nyuuzyou/wikis huggingface dataset:
Antti Pendikainen

Antti Pendikainen (k. 26. toukokuuta 2019 Asikkala) oli Nilsiässä asunut suomalainen sijaisnäyttelijä. Hän tuli tunnetuksi ympäri maailmaa tekemistään hurjapäisistä stunt-tempuista. Hänen tunnetuimpiin temppuihinsa kuuluu hyppääminen kuumailmapallosta ilman laskuvarjoa vuonna 2015.Helmi Nykänen: Hurjista tempuistaan tunnettu stunt-näyttelijä Antti Pendikainen menehtyi offroad-moottoripyörien kisassa Vesivehmaalla, Yle.fi, Uutiset, 27.5.2019. Viitattu 27.5.2019. Samana vuonna hän hyppäsi Hotelli Torni Tampereen katolta base-hypyn.Tampereen Torni-hotellin katolta hypättiin jälleen, Stara.fi. Viitattu 27.5.2019. 
Pendikainen on kertonut tehneensä pikkupojasta asti stunt-tyylisiä temppuja. Hänen mukaansa sisäinen palo tehdä mahdottomasta mahdollista on ajanut häntä uralla eteenpäin. 
Pendikainen kuoli Asikkalan Vesivehmaalla järjestetyssä offroad-moottoripyörien cross country -kilpailussa toukokuussa 2019 törmättyään puuhun.
== Lähteet ==
Luokka:Suomalaiset sijaisnäyttelijät
Luokka:Vuonna 2019 kuolleet
Antti Raivio

Antti Raivio (s. 12. marraskuuta 1962 Espoo) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja sekä näytelmäkirjailija ja dramaturgi. Raivio opiskeli Teatterikorkeakoulussa Jouko Turkan oppilaana. Suuren yleisön tietoon hän tuli erityisesti Yle TV1-kanavan sketsisarjasta Hymyhuulet, jota esitettiin vuosina 1987–1988. Vuonna 1990 hän perusti muiden helsinkiläisten freelance-taiteilijoiden kanssa Q-teatterin, joka toimii nykyään Tunturikadulla Töölössä.
==Näytelmät==
*Sirkus Paananen, 1981 (käsikirjoitus ja ohjaus)
* Sweedenistä itään, 1983 (käsikirjoitus ja ohjaus)
* Kadonneen aarteen metsästäjät, 1984 (käsikirjoitus)
* Viimeinen karavaani, 1990 (käsikirjoitus ja ohjaus)
* Suden hetki, 1990 (käsikirjoitus ja ohjaus)
* Skavabölen pojat, 1991 (käsikirjoitus ja ohjaus)
*Huokausten laakso, 1994 (käsikirjoitus ja ohjaus)
* Kilon paloina kotiin, 1995 (käsikirjoitus ja ohjaus)
* Mestari ja Margarita, 1995 (ohjaus, dramatisointi yhdessä Sami Parkkisen kanssa)
* Kalju laulajatar, 1998 (sovitus ja ohjaus)
* Jeppe Niilonpoika, 2000 (ohjaus ja käsikirjoitus alkuperäisen näytelmän pohjalta)
* Lemmenjuonia eli fantasia 2478 täytteellä, 2001 (ohjaus ja käsikirjoitus alkuperäisen näytelmän pohjalta)
* Viimeinen karavaani 2005, 2005 (käsikirjoitus ja ohjaus)
* Putoaminen, 2007 (ohjaus, dramatisointi yhdessä Hannu Kiviojan kanssa)
==Rooleja==
* Syksyn jälkeen saapuu kevät (2020)
* Muutoksii (2014)
* Kalervo Palsa ja kuriton käsi (2013) Sälli ja Kit Carlson
* Hyvä poika (2011) Kari
* Lapsia ja aikuisia (2004) Heiskanen
* Sairauskertomuksia (2004) Rauno
* Joensuun Elli (2004)
* Kuumia aaltoja (TV) (2003) Ismo
* Rytmihäiriöitä (2000) ääni
* Jäänmurtaja (1997) Jorma Lönnström, Sinimailojen valmentaja
* Kosketa minua (1995) Asko Järvensivu
* Rapman (TV) (1995) Aki
* Johanneksen leipäpuu (TV) (1994) ulosottomies Taskula
* Tuntemattomalle jumalalle (TV) (1993) Attentaattori
* Verta ja luita (1993) äänet (animaatio)
* Sydänkohtauksia (1994) äänet (animaatio)
* Saranakoira (1992) Karpo
* Rio Invest (1992) 
* Tuhlaajapoika (1992) Antti, "Ade"
* Who is Joe Louis? (Kuka on Joe Louis?) (1992) "Jonin" kehäavustaja maaottelussa
* Sukellus (1991) 	
* Viimeinen pisara (1991)
* Pakanamaan kartta (TV) (1991) asentaja
* Isänmaan kaikuja 2: Puuttuva basso (1990) työmies 
* Isänmaan kaikuja 3: Asiamies (1990) Hurtta
* Talvisota (1989) alikersantti Erkki Somppi
* Fakta homma (TV) (1987) leirintäalueen hoitajan poikaystävä
* Hymyhuulet (TV) (1987) Aki & useita muita rooleja
== Lähteet ==
==Aiheesta muualla==
* 
Luokka:Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Luokka:Suomalaiset teatteriohjaajat
Luokka:Vuonna 1962 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Antti Rantakokko

