nyuuzyou/wikis huggingface dataset:
Soinnillinen faryngaalinen frikatiivi

Soinnillinen faryngaalinen frikatiivi, kansanomaisesti kurkku-h, on konsonanttiäänne. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on [ʕ]. Äänne esiintyy muun muassa arabian ja heprean kielissä; hepreassa se voidaan ääntää myös jiddišin tapaan velaarisena.
==Ääntäminen==
Soinnillinen velaarinen frikatiivi äännetään nielussa (lat. farynx). Sinne muodostetaan kapeikko, jonka kautta kulkeva ilmavirta aiheuttaa hankaushälyä. Äänihuulet eivät värähtele äänteen tuottamisen aikana.
==Lähteet==
*
===Viitteet===
== Aiheesta muualla ==
* 
Luokka:Konsonantit
Soinnillinen velaariklusiili

Soinnillinen velaariklusiili on monessa kielessä esiintyvä konsonanttiäänne. Äänteen kansainvälinen foneettinen merkki on . Suomessa äänne esiintyy vain vierasperäisissä sanoissa, ja merkitään g-kirjaimella. Arkipuheessa "gee" voi tarkoittaa tilanteesta riippuen joko g-kirjainta tai äännettä [g].
Äänne [g] on soinnillinen, koska äänihuulet värähtelevät äänteen tuottamisen aikana. Se on klusiili eli plosiivi, koska ilmavirta siinä pysähtyy ja purkautuu äkisti. Se on velaarinen, koska kieli siinä koskettaa pehmeää suulakea eli kitapurjetta (lat. velum palatinum).
==Lähteet==
*
===Viitteet===
Luokka:Konsonantit
Soinnillinen äänne

Soinnillinen äänne syntyy, kun äänihuulet värähtelevät kurkunpäässä. Vokaalit ovat luonnostaan soinnillisia, osalla konsonanteista on sekä soinnillinen että soinniton variantti. Suomessa on esimerkiksi dentaalinen klusiilipari t - d, joista t on soinniton ja d soinnillinen. Koska suomen murteissa ei ole soinnillisia klusiileja, ne ääntyvät perisuomalaisen suussa varsin soinnittomina.
==Lähteet==
*
*
===Viitteet===
Luokka:Fonetiikka
Soinniton alveolaarinen klusiili

Soinniton alveolaarinen klusiili on monessa kielessä yleinen konsonanttiäänne, joka kirjoitetaan latinalaisin kirjaimin tyypillisesti T-kirjaimella, kuten suomen kielessä. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkki on . 
== Kuvaus ==
Soinnitonta alveolaarista klusiilia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
* Fonaatio on soinniton, mikä tarkoittaa sitä, että äänihuulet ovat pois kytketyt kuten kuiskatessa.
* Ääntöpaikka on alveolaarinen, mikä tarkoittaa että kieli on äännettäessä hammasvallin tuntumassa.
* Ääntötapa on klusiili eli umpiäänne, mikä tarkoittaa sitä, että äänettäessä muodostetaan sulkeuma, joka sitten purkautuu äkisti. 
==Lähteet==
*
===Viitteet===
Luokka:Konsonantit
Soinniton alveolaarinen sibilantti

Soinniton alveolaarinen sibilantti on niin sanottu tavallinen s-äänne, joka esiintyy useimmissa kielissä. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkki on [s]. Suomen kielessä se on ainoa kotoperäinen sibilantti. 
==Kuvaus==
Soinnitonta alveolaarista sibilanttia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
* Fonaatio on soinniton, mikä tarkoittaa sitä, että äänihuulet eivät osallistu äänen tuottamiseen.
* Ääntöpaikka on alveolaarinen, mikä tarkoittaa, että kieli sijoittuu hammasvallin tuntumaan.
* Ääntötapa on sibilantti eli kouruäänne, hankausäänteen erityistyyppi, jossa ilma virtaa vapaasti kielen muodostamaa kourumaista väylää pitkin.
==Käyttö==
Soinniton alveolaarinen sibilantti kirjoitetaan
* latinalaisia aakkosia käyttävissä kielissä useimmiten s, kuitenkin esimerkiksi unkarissa sz. Saksan kielessä kahdennettu [s] saatetaan kirjoittaa myös ß. Muun muassa englannissa ja ranskassa se kirjoitetaan e:n, i:n ja y:n edellä joskus myös c:llä, ranskassa muiden vokaalien edellä toisinaan ç. 
* kyrillisissä kirjaimissa äännettä vastaa kirjain C, joka on ulkonäöltään identtinen latinalaisen C-kirjaimen kanssa, mutta on eri kirjain.
* Kreikan kielessä [s]-äänne merkitään kirjaimella Σ (Sigma).
* Heprean kielessä [s] merkitään joko Samekhilla (ס) tai Šinillä (ש).
== Lähteet ==
Luokka:Konsonantit
Soinniton bilabiaalinen klusiili

