nyuuzyou/wikis huggingface dataset:
Paarskylä

Paarskylä on kylä Salon kaupungin Perniössä. Paarskylä sijaitsee Perniön keskiosassa ja Perniön asemanseutu sijaitsee kylän alueella.
Paarskylä sijoittuu Perniönjoen laaksoon, jossa Paarskylän alue sijaitsee joen itäpuolella. Laaja kyläalue on pääosin mäkistä, joita peittävät metsät. Mäkien väliset laaksot on viljelty, kuten Perniönjoen itärantakin. Kylän pohjoisosassa sijaitsevat Paarskylän kartano sekä taajama-alue Perniön asemanseutu. Kyläalueen eteläosassa on Korjärven kulmakunta ja itäosassa mäkien takana Ketunpyöli.
Paarskylästä on tehty löytöjä niin kivikaudelta, pronssikaudelta kuin viikinkiajalta. Kansantarinan mukaan kylä on saanut nimensä lähellä sijaitsevan kosken pärskyistä. Ensimmäinen maininta Paarskylästä on vuodelta 1440. Paarskylä ja naapurikylä Päärinen Perniönjoen vastarannalla ovat saattaneet aluksi samaa kylää. Paarskylässä on ollut useampi rälssitila jo 1500-luvulla. Paarskylän säteriin liitettiin Pääristen, Mikkolan ja Hosslan säterit 1700-luvulla, Junnin, Tuomolan ja Greulan tilat 1830-luvulla ja Ketunpyölin koko kylä 1870-luvulla.
Paarskylän isäntä oli mukana vaikuttamassa Perniön rautatieaseman sijoittamiseen Paarskylään 1890-luvulla. Kylässä toimi 1900-luvulla saha ja meijeri. Rautatieaseman myötä kylään syntyi 1900-luvun alussa paljon asutusta, joka kehittyi taajamaksi.
==Lähteet==
Luokka:Perniön kylät
Paattinen

thumb|right|Paattisten vanhaa keskustaa.
Paattinen () on entinen kunta ja nykyisin osa Turun kaupunkia sen pohjoisosassa. Kunta oli pitkän ja kapean kiilan muotoinen ja päättyi pohjoisessa Kuhankuonon kahdeksan kunnan rajapyykkiin. Alueen halki virtaa Paattistenjoki, joka tunnetaan myös Vähäjokena lähempänä Turkua. Ennen Paattisten kunnan lakkauttamista sen naapurikunnat olivat Aura, Lieto, Mynämäki, Nousiainen, Pöytyä, Rusko, Turku, Vahto ja Yläne.
Paattinen liitettiin Turkuun vuonna 1973. Tämä on viimeisin kerta, kun kokonainen kunta on liitetty osaksi Turkua. Tällä hetkellä Paattinen muodostaa Turussa Maaria-Paattisten suuralueen pohjoispuoliskon. Paattinen oli yksikielisesti suomenkielinen kunta, joten kuntaliitoksessa kieliolot muuttuivat niin, että alueesta tuli kaksikielinen enemmistön kielenään suomi.
Paattisten seurakunta perustettiin vuonna 1690 Maariaan kuuluneena kappeliseurakuntana. Vuonna 1909 se siirrettiin kuulumaan Vahdon seurakuntaan, ja itsenäiseksi seurakunnaksi se tuli vuonna 1937. Nykyisin Paattisten seurakunta kuuluu Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymään. Jugend-tyylinen, puurakenteinen Paattisten kirkko on vuodelta 1909, ja sen on suunnitellut Helge Rancken. 
Paattisten vaakunan suunnitteli Ahti Hammar, ja se vahvistettiin vuonna 1958. Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1968, s. 146. Otava 1967, Helsinki. 
==Kyliä==
* Alakylä
* Auvainen
* Auvaismäki
* Iskoinen	
* Joenperä
* Kreivilä
* Paavola
* Paijula	
* Poso
* Skinnarla
* Tekkala
* Tiipilä	
* Tirava
* Tortinmäki
* Törmäinen
* Ullainen	
* Uro
* Viikkala
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajausten mukaan Paattisissa ei ollut lainkaan taajamia. Nykyisin Paattisten kirkonkylä kuitenkin määritellään taajamaksi.
==Väestö==
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Paattisten väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
==Palvelut==
Paattisilla on Paattisten koulu, johon yhdistettiin entiset Kreivilän ja Paavolan koulut. Uusi koulu aloitti toimintansa marraskuussa 2011. Koulun yhteydessä toimii myös Paattisten kirjasto ja neuvola.
Paattisten päiväkoti toimii kahdessa toimipisteessä, Toffinkujalla koulun yhteydessä ja Seuravuorenkadulla. Paattisilla on lisäksi useita perhepäivähoitajia.
Paattisilla on aluetalo, jossa on nuorisotila, kuntosali sekä uimahalli. Aluetalon lähellä on urheilukenttä, jonka yhteydessä on skeittiramppi ja rantalentopallokenttä sekä leikkipuisto.
Harrastustoimintaa edustavat partiolippukunta Vaakun Vartijat sekä urheiluseurat Paattisten Pamaus ja Paattisten Puhti. Turun suomenkielinen työväenopisto ja Turun Weikot tarjoavat jumppaa koulun tiloissa. Alueen palo- ja pelastustoimintaa hoitaa muun muassa Paattisten VPK yhteistyössä koko Varsinais-Suomen kattavan pelastuslaitoksen kanssa. Paattisilla toimii aktiivisesti monia yhdistyksiä, kuten Paattisten neuvotteluyhdistys, Paattisten omakotiyhdistys, Lions Club Paattinen ja MLL Paattinen.
Paattisten keskustassa on lähikauppa, Osuuspankki, baari sekä kampaamo. Vanhassa keskustassa toimii myös vaateliike sekä nahkapaja. 
==Lähteet==
== Aiheesta muualla ==
* Paattisten pamaus
* Paattisten seurakunta
* Paattisten VPK
*
Paavo Noponen

