nyuuzyou/wikis huggingface dataset:
Sosiaalisen median optimointi

__NOTOC__
Sosiaalisen median optimointi () tarkoittaa verkkosivujen optimointia sosiaalisen median avulla, eli tapoja, joilla voidaan houkutella kävijöitä verkkosivustolle sosiaalisen median kautta. Näin määriteltynä SMO on vain osa koko sosiaalisen median hyödyntämistä markkinoinnissa, millä tarkoitetaan tuotteiden ja palveluiden markkinointia yleisesti sosiaalisen median palveluissa. Näin SMO on verkkosivujen optimoinniksi nimitetyn kävijöiden sivustolle houkuttelun yksi muoto. Toinen muoto on hakukoneoptimointi (SEO = Search Engine Optimization).
Sosiaalisen median optimoinnin tapoja ovat:
# Sosiaalisen median toimintojen lisääminen verkkosivuston varsinaiseen sisältöön (sisäinen sosiaalinen media). Näitä toimintoja voivat olla esimerkiksi RSS-syöte, sivustolla näkyvät statuspäivitykset sekä napit, joilla sisältöä voi jakaa. Lisäksi sivustolle voidaan lisätä kolmannen osapuolen toiminnallisuuksia kuten kuvienjakopalvelun sisältöä tai videopalveluiden sisältöä.
# Toimenpiteet, jotka eivät liity verkkosivuston varsinaiseen sisältöön (ulkoinen sosiaalinen media). Tällaisia toimintoja voivat olla esimerkiksi blogi, toisten blogien kommentointi, keskusteluryhmiin osallistuminen ja statuspäivitysten tekeminen yhteisöllisten palveluiden profiileihin.
Sosiaalisen median avulla optimointi liittyy käsitteeseen Hakusanamainonta, mutta eroaa siitä kuitenkin selvästi. Ensisijaisesti SMO:n tarkoitus on kerätä kävijöitä verkkosivuille muista lähteistä kuin hakukoneista, vaikka onnistuneen SMO-työn tuloksena saadaan myös parempi asema hakutuloksissa.
Sosiaalisen median avulla optimointi on tekniikkana monelta osin liitoksissa viraalimarkkinointiin, tosin SMO:ssa sana ei niinkään leviä ystävien ja perheen välityksellä vaan internetyhteisöjen avulla. Keinoina voi olla esim. jaetut kirjanmerkit, videoiden jakaminen tai kuvien jakaminen. Samalla tavalla blogit voivat jakaa sisältöään tarjoamalla RSS-syötteen blogiverkoston ja blogiin erikoistuneiden hakukoneiden käytettäväksi.
SMO:ta voidaan pitää tärkeänä osana maineenhallintaa verkossa (ORM = online reputation management) tai maineenhallintaa hakukoneissa (SERM = search engine reputation management).
Sosiaalisen median avulla optimointi ei rajoitu pelkästään markkinointiin ja brändin rakentamiseen. Yritykset ovat yhä enemmän kiinnostuneita läsnäolosta sosiaalisessa mediassa osana osallistamisstrategiaansa. Osallistaminen voi käsittää mm. tuotteen / palvelun kehitystyötä, rekrytointia, työntekijöiden sitouttamista, asiakaspalvelua jne.
== Alkuperä ==
Hakukone-ekspertti Danny Sullivan on sitä mieltä, että SMO-termiä käytti ensimmäisenä Rohit Bhargava.
Bhargavan alkuperäiset SMO-säännöt:
# Lisää mahdollisuuksia sivustollesi johtavien linkkien tekemiseen ()
# Tee merkkaamisesta () ja kirjanmerkkien tekemisestä () helppoa
# Palkitse sisään tulevat linkit
# Auta sisältöäsi leviämään
# Rohkaise yhdistelmien () tekemiseen
# Liity yhteisöihin
== Katso myös ==
* Hakukoneoptimointi
* Hakukonemainonta
== Lähteet ==
==Aiheesta muualla==
*Sanna Veijanen: Sosiaalisen median optimointi kotisivuille
Optimointi
Luokka:Markkinointiviestintä
Sosiaalitoimisto

