Trollibuss

Trollibuss ehk troll on kontaktliini kaudu toidetav rööpmevaba elektri-tänavasõiduk, mida kasutatakse linnatranspordis.

Ajalugu

Ehitus

Kere 

Kuigi autobussid ja trollibussid on kere poolest väga sarnased, toodeti neid pikka aega eraldi. Tänapäeval valmistatakse majanduslikel kaalutlustel ja varuosade ühitamiseks bussidele ja trollidele sageli ühesuguseid keresid. Bussi mootoriruum jäetakse trollil kas tühjaks või siis on seda võimalik kõrvaldada, hübriidtrolli puhul asub seal samuti diiselmootor.

Tänapäevased trollid on kas osaliselt või üleni madalapõhjalised, mis lihtsustab sõitjate sisenemist ja väljumist. Nende peamine puudus on aga väiksem mahutavus kui varasematel, kõrgepõhjalistel trollidel, kuna reisijateruumis võtavad palju ruumi ära rattakoopad, millele on keeruline istmeid paigutada. Samas võib madalapõhjaline troll olla ruumikam kui samasugune buss, sest mootori jaoks ei pea sellel ruumi olema ja elektriseadmestik paikneb katusel.

Mootor paikneb trollil enamasti veosilla lähedal, mistõttu ülekanne on lihtsa ehitusega. Selle põhilised osad on kardaanvõll, veosilla reduktor ja diferentsiaal. Veosild on tavaliselt tagumine. Liigendtrollidel võib olla ka mitu mootorit ja veosilda.

Ka trollid võivad olla liigendiga nagu autobussid. Šveitsis kasutatakse ka järelhaagisega trolle.

Elektrisüsteem 

Trollid saavad toidet kontaktliini kaudu veoalajaamadest. Reeglina töötavad trollid 550–750 V alalispingega.

Tänapäevastel trollidel on kaks üksteisest eraldatud elektrisüsteemi – kõrgema pingega (600 V või 750 V nimipingega) süsteem (energeetikas nimetatakse kõrgepingeks alalispinget üle 1500 V) saadakse kontaktliinist ja madalam pinge, milleks on tavaliselt 24 V väikepinge saadakse isoleeritud alalispingemuundurist ehk staatilisest muundurist.

Kõrgemal pingel töötab eelkõige veomootor, samuti võidakse seda kasutada kütte ja valgustuse jaoks. Kuna päevavalguslambid on mõeldud madalamale pingele kui kontaktliini pinge, siis ühendatakse need sel juhul järjestikku. 

Väikepingega toidetakse juhtimisahelaid ning sarnaselt busside ja autodega esi-, taga- ja suunatulesid, liinisiltide valgustust, elektroonilisi tabloosid, helivõimendit jne. Väikepinge saamiseks kasutatakse mootorgeneraatorit või staatilist muundurit. Ohutuskriitiliste süsteemide katkematu toite tagamiseks kasutatakse akupatareid, mistõttu osad väikepingelised ahelad töötavad ka siis, kui vooluvõtturid ei asu kontaktliinil. 

Varasematel trollidel reguleeriti kiirendamisel ja pidurdamisel voolutugevust veomootorites ja seega ka sõidukiirust mootoriga järjestikku ühendatud kiirendustakistite arvu muutmisega. Selline süsteem on ebaökonoomne, kuna palju energiat muundub soojuseks ja läheb seega kaotsi. Seetõttu juhitakse tänapäeval veomootoreid enamasti türistoridega või IGBT-dega ja pidurdamisel kasutatakse energia tagastamist kontaktvõrku (vt.rekuperatiivpidurdus).

Pneumosüsteem 

Erinevalt bussidest, mille kompressor on ühendatud otse veomootoriga, kasutatakse trollidel kontaktvõrgust toidetavat eraldi seadet. Suruõhu säilitamiseks on trollil vastavad mahutid. Sellega töötavad pidurid, uste avamise mehhanism, osadel mudelitel ka roolivõimendi ning koguni klaasipuhastid (Nõukogude Liidus valmistatud trollil MTB-82).

Pidurid  

Trollidel on sageli kolm üksteisest sõltumatut pidurit – elektrodünaamiline (mootoriga pidurdamine), õhkpidur ja mehaaniline seisupidur. 

Elektrodünaamiline pidurdamine võib tänapäevastel trollibussidel toimuda rekuperatsiooniga – elektrienergia tagastamisega kontaktvõrku. Vanematel mudelitel muundub mootori genereeritav energia kiirendustakistitel soojuseks.

