9.62)
MiG-29K-2002  täiendatud MiG-29SMTK
MiG-29KUB     Mig-29K-l põhinev õppelennuk
MiG-29UBT 1999 (9.51T)  
MiG-29 OVT
Mig-29MU1 - Ukraina moderniseeritud modifikatsioon
MiG-33 ehk MiG-29ME (MiG-29M-i eksportvariant)

Kasutajad

Endised kasutajad

Vaata ka 
MiG-35, NATO-koodnimi Fulcrum-F

Viited

Allikad 
 Gordon, Yefim; Peter Davison. (2005) Mikoyan Gurevich MiG-29 Fulcrum. North Branch, Minnesota: Specialty Press. ISBN 978-1-58007-085-0.

Välislingid
Venemaa lõpetab klassikalise MiG-29 tootmise, FORTE.ee, 12. august 2011
Командование ВС ВСУ примет после летных испытаний учебно-боевой самолет МИГ-29УБ - Zn.ua, 22.06.2019

Hävituslennukid
Nõukogude Liidu sõjalennukid
Mikojan
Ukraina relvajõudude relvastus
Venemaa sõjalennukid