Paavo Arno Olavi Noponen (25. maaliskuuta 1930 Helsinki – 24. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen urheiluselostaja. Hän oli Pekka Tiilikaisen ja Raimo ”Höyry” Häyrisen ohella yksi Suomen tunnetuimmista urheiluselostajista. 
==Perhetausta==
Paavo Noposen vanhemmat olivat agronomi Arno Iivari Noponen ja Ellen Johanna o.s. Lagerwall. Noponen oli kaksi kertaa naimisissa, vuosina 1959–1973 lennätinvirkailija Kirsti Marjatta Lindbergin kanssa ja vuodesta 1990 Anja-Lena Belinskijn kanssa. Lapsia Noposella on kaksi: Jutta (s. 1960) ja Erkka (s. 1963).
==Opinnot==
Paavo vietti kouluvuotensa Hämeenlinnassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1949 ja valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi 1953 ja maisteriksi 1956 Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta.
==Työura==
Noposen selostajaura Yleisradiossa alkoi vuonna 1952 Helsingin olympiakisoista. Sen jälkeen Noponen oli selostamassa 18 olympiakisoja. Vuonna 1963 Noponen pääsi haastattelemaan itse nyrkkeilyn raskaansarjan silloista maailmanmestaria Sonny Listonia tämän tehtyä lyhyen vierailun Suomessa. Noponen jäi eläkkeelle vuoden 1994 yleisurheilun EM-kisojen jälkeen. Sittemmin Noposen ääntä saattoi kuulla mediassa Radio Helsingin kanavatunnuksissa.
== Kirjallista tuotantoa ==
Noponen on tullut tunnetuksi myös urheiluaiheisista kirjoistaan, kuten Pekka Tiilikaisen elämäkerrasta.
* Uljaat mäkikotkamme. 1967 (Pekka Tiilikaisen kanssa)
* Valon ja värien Suomi. 1968 (Reino Lounimon kanssa)
* Susi-Kalle (Kalevi Oikarainen): Koillismaa. 1972
* Naurukisat. 1972
* Vaeltajan Lappi. 1974 (Reino Lounimon kanssa)
* Pekka Tiilikainen, Suomi: sinivalkoisen äänen legenda 1911–1944. 1986
* Pekka Tiilikainen, pääselostaja: sinivalkoisen äänen legenda 1945–1976. 1987
* Ylhäisyys ratsastaa urheilukouluun: rurali-kersantti T. J. A. Heikkilä junior seikkailee. 1992
* Paavon parhaat: selostajan sanakiehisiä. 1994
* Paavon vieläkin paremmat: uusia sanakiehisiä. 1995. 
== Lähteet ==
==Aiheesta muualla==
* 
* Paavo Noposen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
==Antsadata-kohde==
Luokka:Suomalaiset tietokirjailijat
Luokka:Suomalaiset urheiluselostajat
Luokka:Suomalaiset urheilutoimittajat
Luokka:Yleisradion toimittajat
Luokka:Vuonna 1930 syntyneet
Luokka:Vuonna 2016 kuolleet
Paavo Pajula

