nyuuzyou/wikis huggingface dataset:
Laura Jäntti

Laura Helena Jäntti (s. 4. tammikuuta 1950 Helsinki)Kuka kukin on 2007, Otava 2006 on suomalainen teatteriohjaaja. Hän on ollut kiinnitettynä Hämeenlinnan kaupunginteatteriin, Teatteri Jurkkaan, KOM-teatteriin (ohjaaja 1976–1986), Turun Kaupunginteatteriin sekä vieraillut ohjaajana useissa teattereissa. Hän aloitti Lilla Teaternissa johtajana 2001, mutta erosi huhtikuussa 2004, koska hänet syrjäytettiin neuvotteluissa, kun Lilla Teaternia ruvettiin yhdistämään Helsingin Kaupunginteatteriin.Ylioppilaslehti 8/2004, luettu 26.3.2007 Jäntti valmistui Teatterikoulusta 1974. Hän on toiminut Teatterikorkeakoulun ohjaajantyön lehtorina ja Näyttelijäliiton Ilmaisuverstaassa. 
==Yksityiselämä==
Jäntti on WSOY:n pääjohtajan Yrjö A. Jäntin tytär. Hän oli 1976–2000 naimisissa säveltäjä Eero Ojasen kanssa. Jäntillä on kaksi lasta, teatteriohjaaja Anni Klein (ent. Ojanen) ja Aino Ojanen.
==Palkinnot ja tunnustukset==
*Näyttämötaiteen valtionpalkinto 2007
==Lähteet==
*Opetusministeriö
=== Viitteet ===
Luokka:Suomalaiset teatterinjohtajat
Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat
Luokka:Vuonna 1950 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Laura Korpikaivo-Tamminen

Laura Korpikaivo-Tamminen, o.s. Korpikaivo (1. syyskuuta 1904 Urjala – 14. kesäkuuta 2001 Lappeenranta) oli suomalainen kotiteollisuusopettaja, yritysjohtaja ja yrittäjä, joka sai ensimmäisenä Suomessa kotiteollisuusneuvoksen arvonimen, vuonna 1974.
==Henkilöhistoria==
Korpikaivo-Tamminen suoritti Urjalan kotiteollisuuskurssin ja keskikoulun ja valmistui Wetterhoffin kotiteollisuusopistosta 1927. Hän toimi valmistuttuaan ensin kotiteollisuusopettajana Hämeenlinnassa ja sitten Kotiteollisuusliike Pirtin kutomoiden johtajana Lappeenrannassa. Korpikaivo-Tamminen perusti 1932 miehensä Lauri Tammisen kanssa Taidekutomo Laura Korpikaivo-Tamminen -yrityksen, josta kehittyi huomattava kotiteollisuusliike. Taidekutomo työllisti ja sen tuotteet saivat monia palkintoja. Korpikaivo-Tamminen oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen 15 vuotta ja vaikutti muun muassa käsityömuseon perustamiseen Lappeenrantaan 1983. Hän julkaisi sekä tietokirjoja että elämäkerrallisen teoksen Kuvioita elämäni kankaassa (1987).Huuhka, Mirja: Vaikuttajanainen toimi vuosikymmenet yrittäjänä. Kotiteollisuusneuvos Laura Korpikaivo-Tamminen HS, 30.6.2001. (Tilaajille, Viitattu 24.6.2020) 
==Julkaisuja==
* Kymmenen vuotta Yrittäjänaisten keskusliiton toimintaa: 1947–1957, 1957
* Täkänöitä, 1960
* Täkänöitä: tämän hetken muotoilua, 1961, Lyyli Hahlan kanssa
* Ryijyjä, 1961, Lyyli Hahlan kanssa
* Kuvioita elämäni kankaassa, 1987
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
* Kellokumpu, Marina 2002. Laura Korpikaivo-Tamminen: seitsemän vuosikymmentä lappeenrantalaisena vaikuttajana. Etelä-Karjalan museo.
* Laura Korpikaivo-Tammisen kokoelma Etelä-Karjalan museo (Viitattu 24.6.2020)
* Laura Korpikaivo-Tammisen vaatekaappi avautui Yle, 21.1.2011. (Viitattu 24.6.2020)
Luokka:Suomalaiset opettajat
Luokka: Suomalaiset yritysjohtajat
Luokka: Suomalaiset yrittäjät
Luokka: Lappeenrannan kaupunginvaltuutetut
Luokka: Suomalaiset tietokirjailijat
Luokka:Vuonna 1904 syntyneet
Luokka:Vuonna 2001 kuolleet
Lauri Ahlgrén