Antti Rantakokko (s. 1952 Muonio) on hallintotieteiden maisteri ja toiminut Salon kaupunginjohtajana vuosina 2009–2017. Hän on aikaisemmin toiminut kunnanjohtajana Kauhajoella, Jalasjärvellä, Sallassa ja sitä ennen Suomusjärvellä 1982–1984. Hän on naimisissa viitasaarelaislähtöisen Anna-Liisa Rantakokon (o.s. Leppänen, s. 1953) kanssa. Anna-Liisa Rantakokko työskentelee Jalasjärven seurakunnan talouspäällikkönä. Pariskunnalla on neljä lasta.
Rantakokko valittiin Salon kaupunginjohtajaksi ja hän toimi tehtävässä helmikuusta 2009 alkaen kunnes jäi eläkkeelle elokuussa 2017. 
Rantakokko on Kittilän kriisiä selvittämään asetetun selvitystyöryhmän puheenjohtaja.
== Lähteet ==
== Aiheesta muualla ==
Luokka:Vuonna 1952 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Kauhajoen kaupunginjohtajat
Luokka:Jalasjärven kunnanjohtajat
Luokka:Salon kaupunginjohtajat
Antti Seppä

Antti Seppä (s. 21. maaliskuuta 1947 Seinäjoki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Reinikainen (1982–1983), Autovaras (1991), Pelastajat (1998) sekä Salatut elämät (2016–2017).
==Ura==
Seppä valmistui Suomen Teatterikoulusta 1970. Hän on ollut kiinnitettynä Seinäjoen kaupunginteatterissa 1970–1973, Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 1973–1975 ja 1975–2010 eläkkeelle jäämiseensä saakka Tampereen Työväen Teatterissa.
Sepän rooleja ovat muun muassa Täällä Pohjantähden alla III:n Akselin rooli (1977), Uutterassa aisankannattajassa Brunon rooli (1977, näytelmissä Viime kesänä Shamaninovin roolin (1977) ja Sirkuspelle Hermanni Sirkustarkastajan roolin (1982). Hän on tehnyt myös musiikkiteatteria, ajankohtaista draamaa ja klassikoita. Seppä on vieraillut muun muassa Pyynikin Kesäteatterissa, Seinäjoen kesäteatterissa ja Ilmajoen Musiikkijuhlilla. 
Hän on myös tehnyt televisiotöitä, kuten komediasarjassa Reinikainen konstaapeli Katajan roolin ja MTV3:n saippuasarjassa Salatut elämät, jossa hän esitti Gunnar Mustavaaraa keväästä 2016 vuoden 2017 marraskuuhun, jolloin ilmoitti jäävänsä eläkkeelle. Seppä on näytellyt myös draamasarjassa Pelastajat "Äiteetä". 
Seppä jäi eläkkeelle vuonna 2017.Hän on Salkkareiden uusi näyttelijä – Gunnarin alkuperäisnäyttelijä poistuu sarjasta
== Valikoitu filmografia ==
*Rilleriusten taru (1970) - Ykä
*Toimittaja (1970) - Risto
*Miniä (1973) - Erkki
*Oi kallis kaupunki (1975) - Pankinjohtaja
*Rintamäkeläiset (1976) - Lääkäri
*Tankki täyteen (1978) - Asiakas
*Meidän lapset (1979) - Opettaja
*Wonderman (1979) - Pertti
*Reinikainen (1982–1983) - Vanhempi konstaapeli Kataja
*Suomalaisia tähtihetkiä (1983)