Soinniton bilabiaalinen klusiili on monessa kielessä esiintyvä konsonanttiäänne, joka merkitään P-kirjaimella niin suomen kielessä kuin monissa muissakin kielissä. Äänteen kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa äänteen merkki on [p]. Arkipuheessa "pee" voi tarkoittaa tilanteesta riippuen joko P-kirjainta tai äännettä [p].
Joissakin kielissä, kuten englannissa, [p] ääntyy suomesta poiketen aspiroituna.
== Kuvaus ==
Soinnitonta bilabiaalista klusiilia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
* Fonaatio on soinniton, mikä tarkoittaa sitä, että äänihuulet ovat pois kytketyt kuten kuiskatessa.
* Ääntöpaikka on bilabiaalinen, mikä tarkoittaa sitä, että molemmat huulet ovat mukana äännettä muodostettaessa. 
* Ääntötapa on klusiili eli umpiäänne, mikä tarkoittaa sitä, että (tässä tapauksessa huulilla) muodostetaan sulkeuma.
==Lähteet==
*
===Viitteet===
Luokka:Konsonantit
Soinniton faryngaalinen frikatiivi

Soinniton faryngaalinen frikatiivi, kansanomaisesti kurkku-h, on konsonanttiäänne. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on [ħ]. Äänne esiintyy muun muassa arabian ja heprean kielissä; hepreassa se voidaan ääntää myös jiddišin tapaan velaarisena.
==Ääntäminen==
Soinniton velaarinen frikatiivi äännetään nielussa (lat. farynx). Sinne muodostetaan kapeikko, jonka kautta kulkeva ilmavirta aiheuttaa hankaushälyä. Äänihuulet eivät värähtele äänteen tuottamisen aikana.
==Lähteet==
*
===Viitteet===
== Aiheesta muualla ==
* 
Luokka:Konsonantit
Soinniton glottaalifrikatiivi

Soinniton glottaalifrikatiivi on ääniraossa syntyvä henkäyssoinnillinen äänne, joka tavallisesti luokitellaan frikatiiviksi, vaikka sillä ei juurikaan ole frikatiivien foneettisia ominaisuuksia. Tämän luokittelun peruste on lähinnä lingvistinen: näin selvitään vähemmillä erottavilla piirteillä (Occamin partaveitsi). Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa eli IPA-järjestelmässä soinnillista glottaalifrikatiivia merkitään -symbolilla.
Soinnittomalla glottaalifrikatiivilla ei ole omasta äänneympäristöstään selvästi erottuvia auditiivisia ominaisuuksia. Artikulatorisesti syntyy äänihuuliraon "vuotamisesta" eli epätäydellisestä sulkeumasta, joka tuottaa jonkinasteisen kohisevan fonaation eli soinnillistumisen. Soinnillista glottaalifrikatiivia voi myös luonnehtia kuiskatuksi vokaaliksi, jossa kuiskaukseen sekoittuu äänihuulten värinää.
Luokka:Konsonantit
Soinniton velaariklusiili

Soinniton velaariklusiili on monessa kielessä esiintyvä konsonanttiäänne. Suomessa se merkitään k-kirjaimella sekä vierasperäisissä sanoissa toisinaan c- tai q-kirjaimella. Äänteen kansainvälinen foneettinen merkki on [k]. Arkipuheessa "koo" voi tarkoittaa tilanteesta riippuen joko k-kirjainta tai äännettä [k].
Äänne [k] on soinniton, koska äänihuulet eivät siinä värähtele. Se on klusiili eli plosiivi, koska ilmavirta siinä pysähtyy ja purkautuu äkisti. Se on velaarinen, koska kieli siinä koskettaa pehmeää suulakea eli kitapurjetta (lat. velum palatinum).
Joissakin kielissä, kuten englannissa, [k] ääntyy aspiroituna.
==Lähteet==
*
===Viitteet===
Luokka:Konsonantit
Soinniton äänne