Väikesel kiirusel ei ole elektrodünaamiline pidur enam efektiivne, mistõttu rakendub õhkpidur. Pärast trolli täielikku peatumist fikseeritakse see seisupiduriga.

Eelised ja puudused

Eelised 

 Ökoloogilisus (saasteallikas (elektrijaam) asub väljaspool tiheda asustusega piirkondi või puudub hoopis, näiteks tuuleenergia kasutamisel).
 Erinevalt bussist tarbib energiat ainult sõidu ajal, rekuperatsioonpidurduse kasutamisel on võimalik ka energia tagastamine kontaktvõrku.
 Väiksem müra kui bussil või trammil.
 Paremad sõiduomadused kiirendamisel ja ülesmäge sõitmisel kui bussil.
 Tänu manööverdamisvõimalusele on troll trammist paindlikum.
 Erinevalt rööbassõidukitest ei takista rikkis troll reeglina teiste sõitu samal liinil.
 Uute liinide ehitamine on odavam kui trammil (puudub rööbastee).

Puudused 
 Sõltuvus kontaktliinist (välja arvatud hübriidtrollid ja superkondensaatoriga varustatud sõidukid).
 Sõltuvus elektritoite olemasolust.
 Väiksem reisijate mahutavus kui trammil.
 Marsruute on keeruline muuta, välja arvatud tiheda liinivõrguga piirkondades.
 Kontaktliin ei pruugi mõjuda esteetiliselt.

Tootjad 

Trollibusse on tootnud ja toodavad mitmed Suurbritannia, USA, Tšehhi, Poola, Saksamaa, Venemaa, Ukraina ja teiste riikide ettevõtted. Näiteid praegustest ja endistest tootjatest:

 Irisbus (Fiati, Iveco and Renault' liitmisel tekkinud rahvusvaheline ettevõte)
 Ikarus (näiteks mudel Ikarus 415T)
 Solaris Bus & Coach (näiteks Solaris Trollino 12, Solaris Trollino 18)
 Mercedes-Benz
 Neoplan
 Škoda (näiteks Škoda 9Tr, Škoda 14Tr, Škoda 15Tr)
 SOR Libchavy (näiteks SOR TNB 12, SOR TNB 18
 LAZ
 JuMZ (näiteks JuMZ-T1)
 MAZ
 Trolza (näiteks ZiU-5)
 LiAZ (trollibusse toodab alates 2007. aastast)

Trollibussiliiklus Eestis 

Eestis on trolliliiklus ainult Tallinnas. Esimene liin avati 1965. aastal, põhiline osa trolliliinidest Mustamäele ehitati välja 70. aastate alguses, Väike-Õismäele 80. aastate alguses. Viimane, Mustamäe ja Kopli vaheline liin nr 9 avati 1987. aastal.

Esimest korda Eestis katsetas elektrilist omnibussi aga Tartu Ülikooli energeetik Jaan Muuga 1936. aastal. Katseline liin töötas Toomemäel kaks nädalat.

Õiguslik alus 

Eesti liikluseeskirja kohaselt on trollibuss erinevalt trammist mootorsõiduk. See kuulub kategooriasse D-troll. Vastavalt Mootorsõiduki ja selle haagise registreerimise eeskirjale ei kasutata trollidel riiklikke registreerimismärke nagu autodel ja bussidel, vaid ainult omaniku poolt määratud numbrit.

Trollijuhte õpetab Tallinnas välja Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondis. Kandidaadid peavad vastama järgmistele nõudmistele:
 olema alaliselt Eestis elav Eesti kodanik või elamisloaga välismaalane;
 omama mootorsõidukijuhi tervisetõendit D-kategooria auto juhtimist lubava märkega;
 omama B-kategooria auto juhiluba vähemalt 2 aastat;
 olema trollibussi juhtimisõiguse saamise ajaks vähemalt 24-aastane.

Teede- ja sideminister on 2001. aasta määrusega kehtestanud ka trollibussijuhi ettevalmistamise riikliku õppekava.

Trollibussiliiklus mujal maailmas

Vaata ka 
 Trollipeatus
 Trollibussiliiklus Tallinnas
 Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondis 
 Tallinna ühistranspordiliinid 
 Solaris Trollino 12
 Solaris Trollino 18
 Škoda 9Tr
 Škoda 14Tr
 Škoda 15Tr
 ZiU-5

Viited

Kirjandus 

 Aare Olander. Tramm, buss ja troll Tallinnas. Tänapäev 2008

Välislingid 
 Tallinna trolli- ja trammikoondise koduleht 
 Tallinna trolli ajalugu
 Ühistranspordihuviliste foorum

 

Ühistransport
Elektertransport
Sõidukid