*Juhannustanssit (1983) - Pekka
*Kuka uskoo haikaraa? (1984) - Tarmo
*Pohjanmaa (1988) - Valtion mies
*Rikos aamulla (1988) - poliisi
*Pieni ihmissydän (1989)
*Elämän rouva, Rouva Glad (1990) - Sähkömies
*Pakanamaan kartta (1991) - näyttelijä
*Autovaras (1991) - Salomaa
*Hyvien ihmisten kylä (1993)
*Pelastajat (1998) - "Äitee"
*Lakeuden kutsu (2000) - Jalasjärvi
*Rentun ruusu (2001) - Poliisi
*Hovimäki (2003) - John William
*Seinänaapurit (2004) 
*Pirunpelto (2009, 2011) - Poliisipäällikkö Oksa
*Muutos mieltä johtaa (2010) - 
*Uusi päivä (2012) - Juristi
*Salatut elämät (2016–2017) - Gunnar Mustavaara
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
*
*
*Kirjatyö
Luokka:Suomalaiset näyttelijät
Luokka:Vuonna 1947 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Antti Wettervik

Antti Wettervik (8. kesäkuuta 1922 Somero – 4. helmikuuta 1997 Tampere) oli yritysjohtaja, joka sai Eino Rajamäen kanssa ensimmäisenä Suomessa yrittäjäneuvoksen arvonimen, vuonna 1990.
Wettervik suoritti kauppaoppilaitoksen Tampereella ja toimi sen jälkeen Tampereen Meijeriliikkeen ja Leipurien Tukun palveluksessa, eläkkeelle hän jäi 1987. Jatkosotaan Wettervik, joka oli sotilasarvoltaan luutnantti, osallistui komppanian vääpelinä ja joukkueenjohtajana. Wettervik oli Pirkanmaan Yrittäjät -yhdistyksen puheenjohtaja 1967–1984 ja sen jälkeen yhdistyksen kunniajäsen. Yhdistys perusti hänen nimeään kantavan rahaston vuonna 1986, Tampereen palkinnon Wettervik sai vuonna 1988. Wettervik oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1977–1984 ja hänellä oli myös useita muita alueellisia ja valtakunnallisia luottamustehtäviä.Kuolleita. Yrittäjäneuvos Antti Westervik. Pirkanmaan yrittäjien tulisieluinen puolestapuhuja. Helsingin Sanomat, 9.2.1997, s. 4. 
==Lähteet==
Luokka: Suomalaiset yritysjohtajat
Luokka: Tampereen kaupunginvaltuutetut
Luokka:Vuonna 1922 syntyneet
Luokka:Vuonna 1997 kuolleet
Anusat

ANUSAT (Anna University Microsatellite) on intialainen Chennaissa toimivan Annan yliopiston mikrosatelliitti, joka laukaistiin Intiasta 20. huhtikuuta 2009. 
Sen kehittämisen tarkoitus oli tuoda yliopiston tutkijat ja ISROn tutkijat yhteen ja siirtää tietoa satelliittitekniikasta yliopistoon. Satelliitin hyötykuormana on "vastaanota, varastoi ja siirrä"-tyyppisen tiedonsiirron mahdollistava digitaalinen muisti ja radiovälineet. Tietoliikenne tapahtuu radioamatööritaajuuksilla. Satelliitissa on teknologiakokeita kuten digitaaliradio ja MEMS-hyrrä ja MEMS-magneettikenttäanturi. 
==Lähteet==
Luokka:Satelliitit
Apina pulpetissa

