nyuuzyou/wikis huggingface dataset:
Suomen Kirjailijaliitto

Suomen Kirjailijaliitto ry on suomeksi kirjoittavien kaunokirjailijoiden aatteellinen ja ammatillinen järjestö. Liitto perustettiin vuonna 1897. Kesäkuussa 2018 siihen kuului 773 jäsentä. Jäseneksi voidaan hyväksyä henkilö, joka on julkaissut vähintään kaksi itsenäisesti luotua suomenkielistä kaunokirjallista teosta, ja jota tuotantonsa taiteellisen ja ammatillisen tason perustella voidaan pitää kirjailijana. Vuoden 2018 alussa liiton puheenjohtajana aloitti Sirpa Kähkönen. Häntä edelsi tehtävässä vuosina 2015–2017 Jyrki Vainonen ja vuosina 2009–2014 Tuula-Liina Varis.
Kirjailijaliiton sääntöjen mukaan yhdistyksen tehtävänä on kehittää, vahvistaa ja valvoa kirjailijantyön aineellisia ja henkisiä edellytyksiä, edistää suomalaista kirjallisuutta ja toimia suomenkielisten kirjailijoiden valtakunnallisena yhdyssiteenä. Kirjailijaliiton tehtäviin kuuluvat sananvapauden puolustaminen, tekijänoikeuksien valvominen, ammattikunnan edunvalvonta, kirjailijoiden taloudellinen avustaminen, kansainvälinen yhteistyö, julkaisutoiminta ja alan tilaisuuksien järjestäminen. Liitto julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Kirjailija-lehteä.
Suomen Kirjailijaliiton myöntämiä palkintoja ovat liiton tunnustuspalkinto, lasten- ja nuortenkirjallisuuden Tirlittan-palkinto, Waltari-palkinto sekä viiden vuoden välein jaettava Eeva-Liisa Manner -runopalkinto. Vuonna 2014 jaettiin ensimmäisen kerran Kirjailijaliiton Kirjailija kiittää -palkinto.
== Historia ==
Kirjailijaliiton perustamisen juuret ovat 1800-luvun lopussa syntyneessä ammatillisessa heräämisessä. Taiteilijaseurassa aiemmin jäseninä olleet kirjailijat järjestäytyivät Suomen Kaunokirjaliitoksi 22. toukokuuta 1897. Aloitteentekijöinä olivat muun muassa J. H. Erkko, Santeri Ingman, Teuvo Pakkala ja Wilho Soini. Liiton varsinainen perustava kokous pidettiin nykyisenä suomalaisen kirjallisuuden ja Aleksis Kiven päivänä 10. lokakuuta 1897. Suomen Kaunokirjaliiton nimi muutetiin Suomen Kirjailijaliitoksi vuonna 1906.
== Puheenjohtajat ==
* Santeri Ivalo 1897–1900
* Teuvo Pakkala 1900–1901
* Paavo Cajander 1901–1902
* J. H. Erkko 1902–1903
* A. V. Koskimies 1903–1904
* Eino Leino 1904–1906
* Severi Nuormaa 1906–1908
* Jalmari Hahl 1908–1909
* Santeri Ivalo 1909–1916
* Fredrik Lindström 1916–1919
* Santeri Ivalo 1919–1920
* Viljo Tarkiainen 1920–1924
* J. V. Lehtonen 1924–1927
* Eino Palola 1927–1929
* Arvid Lydecken 1929–1931
* Otto Manninen 1931–1933
* Yrjö Soini 1933–1942
* V. A. Koskenniemi 1942–1945
* Yrjö Soini 1945–1958
* Martti Santavuori 1958–1964
* Martti Larni 1964–1967
* Jarno Pennanen 1967–1969
* Kai Laitinen 1969
* Lassi Nummi 1969–1972
* Rauno Toivonen 1972–1975
* Jaakko Syrjä 1975–1980
* Antti Tuuri 1980–1982
* Jorma Kannila 1982–1987
* Jarkko Laine 1987–2002
* Kari Levola 2002–2008
* Tuula-Liina Varis 2008–2014
* Jyrki Vainonen 2015–2017
* Sirpa Kähkönen 2018–
== Lähteet ==
== Aiheesta muualla ==
* Suomen Kirjailijaliiton kotisivu
Luokka:Suomalaiset kirjallisuusseurat
Suomen Kuljetustyöntekijäin Liitto