Lauri Kalevi Ahlgrén (4. syyskuuta 1929 Karkku – 23. heinäkuuta 2021 
) oli suomalainen taidegraafikko, taidemaalari ja taidealan järjestövaikuttaja. Hän on tunnetuimpia informalismin edustajia Suomessa.Lauri Ahlgrén (1929-) Oravien aarteita Jyväskylän taidemuseo Ahlgrénin värikkäät abstraktit litografiat muodostuvat selvärajaisista alueista ja liittyvät muotokieleltään sarjakuvamaailmaan.
Ahlgrén toimi Taide-lehden päätoimittajana 1960-luvun lopulla ja osan 1970-luvusta. Hän oli taiteilijaprofessori vuosina 1980–1985. Ahlgrénille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1969 ja professorin arvonimi vuonna 1997.
Ahlgrén menehtyi pitkäaikaiseen sairauteen 91-vuotiaana vuonna 2021.
== Julkisia teoksia==
Lauri Alhgrénin suunnittelemia jukisia teoksia ovat seuraavat:
* lasimaalaus 1997, Tikkakosken kirkko
* lasimosaiikki 1997, Vaasan hautausmaan pieni kappeli
* lasimaalaus 1992, Sysmän Otamon siunauskappeli
* lasimaalaus 1991, Savonlinnan tuomiokirkko
* lasimaalaus 1990, Joutsenon kirkko
* lasimaalaus 1989, Kiukaisten kirkko
* seinämaalaus 1988, Aamulehti, Tampere
* lasimaalaus 1987, Kemin kirkko
* lasimaalaus 1987, Siilinjärven Toivala-Vuorela seurakuntakeskus
* lasimaalaus 1983, Asikkalan kirkko
* seinämaalaus 1983, Kainuun Keskusammattikoulu
* lasimaalaus 1981, Keravan kirkko
* seinämaalaus 1979, Järvenpään posti
* lasimaalaus 1977, Oulun tuomiokirkko
* seinämaalaus 1970, Hyvinkään vanhainkoti
* seinämaalaus 1966, The Finnish School, Jerusalem
* seinämaalaus 1963, Kuopion kaupunginteatteri: seinämaalaus 1960, Heinolan seminaari
* alttarimaalaus 1959, Karkun rukoushuone
== Lähteet ==
== Aiheesta muualla ==
* 
Luokka:Suomalaiset taidemaalarit
Luokka:Pro Finlandia -palkitut
Luokka:Vuonna 1929 syntyneet
Luokka:Vuonna 2021 kuolleet
Luokka:Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Lauri Helve

Lauri Kaarle Olavi Helve (4. helmikuuta 1943 Helsinki – 19. maaliskuuta 2018Lehdistöneuvos Lauri Helve on kuollut. Kauppalehti 19.3.2018. Viitattu 19.3.2018. Helsinki) oli suomalainen taloustoimittaja ja lehdenkustantaja.Kuka kukin on 2003, s. 211. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X Hän toimi Kaup­pa­leh­den vas­taa­va­na pää­toi­mit­ta­ja­na ja kustantajana 1989–2003. Hän sai lehdistöneuvoksen arvon 2001 ja Valtion journalistipalkinnon vuonna 2002.Kuka: Lauri Helve. Helsingin Sanomat 4.2.2013. Viitattu 20.3.2018.
Helve kir­joit­ti yli­op­pi­laak­si Munkkiniemen yhteiskoulusta Helsingissä ja suo­rit­ti sa­no­ma­leh­ti­tut­kin­non Tampereen yliopistossa 1968. Hän toimi ensin Aa­mu­leh­den toi­mit­ta­ja­na 1966–1967 ja sitten 17 vuotta Hel­sin­gin Sa­no­mien ta­lous­toi­mi­tuk­ses­sa 1967–1984. Saman konsernin Il­ta-Sa­no­mien pää­toi­mit­ta­ja­na hän oli 1985–1989, kunnes palasi talousjournalismiin tultuaan nimitetyksi Kaup­pa­leh­den vas­taa­va­ksi pää­toi­mit­ta­ja­ksi 1989 ja kus­tan­ta­ja­ksi 1990. Hän toimi myös Kaup­pa­leh­den hal­li­tuk­ses­sa 1998–2003 sekä omistajayhtiö Alma Median joh­to­kun­nas­sa 1999–2002 ja hal­li­tuk­ses­sa 2002–2011.
Valtion journalistipalkinnon perusteluissa Helpeestä todetaan:Neljälle journalistipalkinnot. Opetusministeriö 28.5.2002. Viitattu 5.12.2014.”Nasevan ajankohtaiskirjoittamisensa ansiosta Helve on merkittävä yhteiskunnallisen keskustelun käynnistäjä ja aktiivinen suomalaisen talouselämän kehittäjä. – – Kauppalehden nykyinen johtava asema on pitkälti päätoimittaja Helven ansiota. – – Pitkän journalistin uransa aikana Helve on tehnyt systemaattista työtä, jotta talouden ja yrityselämän ilmiöiden seuranta olisi lukijoille helpommin ymmärrettävää.”
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
* Lauri Helven muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Luokka:Suomalaiset päätoimittajat
Luokka:Suomalaiset lehdenkustantajat
Luokka:Vuonna 1943 syntyneet
Luokka:Vuonna 2018 kuolleet
Lauri Inna