Apina pulpetissa: ysiluokan yhteisöllisyys on Tommi Hoikkalan ja Petri Pajun vuonna 2013 ilmestynyt kirja. Teoksen julkaisivat Nuorisotutkimusseura ja Gaudeamus. Kirja liittyy Nuorisotutkimusverkoston hankkeeseen ”Suomen ihanuus ja kurjuus: miten kasvatamme lapsiamme ja nuoriamme”.
== Lähteet ==
== Aiheesta muualla ==
* Jaana-Mirjam Mustavuori: Takaisin kouluun. Helsingin sanomat 10.10.2013.
* Jari Rekola, Kati Suhonen ja Mira Valkonen: Apina pulpetissa. Kommentti 23.12.2013.
Luokka:Kirjat yhteiskunnasta
Luokka:Suomalaiset tietokirjat
Luokka:Vuoden 2013 kirjat
Apinasta ihmiseksi

Apinasta ihmiseksi on Juha Valsteen vuonna 2004 ilmestynyt kirja ihmisen evoluutiosta. Teoksen kustansi WSOY.
== Lähteet ==
== Aiheesta muualla ==
* Anto Leikola: Yhtä suurta perhettä. Helsingin sanomat 19.10.2004.
* Osmo Tammisalo: Hieno päivitys fossiililöydöistä. Tieteessä tapahtuu 8/2004. (PDF)
Luokka:Suomalaiset tietokirjat
Luokka:Vuoden 2004 kirjat
Approksimantti

Approksimantti () on konsonanttinen äänne, jota muodostettaessa ilmavirta pääsee kulkemaan vokaalien tapaan vapaasti suuväylässä ilman hankaushälyn muodostumista, toisin kuin muissa konsonanteissa. Approksimantit ovat resonantteja, ja ne voidaan edelleen luokitella lateraalisiin ja sentraalisiin approksimantteihin.
Puolivokaali taas on termi, jota jotkut pitävät synonyymisena joko yleisesti approksimantin tai nimenomaisesti sentraalisen approksimantin kanssa, kun taas toiset katsovat, että näiden välillä on käsitteellinen ero: approksimantti viittaisi yksin ääniväylän väljyyteen (eli siihen, ettei sen aikana synny artikulaattorien välillä frikaatiota), puolivokaali taas siihen, ettei äänne ole kestoltaan pidennettävissä. Toisaalta tästä määritelmästä seuraisi, etteivät esimerkiksi suomen j ja v olisi puolivokaaleja kuin yleiskielessä, koska murteittain ne voivat yleisgeminaation seurauksena pidentyä (ajaa > ajjaa, tavaa > tavvaa).
Suomenkielisessä kielitieteellisessä käytännössä approksimanttia ja puolivokaalia käytetään usein synonyymeina, ja edellinen on käytännössä selvästi harvinaisempi. Esimerkiksi Ison suomen kieliopin hakemisto tuntee vain puolivokaalin, ja suomen konsonanteista j ja v mainitaan nimenomaan puolivokaaleiksi.
== Lateraaliset approksimantit ==
Lateraalinen approksimantti on lateraaliäänne, joka syntyy kun kielen avulla muodostetaan sulkeuma suun kattoa vasten ja ilma virtaa esteettä lateraalisesti eli kielen laitojen yli. Esimerkkejä lateraalisista approksimantista ovat [l] ja [ʎ].
== Sentraaliset approksimantit ==
Sentraalinen approksimantti (eli yhden määritelmän mukaan puolivokaali) on äänne, joka on foneettisesti vokaali, koska ääni virtaa esteettä suun keskikohdalta, mutta funktionaalisesti konsonantti, koska se käyttäytyy kielessä konsonantin tavoin. Puolivokaalit voidaan siis oikeastaan määritellä vain kielikohtaisesti; tavallisimmille puolivokaaleille on kuitenkin omat kansainväliset foneettiset merkkinsä.
Suomen kielessä vain j on tämän määritelmän mukaissti puhdas puolivokaali (tosin sekin ääntyy toisinaan heikkona frikatiivina). Toisaalta soinniton tai soinnillinen glottaalinen frikatiivi [h] tai sen äänneympäristössä soinnillistunut vastinpari [ɦ] voitaisiin tulkita puolivokaaliksi, koska se realisoituu tavallisesti kuiskaus- tai henkäyssointisena sitä seuraavan vokaalin versiona (esimerkiksi sana hauta saatetaan ääntää [ɑ̥ɑutɑ], jossa ensimmäinen äänne on kuiskaussointinen a).
Muista kielistä esimerkiksi englannissa esiintyvät myös soinnillinen labiaalis-velaarinen approksimantti [w] ja soinnillinen alveolaarinen approksimantti [ɹ], murteittain myös edellisen soinniton vastinpari [ʍ].
== Lähteet ==
* 
=== Viitteet ===
Luokka:Konsonantit
Aps