Suomen Kuljetustyöntekijäin Liitto (SKL) oli vuosina 1912–1921 toiminut ammattiliitto. SKL kuului Suomen Ammattijärjestöön. Liitto julkaisi lehteä Kuljetustyöläinen.
Liitto perustettiin syksyllä 1912, kun Suomen Satama- ja Vesiliikennetyöntekijäin Liitto lopetti toimintansa. SVTL:n yhdistysten lisäksi mukaan tuli ajurien, varastotyöntekijöiden, merimiesten ja lämmittäjien osastoja. Vuonna 1913 liittoon liittyi liiketyöläisten osastoja ja myöhemmin myös rautatieläisiä. Autonkuljettajien ensimmäinen osasto muodostettiin 1914.
Vuonna 1917 liitto kasvoi nopeasti. Uusina ryhminä SKL:ään liittyivät vakuutusasiamiehet sekä puhelinlaitosten ja palokuntien työntekijät. Jäsenryntäys johti kuitenkin myös hajoamiseen. Liiketyöntekijät irtautuivat toukokuussa perustaen Liiketyöväen Liiton. Ajurit erosivat ja perustivat Suomen Ajurien Liiton heinäkuussa. Merimiesten erottua muodostettiin Suomen Merimiesten ja Lämmittäjäin Unioni 1920.
Sisällissodan jälkeen ammatillinen järjestäytyminen oli yleisesti ottaen lamassa, mutta satamatyöläiset muodostivat poikkeuksen. Järjestäytymisaste nousi sotaa edeltävälle tasolle jo 1919. SKL toteutti laajoja satamalakkoja, jotka olivat välitön syy muun muassa lakonmurtajajärjestö Vientirauhan perustamiseen. Lakot ja niissä kärsityt tappiot syvensivät työväenliikkeen suuntausten välisiä riitoja.
Liittoa johtivat Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen järjestäytyneet kommunistit ja vasemmistososialistit. Vuonna 1921 SKL erosi Kansainvälisestä kuljetustyöväen liitosta (ITF) pyrkiessään seuraamaan Profinternin linjauksia. Eron toteutuessa Profintern oli tosin jo muuttanut käsityksiään.
Vuonna 1921 SKL, Suomen Sahateollisuustyöväen Liitto ja Suomen Tehdas- ja Sekatyöväen Liitto yhdistyivät muodostaen Suomen Saha-, Kuljetus- ja Sekatyöväen Liiton. Alojen keskittämisestä yhteen liittoon oli keskusteltu jo pidemmän aikaa. Kyseisissä liitoissa oli runsaasti kausityöläisiä, jotka vaihtoivat alaa muutaman kuukauden välein joutuen samalla vaihtamaan liittoa. Aloista riippumatta vastassa olivat usein samat monialayhtiöt.
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
* Kuljetustyöläinen-lehdet 1913–1917 (Kansalliskirjasto)
Luokka:Lakkautetut suomalaiset ammattiliitot
Luokka:Suomalaiset ammattiliitot
Luokka:Suomalaiset liikennejärjestöt
Suomen Kuvalehden journalistipalkinto