Lauri Inna (s. 1979 Vammala) on suomalainen kuntajohtaja. Hän toimi Salon kaupunginjohtajana vuosina 2017–2020.http://www.sss.fi/2017/02/lauri-inna-on-salon-uusi-kaupunginjohtaja/https://kuntalehti.fi/tyopaikat/tyopaikkauutiset/lauri-inna-jattaa-salon-ja-siirtyy-keskon-lounais-suomen-aluejohtajaksi/ Aiemmin Inna toimi Hattulan ja Punkalaitumen kunnanjohtajana. https://yle.fi/uutiset/3-8449295 Lisäksi hän on toiminut Maavoimien tiedotuspäällikkönä ja Teollisuuden voiman viestintäpäällikkönä. Koulutukseltaan Inna on valtiotieteiden maisteri. 15. kesäkuuta 2020 Inna aloitti Keskon Lounais-Suomen aluejohtajana.
==Lähteet==
Luokka:Vuonna 1979 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Hattulan kunnanjohtajat
Luokka:Punkalaitumen kunnanjohtajat
Luokka:Salon kaupunginjohtajat
Lauri Itämies

Lauri Henrik Itämies, entinen Östman (31. heinäkuuta 1916 Rauma – 28. heinäkuuta 2002 Rauma)Find a Grave: Lauri Henrik Itämies (Viitattu 23.7.2020) oli virkamies, joka sai ensimmäisenä Suomessa ylikamreerin arvonimen, vuonna 1979.
Rauman kaupunginkamreerina toiminut Itämies julkaisi sota-ajan muistelmansa vuonna 2000.
==Julkaisuja==
* Hirvei jahtamass, 1992 (äänikasetti)
* Summan vänrikki: res. vänr., sittemmin Jumalan ja ylipäällikön armosta res. luutn. (myöhemmin vielä jopa res. yliluutn) Lauri Henrik Itämies yh:ssa, sodassa ja hospitaalissa armon vuosina 1939–40: jäljestäpäin paperille pantua reissun varrelta, 2000
==Lähteet==
Luokka: Suomalaiset virkamiehet
Luokka:Vuonna 1916 syntyneet
Luokka:Vuonna 2002 kuolleet
Lauri Liedes