Paavo Päiviö Pajula (13. syyskuuta 1878 Lohtaja – 23. huhtikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän toimi lähettiläänä Kööpenhaminassa ja sai Helsingin yliopiston lakitieteen kunniatohtorin arvon 1955.Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1968, osa 6, palsta 846
Pajulan vanhemmat olivat pastori Lauri Vihtori Pajula (ent. Widbom) ja Fanny Johanna Maria Haake. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1900. Pajula suoritti yleisen oikeustutkinnon 1905, valmistui molempien oikeuksien lisensiaatiksi 1905 ja sai varatuomarin arvon 1907.
Pajula toimi Sortavalan pormestarina 1907–1917. Hän oli ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1919 alkaen ja toimi viimeksi lähettiläänä Kööpenhaminassa 1939–1945. Pajula sai lakitieteen kunniatohtorin arvon 1955. Hän osallistui myös heimosotiin kuuluneeseen Aunuksen retkeen vuonna 1919 ja toimi Aunuksen väliaikaisen hoitokunnan jäsenenä.
Pajula oli naimisissa vuodesta 1909 Aleksandra Naemi Nathalia Bergin kanssa.
==Julkaisuja==
*Venäjän kauppa ja kauppapolitiikka neuvostovallan aikana, WSOY, 1925
*Sortavalan Berg-suku, Tekijä, Helsinki 1947
*Ensimmäinen lainsuomennos. Lisiä suomalaisen lakikielen varhaishistoriaan, Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1955
*Suomalaisen lakikielen historia pääpiirteittäin, WSOY, 1960
==Lähteet==
Luokka:Suomalaiset juristit
Luokka:Suomalaiset diplomaatit
Luokka:Sortavalan pormestarit ja kaupunginjohtajat
Luokka:Vuonna 1878 syntyneet
Luokka:Vuonna 1961 kuolleet
Paavo Pekkanen

Paavo Armas Pekkanen (29. tammikuuta 1922 Ähtäri – 9. lokakuuta 2003 Helsinki Muistot. Hs.fi) oli suomalainen juristi. Hän oli varatuomari ja sai maaneuvoksen arvonimen vuonna 1982. Hän oli vuodesta 1970 Suomen Kunnallisliiton toimitusjohtaja.Facta 2001, WSOY 1985 12 osa, palsta 623
Pekkanen oli useiden komiteoiden ja neuvottelukuntien jäsen 1950–1980-luvuilla. Lisäksi hän toimi keskeisten urheilu- ja kansanterveysjärjestöjen sekä säätiöiden hallintoelimissä. Pekkanen oli myös vuonna 1974 asetetun liikuntalakikomitean puheenjohtaja. 
Hänen veljensä oli Matti Pekkanen.
== Lähteet ==
Luokka:Suomalaiset juristit
Luokka:Suomalaiset järjestöjohtajat‎
Luokka:Vuonna 1922 syntyneet
Luokka:Vuonna 2003 kuolleet
Paavo Simelius