Suomen Kuvalehden journalistipalkinto on Suomen Kuvalehden vuodesta 1975 alkaen vuosittain jakama journalistipalkinto ”vaikuttavasta journalistisesta toiminnasta tai merkittävistä kansallisia tai yhteiskunnallisia kysymyksiä käsittelevistä kirjoituksista tai ohjelmista mediassa”.
Vuodesta 2013 palkintosumma on ollut 10 000 euroa.
==Palkitut==
* 1975: artikkelitoimittaja Jaakko Okker
* 1976: päätoimittaja Eila Jokela
* 1977: sanomalehtikirjailija Arvo Salo
* 1978: päätoimittaja Otso Kukkonen
* 1979: toimittaja Seppo Vihtonen
* 1980: lehtivalokuvaaja Kalle Kultala
* 1981: kolumnisti Heikki Brotherus
* 1982: piirtäjä Kari Suomalainen
* 1983: päätoimittaja Jan-Magnus Jansson
* 1984: ulkomaankirjeenvaihtaja Erkki Toivanen
* 1985: toimittaja Erkka Lehtola
* 1986: päätoimittaja Simopekka Nortamo
* 1987: päätoimittaja Seikko Eskola
* 1988: toimittaja Mirja Pyykkö
* 1989: pakinoitsija Seppo Ahti
* 1990: radiotoimittaja Max Rand
* 1991: toimittaja Harri Saukkomaa
* 1992: toimittaja Anneli Sundberg
* 1993: toimittaja Markus Leikola
* 1994: päätoimittaja Teuvo Mällinen
* 1995: päätoimittaja Vesa-Pekka Koljonen
* 1996: päätoimittaja Pertti Monto
* 1997: toimittaja Sinikka Arteva
* 1998: toimittaja Veikko Neuvonen
* 1999: pääkirjoitustoimittaja Antti Blåfield
* 2000: toimittaja Aimo Kairamo
* 2001: toimittaja Rauli Virtanen
* 2002: lastenohjelmien tuottaja / toimittaja Maija Koivula
* 2003: toimittaja Maila-Katriina Tuominen
* 2003: politiikan toimittaja Pekka Ervasti
* 2004: toimittaja Leena Pakkanen
* 2005: päätoimittaja Tuula Koukku
* 2006: lehtivalokuvaaja Hannes Heikura
* 2007: toimittaja Marja Manninen
* 2008: toimittaja Unto Hämäläinen
* 2009: Yle Teeman kanavapäällikkö Ulla Martikainen-Florath
* 2010: toimittaja Helena Petäistö, MTV3
* 2011: toimittaja Seppo Kononen, Savon Sanomat
* 2012: taloustoimittaja Jan Hurri, Taloussanomat
* 2013: Moskovan-kirjeenvaihtaja Anna-Lena Laurén, Hufvudstadsbladet/Svenska Dagbladet
* 2014: ulkomaantoimittaja Heikki Aittokoski, Helsingin Sanomat
* 2015: toimittaja Riku Rantala ja ohjaaja Tuomas Milonoff
* 2016: toimittajat Lauri Malkavaara ja Teppo Sillantaus, Helsingin Sanomat (Kuukausiliite)
* 2017: toimittaja Lauri Nurmi
* 2018: toimittaja Arja Paananen
==Lähteet==
* 
===Viitteet===
Luokka:Journalismipalkinnot
Luokka:Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Suomen Lakimiesliitto

Suomen Lakimiesliitto on vuonna 1944 perustettu lakimiesten edunvalvontajärjestö. Lakimiesliitto on Akavan jäsenjärjestö. 
Lakimiesliiton jäsenyys perustuu nykyisin henkilöjäsenyyteen ja valtuuskunnan jäsenet valitaan pääosin jäsenjärjestöjen asettamien ehdokkaiden joukosta. 
Lakimiesliiton perustajayhdistykset olivat Suomalainen Lakimiesyhdistys, Juridiska Föreningen, Suomen Asianajajaliitto, Korkeimpien oikeuksien tuomarien yhdistys, Suomen Kihlakunnantuomarien yhdistys sekä Nuoret Juristit. Nykyisin jäsenjärjestöjä on noin 30.
Lakimiesliiton puheenjohtajana toimii professori Tuula Linna.
Lakimiesliiton jäsenmäärä on noin 16 000. Varsinaisia jäseniä on noin 11 600 ja opiskelijajäseniä noin 4 400.
Lakimiesliitto julkaisi 1950-luvulta alkaen Suomen Laki -teosta, jonka julkaisu siirrettiin liiton omistamalle kustannusyhtiölle Kauppakaari Oy:lle. Sittemmin Kauppakaari Oy ja teoksen julkaisuoikeudet ovat siirtyneet nykyiselle Alma Media oyj:lle.
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
*Lakimiesliiton sivut 
*
Luokka:Ylemmät Toimihenkilöt YTN
Suomen Luontopyöräilyliitto