Aps tai APS voi tarkoittaa seuraavia:
* Aps, paratiisilinnun tähdistön () lyhenne
* APS, Advanced Photo System, filmiformaatti
* APS, American Physical Society, yhdysvaltalainen fysiikan alan järjestö
* APS, Advanced Planning & Scheduling, toiminnanohjausjärjestelmä
* APS, autoimmune polyendocrine syndrome, autoimmuunipolyendokrinopatiaoireyhtymien ryhmä
*APS, antiphospholipidsyndrome, fosfolipidivasta-aineoireyhtymä
Apteekkineuvos

Apteekkineuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 3. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1938 apteekkari Richard Björksténille. Vuosien 1918–2013 aikana apteekkineuvoksen arvonimi on myönnetty 38 henkilölle.  
Apteekkineuvoksen arvonimen saaneet ovat miltei poikkeuksetta olleet ammatiltaan apteekkareita.
== Lähteet ==
Luokka:Suomalaiset arvonimet
Apulaisohjaaja

Apulaisohjaaja on ohjaajan apulainen (”oikea käsi”) elokuvan tekovaiheessa. Hän varmistaa, että ihmiset ja välineistö ovat saatavilla silloin kun tarvitaan.
Apulaisohjaaja vastaa muun muassa elokuvan kuvausten päivittäisestä aikatauluttamisesta ja kuvausryhmän käytännön johtamisesta kuvauspaikalla. Apulaisohjaaja antaa valmistautumis-, käynnistys- ja toimintakäskyt kuvausten aikana. 
Elokuvan ennakkosuunnittelun aikana apulaisohjaaja tekee, yhdessä muun muassa tuotantopäällikön kanssa, käsikirjoituksen tuotannollisen purun, jonka perusteella kuvauspäiviä, järjestelyitä, näyttelijöiden kiinnityksiä ynnä muuta sellaista voidaan ryhtyä suunnittelemaan ja toteuttamaan. Ennen kuvauksia apulaisohjaaja pitää tuotannon osastovastaavien (kuvaaja, valaisija, järjestäjä, äänittäjä, lavastaja, rekvisiitta, erikoisefektit sekä tarvittaessa myös puku ja maski) yhteispalaverin, jossa elokuva käydään kohtauksittain läpi ja katsotaan mitkä asiat millekin osastolle kuuluvat ja että kaikki tulee hoidettua kuvauksiin mennessä. Tämä palaveri on mahdollisesti reccen jälkeen, jolloin apulaisohjaajalla on käytetävissään reccemuistio, johon hän on merkinnyt muistiin erilaisia asioita, joita kuvauspaikkakäynnillä on tullut ilmi, sekä ohjaajan ja muiden taiteellisesti vastaavien toiveita ja vaatimuksia.
Toinen apulaisohjaaja työskentelee ensimmäisen apulaisohjaajan apuna erityisesti suurissa avustajakohtauksissa. Toinen apulaisohjaaja vastaa esimerkiksi siitä, että kuvauspaikalla on tarvittava määrä avustajia silloin kun heitä tarvitaan ja hän ohjaa esimerkiksi kuvan taustalla tapahtuvaa toimintaa.
Apulaisohjaaja on useimmiten henkilö, joka huutaa ennen ottoa ”hiljaisuus!” ja käskee kameraoperaattoria käynnistämään kameran.Elokuvantaju
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
* Apulaisohjaaja (Elokuvantaju)
Luokka:Elokuva-alan ammatit
Apulaispiispa (katolinen)