Paavo Ilmari Simelius (15. syyskuuta 1893 Haukivuori – 25. elokuuta 1978 Mona Vale, New South Wales, Australia) oli suomalainen juristi ja diplomaatti.Simelius-Simojoki-sukuseura, perhetaulut, taulu 71
Simeliuksen vanhemmat olivat asemapäällikkö Jaakko Kustaa Simelius (1865–1928) ja Elin Olga Matilda Vikman (1871–1965). 
Simelius suoritti 1915 oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa. Hän oli ulkoministeriön palveluksessa ja oli muun muassa Suomen asiainhoitajana Sydneyssä Australiassa 1949–1958. Hän oli jo aiemmin ollut Suomen konsulina Sydneyssä 1935–1941. Muita Simeliuksen asemapaikkoja olivat New York, Seattle ja Rotterdam. Simelius sai pääkonsulin arvonimen 1941. Sydneyn konsulaatista Canberran suurlähetystöön; sata vuotta Suomea Australiassa, Suomen suurlähetystö, Canberra
Paavo Simelius oli naimisissa vuoteen 1971 saakka Aino Hellin Pylkkäsen (1900–1971) kanssa ja vuodesta 1973 australialaisen kuvaamataidon opettaja Josephine Worthin kanssa. Paavo Simeliuksen nuorempi veli oli puolustusvoimien komentaja ja jalkaväen kenraali Sakari Simelius. 
== Lähteet ==
Luokka:Suomalaiset diplomaatit
Luokka:Suomalaiset juristit
Luokka:Vuonna 1893 syntyneet
Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Pahkavuori

Pahkavuori on Salon kaupunginosa, joka rajoittuu seututie 110:een, Helsingintiehen ja Vähäjokeen.Salon kaupungin kartta, johon on merkitty kaupunginosien rajat ja numerot; lisäksi erillinen lista kaupunginosien nimistä. Alue on iso asuntoalue, ja siellä on ulkoilualueena käytetty Pahkavuoren mäki.
==Historia==
Pahkavuori on vanha Uskelan kylä. Kylän alkuperäisellä paikalla Pahkavuoren itälaidalla sijaitsivat Alistalon ja Ylistalon tilat, sekä näiden vieressä Jaanun yksinäistilan muodostama kylä. Näistä hieman itään on vanha Karjaskylän kylänmäki. Nämä kolme ovat muodostaneet yhteisen jakokunnan.
Jaanu on liitetty joissain vaiheessa Pahkavuoreen. Pahkavuoren ydinalue puolestaan liitettiin Salon kauppalaan vuonna 1932 ja Uskelan puolelle jääneestä kyläalueesta muodostettiin Metsäjaanun kylä 1960-luvulla. Pahkavuoren mäen ympäristöön kehittyi 1900-luvun aikana laaja asuinalue, eikä kylän vanhaa rakennuskantaa ole enää jäljellä. Nykyinen Pahkavuoren kaupunginosa pitää sisällään myös Karjaskylän kylätontin.
==Palvelut==
Pahkavuoren ja Enolan rajalla Helsingintien varella sijaitsevat K-Market Pahkavuore ja Pirilän puutarha. Alueella sijaitsevat myös päiväkoti Mesikämmen ja Pahkavuoren päiväkoti.
==Lähteet==
Luokka:Salon kaupunginosat
Luokka:Uskelan kylät
Paikallinen hallinnollinen yksikkö

Paikallinen hallinnollinen yksikkö (eli LAU, joka on lyhenne englannin kielen sanoista Local administrative unit) on osa Euroopan unionin käyttämää NUTS-alueluokitusjärjestelmää. NUTS-alueluokitusjärjestelmässä oli aikaisemmin viisi NUTS-tasoa, mutta sittemmin NUTS-tasot neljä ja viisi muutettiin LAU-tasoiksi yksi ja kaksi. Suomessa LAU-1-tason muodostavat seutukunnat ja LAU-2-tason kunnat. LAU-1-taso ei ole käytössä jokaisessa Euroopan unionin maassa, mutta periaatteessa se voitaisiin muodostaa jokaiseen maahan.
==Katso myös==
* Yhteinen tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistö
* Suomen NUTS-aluejako
* Suomen LAU-alueet
*
Paikallinen sopiminen