Suomen Luontopyöräilyliittohttps://suoluop.wixsite.com/mysite eli SLL on Antsamedian omistama, rahoittama ja ylläpitämä hanke. Hanke perustettiin vuonna 2018, ja siitä lähtien SLL on käyttänyt sivuillaan AM License PRO-X- lisenssiä. SLL- verkkosivulle on Antsamedian kohdalla luvattu viiden seuraavan vuoden yhteistyölupa ja kaikki luvat, millä Antsamedia Secure valvoo SLL:n toimintaa.
== Lähteet ==
Luokka:Antsamedia
Luokka:Liikenne
Luokka:Yritykset
Suomen Nuoriso-opisto

Suomen Nuoriso-opisto (SNO) on vapaan sivistystyön ja toisen asteen ammatillisen koulutuksen oppilaitos Mikkelissä, Etelä-Savossa. SNO on kouluttanut ohjaajia ja taiteilijoita vuodesta 1923. Suomen Nuoriso-opisto tunnetaan valtakunnallisesti myös nimellä Paukkula.http://www.paukkula.fi/paukkula/paukkulan-kampus/ Suomen Nuoriso-opisto järjestää muun muassa nuoriso- ja vapaa-ajanohjauksen perustutkintoon johtavaa koulutustahttp://www.paukkula.fi/kurssit/liikunnanohjauksen-peruskurssi/, personal trainer -painotteista liikunnanohjauksen peruskurssia, leirikouluja, lasten kesäleirejä, Nordic Schoolin englannin kielen koulutusta ja J. H. Erkon kirjoituskilpailua. Näiden lisäksi Paukkula tuottaa liikunnanohjaus-, hyvinvointi-, kulttuuri-, taide-, hää- ja perhejuhla-, sekä kokous- ja seminaaripalveluja.
Suomen Nuoriso-opiston toimintaa on Paukkulan kampuksen lisäksi Riuttalanhovissa ja Marjoniemessä, jotka sijaitsevat Saimaan rannalla hetken ajomatkan päässä Mikkelin keskustasta.
== Lähteet ==
== Aiheesta muualla ==
*http://www.paukkula.fi/ 
*http://www.oph.fi/koulutus_ja_tutkinnot/
*http://www.minedu.fi/OPM/Koulutus/ammatillinen_koulutus/?lang=fi 
== Antsadata-kohde ==
Luokka:Mikkelin oppilaitokset
Suomen Poliisijärjestöjen Liitto

Suomen Poliisijärjestöjen Liitto (SPJL) on suomalainen poliisin, oikeushallinnon, Hätäkeskuslaitoksen ja Suojelupoliisin ammattilaisten ammattijärjestö. Sen 83 jäsenyhdistykseen kuuluu noin 11 000 jäsentä. SPJL kuuluu akavalaiseen järjestökenttään. SPJL on Pohjoismaiden poliisiliiton (Nordiska Polisförbundet) ja Euroopan poliisijärjestöjen keskusliiton (The European Confederation of Police, EuroCOP) jäsenjärjestö. Liiton toimisto sijaitsee Helsingissä.
==Historia==
Liitto sai nykyisen muotonsa vuonna 1995, kun vuonna 1923 perustettu Suomen Poliisien Liitto, vuonna 1930 perustettu Suomen Rikospoliisien Liitto ja vuonna 1934 perustettu Poliisikunnan Keskusliitto yhdistyivät Suomen Poliisijärjestöjen Liitoksi.
==Jäsenistö==
Jäsenistö työskentelee poliisihallinnossa, oikeusministeriön hallinnonalalla ja Hätäkeskuslaitoksessa ja Suojelupoliisissa. Liittoon kuuluu muun muassa poliiseja, poliisin kansliahenkilökuntaa, oikeuslaitoksen toimistosihteerejä ja hätäkeskuspäivystäjiä. Liitolla on myös opiskelijajäseniä.
==Organisaatio ja toiminta==
SPJL:n korkeinta päätösvaltaa käyttää joka neljäs vuosi kokoontuva liittokokous, joka muun muassa valitsee valtuuston, hallituksen ja liiton puheenjohtajan. Vuoden 2017 liittokokouksessa puheenjohtajaksi valittiin Jonne Rinne. Järjestöpäällikkönä toimii Mika Nygård.
Liitto julkaisee Poliisi & Oikeus -lehteä. 
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
* SPLJ:n verkkosivut
* Facebook: SPJL.PO
* Twitter: @spjl_po
Luokka:Suomen poliisitoimi
Luokka:Akavan jäsenjärjestöt
Suomen Punainen Ammattijärjestö