Sosiaalitoimisto (puhekielessä sossu tai slangiksi fatta) on suomalainen kunnan palvelu, jonka kautta autaan vähäosaisia. Sosiaalitoimiston kautta jaetaan täydentävää ja ehkäisevää toimeentulotukea. Maaliskuussa 2014 Suomen hallitus teki päätöksen jolla sosiaalitoimiston etuuskäsittely yhdistettiin osaksi Kansanterveyslaitosta (Kela).https://www.talouselama.fi/uutiset/paatos-tuli-toimeentulotuki-siirtyy-pois-sossun-luukulta/https://www.vihdinuutiset.fi/artikkeli/462724-ensi-vuonna-toimeentulotukea-haetaan-kelalta Toimeentulotuki (perustoimeentulotuki) siirtyi Kelan käsiteltäväksi 1.1.2017.https://www.kela.fi/ajankohtaista-verkkoasiointi/-/asset_publisher/uKfve0EJPPGY/content/miten-toimeentulotuki-muuttuu-vuonna-2017-
Yhdistämistä Kelaan perusteltiin muun muassa keskittämisen ja automatisoinnin tuomilla hyödyillä ja sillä että myöntämisperusteet yhtenäistyvät. Ennen muutosta kuntien tulkinnoissa oli eroa ja kansalaisten yhdenvertaisuus ei toteutunut.https://www.soste.fi/media/pdf/tiedotteet/liite2_tiedote_sb2017_kela-siirto_26042017.pdf
==Katso myös==
*Kansaneläkelaitos
==Lähteet==
Luokka:Sosiaaliturva
Luokka:Suomalainen yhteiskunta
Sosiaaliturvan alikäyttö

Sosiaaliturvan alikäyttö on sosiaalipoliittinen ongelma, jossa toimeentulotukeen oikeutettu jättää hakematta tukea. Tuen hakematta jättäminen koskee usein kaikkein heikoimmassa asemassa olevia. Toimeentulotuen alikäyttäjiä saattaa olla yhtä paljon kuin toimeentulotuen saajia. Syitä sosiaaliturvan alikäyttöön ovat, että tukea ei haluta, osata tai kehdata hakea.https://yle.fi/uutiset/3-8447134 Sosiaaliturvan alikäyttöä aiheuttavat byrokratia, häpeä ja tietämättömyys.https://www.mtvuutiset.fi/artikkeli/tukien-alikaytto-on-vaarinkayttoa-yleisempaa-vanhukset-eivat-tieda-olevansa-oikeutettuja-rahaan/5763076
Sosiaaliturvan alikäyttö on suurempi ongelma kuin sosiaaliturvan väärinkäyttö. Toimeentulotuen alikäyttö tulee myös yhteiskunnalle kalliimmaksi kuin se säästynyt rahasumma joka on koitunut siitä ettei etuutta ole haettu.https://www.is.fi/kotimaa/art-2000001038049.html Vuonna 2015 jopa 100 000 suomalaista jätti hakematta toimeentulotukea. Toimeentulotuki on tarkoitettu väliaikaiseksi kriisiavuksi talousvaikeuksissa kamppaileville henkilöille. Seurauksena henkilön rahavaikeuksista voi tulla vaikeasti selvitettävä vyyhti.
Sosiaaliturvan alikäyttöä on yritetty ratkaista siirtämällä toimeentulotuen hakeminen sosiaalitoimistolta Kelalle vuodesta 2017 alkaen. Yhtenä uudistuksen huonona puolena pidetään sitä, että kaikki eivät osaa hakea kirjallisella hakemuksella toimeentulotukea Kelalta. Sosiaalityö- ja siihen liittyvien palvelujen ja etuuksien vaikuttavuus -tutkimuksessa haasteltujen 100 henkilön pohjalta on pääteltävissä että jopa kolmasosa toimeentulotukeen oikeutetuista tarvitsee paljon apua etuuden hakemisessa. Lännen Median kyselyn mukaan toimeentulotuen siirtäminen Kelalle on vähentänyt sosiaaliturvan alikäyttöä.https://www.verkkouutiset.fi/lm-toimeentulotuen-alikaytto-on-vahentynyt/
Sosiaaliturvan vastikkeellisuuden lisääminen saattaa lisätä sosiaaliturvan alikäyttöä, kun järjestelmästä tulee monimutkaisempi.https://sosiaalivakuutus.fi/mista-uusi-suunta-sosiaaliturvalle/
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
*Toimeentulotuen alikäytön laajuus ja merkitys Kuivalainen (PDF)
Luokka:Sosiaaliturva
Sosiaaliturvatunnus