Apulaispiispa on katolisessa kirkossa piispa, joka on vihitty avustamaan hiippakuntaa johtavaa hiippakuntapiispaa. Latinankielinen nimitys viralle onkin episcopus auxiliaris. Apulaispiispalla ei ole hallintovaltaa, vaan hän edustaa hiippakunnan piispaa vain vihkitoimituksissa (kirkkojen vihkimiset, vahvistuksen sakramentti jne.). Hallinnon alueella piispan tukena toimii yleisvikaari. Apulaispiispat ovat myös edustettuina paikallisissa piispainkokouksissa.
Toinen nimitys apulaispiispalle on episcopus in partibus infidelium ("piispa uskottomien alueella"). Tämä nimitys johtuu siitä, että jokainen apulaispiispa on muodollisesti nimitetty jonkin vanhan, nyttemmin käytännössä hajonneen hiippakunnan titulaaripiispaksi. Kyseessä ovat yleensä kirkon ensimmäisinä vuosisatoina syntyneen hiippakunnat, jotka sijaitsivat nykyään islaminuskoisilla alueilla Lähi-idässä, Vähässä-Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Koska kyseiset hiippakunnat eivät nykyään käytännössä enää ole olemassa, on niiden piispanistuimista tullut arvonimiä. Apulaispiispaksi vihittävä vihitään jonkin tällaisen "kadonneen hiippakunnan" titulaaripiispaksi. 
Kuten hiippakuntapiispatkin, esittävät apulaispiispat paaville eronpyyntönsä täyttäessään 75 vuotta. Vihkipiispojen kohdalla eroanomus hyväksytään poikkeuksetta ja piispa saa siirtyä eläkkeelle. Toisin kuin hiippakuntapiispat, apulaispiispat säilyttävät titulaarihiippakuntansa myös eläkkeelle siirtymisensä jälkeen. Mikäli hiippakuntapiispalla ei eläkkeelle siirtyessään ole titulaarihiippakuntaa, hänelle annetaan sellainen. 
Kuten kaikki katolisen kirkon piispat, apulaispiispat käyttävät arvonsa merkkeinä violettia kaftaania eli sutaania ja violettia päähinettä eli mozettaa. Lisäksi heillä on myös piispanristi ja piispansormus. Liturgiassa apulaispiispat käyttävät piispanhiippaa ja paimensauvaa paimenvirkansa merkkinä. 
Apulaispiispojen määrä määräytyy hiippakunnan koon mukaan. Sen määrittelee hiippakunnan piispa yhdessä Pyhän istuimen kanssa. Eniten vihkipiispoja on Ciudad de Méxicon arkkihiippakunnalla (9), Rooman hiippakunnalla (8), Milanon arkkihiippakunnalla (7), Chicagon arkkihiippakunnalla (6), Los Angelesin arkkihiippakunnalla (6), New Yorkin arkkihiippakunnalla (5) sekä saksalaisella Münsterin hiippakunnalla (5). 
Luokka:Katolinen kirkko
Luokka:Kirkolliset virat
Apulaispiispa (ortodoksinen)

Apulaispiispa on yleensä ortodoksisen kirkon päämiehen (Suomessa arkkipiispan) tai ikääntyneen hiippakuntapiispan avuksi vihitty piispa, jolla ei ole omaa hiippakuntaa.
Suomen ortodoksisen kirkon apulaispiispana toimii vuonna 2004 (asetettu virkaan vuonna 2005) valittu KS Joensuun piispa Arseni toimipaikkanaan Kuopio.
Kaikki Suomen itsenäisyyden aikaiset ortodoksiset piispat ovat aloittaneet uransa apulaispiispana. Vain Venäjän vallan aikana kaksi arkkipiispaa, Nikolaj ja Sergij, nimitettiin suoraan Suomen hiippakunnan arkkipiispoiksi. Myös Viipurin piispa Aleksanteri (Karpin) oli virallisesti apulaispiispa, itsenäisen hiippakunnan johtaja hänestä tuli vasta sodan jälkeen.
Luokka:Ortodoksinen kirkko
Luokka:Kirkolliset virat
Apulaisprofessori