Punainen ammattijärjestö oli Suomessa vuosina 1931–1934 toiminut Suomen kommunistisen puolueen johtama salainen maanlaajuinen ammattijärjestö.
Punainen ammattijärjestö perustettiin kesällä 1931 sen jälkeen, kun viranomaiset olivat edellisenä vuonna lakkauttaneet kommunistien liittolaisineen hallitseman Suomen Ammattijärjestön. Kommunistit eivät suostuneet liittymään sosiaalidemokraattien lokakuussa 1930 perustamaan Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon. Valtaosa SAJ:n jäsenistä jäi SAK:n ulkopuolelle, mutta myös Punainen ammattijärjestö jäi pieneksi eikä SKP pystynyt sen avulla saamaan uusia kannattajia.Tauno Saarela: Kommunistinen internationaali ja suomalainen kommunismi 1919–1935. Teoksessa Natalia Lebedeva, Kimmo Rentola & Tauno Saarela (toim.): "Kallis toveri Stalin" Komintern ja Suomi (Edita 2002), s. 48–49. Punaisen ammattijärjestön jäsenmäärä jäi jopa pienemmäksi kuin SKP:n.Anthony F. Upton: Kommunismi Suomessa (Kirjayhtymä 1970), s. 110.
Punaisen ammattijärjestön perustamiseen vaikutti SAJ:n lakkauttamisen lisäksi Kommunistisen internationaalin jyrkentynyt politiikka. Komintern-johtoinen Punainen ammattiyhdistysinternationaali (Profintern), johon uusi ammattijärjestö liittyi, suhtautui tuolloin varsin kielteisesti yhteistyöhön sosiaalidemokraattien kanssa. Punainen ammattijärjestö lakkautettiin vähitellen, kun Komintern luopui "kolmannen kauden" ohjelmastaan kansanrintama-politiikan hyväksi. Elokuussa 1933 SKP:n keskuskomitea päätti Kominternin linjaa seuraten kehottaa kannattajiaan liittymään sosiaalidemokraattien hallitsemiin ammattijärjestöihin ja Punainen ammattijärjestö lakkautettiin heinäkuussa 1934.
Punaisen ammattijärjestön järjestörakenne noudatteli SKP:n toimintamallia. Myös ammattijärjestön toiminnan perusyksikkö oli kolmihenkinen solu.Tuija Vanamo & Jouko Grönholm: Punaiset liput. SKP:n Turun piirijärjestön historia (SKP:n Turun piirijärjestö 1977), s. 73.
==Lähteet==
Luokka:Lakkautetut suomalaiset ammattiliitot
Luokka:Suomen kommunistinen puolue
Suomen Rauta- ja Metallisorvaajain Liitto