Lauri Kalervo Liedes (10. tammikuuta 1922 Kemi – 9. lokakuuta 2013)Kari Kilpinen 2013. Kalastusneuvos Lauri Liedes. Suomen Kalastuslehti, 120 (2013) 3, ss. 12–13.Kuolinpäivä hautakivessä Hietaniemen hautausmaalla, kortteli H42, rivi 5, hauta 272 oli järjestöjohtaja, joka sai ensimmäisenä Suomessa kalastusneuvoksen arvonimen, vuonna 1982.
==Henkilöhistoria==
Lauri Liedeksen vanhemmat olivat opettaja Jaakko Liedes ja Elin Maria Kylmäkoski ja puoliso vuodesta 1952 oopperalaulaja Anna Mutanen. Liedes tuli ylioppilaaksi 1942 ja valmistui agronomiksi 1951 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1952. Hän oli maataloushallituksen tutkija 1952 ja Suomen Kalastusyhdistyksen (vuodesta 1978 Kalatalouden Keskusliitto) toiminnanjohtaja 1953-1985. Suomen Kalastuslehden päätoimittaja Liedes oli vuodesta 1954. Hänellä oli myös lukuisia kalastusalan asiantuntija- ja luottamustehtäviä.Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 524. (Viitattu 1.8.2020)
==Julkaisuja==
* Lohi- ja maataloustulon suhteesta sekä lohenkalastusta harjoittavien maanviljelijöiden asemasta Simon kunnassa vv. 1945–1947, 1951 (pro gradu) 
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
* Lauri Liedes 60 vuotta huomenna. Olen virkistyksekseni kotitarvekalastaja. Helsingin Sanomat, 9.1.1982, s. 16.
Luokka: Suomalaiset järjestöjohtajat
Luokka: Suomalaiset päätoimittajat
Luokka:Vuonna 1922 syntyneet
Luokka:Vuonna 2013 kuolleet
Lauri Äijö

Lauri Alfred Äijö (17. toukokuuta 1917 Kauhajoki – 20. tammikuuta 2004 Mikkeli) oli Suomen ilmavoimien tähystäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Äijö lensi jatko- ja Lapin sodassa pommikoneen tähystäjänä kaikkiaan 110 sotalentoa.Keskinen; Stenman 2001 s. 89 Luutnantti Äijö nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944 numerolla 182, viimeisenä Suomen ilmavoimien 19:stä ritarista. Hän oli myös viimeisenä elossa ollut lentäjäritari.Keskinen; Stenman 2001 s. 91 
== Elämä ja ura ==
Äijö syntyi Kauhajoella, Etelä-Pohjanmaalla, maanviljelijä Alfred Äijön ja Maria Pakkalan perheeseen. Äijön puoliso vuodesta 1948 oli merkonomi Anja Eliina Moilanen. Äijö kirjoitti ylioppilaaksi Kauhajoen yhteiskoulusta vuonna 1938, jonka jälkeen hän astui suorittamaan asepalvelustaan 3. lokakuuta 1938 Kenttätykistörykmentti 3:een Viipuriin. Äijö siirtyi vapaaehtoisena tykistöstä ilmavoimiin, Kauhavan ilmasotakouluun, jossa hän suoritti Tähystäjäkurssi 2:n. Kurssi loppui juuri ennen kuin talvisota päättyi, ja vänrikiksi ylennetty Äijö siirrettiin reserviin 6. toukokuuta 1940.Keskinen; Stenman 2001 ss. 88–89 
Jatkosodan alkaessa Äijö komennettiin Lentolaivue 44:ään 17. kesäkuuta 1941. Hän lensi Bristol Blenheim -pommikoneen tähystäjänä 13. toukokuuta 1942 asti, jolloin hänet komennettiin Lentolaivue 48:n yhteydessä toimivaan erilliseen valokuvauslentueeseen (Lentue Ahtiainen). Joulukuussa 1942 hänet komennettiin takaisin Lentolaivue 44:ään, jossa hän lensi sodan loppuun Junkers Ju 88 -koneen tähystäjänä. Hänet kotiutettiin 25. marraskuuta 1944. Luutnantti Äijö nimitettiin ilmavoimien komentajan 7. heinäkuuta 1944 tekemän nimitysesityksen perusteella Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944.Hurmerinta; Viitanen 1994 s. 444 
Siviilissä Äijö jatkoi keskeytyneitä opintojaan valmistuen maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi. Hän toimi vuoteen 1980 asti Savo-Karjalan Meijeriliiton toiminnanjohtajana. Äijö ylennettiin reservissä kapteeniksi 6. joulukuuta 1968. Maanviljelysneuvoksen arvonimi myönnettiin Äijölle vuonna 1978. Äijö osallistui myös Mannerheim-ristin ritarien Säätiön toimintaan ollen säätiön valtuuskunnan varajäsen vuosina 1976–77, hallituksen varajäsen vuosina 1977–87 sekä jäsen vuodesta 1987 aina kuolemaansa vuonna 2004 asti.
== Lähteet ==
* 
* 
=== Viitteet ===
== Aiheesta muualla ==
* 
* Lauri Äijön muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Luokka:Mannerheim-ristin ritarit
Luokka:Vuonna 1917 syntyneet
Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Lause (matematiikka)