Soinniton äänne on äänne, joka syntyy ilman, että äänihuulet värähtelevät kurkussa. Ääni syntyy jossakin muussa kohdassa ääniväylää, esimerkiksi suussa tai huulilla: h, s, p. Yleensä soinnittomia ovat vain konsonantit, mutta esimerkiksi kuiskatessa myös vokaalit voivat olla soinnittomia.
==Lähteet==
*
*
===Viitteet===
Luokka:Fonetiikka
Sokkokoe

Sokkokoe (myös sokkotutkimus ja sokkouttaminen) on lääketieteessä käytetty vertaileva kokeellisen tutkimuksen menetelmä jossa "potilailta" tai "hoitajilta" taikka molemmilta on salattu se mitä hoitomuotoa (esimerkiksi lääkettä) kukin potilas saa.
== Yksinkertainen sokkokoe ==
Yksinkertaisella sokkokokeella (myös yksinkertainen sokkotutkimus) tarkoitetaan sitä, jossa joko "potilailta" tai "hoitajilta" on salattu se mitä hoitomuotoa (esimerkiksi lääkettä) kukin potilas saa.
== Kaksoissokkokoe ==
Kaksoissokkokokeella (myös kaksoissokkotutkimus) tarkoitetaan sitä, jossa sekä "potilailta" että "hoitajilta" on salattu se mitä hoitomuotoa (esimerkiksi lääkettä) kukin potilas saa.
Kaksoissokkokoe on lääketieteen piirissä erittäin yleisesti käytetty kokeellisen tutkimuksen menetelmä. Kaksoissokkouttamisen avulla voidaan vertailla eri lääkeaineiden vaikutuksia toisiinsa tai lumelääkkeeseen ilman, että tietoiset tai edes tiedostamattomat käsitykset hoidosta ja sen tehosta pääsevät vaikuttamaan tulokseen. 
==Lähteet==
* 
* 
Luokka:Lääketieteellinen tutkimus
Luokka:Tieteellinen menetelmä
Sokos Mylly (Raisio)

Sokos Mylly on Raisiossa, kauppakeskus Myllyssä sijaitseva tavaratalo, jonka omistaa Turun Osuuskauppa ja toiminnasta vastaa TOK:n omistama Turun Sokos Oy. Sokos Mylly toimii kauppakeskuksen ensimmäisessä kerroksessa kahdessa eri toimitilassa: Sokos ja Sokos For Men. 
== Tavaratalon palvelut ==
Sokos Myllyn tavaratalon tuotevalikoima keskittyy naisten ja miesten pukeutumiseen, kosmetiikkaan. 
Tavaratalon yhteydessä toimii myös Hyvä Olo kauneushoitola ja parturikampaamo.
==Aiheesta muualla==
===Aiheeseen liittyviä linkkejä===
*Sokos.fi
*TOK.fi
===Lähteet===
*Uranus.fi
==Antsadata==
Luokka:Sokos
Luokka:Raision rakennukset ja rakennelmat
Sokraattinen ironia