Suomen Rauta- ja Metallisorvaajain Liitto oli suomalainen vuosina 1907–1909 toiminut metalliteollisuuden sorvaajia edustanut ammattiliitto, joka kuului keskusjärjestö Suomen Ammattijärjestöön 1908–1909Suomen Ammattijärjestö I, Dds Toimintakertomukset 1907–1929 (Työväen Arkisto). Sorvaajien lisäksi liittoon kuuluivat sorvaustyön yhteydessä työskennelleet armporarit ja freesarit. Liiton vastapuoli työkiistoissa oli Suomen Metalliteollisuuden Harjoittajain Liitto.
Liitto perustettiin Helsingissä 23.–24. helmikuuta 1907 pidetyssä edustajakokouksessa, jonka kutsui koolle Helsingin rauta- ja metallisorvaajain ammattiosasto. Edustajia oli paikalla kutsujien lisäksi Tampereen, Viipurin, Kotkan ja Karhulan sekä Äänekosken osastoista. Edustajat olivat yksimielisiä uuden liiton tarpeellisuudesta. Liittohallinto aloitti toimintansa Helsingissä Yrjönkadulla. Väliaikaisen liittohallinnon puheenjohtajana toimi vuonna 1907 J. Muona, rahastonhoitajana A. Häkkinen ja kirjurina H. Blomqvist. Puheenjohtajana oli myös J. Wirtanen.
Liiton toinen edustajakokous pidettiin Tampereella 18.–20. huhtikuuta 1908. Edustajia oli paikalla Helsingistä, Tampereelta, Kotkasta, Vaasasta ja Viipurista. Liittoon kuuluivat myös Äänekosken, Taalintehtaan ja Heinolan osastot. Kokous päätti siirtää liittohallinnon Tampereelle. Puheenjohtajaksi valittiin Emil Murto, rahastonhoitajaksi J. K. Sahlberg ja kirjuriksi Aksel Railo. Liittoon muodostettiin lakko-, työttömyys-, matkaraha-, muuttoapu-, ansiokyvyttömyys- ja kuolinrahastot. Kokouksessa keskusteltiin muun muassa liittymisestä Suomen Ammattijärjestöön ja yhdistymisestä metallityöntekijäin liittoon. Liittyminen SAJ:hin toteutui lokakuussa.
Maaliskuussa 1909 sorvaajain liitto kutsui koolle metallityöntekijäin eri liittojen toimikuntien kokouksen, jossa keskusteltiin alan liittojen yhdistymisestä. Liiton ylimääräinen edustajakokous päätti 26. syyskuuta yhdistyä Suomen Metallityöntekijäin Liittoon ja fuusio toteutui 1. marraskuuta 1909 alkaenSuomen Ammattijärjestö I, Dds Toimintakertomukset 1909 (Työväen Arkisto) SAJ:n edustajakokouksen kehotuksen mukaisesti.
Vuonna 1908 liittoon kuului 5 osastoa ja 175 jäsentä.Suomen Ammattijärjestö I, Dds Toimintakertomukset 1908 (Työväen Arkisto)
== Lähteet ==
Luokka:Metalliteollisuus
Luokka:Lakkautetut suomalaiset ammattiliitot
Suomen Saha-, Kuljetus- ja Sekatyöväen Liitto

Suomen Saha-, Kuljetus- ja Sekatyöväen Liitto oli vuosina 1921–1924 toiminut ammattiliitto, joka kuului Suomen Ammattijärjestöön. Kolme alaa yhdistänyttä järjestöä kutsuttiin usein nimellä ”kolmiliitto”.
Liitto perustettiin vuonna 1921, kun Suomen Kuljetustyöntekijäin Liitto, Suomen Sahateollisuustyöväen Liitto ja Suomen Tehdas- ja Sekatyöväen Liitto yhdistyivät. Alojen keskittämisestä oli keskusteltu jo pidemmän aikaa. Kyseisissä liitoissa oli runsaasti kausityöläisiä, jotka vaihtoivat alaa muutaman kuukauden välein joutuen samalla vaihtamaan myös liittoa. Aloista riippumatta vastassa olivat usein samat monialayhtiöt. Porvarillinen lehdistö ja Etsivä Keskuspoliisi pitivät liiton perustamista merkkinä kommunistien (ulkomailta johdetun) vallankumouksellisen lakkoliikkeen valmistelusta. Tutkija Tapio Bergholmin mukaan taustalla vaikuttivat kuitenkin ennen kaikkea kotimaiset syyt. Kolmiliitto ei vastannut kommunistien ja Profinternin ajamaa teollisuusliittomallia. SAJ:n johto pyrki estämään liiton syntymisen.
Liiton perustaminen ei johtanut järjestäytymisen nousuun, mutta toimintojen fuusiointi toi huomattavia taloudellisia säästöjä.
Järjestö liittyi vuonna 1924 Kansainväliseen kuljetustyöväen liittoon (ITF) kuljetustyöläistensä osalta.
Vuonna 1924 liitto purettiin ja syntyi jälleen kolme itsenäistä liittoa: Suomen Puuteollisuustyöväen Liitto, Suomen Rakennustyöväen Liitto ja Suomen Kuljetustyöläisten Liitto. Uusiin liittoihin koottiin jäseniä myös muista liitoista. Purkamista ja uudelleenjärjestelyjä ajoi etenkin SAJ:n johto ja sitä vastustivat varsinkin Kotkan ja Pohjois-Suomen satama-, saha- ja metsätyöläiset.
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
* S. Saha-, Kuljetus- ja Sekatyöväen Liiton Tiedonantolehti 1922–1924 (Kansalliskirjasto)
Luokka:Lakkautetut suomalaiset ammattiliitot
Luokka:Suomalaiset ammattiliitot
Luokka:Suomalaiset liikennejärjestöt
Suomen Sosialidemokraattinen Sanomalehtimiesliitto

