Põlduba

Põlduba (Vicia faba) on laialt levinud üheaastane kultuurtaim liblikõieliste sugukonnast ja hiireherne (Vicia; või teise süsteemi järgi põldoa – Faba) perekonnast. Ta kuulub kaunviljade hulka, ta seemneid kasutatakse aedviljana.

Kirjeldus
Põldoa püstised neljakandilise ristlõikega varred on 20–150 cm kõrgused, lehed paarissulgjad, valged õied paiknevad 2–4 kaupa lehtede kaenlas. 

Seemned, mida nimetatakse põldubadeks või lihtsalt ubadeks, valmivad 2–3 cm laiustes lihakates ja paksuseinalistes, seest valkja kattega kaunades, igas kaunas 3–8 lamedat ümarate otstega seemet. Seemned võivad olla vastavalt sordile kas rohekad, punakad, pruunikad või lillad.

Kasvukoht
Eelistab parasvöötme alade jahedamat kliimat või troopiliste piirkondade kõrgemaid kohti.

Ajalugu
Põlduba hakati toiduks tarvitama ja ka kasvatama Vahemere maade idaosas ja Edela-Aasias umbes 6000 eKr. Pronksiajal oli põlduba kogu Euroopas tuntud ning jäi enne kontakte Ameerika mandriga ainsaks Euroopas kasvatatud oasordiks. 

Antiik-Roomas kasutati põlduba mängužetoonina, millega määrati saturnaalide ajal peo kuningas. Sellest kombest paistab olevat alguse saanud ka paljudes maades levinud komme peita kolmekuningapäeval põlduba koogi või piruka sisse ning kroonida selle leidja "oakuningaks".

Kasutamine
Toorelt on oad tsüanogeensete glükosiidide sisalduse tõttu nõrgalt mürgised, põhjustades seedehäireid, peavalu ja palavikku, seetõttu tuleks ube süüa kuumtöödeldult. 

Põldubadest oasupp kuulub eesti rahvustoitude hulka.

Tootmine maailmas 
2017. aastal toodeti 124 riigis 31,4 mln tonni põlduba.

Keemiline koostis
Põldoa seemned (Viciae fabae semen) sisaldavad lektiine, tanniine (2%) ja levodopat (kuni 8%).

Toitainete sisaldus
Põldoa seemned on suure valgusisalduse (25–35%) ja toiteväärtusega toiduaine.

Vaata ka
 Aeduba

Viited

Välislingid 
 

Liblikõielised
Kaunviljad
Eesti kultuurtaimed