Sokraattinen ironia on ironiaa, joka ilmenee jonkun henkilön (yleensä opettajan) teeskennellessä tietämätöntä paljastaakseen toisen (oppilaan) tietämättömyyden. Yleensä ironian havaitsee yleisö, mutta ei itse ironian kohde. Kreikan kielen sanaa (eirōneia; 'ironia, 'iva'; sanasta , eirōn; 'teeskentelijä') sovellettiin ennen kaikkea vähättelevään teeskentelyyn.
Sokraattinen ironia on saanut nimensä siitä, että Sokrates esiintyy Platonin varhaisissa dialogeissa käyttämässä sitä osana dialektista kuulustelumenetelmäänsä, sokraattista menetelmää. Sokraattinen ironikko naamioituu tietämättömyyteen, joka peittää skeptisyyden jotain oppia tai yleistä mielipidettä kohtaan, jonka ironikko katsoo olevan vailla järjen tai logiikan pohjaa.Dent, Nicholas: ”Irony, Socratic”, teoksessa Ironikon viattomat kysymykset paljastavat mielipiteen järjettömyyden tai tyhjyyden askel askeleelta. Tällainen ironia viihdyttää niitä sivustaseuraajia, jotka tietävät, että tilanteen ns. Sokrates on viisaampi kuin mitä antaa ymmärtää, ja jotka voivat aavistaa hieman ennakolta, mihin suuntaan mahdollisesti naiiviltakin vaikuttava keskustelu on menossa.
Jotkut ovat katsoneet Sokrateen hyödyntäneen tällaista menetelmää, jotta välttyisi itse joutumasta samanlaisen käsittelyn kohteeksi. Monet ovat kuitenkin tulkinneet Sokrateen esittämän tietämättömyyden enemmän skeptisyytenä kuin ironiana. Sokraattinen ironia ei ole ainoastaan sitä, että kun sanotaan jotain, tarkoitetaan päinvastaista, vaan monimutkaisempaa: sitä, että samaan aikaan sekä tarkoitetaan että ei tarkoiteta sitä, mitä sanotaan. Sokraattinen ironia on näin avointa ja jättää tulkinnan taakan kuulijalleen.
Tanskalainen filosofi Søren Kierkegaard ihaili sokraattista ironiaa ja hyödynsi sen muunnelmia monissa teoksissaan. Kierkegaard käsitteli sokraattista ironiaa erityisesti maisterinväitöksessään Om Begrebet Ironi med stadigt Hensyn til Socrates (1841). Siinä hän ylistää Platonin ja Aristofaneen tapaa käyttää ironiaa, ja katsoo, että Aristofaneen Sokrates-kuva näytelmässä Pilvet kuvaa sokraattisen ironian henkeä parhaiten.
== Katso myös ==
* Sokraattinen dialogi
* Sokraattinen menetelmä
== Lähteet ==
Luokka:Filosofian termit
Luokka:Filosofinen huumori
Luokka:Sokrates
Someron vaakuna

Someron vaakuna on Someron kaupungin tunnus. Vaakunan aihe viittaa seudun ensimmäisten viljelysten aikaan, jolloin pellot saatiin kaskenpoltolla.
Vaakunan selitys kuuluu ”hopeisessa kentässä musta havupuun kanto, josta punaiset, kultasydämiset liekit nousevat ylös ja sivuille.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Someron kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 28. maaliskuuta 1950. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 30. toukokuuta samana vuonna.
== Lähteet ==
* 
* 
Somero
Vaakuna
Sooma (solubiologia)

Sooma eli solukeskus eli perikaryon on neuronin runko-osa (läpimitta 4-200 μm), jossa sijaitsee neuronin tuma ja suuri osa muista soluelimistä. Soomasta lähtevät neuronin tuojahaarakkeet eli dendriitit ja viejähaarake eli aksoni. Neuronin proteiinisynteesi tapahtuu soomassa. Hermosolujen soomia on ainoastaan keskushermoston harmaassa aineessa ja keskushermoston ulkopuolisissa hermosolmukkeissa eli ganglioissa. Muualla on vain aksonien muodostamia hermosyitä. 
== Katso myös ==
Synapsi
== Lähteet ==
S
Sopimus