Sosiaaliturvatunnus eli sotu (aiemmin myös väestörekisteritunnusVirastosta tietotaloksi, Juhlakirja Eläketurvakeskukselle, sivu 98; Eläketurvakeskus, Helsinki) oli Kansaneläkelaitoksen jakama, henkilötunnusta vastaava numerosarja, joita ryhdyttiin antamaan sairausvakuutuslain voimaantulon jälkeen 1. syyskuuta 1964. Tunnuksen muoto oli silloisen henkilötunnuksen kanssa sama.
Eläketurvakeskuksen (ETK) antamasta Työeläkenumerosta oli aikoinaan tarkoitus tehdä virallinen henkilötunnus, mutta tämä ei onnistunut, koska sen pohjana olleet tiedot perustuivat henkilön itse ilmoittamiin syntymätietoihin, jotka saattoivat poiketa virallisista tiedoista. ETK luopui muutaman vuoden jälkeen omasta tunnuksestaan ja ryhtyi käyttämään Kansaneläkelaitoksen antamaa sosiaaliturvatunnusta, silloin kun sellainen oli henkilölle annettu. Oli mahdollista, että henkilöllä oli tuolloin samaan aikaan eri sosiaaliturvatunnus kuin työeläkekortin numero.
Sosiaaliturvatunnuksista ja työeläkekortin numeroista luovuttiin lopullisesti vuoden 1971 alussa voimaan tulleen väestökirjalain myötä, josta alkaen vuonna 1969 perustettu Väestörekisterikeskus on myöntänyt viralliset henkilötunnukset vastasyntyneille ja maahanmuuttajille.
==Katso myös==
*Henkilötunnus
*Väestörekisterikeskus
==Lähteet==
* 
=== Viitteet ===
Luokka:Sosiaalipolitiikka
Sotahuuto

Sotahuuto voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
* Sotahuuto, taistelun yhteydessä huudettava sana tai lause
* edellisen perusteella syntynyttä vaakunan osaa (iskulause)
* Sotahuuto-nimistä tapahtumaa
* Sotahuuto, Pelastusarmeijan lehti
* Sotahuuto, kristillistä metallia soittava yhtye
* Sotahuuto, Horna-yhtyeen albumi.
Sotahuuto (sodankäynti)

Sotahuuto on sodankäynnissä esiintyvä pelottelutekniikka, jolla pyritään nostattamaan omaa ja heikentämään vihollisarmeijan taistelutahtoa. Sotahuuto voi aiheuttaa vihollisjoukoissa rintamakarkuruutta ja taistelukyvyn laskemista.
Erityisesti keskiajalla psyykeä nostettiin ennen taistelua sotahuudoin ja kolistellen aseita.
==Suomalainen taisteluhuuto==
Kolmikymmenvuotisessa sodassa 1618–1648 suomalaiset muodostivat ratsurykmenttejä Ruotsin armeijaan. Suomalaisilla oli omalaatuinen sotahuuto Hakkaa päälle!, jonka takia ruotsalaiset nimesivät suomalaisten ratsurykmentit hakkapeliitoiksi.
== Heraldiikassa ==
Heraldiikassa sotahuuto sijoitetaan nauhakiemuraan vaakunan yläpuolelle. Se on vaakunassa tärkeässä roolissa vain Skotlannissa, jossa sloganiksi kutsuttu sotahuuto on olennainen osa klaanivaakunoita.
==Katso myös==
* Pelottelu
* Sota
== Lähteet ==
Luokka:Käyttäytyminen
Luokka:Taistelutekniikka
Luokka:Heraldiikka
Sotakamreeri