Suomen Sosialidemokraattinen Sanomalehtimiesliitto (SSSL) on 28.-29. joulukuuta 1907 Tampereella perustettu Suomen vanhin edelleen toimiva toimittajien ammatillis-aatteellinen etujärjestö. Nimensä mukaisesti se yhdistää mediassa ja viestinnässä työskenteleviä sosiaalidemokraattiset periaatteet hyväksyviä ihmisiä.
Liiton jäsenistö työskentelee pääasiassa ammattiyhdistyslehdissä, työväenlehtitaloissa ja sähköisessä mediassa. Sen puheenjohtaja on Jukka Halonen. Jäseniä liitossa oli vuoden 2022 alussa 241.
Liitto julkaisee vuosittain Mustemaalari-nimisen vuosikirjan ja jakaa joka toinen vuosi pidettävässä liittokokouksessaan Mustemaalari-palkinnon, joka myönnetään viestinnän piirissä saavutetuista ansioista.
SSSL on SAK:n jäsen. Sillä on läheiset suhteet SDP:hen. Alan työehtosopimukset neuvottelee Suomen Journalistiliitto.
== Lähteet ==
== Kirjallisuutta ==
* Jussi Raito. Työväen sanomalehdet ja sanomalehtimiehet. Suomen Sosialidemokraattinen Sanomalehtimiesliitto 1907 - 1947. Lahti 1947.
* Erkki Wiksten. "Sosialidemokraattisen lehdistön taipaleelta. Suomen Sosialidemokraattisen Sanomalehtimiesliiton ja T-lehdistön juhlajulkaisu." Helsinki 1968.
* Sanan Vapaus: Suomen sosialidemokraattinen Sanomalehtimiesliitto ry:n 70-vuotisjuhlajulkaisu. Tampere 1978. ISBN 951-99160-0-8
* Marjatta Pöllänen ym. "Vuosisata sitoutunutta journalismia. Suomen Sosialidemokraattinen Sanomalehtimiesliitto SSSL ry 1907 - 2007." Turenki 2007. ISSN 0789-8819
== Aiheesta muualla ==
* SSSL:n kotisivut
Luokka:Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Luokka:SAK:n jäsenjärjestöt
Suomen Sukeltajain Liitto

Suomen Sukeltajain Liitto oli vuosina 1906–1969 toiminut sukeltajien ammattiliitto. Järjestö perustettiin 21. maaliskuuta 1906 kokokuksessa, johon osallistui kahdeksan sukeltajaa. Liitto lopetti itsenäisen toimintansa, kun se jäsenäänestyksen jälkeen liitettiin Suomen Rakennustyöläisten Liittoon 1. syyskuuta 1969 lukien. Sukeltajat muodostivat Rakennusliittoon oman osaston (108), joka toimii edelleen.MS: Sukeltajat 100 vuotta Rakentaja 5/2006, s. 14.
Sukeltajain Liitto kuului Suomen Ammattijärjestöön vuosina 1906–1930, ja Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon vuodesta 1945 alkaen.
==Lähteet==
Luokka:Sukellus
Luokka:Lakkautetut suomalaiset ammattiliitot
Suomen Suoramainonta