Sopimus eli välipuhe on kahden tai useamman tahon välinen toimi, jolla luodaan tai muutetaan velvoitteita. 
== Sopimuksen solmiminen ==
Sopimus voidaan tehdä suullisesti tai kirjallisesti. Molemmat ovat yhtä päteviä, mutta kirjallinen muoto helpottaa todistelua sopimuksen sisällöstä. Tietyissä erityistapauksissa, esimerkiksi kiinteistön kaupassa, sopimus on pätevä vain kirjallisena.
Sopimusosapuolia voivat olla erilaiset oikeussubjektit, kuten ihmiset, yritykset ja julkisyhteisöt. Sopimuksen tekeminen edellyttää, että sopijapuolet ovat oikeustoimikelpoisia ja oikeuskelpoisia. Sopimusta tehtäessä voi käyttää edustajaa. Vakiosopimus on sopimus, jonka ehdot on laadittu sellaisiksi, että ne soveltuvat käytettäviksi monien eri sopimuskumppanien kanssa.
Sopimus sisältää keskeisiä määräyksiä, esimerkiksi suoritusvelvollisuuden, ja sivumääräyksiä, kuten sopimukseen liittyvä takaus.
Sopimusoikeus oikeudenalana käsittelee sopimuksen tekemistä ja sitovuutta koskevia kysymyksiä. Sopimusrikkomuksen seuraamuksista on yleisiä säädöksiä kauppalaissa. Sopimusrikkomuksesta voi seurata korvausvelvollisuus.
== Historia ==
Abstrakti kirjoitustaito keksittiin Sumerissa kirjanpitoa varten. Vuoden 3000 eaa. tienoilla nuolenpääkirjoituksella pidettiin kirjaa hyödykkeiden vaihdosta ja pian myös veloista, ensimmäisistä kirjallisista sopimuksista.
== Valtiosopimukset ==
Valtiot tekevät keskenään valtiosopimuksia, joista tavallisia ovat kauppasopimukset, poliittiset sopimukset ja sotilaalliset sopimukset.
== Kansainvälistä terminologiaa ==
Monet nykypäivän kansainvälisen kaupan sopimustekniset termit perustuvat englanninkielisiin termeihin ja niistä johdettuihin akronyymeihin, joita joskus käytetään myös suomenkielisissä asiakirjoissa. Sopimusterminologiaan kuuluu esimerkiksi lupa aloittaa työ (, ATP), työn aloitus (, KO). 
Usein kaupallisten tahojen välisessä suhteessa tehdään juridisesti sitomattomia aiesopimuksia (, LOI) tai muistioita (, MOU), joiden varassa usein aloitetaan yhteistyö ennen varsinaista allekirjoitettua sopimusta.
== Katso myös ==
* Neuvottelu
== Lähteet ==
== Aiheesta muualla ==
* Principles of European Contract Law
* United Nations Convention on Contracts for the International Sale of Goods, Vienna, 11 April 1980
* Basics of contract law (England and Wales) at lawteacher.net
* Contracts Case Summaries 
* UK Contract Law Caselist
* Cornell Law School
S
S
Sorlampi

Sorlampi () on noin seitsemän hehtaarin laajuinen järvi läntisessä Espoossa kuutisen kilometriä Espoon keskuksesta pohjoisluoteeseen. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Vanha-Nuuksion kaupunginosassa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Sorlammen länsipuolella ja Bodomjärvi itäpuolella. Sorlampi sijaitsee kumpaistakin huomattavasti korkeammalla. Sorlammen luoteispuolella sijaitsee Pikku Sorlampi, etelässä on Hakjärvi ja pohjoisessa useita lampia ja järviä, kuten Hynkänlampi ja sen pohjoispuolella Velskolan Pitkäjärvi.Sorlampi Espoon karttapalvelussa
Sorlammelle antaa ilmettä pääaltaasta etelään työntyvä pitkä ja kapea lahti. Järven rantoja ei ole juuri rakennettu. Sorlammen pohjoispuolella on seitsemän hiidenkirnua ja järven ympäristössä on Sorlammen luontopolku.
== Lähteet ==
== Antsadata-kohde ==
Luokka:Espoon järvet
Luokka:Vanha-Espoo
Luokka:Mankinjoen vesistö
Sosiaali- ja terveydenhuollon tuotevalvontakeskus

Sosiaali- ja terveydenhuollon tuotevalvontakeskus (lyhenne STTV) oli aikaisemmin sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalalla toimiva viranomainen. 1. tammikuuta 2009 STTV ja Terveydenhuollon oikeusturvakeskus (lyhenne TEO) yhdistyivät muodostaen uuden Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontaviraston (lyhenne Valvira).
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
*Valvira
Luokka:Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot
Luokka:Suomen tutkimuslaitokset
Luokka:Sosiaali- ja terveysministeriö
Sosiaali- ja terveydenhuollon yhteistyöalue