Sotakamreeri () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka on arvonimihierarkiassa sijoitettu 14. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin itsenäisyyden aikana ensimmäisen kerran vuonna 1920. Vuosien 1918–2013 aikana sotakamreerin arvonimi on myönnetty 53 henkilölle. 
Sotakamreerin arvonimen saaneita ovat muun muassa kirjailija Reino Lehväslaiho, kirjailija ja tutkija Timo Malmi, Rauno Suhonen Joensuun Ilmasillastahttps://www.karjalainen.fi/uutiset/uutis-alueet/maakunta/item/208618 ja kyyjärveläinen dokumenttituottaja Raimo Salo Tasavallan presidentin 17.5.2019 myöntämät arvonimet, Valtioneuvosto
== Arvonimen historia ==
Sotakamreerin arvo oli käytössä jo Suomen suuriruhtinaskunnassa. Sotakamreeri kuului keisari ja suuriruhtinas Nikolai II:n vahvistamassa vuoden 1897 Suomen Suuriruhtinaanmaan arvojärjestyksessä yhdeksänteen luokkaan. Samassa arvoluokassa olivat myös esimerkiksi taapikapteenin sotilasarvo sekä nimineuvoksen arvonimi.
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
*Valtio palkitsee – staten belönar. Helsinki: SKS, 2007.
Luokka:Suomalaiset arvonimet
Sotaoikeus

Sotaoikeus on tuomioistuin, jonka tehtävänä on tutkia sotilaiden ja joissain tapauksissa myös siviilien rikoksia. Lähes kaikkien maiden asevoimat käyttävät jonkin tyyppistä sotaoikeutta tutkimaan sotilaidensa tekemiä rikoksia.
==Sotaoikeus Suomessa==
Sotilaiden tekemät rikokset tutkittiin Suomessa itsenäisyyden aikana rauhanaikaisissa sotaoikeuksissa niiden lakkauttamiseen vuoteen 1983 saakka. Sotaoikeuteen kuului lainoppinut puheenjohtaja, sotatuomari, ja neljä sotilasjäsentä (kaksi upseeria ja kaksi aliupseeria). Sota-aikana vastaavalla kokoonpanolla toimivat kenttäoikeudet, joissa oli kaksi sotilasjäsentä ja yksinkertaisempi oikeudenkäyntimenettely. Erityistapauksissa saatettiin kuolemantuomiota vaativissa rikoksissa sota-aikana asettaa erityinen pikaoikeus, jossa oli kahdeksan sotilasjäsentä ja lainoppinut puheenjohtaja. Pikaoikeus toimitti käsittelyn suullisesti joukko-osaston edessä ja sen tuomio pantiin välittömästi täytäntöön.
Sotaoikeuksien ja kenttäoikeuksien päätöksistä sai pääsäännön mukaan valittaa sotaylioikeuteen (myöhemmässä vaiheessa hovioikeuteen). Pikaoikeuden tuomiosta ei voinut valittaa. Sotaylioikeuteen kuului kolme lainoppinutta sotaylituomaria, joista yksi toimi puheenjohtajana sekä kaksi vähintään esiupseerin arvoista sotilasjäsentä, joista toinen oli maa- ja toinen merivoimista.
Vuoden 1984 alussa tuli voimaan rikoslakiin lisätty, sotilasrikoksia koskeva uusi 45 luku, joka kumosi vuodesta 1919 voimassa olleen sotaväen rikoslain. Lainkohdan mukaan sotilasrikokset oli käsiteltävä yleisissä tuomioistuimissa. Erityinen sotaoikeus voitiin asettaa vain sotatilan ollessa voimassa ja vain siihen valtakunnan osaan, joka oli julistettu sotatilaan.Kullervo Kemppinen: Lakitiedon pikkujättiläinen, s. 739. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1985. ISBN 951-0-12586-5.
Nykyaikana sotaoikeuden kokoonpano on lainoppinut puheenjohtaja ja kaksi sotilasjäsentä. Sotaoikeus asetetaan sota-aikana ainoastaan sotatoimialueelle ja se käsittelee sotilaiden tekemiä rikoksia. Erityistapauksissa se voi käsitellä myös siviilien rikoksia. Oikeuden päätöksistä saa valittaa hovioikeuteen.
==Sotaoikeus ulkomailla==
Anglosaksisessa oikeuskäytännössä sotaoikeus on tavanomainen tapa tutkia sotilasrikokset. Tyypillisesti oikeusistuimia on useita ja niiden kokoonpano riippuu käsiteltävän asian vakavuudesta. Joidenkin maiden laivastoissa on tapana pitää sotaoikeuden istunto sota-aluksen menetyksen johdosta, usein menetetyn aluksen kapteeni itse vaatii sotaoikeuden istuntoa menetyksen syiden selvittämiseksi lopullista raporttia varten.
== Katso myös ==
*Sotilasrikos
== Lähteet ==
== Aiheesta muualla ==
*Pienen tietosanakirjan hakusana historiallisesta sotilasoikeudenkäyntimenettelystä
*Arvostelu sotatuomari Alkion julkaistusta päiväkirjasta
Luokka:Tuomioistuimet
Sotarovasti