Lause eli teoreema tarkoittaa matematiikassa propositiota, joka on tosi.
Lauseeksi kutsutaan erityisesti jonkin matemaattisen teorian rakentamisessa keskeiseksi osoittautuvaa tulosta. Jonkin toisen lauseen todistamisessa käytettyä lausetta kutsutaan apulauseeksi tai lemmaksi. Jostakin lauseesta helposti seuraavaa lisätulosta kutsutaan seuraukseksi tai korollaariksi.
Teoreemaan liitetään tavanomaisesti itse proposition lisäksi sen totuuden aukottoman loogisesti osoittava matemaattinen todistus.
Mikäli propositiota arvellaan todeksi, mutta todistusta ei ole vielä keksitty, propositiota ei kutsuta lauseeksi, vaan konjektuuriksi.
Luokka:Matemaattinen logiikka
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lause (ohjelmointi)

Lause () ohjelmoinnissa on imperatiivisella ohjelmointikielellä tehdyn ohjelman osa, joka suorittaa jonkin tehtävän. Tyypillisiä lauseita ovat asetuslause, ehtolause, toistolause ja proseduurikutsu (aliohjelmakutsu). Jotkin lauseet, kuten ehtolause, voivat sisältää toisia lauseita. Lauseessa parametrina käytettävää, numeeriseksi arvoksi tai totuusarvoksi evaluoitavaa lauseen osaa kutsutaan lausekkeeksi.
Esimerkki ehtolauseesta C:n kaltaisella kielellä:
if ( lauseke ) 
 lause
else 
 lause
Lauseet voidaan koota useimmissa ohjelmointikielissä kootuiksi lauseiksi eli lohkoiksi:
{
 lause1;
 lause2;
 …
 lauseN;
}
Lause voi olla myös tyhjä lause, joka ei tee mitään.
Luokka:Ohjelmointi
Lauseke

Lauseke voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
*Lauseketta matematiikassa
* Lauseketta ohjelmoinnissa, joka on arvojen, funktioiden ja proseduurien yhdistelmä, joka evaluoituu tietyksi arvoksi.
*Säännöllistä lauseketta tietojenkäsittelyteoriassa, joka määrittelee yhden kielioppityypin eli säännöllisen kielen.
*Lauseketta kielitieteessä
Lauseke (kielitiede)

Lauseke on kielitieteessä yhdestä tai useammasta, yleensä peräkkäisestä sanasta koostuva lauseen rakenneosa, joka käyttäytyy ja liikkuu lauseessa yhtenä kokonaisuutena. Lausekkeen sisällä yksi sanoista on pääsana, jonka ympärille lausekkeen sisäinen hierarkia rakentuu. Tälle pääsanalle on tyypillistä, että sitä ei voi poistaa lauseesta vahingoittamatta sen rakennetta ja se voi myös edustaa lauseketta yksinäänkin, mikäli lauserakenteita halutaan yksinkertaistaa. Tyypillisiä pääsanoja ovat verbit ja substantiivit. Kun pääsanaa tarkastellaan edustusmerkityksessä lauseen tasolla, puhutaan edussanasta. Termillä ’pääsana’ puolestaan on hierarkkisuutta ja viittaussuhteita korostava vivahde. Käytännössä pääsana ja edussana ovat usein sama sana, mutta näkökulma vaihtuu termin mukaan.
==Täydennykset ja vapaat määritteet==
Pääsanaan liittyy usein myös täydennyksiä eli kielen yksiköitä, jotka pääsana vaatii käytössä ympärilleen. Ilman täydennyksiä lause jää vaillinaiseksi, ja yleensä synnynnäisen kielenpuhujan onkin helppo tunnistaa tällaiset lauseet ja sitä kautta eritellä puuttuvat täydennykset, sanat joita ilman lauseen sanoma jää viestyttämättä. Tyypillisiä täydennyksiä ovat verbin subjekti ja objekti. Pääsanan lisäksi lausekkeen sisältä löytyy vapaita määritteitä eli sanoja, jotka viittaavat pääsanaan ja antavat siitä lisäinformaatiota, mutta eivät ole lauseopillisesti välttämättömiä. Määritteitä ovat esimerkiksi jotkin adjektiivit substantiiveille ja adverbiaalit verbille. Huomion arvoista on, että samoin kuin ensin tutkimamme keskeiset lausekkeet voivat koostua useammista sanoista tai lauseista, myös määritteiden ja täydennyksien luomat osalausekkeet voivat olla moniosaisia ja pitkiäkin kokonaisuuksia. Pitkät määriteketjut muodostavat monisyisiä rakenteita, joiden viittaussuhteet monimutkistuvat.
Monisyistä lauserakennetta kuvataan usein graafisesti puukuvaimella tai tekstissä merkitsemällä sulut lausekkeiden ympärille:
:[[Kirkkaan punainen] auto] joutui [[todella pahaan] kolariin]. 
==Lauseketyypit==
Lausekkeet jaetaan karkeasti substantiivi-, adjektiivi-, adverbi- ja verbilausekkeisiin sen mukaan, minkä sanaluokan sana lausekkeen pääsana on. Pääsanan sanaluokka sanelee myös sen, minä lauseenjäsenenä kyseinen lauseke voi toimia. Kaikki luokat jakaantuvat alaluokkiin semanttisten sekä syntaktisten ominaisuuksiensa perusteella.
==Lähteet==
* 
Luokka:Lauseoppi
Lauseke (ohjelmointi)