Sosiaali- ja terveydenhuollon yhteistyöalue (ruots. samarbetsområden för social- och hälsovården)(engl. collaborative area for healthcare and social welfare) eli YTA-alue yhteensovittaa, kehittää ja tekee yhteistyötä sosiaali- ja terveydenhuollon palveluiden järjestämiseksi yhteistyöalueella. Jokainen hyvinvointialue kuuluu yhteen asetuksella määrättyyn yhteistyöalueeseen. Kullakin YTA-alueella on yksi yliopistollinen sairaala ja sitä ylläpitävä hyvinvointialue. Poikkeuksena on Helsingin kaupunki ja Uudenmaan hyvinvointialueet. Niiden aluejako perustuu aiemmin käytössä olleisiin erityisvastuualueisiin.
Sosiaali- ja terveydenhuollon yhteistyöalueeseen kuuluvat hyvinvointialueet laativat valtuustokausittain yhteistyösopimuksen. Siinä sovitaan mm. työnjaosta, yhteistyöstä ja toiminnan yhteensovittamisesta lakisääteisten tehtävien toteutumiseksi ja kustannusvaikuttavuuden turvaamiseksi. Lisäksi sovitaan myös hyvinvointialueiden rajat ylittävistä palveluista sekä myös sosiaali- ja terveydenhuollon investoinneista. 
=== Pohjois-Suomen yhteistyöalue: ===
* Kainuun hyvinvointialue
* Keski-Pohjanmaan hyvinvointialue
* Lapin hyvinvointialue 
* Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialue (Oulun yliopistollinen sairaala)
=== Itä-Suomen yhteistyöalue: ===
* Etelä-Savon hyvinvointialue
* Keski-Suomen hyvinvointialue
* Pohjois-Karjalan hyvinvointialue
* Pohjois-Savon hyvinvointialue (Kuopion yliopistollinen sairaala)
=== Sisä-Suomen yhteistyöalue: ===
* Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialue
* Kanta-Hämeen hyvinvointialue
* Pirkanmaan hyvinvointialue (Tampereen yliopistollinen sairaala)
=== Länsi-Suomen yhteistyöalue: ===
* Pohjanmaan hyvinvointialue
* Satakunnan hyvinvointialue
* Varsinais-Suomen hyvinvointialue (Turun yliopistollinen sairaala)
=== Etelä-Suomen yhteistyöalue: ===
* Etelä-Karjalan hyvinvointialue
* Helsinki
* HUS
* Itä-Uudenmaan hyvinvointialue
* Keski-Uudenmaan hyvinvointialue
* Kymenlaakson hyvinvointialue
* Länsi-Uudenmaan hyvinvointialue
* Päijät-Hämeen hyvinvointialue
* Vantaan ja Keravan hyvinvointialue
== Lähteet ==
Luokka:Terveydenhoito
Luokka:Sosiaalihuolto
Sosiaali- ja terveydenhuolto

Sosiaali- ja terveydenhuolto (sosiaali- ja terveystoimi, lyhenne sote) on pääosin suomalaisten kuntien tarjoamaa palvelua. Yli puolet koko kuntasektorin henkilöstöstä työskentelee sosiaali- ja terveysalalla ja lähes puolet kuntasektorin menoista aiheutuu näistä tehtävistä. Kunnat.net - Sosiaali- ja terveydenhuolto, viitattu 4.3.11.
Näihin palveluihin kuuluu muun muassa Lasten päivähoito, Sosiaalitoimi (vanhusten, vammaisten ja mielenterveyspotilaiden palvelut, terveyden- ja sairaanhoito sekä Hoitotakuu. 
Sote- ja maakuntauudistuksen myötä sosiaali- ja terveydenhuollon järjestämisvastuu on tarkoitus siirtää kunnilta 18 maakunnalle 1.1.2019 alkaen. 
==Lähteet==
Luokka:Sosiaaliturva
Sosiaalialan osaamiskeskus