Sotarovasti on aiemmin käytössä ollut sotilaspapiston arvonimi. Latinaksi praepositus castrensis tai praepositus campestris.
Ruotsissa sotarovasti (ruotsiksi fältprost) oli viran nimikkeenä jo vuonna 1627. Ansioituneiden sotilaspappien arvonimi siitä tuli 1800-luvulla.
Preussissa oli kaksi sotarovastia (saksaksi Feldpropst), toinen luterilainen ja toinen katolinen. He toimivat armeijan papiston esimiehinä. Saksan Wehrmacht muutti vuonna 1935 tämän virkanimikkeen kenttäpiispaksi (Feldbischof).
== Virka- ja arvonimen historiaa Suomessa ==
Suomessa Venäjän vallan aikana ensimmäisen sotarovastin arvonimen myönsi keisari vuonna 1820 ansioituneelle sotilaspapille. Suomen itsenäisyyden aikana tämä arvonimi myönnettiin vuonna 1919 kahdelle kirkkoherralle. Sotarovastista tuli sittemmin sotalaitoksen (myöhemmin puolustuslaitoksen) kirkollisen työn johtajan virkanimike. Sotarovasti johti sotilaspappien toimintaa sotaväen päällikön alaisena Sotaväen päällikkö oli myöhemmin puolustusvoimain komentaja.. 
Sotarovastin virka muutettiin vuonna 1943 kenttäpiispan viraksi Asetus 165/1941 mainitsee vain pastorin, asetus 70/1943 myös kenttäpiispan..
=== Sotarovastin arvonimi Suomessa ===
Sotarovastin nimi ja arvo oli Suomessa valtionhoitajan myöntämä arvonimi, joka on myönnetty vain kaksi kertaa vuonna 1919 ja jota ei ole nykyisessä arvonimien luettelossa.
Nro 	Päivämäärä 	Henkilö 	Ammatti tai arvo 	Kotipaikka 	Lähde
 1. 	16.5.1919 	Reinhold Hedberg 	kirkkoherra, Mustasaaren kappalainen, kansanedustaja 	Mustasaari 	 
 2. 	18.7.1919 	Artur Malin 	kirkkoherra  	Pori 	 
=== Huomautukset ===
== Lähteet ==
Luokka:Sotilasarvot
Luokka:Suomalaiset arvonimet
Sotatieteet