Paikallinen sopiminen (myös työpaikkakohtainen sopiminen) tarkoittaa työpaikoilla tapahtuvaa työehdoista sopimista työantajan ja työntekijöiden välillä, erotuksena ylemmällä tasolla tehtäville sitoville sopimuksille, joista ei voi paikallisesti poiketa.
Suomessa paikallisella sopimisella tarkoitetaan perinteisesti työoikeuden alaan kuuluvaa oikeuden osa-aluetta. Paikallinen sopiminen on kuitenkin laajempi kysymys, jota on tarkasteltu erityisesti taloustieteessä.
== Paikallinen sopiminen ja oikeustiede ==
Oikeustieteen kokonaisuudessa paikallisessa sopimisessa on kysymys työoikeuden ja sopimusoikeuden sekä sosiaalioikeuden piiriin kuuluvasta ilmiöstä. Perinteisesti paikallisen sopimisen on katsottu kuuluvan työoikeuden alaan, ja esimerkiksi sitä koskevaa opetusta tarjotaan osana työoikeuden opintokokonaisuuksia. 
Paikallinen sopiminen on oikeustieteellisestä näkökulmasta ongelmallinen, koska sopimusoikeuden keskeisen sopimusvapauden periaatteen liittäminen työoikeuteen tuottaa useita tosiasiallisia ongelmia. Näistä keskeisin on työntekijän ja työnantajan aseman välillä vallitseva epäsymmetria. Tämä epäsymmetria liittää paikallisen sopimisen myös sosiaalioikeuteen. 
Suomen ja useiden muiden maiden lainsäädännössä tätä työnantajan ja työntekijän välillä vallitsevan epäsymmetrian muodostamaa ongelmaa on ratkaistu antamalla työntekijälle ns. heikomman osapuolen suojan johon työntekijä voi vedota. Tällä yleisellä työoikeudellisella periaatteella joka koskettaa myös paikallista sopimista on tosiasiallisesti myös sosiaalioikeudellinen luonne.
== Paikallinen sopiminen ja yhteiskuntatieteet ==
Paikallinen sopiminen sijoittuu oikeustieteen ohella myös useille yhteiskuntatieteiden aloille. Esimerkiksi valtio-opissa ja sosiologiassa paikallista sopimista voidaan tarkastella mm. osana työntekijöiden ja muiden luonnollisten tai juridisten henkilöiden välistä valtasuhdetta. Hallintotieteessä paikallista sopimista voidaan tarkastella mm. osana henkilöstöhallintoa ja johtamista. Paikallista sopimusta voidaan tarkastella myös esimerkiksi naistutkimuksen näkökulmasta, mm. osana naisen asemaa työelämässä. Kaikkein laajimmin paikallista sopimista on kuitenkin tarkasteltu taloustieteessä. 
== Paikallinen sopiminen käytännön politiikassa ==
Suomessa paikallinen sopiminen on ollut olennainen osa työehdoista käytävää keskustelua 1990-luvulta alkaen. Työnantajien vaatimukset paikallisen sopimisen lisäämisestä kulminoituivat talvella 2015 Elinkeinoelämän keskusliiton EK:n ilmoitukseen yksipuolisesta keskitetyistä sopimuksista luopumisesta. Tämän on katsottu merkitsevän että ns. Tammikuun kihlaus vuodelta 1940 on olennaiselta osaltaan elinkeinoelämän keskusjärjestön toimesta purettu.
Suomessa käytävässä paikallista sopimista koskevassa julkisessa keskustelussa ovat painottuneet juuri uusklassisen taloustieteen ja implisiittisten sopimusten teorian paikallisen sopimisen tueksi tarjoamat väitteet. Tämä on tapahtunut oikeustieteessä sekä muissa yhteiskuntatieteissä esitettyjen näkökohtien kustannuksella.
== Katso myös ==
*Tulopolitiikka
== Kirjallisuutta ==
*
== Lähteet ==
Luokka:Suomen työvoimapolitiikka
Luokka:Politiikan käsitteet
Luokka:Työ
Paikallishallinto

