110 meetri tõkkejooks

110 meetri tõkkejooks on meeste võistlusala kergejõustikus.

Ajalugu 
Juba 19. sajandil oli olemas kolm klassikalist tõkkejooksudistantsi: 110 m (120 jardi), 200 meetri (220 jardi) ja 400 m (440 jardi) tõkkejooks. Nendest on ainult 200 meetri tõkkejooks tänapäevaks peaaegu unustatud, olümpiamängude kavas oli ala ainult kaks korda (1900 ja 1904), viimased maailmarekordid kinnitas IAAF 1960. aastal (nii sirgrajal kui ka kurvis). Praegu joostakse 200 m tõkkejooksu võistlustel väga harva.

Kõik 110 m tõkkejooksu puhul kasutatavad mõõdud on tulnud inglise süsteemist, kus pikkuseühikutena kasutusel tollid-jardid (1 jard = 36 tolli). Tõkete kõrgus on meestel 3 jalga ja 6 tolli (106,7 cm) ja tõketevaheline kaugus 10 jardi (9,14 m), kaugus stardist esimese tõkkeni on 15 jardi (13,72 m).

Maailmarekordi areng 
Maailmarekordi arengu tabelist võib esile tõsta paar huvitavat fakti. 16. juulil 1932 kordas Jack Keller 14,4-ga ametliku maailmarekordit. See oli esimene kord, kui koos tulemusega toodi ka ametlik jooksu ajal puhunud tuule kiirus. Selles jooksus oli lisaks ametlikule käsiajavõtule kasutusel ka mitteametlik elektriline ajavõtt, aeg oli 14,53.

Neli aastat hiljem, 19. juunil 1936 püstitas Forrest Towns uue maailmarekordi 14,1. Tuule tugevuseks mõõdeti +2,4 m/s. Tuule kiirus ületas praeguse lubatud piiri (2,0 m/sek), kuid see piir pandi paika alles kaks kuud hiljem Berliini olümpiamängude ajal toimunud IAAF-i kongressil.

Käsiajavõtt

Elektrooniline ajavõtt

Olümpiamedalistid

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Vaata ka
110 m tõkkejooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad

Välislingid 
110 m tõkkejooksu kõigiaegade edetabel
 110 m tõkkejooksu edetabelid: 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 -2008 - 2009 - 2010 - 2011 
Lehekülg kõigiaegade 10 paremast tõkkejookjast

Tõkkejooks