Apulaisprofessori on Suomessa professorien vakinaistamispolkuun (engl. tenure track) kuuluva uravaihe, joka voi vastata vakinaistamispolun ensimmäistä vaihetta (engl. assistant professor) tai toista vaihetta (engl. associate professor). Näiden vaiheiden jälkeen apulaisprofessorista voi ylentyä seuraavalle tasolle, joko assistant professor -tasolta associate professor -tasolle tai associate professor -tasolta professoriksi (engl. Associate Professor tai Full Professor). Vakinaistamispolut otettiin käyttöön Suomen yliopistoissa vuodesta 2010 alkaen. Suomen nykyiset apulaisprofessuurit sijoittuvat hierarkkisesti yliopistonlehtorin tai yliopistotutkijan ja varsinaisen professorin väliin. 
Apulaisprofessori oli käytössä yliopiston virkana myös aiemmin, vuoteen 1998, jolloin apulaisprofessoreista tuli professoreja.Professoriliiton sivu (viitattu 30.1.2014) Apulaisprofessorin viran vaatimukset olivat lähes samat kuin professorinkin viran. Apulaisprofessorit nimitti kuitenkin virkaansa yliopisto, kun taas professorit nimitti Suomen tasavallan presidentti. Aiemmin apulaisprofessoria vastasi apulaisen virka, joka oli käytössä vuoteen 1949. Tuolloin määrättiin, asetuksella, että apulaisella tuli olemaan apulaisprofessorin nimi ja arvo.Asetus Helsingin yliopiston apulaisista, 495/1949, 11 §, voimaan 12.7.1949. Vuoden 1963 asetuksella muutettiin apulaisen virat apulaisprofessorin viroiksi.Asetus Helsingin yliopiston apulaisprofessoreista, 53/1963, 12 §, voimaan 1.2.1963.Veli-Matti Autio, Professorin viran ja arvon kehitys Suomessa
== Lähteet ==
Luokka:Yliopiston virat
Ar

Ar tai AR tarkoittaa seuraavia:
* 
* androgeenireseptori, AR
* ansioristi, ar., kunniamerkkityyppi
* 
* 
* 
* 
* Asikkalan Raikas, AR, suomalainen urheiluseura
* kaiken varalta, A/R, englannin sanoista (against) all risks, vakuutustyyppi.
* Augmented reality (AR), katso lisätty todellisuus
==Katso myös==
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
* AR-15, kiväärimalli.
Araukariakasvit

Araukariakasvit (Araucariaceae) on kasviheimo, johon kuuluu 41 havupuulajia kolmessa eri suvussa. 
Araukariakasvit ovat hyvin muinainen kasviheimo. Niiden lajirunsaus oli suurimmillaan jura- ja liitukausilla 200–65 miljoonaa vuotta sitten, jolloin araukariakasvit muodostivat metsiä kaikkialla maapallolla. Suurin osa lajeista kuoli sukupuuttoon liitukauden lopussa, jolloin myös dinosaurusten valtakausi päättyi. Nykyisin heimon puita esiintyy vain eteläisellä pallonpuoliskolla (poikkeuksena Malesia ja Filippiinit) alueella, joka ulottuu Etelä-Amerikasta Tyynenmeren poikki Australiaan ja Kaakkois-Aasian saarille. Heimo on monipuolisimmin edustettu Uudessa-Kaledoniassa.
Kaikki araukariakasvit ovat ainavihantia puita. Niillä voi olla kapean neulasmaiset tai leveämmät lehdet. Kukinnot ovat käpyjä. Monet lajit ovat koristeellisen muotoisia, minkä vuoksi ne ovat suosittuja puistopuita lämpimän ilmaston maissa. Joitakin lajeja kasvatetaan kaupallisesti arvokkaan puuaineksen tai pihkan takia.
Araukariakasveihin kuuluvat suvut ovat:
*Agathis – kaurit (21 lajia)
*Araucaria – araukariat (19 lajia)
*Wollemia – wollemiat (1 laji)
Suvuista Wollemia ja sen ainoa laji Wollemia nobilis löydettiin Australiasta vasta 1994.Wollemia nobilis: The Wollemi Pine Plant Evolution Viitattu 17.4.2010 Fossiiliaineistosta tunnetaan lisäksi suku Araucarioxylon, jolla ei kuitenkaan ole enää eläviä edustajia.
== Lähteet ==
== Aiheesta muualla ==
*Gymnosperm database 
*Araucariaceae: life history and ecology
*Araucariaceae 
*The Araucaria Family 
*
Archibald Viktor Ramsay