Lauseke () on ohjelmoinnissa arvojen, funktioiden ja proseduurien yhdistelmä, joka evaluoituu tietyksi arvoksi.
Esimerkiksi C:n kaltaisella kielellä ehtolauseen ehto on lauseke:
 if ( lauseke ) {
 lause;
 }
Lauseke määritellään usein rekursiivisesti, esimerkiksi (BNF-notaatiolla):
 lauseke ::= lauseke "+" lauseke | lauseke "-" lauseke
Esimerkki määrittelee kieliopin, jossa lauseke koostuu yhteen- ja vähennyslaskuista.
Luokka:Ohjelmointi
Lautakunta

Lautakunta (lyhenne ltk.) on Suomessa, mutta myös muualla maailmassa toimiva kunnallinen valmistelu- ja asiantuntijaelin. Lautakuntia on yleensä useita, esimerkkeinä sivistyslautakunta, keskusvaalilautakunta, tekninen lautakunta ja sosiaali- ja terveyslautakunta.
Suomen kunnissa lautakunnat ovat kunnanhallituksen valvonnan alaisia. Niiden tehtävänä on valmistella asioita kunnanhallitukselle, mutta niillä on myös itsenäistä päätösvaltaa. Aiemmin lakisääteisiä lautakuntia oli yli 20, mutta nykykuntalain mukaan pakollinen on ainoastaan hallinnon ja talouden tarkastamisesta vastaava tarkastuslautakunta ja vaalilautakunta.http://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1995/19950365#L3P17 Vapaaehtoisia lautakuntia ovat esimerkiksi kulttuuri-, urheilu- ja matkailulautakunta. Monissa kunnissa lautakuntien lukumäärä on alle kymmenen.
Vaalilautakunta järjestää äänestyspaikoilla vaalit. Suomessa kunnat asettavat oikeusministeriön johdolla vaalilautakunnat presidentinvaaliin, eduskuntavaaleihin sekä kunnallisvaaleihin. Kunnissa kunnanvaltuustot asettavat kunnallisvaalien jälkeen kunnallisen keskusvaalilautakunnan, joka järjestää vaalipäiviksi äänestyspaikkojen vaalilautakunnat.
Kunnanhallituksen alaisina voi toimia myös johtokuntia. Johtokuntien asettaminen on kuntien harkittavissa ja joissakin kunnissa niistä on luovuttu.
== Katso myös ==
* Valiokunta
== Lähteet ==
== Antsadata-kohde ==
Luokka:Kunnallishallinto
Ledung