Paikallishallinto tarkoittaa hallinnossa tasoa, joka päättää asioista paikallisella tasolla ja on yleensä hierarkian alimmainen hallinnon taso. Tällainen taso voi olla esimerkiksi kunta, piirikunta tai kylä. Käytännöt paikallishallinnon tasojen ja niiden nimeämisen suhteen vaihtelevat suuresti eri valtioiden välillä, ja usein jopa valtion sisällä. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa on useita erilaisia paikallishallinnon muotoja. Erityisesti Englannissa järjestelmä on monimutkainen.
Nykyaikaisissa vahvan keskushallinnon valtioissa paikallishallinnon rooli päätöksenteossa valtion tasolla on usein selvästi pienempi kuin keskushallinnolla. Nimensä mukaisesti paikallishallinnon yksiköt hoitavat paikallisia asioita. Niillä on joko jonkinlainen oikeus kerätä veroja tai niiden toiminta rahoitetaan keskushallinnon keräämillä veroilla. Yleensä kyseessä on näiden yhdistelmä. Veroja keräävillä paikallishallinnon yksiköillä on usein demokraattisesti valittu edustus. Paikallishallinnon tavallisimpia tehtäviä ovat muiden muassa koulutuksen ja terveydenhuollon järjestäminen, infrastruktuurin rakentaminen ja kunnossapito sekä kaavoitus. Tällaiset tehtävät kuuluvat yleensä hierarkian alimmalle eli kuntatasolle.
==Eri maissa käytettäviä paikallishallinnon yksikköjä==
* piiri, piirikunta (district, distrito, Bezirk, Kreis, okrug) voi olla useita kuntia kattava alue, tai jakaa ison kaupungin pienempiin osiin
* kunta - (termi tulee useissa kielissä latinan sanasta communia, engl. municipality, Yhdysvalloissa usein city) on tyypillisesti pienin paikallishallintoalue, jolla on valittu edustajisto.
* kylä - jossain maissa on olemassa myös kylähallintoja.
** Suomessa esimerkiksi kolttalaissa säädetty kyläkokous ja Kallankarien karikokous.
==Katso myös==
* Aluehallinto
* NUTS, LAU - Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmä
* Suomen NUTS-aluejako
Paimentolaiset

Paimentolaiset eli pastoraaliset nomadit ovat liikkuvaa elämää viettäviä, karjaa kasvattavia ihmisiä. Paimentolaiset hyödyntävät elantonsa hankkimisessa vaikkapa lampaita, vuohia, nautaeläimiä, jakkihärkiä, laamoja tai kameleita.
Paimentolaisia ovat muun muassa Arabian ja Pohjois-Afrikan beduiinit, Intian dhangarit ja Afrikan maasait. Paimentolaiset vaeltavat yleensä alueelta toiselle, koska karja tarvitsee uusia laitumia, sillä paimentolaiset eivät viljele laitumia. Paimentolaisuus on tavallista puolikuivilla alueilla, joilla karja syö helposti kaiken syötäväksi kelpaavan. Vuoristoalueilla paimentolaiset pysyvät melko paikallaan ja siirtävät karjaa vaikkapa ylärinteiltä alarinteille vuodenaikojen mukaan.
Paimentolaisiin luetaan myös pohjoisten alueiden porotaloutta harjoittavat kansat, kuten saamelaiset, nenetsit ja tšuktšit.
Puolipaimentolainen viettää osan vuodesta kiinteästi asuen, maata viljellen.
Luokka:Kulttuuriantropologia
Paimionjoen vesistö

