Mükobakter

Mükobakter (Mycobacterium) on perekond happekindlaid grampositiivseid, eoseid mittemoodustavaid pulgakujulisi baktereid. Nad on looduses laialdaselt levinud ja võtavad osa mitmesuguste orgaaniliste ainete lõhustamisest.

Tuberkuloosi kirjeldas esimesena Hippokrates ning juba Aristoteles kahtlustas haiguse põhjusena halba nakkavat õhku. Esimese mükobakterite liigina avastas Norra arst Gerhard Armauer Hansen 1873. aastal Mycobacterium leprae ja ligi 10 aastat hiljem leidis saksa teadlane Robert Koch tuberkuloosi tekitaja Mycobacterium tuberculosis'e. Mycobacterium bovis'e avastas T. Smith 1896. aastal.

Klassifikatsioon
Looduses leidub ja teadlased on tuvastanud üle 100 mükobakteri liigi. Kuid nende süstemaatika pole päris selge.

Aeglase arenguga

Tuberkuloosi mükobakteri kompleks
 Tuberkuloosi mükobakteri kompleksi liigitatakse järgmised mükobakteri liigid:
 Mycobacterium africanum
 Mycobacterium bovis  
 Mycobacterium bovis Bacillus Calmette–Guérin tüvi
 Mycobacterium canettii
 Mycobacterium caprae
 Mycobacterium microti
 Mycobacterium mungi
 Mycobacterium pinnipedii
 Mycobacterium suricattae
 Mycobacterium tuberculosis tuberkuloosi mükobakter

Mycobacterium avium'i kompleks
 Mycobacterium avium'i kompleksi (MAC) liigitatakse järgmised mükobakteri liigid :
 M. avium 
 M. avium paratuberculosis
 M. avium silvaticum
 M. avium "hominissuis"
 M. colombiense
 M. indicus pranii

Mycobacterium gordonae klaad
 M. asiaticum
 M. gordonae

Mycobacterium kansasii klaad
 M. gastri
 M. kansasii

Mycobacterium nonchromogenicum/terrae klaad
 M. hiberniae
 M. nonchromogenicum
 M. terrae
 M. triviale

Mycolactone-tootvad mükobakterid
 M. ulcerans
 M. pseudoshottsii
 M. shottsii

Mycobacterium simiae klaad
 M. triplex
 M. genavense
 M. florentinum
 M. lentiflavum
 M. palustre M. kubicae M. parascrofulaceum M. heidelbergense M. interjectum M. simiaeKlassifitseerimata
 M. branderi M. cookii M. celatum M. bohemicum M. haemophilum M. malmoense M. szulgai M. leprae M. lepraemurium M. lepromatosis M. africanum M. botniense M. chimaera M. conspicuum M. doricum M. farcinogenes M. heckeshornense M. intracellulare M. lacus M. marinum M. monacense M. montefiorense M. murale M. nebraskense M. saskatchewanense M. scrofulaceum M. shimoidei M. tusciae M. xenopi M. yongonenseVahepealse arenguga
 M. intermediumKiire arenguga
Mycobacterium chelonae klaad
 M. abscessus M. chelonae M. bolletiiMycobacterium fortuitum klaad
 M. fortuitum M. fortuitum subsp. acetamidolyticum M. boenickei M. peregrinum M. porcinum M. senegalense M. septicum M. neworleansense M. houstonense M. mucogenicum M. mageritense M. brisbanense M. cosmeticumMycobacterium parafortuitum klaad
 M. parafortuitum M. austroafricanum M. diernhoferi M. hodleri M. neoaurum M. frederiksbergenseMycobacterium vaccae clade
 M. aurum M. vaccaeCF
 M. chitae M. fallaxKlassifitseerimata
 M. confluentis M. flavescens M. madagascariense M. phlei M. smegmatis M. goodii M. wolinskyi M. thermoresistibile M. gadium M. komossense M. obuense M. sphagni M. agri M. aichiense M. alvei M. arupense M. brumae M. canariasense M. chubuense M. conceptionense M. duvalii M. elephantis M. gilvum M. hassiacum M. holsaticum M. immunogenum M. massiliense M. moriokaense M. psychrotolerans M. pyrenivorans M. vanbaalenii M. pulverisKlassifitseerimata
 M. arosiense M. aubagnense M. caprae M. chlorophenolicum M. fluoroanthenivorans M. kumamotonense M. novocastrense M. parmense M. phocaicum M. poriferae M. rhodesiae M. seoulense M. tokaiense''

Morfoloogia
Varieeruv suurus 0,2–0,6 x 1,0–10μm
Grampositiivsed
Saledad, sirged või veidi kõverdunud pulgakesed
Ühe- või kahekaupa koosolevad
Liikumatud
Ei moodusta kihnu ega eoseid
Happekindlad – Ziehl-Neelseni järgi värvides säravpunased
Enamus kultiveeritavad söötmetel aeroobsetes tingimustes, kuid nõudlikkus erinev

Rakuseina ehitus
Paks rakusein, suur lipiidide ja mükoolhapete sisaldus
Paks peptidoglükaani kiht
Plasmamembraanile kinnitunud proteiinid ja lipoarabinomannaan
Väliskeskkonna tingimuste, füüsikaliste ja keemiliste desinfektantide suhtes väga resistentsed

Tundlikud UV-valgusele ja kõrgele temperatuurile. Efektiivseimad desinfektandid 70% alkohol ja 2–5% fenoolilahused.

Vaata ka
Runyoni klassifikatsioon
trehaloos-6,6'-dimükolaat‎

Viited

Välislingid

 LANE BARKSDALE ja KWANG-SHIN KIM, Mycobacterium, Bacteriological Reviews, märts 1977, lk 217–372, 41. väljaanne, nr 1
Irja Lutsar, Marika Mikelsaar, Tõnis Karki, "Meditsiiniline mikrobioloogia II osa: bakterioloogia ja mükoloogia.", 2007, Tartu Ülikooli Kirjastus, ISBN 9789949115617
 G. Soldati, Z. H. Lu, L. Vaughan, A. Polkinghorne, D. R. Zimmermann, J. B. Huder ja A. Pospischil, Detection of Mycobacteria and Chlamydiae in Granulomatous Inflammation of Reptiles: A Retrospective Study, Veterinary Pathology, juuli 2004, 41. väljaanne, nr 4 388–397, doi: 10.1354/vp.41-4-388, veebiversioon (vaadatud 05.10.2014) (inglise keeles)