Ledung tai leding (muinaisruotsiksi leþunger, muinaisnorjaksi leiðangr) oli keskiajalla Pohjoismaissa käytössä ollut puolustusjärjestelmä. Se tarkoitti asepalvelusta merivoimissa tai laivojen varustamista sotaa varten.
Ledung-laitoksen alkuperästä on eri teorioita. Laitoksen perustaminen on ajoitettu joskus viikinkiajan lopulle, joskus vasta 1100-luvun lopulle tai 1200-luvun alkuun.
Ruotsissa ledung merkitsi alun perin kansalaisten sotatilanteessa muodostamaa laivastoa, joka oli kuninkaan käytössä. Ledung kutsuttiin kokoon maan ollessa sodassa tai muiden valtioiden tai merirosvojen uhkaamana. Ledung ei ulottunut koko Ruotsin valtakunnan alueelle, eikä se toiminut yhtenäisesti maan eri osissa. Ledung-järjestelmä alkoi vähitellen jäädä pois käytöstä 1200-luvulta lähtien, ja se korvattiin osin verolla.
Anglosaksien Englannissa oli käytössä vastaava järjestelmä nimeltään fyrd.
== Lähteet ==
Luokka:Keskiajan sotahistoria
Luokka:Pohjoismaiden historia
Leena Havukainen

Leena Kristiina Havukainen-af Hällström (s. 15. toukokuuta 1956 Lahti)Teatterit ja teatterintekijät 2005, Teatterin tiedotuskeskus / Like 2005, ISBN 952-471-629-1, sivu 185. on suomalainen teatteriohjaaja. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta ohjaajaksi 1980. Havukainen toimi vuosina 1981–1986 Ylioppilasteatterin taiteellisena vastaavana ja vuosina 1993–1997 Teatteri Pienen Suomen taiteellisena johtajana. Havukainen on työskennellyt vierailevana ohjaajana useimmissa Suomen ammattiteattereissa, Teatterikorkeakoulussa sekä vuosina 1992–1993 Norrbottensteaternissa ja Teater Västmanlandissa Ruotsissa. Hän on suomentanut useita näytelmiä.
== Yksityiselämä ==
Leena Havukainen on ollut naimisissa teatteriohjaaja Arto af Hällströmin kanssa vuodesta 1996. Havukaisen sisar on näyttelijä Riitta Havukainen.
== Lähteet ==
Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat
Luokka:Vuonna 1956 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Leesio

Leesio (, lyödä, vahingoittaa) on lääketieteessä käytetty termi, joka tarkoittaa elimen toimintaan tai rakenteeseen liittyvää sairaalloista vammaa, vauriota tai häiriötä.Lääketieteen termit, 3. painos, Duodecim 1999, s. 307
Kyse voi olla esimerkiksi iskun tai syövän aiheuttamasta haavasta ihossa tai jonkin sairauden aiheuttamasta sisäelimen vaurioitumisesta.
== Lähteet ==
Luokka:Patologia
Legalismi

Legalismi eli lakipositivismi korostaa oikeuden alkuperän palautuvan inhimillisten päätösten sekä niiden noudattamiseen käytetyn pakon yhteisvaikutukseen. Lakipositivismista on johdettu normatiivinen teoria oikeudesta, jolloin voimassa oleva oikeus voidaan palauttaa säädeltyjen lakien teksteihin. Tästä seuraa, että mikä tahansa tahtomisen tuote voi olla oikeutta. Säädetyn lain ei tule siis olla moraalin tai muunkaan poliittisen järjestelmän mukainen ollakseen pätevä.
== Legalismin kritiikki == 
Legalismin heikkoutena on modernin oikeusjärjestelmän tarvitseman hyväksyttävyyden ja ihmisten vakaumuksista kumpuavan tuen merkityksen aliarvioiminen. Lakipositivismin sisäinen kritiikki kohdistuu oikeusjärjestelmän antamien lupausten lunastamisen arvioimiseen pitäen lähtökohtana sitä, mitä järjestelmä julkisesti lupaa juridisten oikeuksien haltioille. Ulkoisella kritiikillä tarkoitetaan järjestelmän arvostelemista perusteilla, joita järjestelmä ei lainkaan lupaa toteuttaa.
Arkikielessä legalismilla voidaan tarkoittaa yksisilmäistä ohjesääntösokeutta ja lain kirjaimen pilkuntarkkaa noudattamista lain hengestä piittaamatta. Legalismi ei tunnusta metaetiikkaa eikä kirjoittamattomia oikeusperiaatteita (vrt. luonnonoikeus), jolloin lain sanatarkka noudattaminen voi tehdä niistä epäjohdonmukaisia ja ristiriitaisia suhteessa toisiinsa.
== Katso myös ==
* Legalismi, kiinalaisen filosofian koulukunta
*Islamilainen etiikka
Luokka:Filosofiset opit
Luokka:Oikeusfilosofia