Archibald Viktor Ramsay (14. marraskuuta 1847 Kuopio – 6. maaliskuuta 1907 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri. Viitattu 12.4.2020.
 
Ramsayn vanhemmat olivat kuvernööri, eversti Gustaf Adolf Ramsay ja Vendla Gustava von Essen ja puoliso vuodesta 1888 vapaaherratar Alexandra Anna Maria von Kothen. Kenraalit Arthur Rickhard Ramsay, Gustaf Adolf Ramsay ja Allan Georg Ramsay olivat hänen veljiään. Archibald Viktor Ramsay opiskeli Helsingfors Lyceumissa 1858–1860, minkä jälkeen hänet otettiin oppilaaksi Haminan kadettikouluun. Sieltä hän siirtyi H.M. Keisarin paašikouluun Pietariin 1866. Hänet ylennettiin kamaripaašiksi 1867 ja määrättiin koulusta 1868 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Semenovskojen rykmenttiin. Ramsay ylennettiin aliluutnantiksi 1872 ja luutnantiksi 1876. Rykmenttinsä mukana hän osallistui Turkin sotaan 1877–1878 ja yleni sodan jälkeen syyskuussa 1878 alikapteeniksi. Kapteeniksi Ramsay ylennettiin 1887, jolloin hänet määrättiin komppanianpäälliköksi Henkivartioväen Semenovskojen rykmenttiin. Everstiksi hänet ylennettiin 1892, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina huhtikuussa 1897. Ramsay edusti aatelissukuaan valtiopäivillä 1897 ja 1900.
==Lähteet==
Luokka: Suomalaiset kenraalit
Luokka: Suomalaiset aateliset
Luokka: Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Luokka:Vuonna 1847 syntyneet
Luokka:Vuonna 1907 kuolleet
Arenti

Arenti ( < myöhäislat. arrenda < ad, varten ja reddere, antaa sadosta)Otavan iso tietosanakirja. Helsinki: Otava 1963. Osa 1, palsta 632, hakusana arenti. on historiallinen nimitys, joka tarkoittaa vuokraa ja vuokrausta, erityisesti maanvuokraa ja maanvuokrausta.Uusi tietosanakirja. Helsinki: Tietosanakirja oy 1960. Osa 2, palsta 12, hakusana arenti.Aikio, Annukka (toim.) & Vornanen, Rauni (uusinut): Uusi sivistyssanakirja. Helsinki: Otava 1989. Seitsemäs painos. ISBN 951-1-06288-3. Hakusana arenti, s. 55. Arenti kuvaa sellaista oikeussuhdetta, joka syntyy, kun joku antaa vuokrasopimuksen tai muun sopimuksen perusteella toiselle määräajaksi ja määräehdoilla nautinta- ja käyttöoikeuden maahan, metsästykseen tai johonkin muuhun. Arenti tarkoittaa myös sitä korvausta, joka sopimuksen mukaan on suoritettava tällaisesta oikeudesta.Iso tietosanakirja. Helsinki: Otava 1931. Osa 1, palsta 705, hakusana arenti. Vuokraajasta käytetään nimitystä arentilainen tai arentimies.Nykysuomen sanakirja. WSOY 1951–1961. Hakusana arenti.
==Lähteet==
Luokka:Esineoikeus
Luokka:Oikeushistoria