Paimionjoen vesistö (vesistöaluetunnus 27) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Paimionjoki laskee Saaristomereen Paimionlahdella. Vesistöalueen pinta-ala on 1 088 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 1,58 %.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
* Paimionjoen alaosan alue (27.01)
* Paimionjoen keskiosan alue (27.02)
* Paimionjoen yläosan alue (27.03)
* Painion valuma-alue (27.04)
* Tarvasjoen valuma-alue (27.05)
* Jaatilanjoen valuma-alue (27.06)
== Lähteet ==
=== Viitteet ===
*
Paineside

Paineside on sideharsolla tehtävä sidos, jonka tehtävänä on tyrehdyttää verenvuoto ja estää lian pääsy haavaan. Painesidettä käytetään runsaasti vuotavien haavojen sitomiseen.http://www.terveyskirjasto.fi/terveyskirjasto/tk.koti?p_artikkeli=spr00007
Painesiteen yhteydessä tulee käyttää haavalappuja ja jotain esinettä, joka asetetaan haavan kohdalle muutaman sideharsokerroksen päälle haavan suuntaisesti.
Vierasta esinetä ei tule poistaa haavasta, ellei se vaikeuta hengitystä.
http://www.angelfire.com/creep/rajatapauksia/eapaineside.html
==Lähteet==
Luokka:Ensihoito
Pajula

Pajula on Salon kaupunginosa, joka rajoittuu seututiehen 110, Halikon kunnan rajaan ja Halikontiehen.Salon kaupungin kartta, johon on merkitty kaupunginosien rajat ja numerot; lisäksi erillinen luettelo kaupunginosien nimistä Alueen halki kulkee rantarata.
==Palvelut==
Pajulan alueella sijaitsee muun muassa Pajulan alakoulu. Pajulasta Salon keskustaan on 1,5 km matkaa, ja alueen ohi kulkee myös paikallisliikenne Salon keskustaan ja Halikon Märynummen suuntaan.
==Lähteet==
Luokka:Salon kaupunginosat
Pak

Pak voi tarkoittaa seuraavia:
* Paakkolan seisake, Pak
* paketti(a), lyhenne pak tai pkt
* Pakistan, maatunnus PAK
== Pak-nimisiä henkilöitä ==
* Pak Chol-Min (s. 1982), pohjoiskorealainen judoka
* Pak Doo-Ik (s. 1942), pohjoiskorealainen jalkapalloilija
* Pak Hon-yong (1900–1955), korealainen kommunisti, itsenäisyystaistelija ja poliitikko
* Pak Hyon Suk (s. 1985), pohjoiskorealainen painonnostaja
* Pak Se-ri (s. 1977), eteläkorealainen golfaaja
* Pak Song-chol (1913–2008), pohjoiskorealainen poliitikko, pääministeri 1976–1977
* Pak Song-chol (s. 1984), pohjoiskorealainen kestävyysjuoksija
* Pak Ui-chun (s. 1932), pohjoiskorealainen poliitikko ja diplomaatti, ulkoministeri 2007–2014
== Lähteet ==
Pakkovalta