Suomen Suoramainonta Oy, SSM, on vuonna 1987 perustettu valtakunnalliseen ja alueelliseen suorajakeluun erikoistunut yritys. Yritys tarjoaa jakelun lisäksi kaiken tarvittavan suoramainonnan suunnitteluun ja toteutukseen. SSM-ketjuun kuuluu 31 jakeluyhtiötä, joilla on 48 paikallistoimipistettä eri puolilla Suomea. 
Suomen Suoramainonnan osoitteeton jakelu on mahdollista kohdistaa alueittain, sosioekonomisin kriteerein, asuintyypin, tai ostokäyttäytymisluokituksen perusteella. Yleisimmät jaettavat artikkelit ovat kaupunkilehdet, tarjousesitteet, kuvastot ja tuotenäytteet.
Suomen Suoramainonta toimii läheisessä yhteistyössä lukuisten kaupunkilehtien ja valtakunnallisten suoramainostajien kanssa.
==Kritiikki==
Suomen Suoramainonta Oy on saanut osakseen myös negatiivista julkisuutta. Useimmiten kritiikki on kohdistunut jakajille maksettavaan palkkaan. Iltasanomat 11.12. 2008: Suomen pienin palkka. On myös tuotu esille, että Janton-konsernin omistus johtaa A-studion ulkomaisista yritysrekistereistä keräämien tietojen mukaan Jerseyn veroparatiisiin.A-studio 22.1.2013: Mainosjakelusta 1,99 euroa tunti - jakelubisnes johtaa veroparatiisiin. Suomeen Janton on maksanut veroja voitoistaan viime vuosina vähän. A-studion teettämän tilinpäätösanalyysin mukaan vuosina 2007 - 2011 konsernin liikevoitto oli yli 33 miljoonaa euroa, josta se maksoi veroa alle kolme prosenttia. Suomen yhteisöverokanta oli samaan aikaan 26 prosenttia. Janton säästi verosuunnittelulla vuosittain 1 - 3 miljoonaa euroa verojen maksussa.
==Lähteet==
==Aiheesta muualla==
*Suomen Suoramainonnan kotisivu
*http://oikeuttamainostenjakajille.org
*Suomen Suoramainonta Oy:n osake- ja omistushistoriaa Pörssitiedossa
==Antsadata-kohde==
Luokka:Suomalaiset yritykset
Suomen Teollisuusliitto

Suomen Teollisuusliitto oli suomalainen vuonna 1920 perustettu talouspoliittinen järjestö, jonka tarkoituksena oli yhdistää maan teollisuudenharjoittajat sekä eri teollisuusalojen yhtymät edistämään yhteiskunnalle hyödyllistä tuotantoa ja valvomaan teollisuuden yhteisiä etuja. Liitto julkaisi vuodesta 1924 kaksikielistä aikakauslehteä Suomen Teollisuus — Finlands Industri. Suomen Teollisuusliitto yhdistyi vuonna 1975 Metsäteollisuuden Keskusliiton ja Teollisuudenharjoittajain Liiton kanssa uudeksi Teollisuuden Keskusliitoksi. 
Suomen Teollisuusliiton toimitusjohtajina ovat toimineet:
* Matti Viljanen 1921 – 1940
* Lauri Helenius 1940 – 1942
* Martti Levón 1943 – 1944
* Carl-Eric Olin 1946 - 1962
* Sakari T. Lehto 1964 - 1971
* Olli Ikkala 1971 - 1975
Luokka:Suomalaiset työnantajajärjestöt
Suomen Työnantajain Keskusliitto

Suomen Työnantajain Keskusliitto (lyhenne STK) oli työnantajajärjestö. Sen juuret olivat vuonna 1907 perustetussa Suomen Yleisessä Työnantajaliitossa, joka muutti nimensä Suomen Työnantajain Keskusliitoksi vuonna 1918. STK oli yksityisen ja valtio-omisteisen teollisuuden, rakennustoiminnan ja liikenteen työnantajien keskusjärjestö. Sen jäsenjärjestöt oli muodostettu teollisuusliittoperiaatteella siten, että saman toimialan työnantajat kuuluivat samaan liittoon.
Vuonna 1992 STK ja Teollisuuden Keskusliitto yhdistyivät, jolloin syntyi Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliitto (TT). Vuonna 2005 TT ja Palvelutyönantajat yhdistyivät muodostaen nykyisen Elinkeinoelämän keskusliiton.
STK:n toimitusjohtajina ovat toimineet:
*Axel Palmgren 1918 – 1936
*Antti Hackzell 1936 – 1945
*V. A. M. Karikoski 1945 – 1958 (vt. elokuusta 1944)
*Johan Nykopp 1958 – 1961
*Päiviö Hetemäki 1962 – 1971
*Timo Laatunen 1971 – 1975
*Pentti Somerto 1975 – 1988
*Tapani Kahri 1988 – 1990
*Johannes Koroma 1990 – 1992
==Lähteet==
Luokka:Suomalaiset työnantajajärjestöt