SotatieteetKs. PVHSM KOULUTUSALA 044 - PEHENKOS SOTATIETEELLISET PERUSTUTKINNOT, Pääesikunnan henkilöstöosaston määräys (HG423, 30.3.2010) on laaja käsite ja monialainen kokonaisuus, jota sitovat yhteen sodat, kriisit ja niihin 
liittyvät turvallisuusuhkat sekä pyrkimykset näiden ehkäisemiseen. Nykymaailmassa sotatieteet 
eivät rajoitu ainoastaan sotilaalliseen turvallisuuteen ja puolustukseen, vaan todellisuutta ja 
tulevaisuutta tarkastellaan laaja-alaisemmassa turvallisuuden viitekehyksessä. 
Suomen Maanpuolustuskorkeakoulun sotatieteidenalat ovat operaatiotaito ja taktiikka, strategia, sotahistoria, johtaminen, sotilaspedagogiikka, sotatekniikka, sotilaspsykologia ja sotilassosiologia. Maanpuolustuskorkeakoulussa voi opiskella useita sotatieteellisiä aineita, jotka voivat olla sekä tutkintojen pääaineena että sivuaineena. Näitä aineita ovat sotataito, sotilaspedagogiikka, johtaminen ja sotatekniikka. 
Maanpuolustuskorkeakoululla sotataidon pääoppiaineeseen kuuluvat operaatiotaito, taktiikka, strategia ja sotahistoria. Maanpuolustuskorkeakoulun johtamisen ja sotilaspedagogiikan alalla opetetaan sotilassosiologiaa sekä sotilaspedagogiikkaa. Esimerkiksi sotilaspedagogiikassa tarkastellaan sotilaan toimintakyky ja sen ylläpitämisen mahdollisuuksia sodan ja rauhan aikana. Sotatekniikkaan kuuluu puolestaan sodankäyntiin ja sotilasorganisaatioon liittyvien teknisten laitteiden toiminnan tunteminen.
Suomessa sotatieteiden akateemista koulutusta sotilaille ja siviileille tarjoaa Maanpuolustuskorkeakoulu, josta on mahdollisuus valmistua sotatieteen kandidaatiksi, maisteriksi tai tohtoriksi.
== Lähteet ==
*
Sotavakuutus

Sotavakuutus on sodasta tai aseellisesta selkkauksesta aiheutuvien vahinkojen varalta tehty sopimus, jossa vakuutuksenantaja sitoutuu suorittamaan korvausta vakuutuksenottajalle vahingon sattuessa. Tavalliset vakuutukset eivät yleensä kata tällaisia vahinkoja, vaan korvauksen saamiseksi tarvitaan jokin lisävakuutus tai erityinen sotavakuutus.Otavan iso tietosanakirja, osa 8, Otava 1964, hakusana sotavakuutus.
Suomen sotien aikana (1939–1944) henki-, sairaus-, ja työttömyysvakuutuksia myöntävillä vakuutuslaitoksilla oli lakiin perustuva oikeus kantaa vakuutuksenottajilta sosiaaliministeriön määräämä pakollinen sotalisämaksu sodasta aiheutuneiden vakuutustapahtumamenojen peittämiseksi. Sotavahinkolain määräämän palovakuutuksen pakollisen sotalisämaksun kantoi Sotavahinkoyhdistys, joka hoiti myös korvausten suorittamisen vahinkoa kärsineelle. Lisämaksu oli palovakuutuksissa enintään viisi prosenttia ja henkilövakuutuksissa yksi prosentti.Pieni tietosanakirja IV. Otava 1952.
Sotavahinkolakien mukaan oli kaikkien palovakuuttajien osallistuttava solidaarisesti kustannuksiin yhdessä valtion kanssa. Lisämaksun saattoi kuitenkin välttää jättämällä palovakuutuksen ottamatta, jolloin sai kuitenkin sotavahinkolain mukaisen korvauksen Sotavahinkoyhdistykseltä sotavahingon sattuessa. Moni jätti palovakuuttamatta myös sillä perusteella, että uskoi julkisuudessa esiintyneisiin tietoihin, joiden mukaan jatkosota päättyisi nopeasti. Lisäksi vakuutusarvot jäivät useimmilla alhaisiksi, jolloin taloudellinen vastuu siirtyi Sotavahinkoyhdistykselle.Jatkosodan pikkujättiläinen. WSOY 2007 ISBN 978-951-0-28690-6 
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
Wikiaineistossa on keskeisimmät Suomen sotavakuutuksia koskevat lait:
* kaksi sotavakuutuslakia vuodelta 1939 loi edellytykset merenkulun jatkamiselle sodan aikana; laki ei ollut väliaikainen, vaan jatkossakin tarpeen vaatiessa käytettävä
* laki henkivakuutuksesta sodan aikana
* sotavahinkolaki
* irtaimiston sotavahinkolaki
Luokka:Vakuutukset
Luokka:Suomi 1939–1945
Sotilaallinen uhka