Pakkovalta on vallankäyttöä, jonka tarkoituksena on ohjata yhteisön toimintaa, tarvittaessa välittömiä pakkokeinoja käytämällä tai välillisesti pakkokeinojen käyttämisellä uhkaamalla. Oikeuksia ja lakeja suojellaan usein pakkovallan keinoin. Toisaalta oikeudet ja lait voivat olla luonnottomia, jos kansalaiset tottelevat vain pakkovallalla.
Marxilaisessa diskurssissa sillä viitataan yhteiskuntaan, joka on olemassa ennen työväenluokan vallankumousta ja kommunistisen yhteiskunnan syntyä. Libertaareilla ja tietyillä muilla poliittisilla ryhmillä on oma, erittäin negatiivinen käsityksensä pakkovallasta, pitäen sitä käytännössä aina moraalisesti vääränä.
Sekä valtio että muut tahot käyttävät pakkovaltaa poliittisiin tarkoituksiin. Pakkovaltaa (lähinnä erityisessä poliittisessa merkityksessä) vastustavat anarkistit, liberaalit, marxistit sekä pasifistit. Joka tapauksessa pakkovalta on yksi perinteisimpiä motivointikeinoja, ja sitä käytetään jatkuvasti siihen tarkoitukseen. Muuhun kuin lakien valvomiseen rangaistusten keinoin perustuvia yhteiskuntia ei ole toteutettu, lukuun ottamatta lyhytikäistä anarkistien valtaa osissa Espanjaa sisällissodan aikana. Vaihtoehtona pakkovallalle on siten ollut mielivalta, joka on harjoitettu feodalismin aikana ja muun muassa Afganistanin sisällissodan jälkeen 1992–1996 ja Somaliassa diktaattori Siad Barren hallituksen kaaduttua. Tällöin hallinnassa ovat erilaiset lähinnä rosvojoukoiksi luokiteltavat ryhmät. 
Joidenkin mielestä yrityksilläkin on pakkovaltaa niiden kontrolloidessa ruokaa, vettä, asuntoja tai muita ihmiselämälle tärkeitä niukkoja resursseja.
== Katso myös ==
* Nonaggressioperiaate
* Poliittiset hyveet
* Valta
Luokka:Yhteiskuntatieteet
Palataali

Palataaleiksi eli lakiäänteiksi kutsutaan äänteitä, joissa kielen selkä kohoaa kovaa kitalakea (palatum) kohti. Suomen kielen äänteistä selkeimmin palataalinen on puolivokaali . Palataalisia voivat olla myös klusiilit ja sekä nasaali , mutta nämä äänteet ovat useammin velaarisia.
== Katso myös ==
*Labiaali
*Dentaali
*Laryngaali
*Velaari
==Lähteet==
*
===Viitteet===
Luokka:Konsonantit
Palava rakkaus (elokuva)

Palava rakkaus on Kirsti Petäjäniemen ohjaama suomalais-virolainen televisioelokuva vuodelta 1997. Sen aiheena on diplomaatti Oskar Kallaksen ja kirjailija Aino Kallaksen vaiheikkaan rakkaustarinan.
Palava rakkaus on tyylilajiltaan epookkidraama: sen aikakautena on 1900-luvun alkupuolisko sotineen ja levottomuuksineen.
== Juoni ==
Alussa Aino Krohn ja Oskar Kallas menevät naimisiin, ja nuorikko muuttaa miehensä mukana Viroon. Avioliitto alkaa onnellisena, pariskunta saa lapsia, joista tosin yksi kuolee vauvana. Aino tasapainoilee kirjailijan ja kotiäidin roolien välillä. Oskar puolestaan tekee uraa yliopistossa ja myöhemmin hän saa paikan Postimees-lehden toimittajana, jolloin perhe muuttaa Tarttoon. Rakkaus alkaa säröillä, ja lopulta Aino pakenee avioliittoaan Helsinkiin. Hänellä on romanssi runoilija Eino Leinon kanssa, mutta Krohnin suku puuttuu asiaan, ja tekee lopun romanssista. Oskar saa paikan Viron Lontoon suurlähettiläänä, ja Kallasten liitto saa Englannissa uutta nostetta. Kesiään he viettävät Virossa.
Neuvostoliitto miehittää Viron toisen maailmansodan aikana, mikä merkitsee Viron itsenäisyyden keskeytymistä vuosikymmeniksi ja maan luisumista vasemmistodiktatuuriin. Kallasten poika ja tytär kuolevat. Aino ja Oskar pakenevat Tukholmaan, missä Oskar kuolee pian sodan päätyttyä.
== Julkaisut ==
Palava rakkaus sai ensi-iltansa Yleisradio TV1:n Kotikatsomossa loppuvuodesta 1997. Elokuva julkaistiin Yle Areenassa lokakuussa 2018.
== Näyttelijät ==
== Lähteet ==
== Aiheesta muualla ==
*Yle Areena: Palava rakkaus
Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat
Luokka:Vuoden 1997 elokuvat