Oberst Heg og hans Gutter

Oberst Heg og hans Gutter
ved Waldemar Ager
1916
===Forord===
Under mit Arbeide med at samle Billeder og andet Materiale for Wisconsin Afdeling ved Jubilæums-Udstillingen i Norge saa fik jeg Tag paa endel Billeder og Optegnelser vedrørende de norske 15de Wis. Regiment, som jeg syntes burde bevares.
De af os Norsk-Amerikanere der prøver at "holde den Rude blank," som vender mod Norge, er især Regimentet stor Tak skyldig fordi det afgav det mest paatagelige Bevis for at de mest norskindede Normænd herover ogsaa igrunden er de bedste Amerikanere - d.v.s. de mest offervillige, - de første til at melde sig, naar Krigsluren gjalder og deres nye Land er stedt i Fare.
===Det Norske Regiment i Den Amerikanske Borgerkrig.===
Den nordamerikanske Borgerkrig er en af de største Krige, som Verdenshistorien ved at berette om. I fire lange Aar vedvaret den. I Begyndelsen syntes Krigslykken at tilsmile Sydstaterne og der var Tider, da Norstaternes Sag syntes tabt. Men President Lincolns Opraab om Frivillige fandt Gjenklang og ikke mindst i Vesten, hvorfra de Soldater kom, der omsider bragte Seiren hjem. Det var vestenfor Alleghenybjergene, at Krigen blev afgjort til Nordstaternes Fordel og det var paa disse Slagfelter de fleste Norske kjæmpet.
Resultatet af Borgerkrigen var, at Unionen blev bevaret og at Slaverispørgsmaalet blev afgjort og afgjort for altid. Forsaavidt var det en lykkelig Krig, at Stridsspørgsmaalene blev helt op og afgjort for alle Tider og Slaveriets Skamplet vasket af det amerikanske Folk, selvom det kostet meget Blod.
Tabene var uhyre. Af Nordstaternes Tropper faldt 67,058 paa Slagmarken og 43,012 døde af sine Saar, hertil kom 224,586, som døde af Sygdom og 24,872 ved Ulykkestilfælder og andre Aarsager- ialt satte 359,528 Soldater Livet til paa Nordstaternes Side. Hertil kan man lægge 275,175 saareded, af hvilke mange blev Krøblinger for Levetiden. Sydstaternes Tav var ogsaa henimod en kvart Million, af hvilke nær 100,000 faldt paa Slagmarken eller døde af sine Saar. Ialt var det over 600,000 Mand, som satte Livet til, saa man vil forstaa, at Krigen var ingen Spøg. Man har beregnet Krigens Kostende til ca syv Tusen Millioner Dollars.
I denne kjæmpemæssige Konflikt deltog mange Normænd, der hvert sig som Frivillige.
Egentlig var det Spørgsmaalet om de enkelte Staters Uafhængighed, som Kampen dreiet sig om; men Slaverispørgsmaalet havde vært Aarsagen til, at Spørgsmalet om de enkelte Staters Selvbestemmelsesret blev et Stridsemne; og det er sikkert, at for den menige Mand I Nordstaterne, og fremfor alt for den norske Indvandrer, gjaldt den Opfatning, at Krigen var en Krig mod Slaveriet. Det blev saaledes for dem en Slags hellig Krig om moralske Formaal istedenfor politiske.
Tanken om et norsk eller som det dengang hed "skandinavisk" Regiment kom frem derved, at der var saamange Nykommere med et ufuldstændig Kjendskab til Engelsk. Den 15de September 1861 samledes endel Nordmænd I Madison, Wisconsin, og besluttet at forsøge at organisere et norsk Regiment. Til en Begyndelse var det Meningen at kun Norske skulde være med; men der blev flere hvervet, som ikke var norske. Saaledes var Kaptein Mathiesen dansk. Kaptein Gustafson af Kompagni F (Valdriskompagniet) var svensk og havde været med som Frivillig I den mexikanske Krig. Oberstløitnant Jones var Amerikaner; men hans Kone var norsk, og han kunde tale Norsk, saa han klarte sig. Løitnant Seigel var af tysk Herkomst med født og opvokset I Norge og Major Wilson var født af engelske Forældre I Hamburg, men opdraget I Kristiania. Ellers var over 90 pCt. af Mandskaberne norske.