Sotilaallinen uhka tarkoittaa armeijaan kohdistuvaa uhkaa.
Abstrakti sotilaallisen uhan käsite muuttuu konkreettiseksi jaettaessa se kahteen osatekijäänsä. Sotilaallisten uhkien arviointi perustuu poliittiseen aikomukseen ja tahtoon sekä sotilaalliseen kapasiteettiin. Sotilaallisen uhan suuruus on poliittinen aikomus kerrottuna sotilaallisella kapasiteetilla (threat = intent * capacity). Muutokset sotilaallisessa kapasiteetissa tapahtuvat hitaasti, kun sen sijaan poliittinen aikomus ja tahto voi muuttua yhdessä päivässä, kuten lähihistoria osoittaa. 
Esimerkiksi Suomen puolustusvoimien kehittäminen perustuu ensi sijassa lähialueilla olevan sotilaallisen kapasiteetin arviointiin ja vasta toissijaisesti poliittisten aikomusten arviointiin. Käytännön tasolla sotilaallista kapasiteettia arvioidaan suorituskykyjen kautta. Suorituskykytarkastelussa arvioidaan järjestelmien teknisiä suorituskykyjä, joukkojen koulutustasoa sekä joukkojen että järjestelmien määrää ja käyttövalmiutta. Sodankäynnissä tapahtuva kehitys näkyy nimenomaan sotilaallisen suorituskyvyn muutoksina.
== Aiheesta muualla ==
* Tietoja Suomen kokonaismaanpuolustuksesta 2006. Kenraalimajuri Markku Koli. Suomen turvallisuusympäristö, sodankäynnin kehittyminen ja sen vaikutukset puolustusjärjestelmän kehittämiseen. 
S
Sotilaskuljettaja

Sotilaskuljettaja on puolustusvoimissa palveleva varusmies, joka on saanut kuljettajakoulutuksen. Jokaisesta saapumiserästä koulutetaan kuljettajia B-( henkilöautoluokka) T-( traktorit ja työkoneet) C-( kuorma-auto )E-( yhdistelmäajoneuvo) ja D-( linja-auto) kortteja varten. (C-kuljettajat koulutetaan myös C1E-luokkaan.)C-, E- ja D- Kuljettajakoulutuksesta varusmiehet saavat myös kuljettajan ammattipätevyyden siviiliin. E-kuljettajilla ammattipätevyys astuu voimaan heti varusmiesten kotiuduttua ja C-kuljettajilla heti täytettyään 21 vuotta edellyttäen, että puolustusvoimilta saatavat todistukset toimitetaan viranomaisille ja katsastuskonttoriin. 
Myös linja-autokortti (D-kortti) on mahdollista suorittaa varuskunnissa, joilla on D-luokan kalustoa. D-kuljettajiksi valitaan kuitenkin E-kortin suorittaneesta joukosta yleensä 3-10 kuljettajaa riippuen puolustusvoimien tarpeesta ja kustannuskyvyistä. Osa varuskunnista tarjoaa myös linjaliikenteen ammattipätevyyden siviiliin (Huom. ei siis sisälly kuljettajan ammattipätevyyteen. Yleensä puhutaan tavaraliikenteen ammattipätevyydestä.) Linjaliikenteen ammattipätevyyskoulutus suoritetaan Porin Prikaatissa. 
Vuodessa koulutetaan kuljettajiksi noin 3 600 varusmiestä. B- kuljettajat palvelevat 165 ja T-kuljettajat 255 vuorokautta, C- ja E-, linja-auton 347 vuorokautta.
Suuri osa sotilaskuljettajista ajaa pelkästään kuorma-autoa, mutta on mahdollista saada koulutus myös Panssari-Sisun kuljettajaksi. Näitä varten käydään niin C-kortti koulutus kuin erillinen, vaunun rakenteesta ja toiminnasta kertova koulutus, jossa erikoistutaan kyseiseen panssariajoneuvoon. Kaikki vaunukoulutuksen saaneet palvelevat 347 vuorokautta.
== Lähteet ==
Luokka:Suomen puolustusvoimat
Luokka:Koulutushaarat
Luokka:Suomen puolustusvoimien koulutushaarat
Sotilasohjaaja

