Aleksandr Borodin

Aleksandr Porfirjevitš Borodin (vene Александр Порфирьевич Бородин; 12. november 1833 – 27. veebruar 1887) oli vene keemik ja helilooja.

Elulugu 

Borodin oli andekas keemik ja väga suur muusik. Lapsepõlvest peale armastas loodusteadusi, kuid tegeles ka kirjandusega, armastas joonistada, õppis lapsepõlves mitut keelt (prantsuse, itaalia keel ja kultuur). Õppis kooli hoidjatädi käest vene keelt ja laule. Kodus muusikaõhtud, kus ema, isa ja sugulaste kaasabil õppis klaveri- ja tšellomängu (prantsuse koduõpetajad). Tekkis huvi heliloomingu vastu. 17-aastaselt läks õppima kirurgilise arstiteaduse akadeemiasse, kus hakkas kujunema teadlaseks. 29-aastaselt oli ta juba rahvusvaheliselt tuntud, sai keemiaprofessoriks ja liitus Balakirevi ringiga. Pidi ennast jagama keemia ja muusika vahel. Keemia oli tema igapäevane põhitöö, kuid muusika alal nimetas ta ennast pühapäevaheliloojaks. Maailmatuntud helilooja. Teoseid kirjutas vähe, kuid kõik on tuntud: ooper "Vürst Igor", Bõlina ooper, kaks sümfooniat, kümmekond laule, keelpillikvartette.

Helilooming

Tähtsamad teosed 

1867 "Sümfoonia nr 1"
1876 "Sümfoonia nr 2"
1879 "Keelpillikvartett nr 1"
1880 sümfooniline poeem "Kesk-Aasia steppides"
1881 "Keelpillikvartett nr 2"
1886 "Sümfoonia nr 3"
1887 ooper "Vürst Igor"

Loomingu iseloomustus 

Aleksandr Borodini looming ei ole suur, kuid see-eest väärtuslik. Muusika kõlab rahvuslikult ja võimsalt. Lemmikteemad on rahvakangelased ja vägilased ("Vägilassümfoonia"). Meloodiad on voolavad ja laulvad. Looming on klassikaline. Eeskujuks oli Mihhail Glinka looming.

Venemaa heliloojad
Venemaa keemikud
Sündinud 1833
Surnud 1887