Sosiaalialan osaamiskeskus on organisaatio, joka toteuttaa laissa sosiaalialan osaamiskeskuksista määriteltyä tehtävää. Sosiaalialan osaamiskeskuksen tehtävänä on sosiaalialaan liittyvä tutkimus- ja kehittämistoiminta omalla alueellaan. Lisäksi sen tulee turvata perus-, jatko- ja täydennyskoulutuksen ja käytännön työn monipuolinen yhteys, toteuttaa tutkimus- ja kehittämistoimintaa sekä ylläpitää yhteistyötä alueellisten erityis- ja asiantuntijapalveluiden tuottamiseksi.
Sosiaalialan osaamiskeskuksia on yksitoista. Kunkin toimialue kattaa yhdestä neljään maakunnan alueen. Sosiaalialan osaamiskeskukset saavat perusrahoituksena valtiolta 10–30 prosenttia rahoituksestaan. Perusrahoituksen tehtävänä on turvata osaamiskeskuksen perustoimintojen toteutuminen. Loput rahoituksesta tulee suoraan kunnilta tai erilaisina hankerahoina.
==Lähteet==
Luokka:Sosiaalipolitiikka
Luokka:Sosiaali- ja terveysministeriö
Sosiaaliantropologia

Sosiaaliantropologia tutkii sosiaalisia verkostoja, toisin sanoen, ne antropologit jotka ovat painottaneet tutkimuksissaan esimerkiksi hierarkioita, sukulaisuussuhteita yms. on luokiteltu liittämällä liite "sosiaali-" tieteenalan eteen.
Tutkimushaaran edustajia ovat esimerkiksi Alfred Radcliffe-Brown (1881–1955), W. H. R. Rivers (1864–1922), Raymond Firth ja Edward Evans-Pritchard. Evans-Pritchard tutki Afrikassa Britannian entisissä siirtomaissa asuvien heimojen välisiä voimarakenteita ja konflikteja, tarkoituksenaan selvittää siirtomaaisännälle kuinka maata voi parhaiten hallita. Tutkimusta hän teki vuosina 1926–1930 azandeista ja 1930-luvulla nuereista. Eräs hänen havainnoistaan oli se, että keskenään riidoissa olevat heimot usein liittyivät yhteen suuremman ulkopuolisen uhan äärellä. Evans-Pritchardiin oli vaikuttanut teoreettisesti toinen englantilainen antropologi Radcliffe-Brown. Radcliffe-Brown pääteokset The Andaman Islanders (1922) ja The Social Organization of Australian Tribes käsittelevät yhteiskuntarakenteita Andamaanien saarilla ja Australiassa. Radcliffe-Browinia ja Evans-Pritchardia pidetään keskeisimpinä funktionaalisen-strukturalismin teorian kehittäjinä.
Sosiaaliantropologiaa pidetään usein kulttuuriantropologian alakäsitteenä. Sosiaaliantropologia ja kulttuuriantropologia ovat kuitenkin käsitteinä hyvin lähellä toisiaan, sillä kulttuurinen tieto ja ihmisen käyttäytyminen nivoutuvat kiinteästi yhteen. Niistä käytetäänkin usein yhteisnimitystä sosiaali- ja kulttuuriantropologia. Nimitysten erottaminen on perustunut oppihistoriallisiin perinteisiin. Suomen yliopistojen humanistisissa tiedekunnissa, kansatieteellisen ja folkloristisen opetuksen rinnalla, aineen nimenä on kulttuuriantropologia, ja yhteiskuntatieteellisissä tai valtiotieteellisissä tiedekunnissa, sosiologian alaisuudessa, samansisältöinen aine on nimeltään sosiaaliantropologia.
==Lähteet==
Luokka:Antropologia
Luokka:Sosiologia
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sosiaalineuvos

Sosiaalineuvos () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1950. Vuosien 1918–2013 aikana sosiaalineuvoksen arvonimi on myönnetty 443 henkilölle. 
Tunnettuja sosiaalineuvoksia olivat muun muassa vähäosaisten auttaja Veikko Hursti sekä kansanedustajat Virpa Puisto ja Antero Laukkanen.
Sosiaalineuvos on myös sosiaali- ja terveysministeriössä käytettävä virkanimike.Suomen valtiokalenteri 2020 s. 147–148. Helsinki 2020. ISBN 978-952-14-4079-3
== Katso myös ==
* Ylisosiaalineuvos
== Lähteet ==
Luokka:Suomalaiset arvonimet