Sotilasohjaaja oli vuosina 1921–1944 toimineen Suomen Suojeluskuntajärjestön viranhaltija.Laki suojeluskuntajärjestöstä 5§ mainitsee sotilasohjaajan kuuluvan "suojeluskuntajärjestön johtoa ja juoksevain asiain hoitoa varten" perustettaviin valtion virkoihin. Nimittämiskäytäntö seurasi armeijassa tehtäviä nimityksiä virkoihin ja toimiin. (Hersalo 1966, 312-313) Heitä oli järjestön jokaisessa piiriesikunnassa tavallisesti kolme. Ensimmäinen sotilasohjaaja oli arvoltaan yleensä majuri tai kapteeni. Paljon jäseniä omaavissa suojeluskuntapiireissä saattoi olla kaksi ensimmäistä sotilasohjaajaa. Heidän tehtäviinsä kuului yleinen sotilaskoulutus, liikekannallepanotyöt sekä harjoitusten ja kurssien järjestäminen. Toinen sotilasohjaaja oli arvoltaan korkeintaan kapteeni. Hänen tehtävänsä oli huolehtia ammunnan opetuksesta sekä ampuma-, viesti- ja pioneerikoulutuksen välineistä. Kolmas sotilasohjaaja oli arvoltaan tavallisesti korkeintaan luutnantti. Hänen vastuulleen kuului liikuntakasvatus ja poikatyö.
==Esimerkkejä sotilasohjaajista eri suojeluskuntapiireissä==
* Helsingin suojeluskuntapiiri: jääkärimajuri Birger Lemberg, sotilasohjaaja 1. toukokuuta 1920 alkaen, toimi myös virkaatekevänä piiripäällikkönä.Hersalo 1966, 338 Erosi suojeluskuntajärjestöstä 1923.
* Nylands Södra SKD: 2. sotilasohjaajana oli Ivar Ståhle.Hersalo 1966, 344 Hän oli toiminut komppanianpäällikkönä keväällä 1918 Länsi-Uudenmaan pataljoonana tunnetussa valkoisessa rankaisuretkikunnassa.
* Keski-Pohjanmaan suojeluskuntapiiri: sotilasohjaaja, reservin luutnantti Hugo Piippo toimi maaliskuusta 1923 alkaen piiripäällikkönä.Hersalo 1966, 507 Piirissä toimi sotilasohjaajana myös kirjailija J.E. Sainiona tunnettu jääkärivänrikki ja Viron armeijan luutnantti Johan Sainio.
* Kainuun suojeluskuntapiiri: sotilasohjaajina toimi kaksi lähetyssaarnaajan poikaa, kapteeni Pauli Kontio sekä Juho Vehasen poika V. Vehanen.Hersalo 1966, 521
==Lähteet==
* 
* 
===Viitteet===
Luokka:Suojeluskunta
Sotilaspedagogiikka

Sotilaspedagogiikka on oppiaine, joka kattaa niin sotilaan perustaitojen alkeisopetuksen kuin koko sotilaallisen maanpuolustuksen koulutusperiaatteiden kehittämisen. 
==Määrittely==
Sotilaspedagogiikan oppiaine ulottuu oppimisen ja opettamisen käytännön sovellutuksiin sekä perusyksikön koulutuksen suunnitteluun. Suomessa sotilaspedagogiikkaa voi opiskella Maanpuolustuskorkeakoulussa, jossa oppiaineen professorina toimii Juha Mäkinen.
==Kirjallisuutta==
* Juha Mäkinen, Jarmo Toiskallio 2009. Sotilaspedagogiikka. Sotiluuden ja toimintakyvyn teoriaa ja käytäntöä. Maanpuolustuskorkeakoulu, Helsinki. Johtamisen ja sotilaspedagogiikan laitos. Julkaisusarja 1, n:o 3. 126 s. (teoksen sähköinen kopio) 
S