Усне опитування - нові старі прийоми
Категорія: Профтехосвіта

Для управління ефективним навчальним процесом нам необхідний постійний зворотній зв'язок з учнями: як вони засвоїли новий навчальний матеріал, які проблеми виникли? Одними опитуваннями домашнього завдання на наступному уроці тут не обмежишся. Проводити часті самостійні роботи, теж недоцільно.> Будь-який контроль знань повинен сприйматися учителем не як «караючий меч» для учня, а матеріал для моніторингу результативності навчального процесу. Та й не все виміряєш кількістю балів, коли нам необхідно, наприклад, простежити рівень аналітичного, логічного мислення або як виконана виховна задача уроку. Нам необхідні такі технологічні інструменти, які могли б дозволити забезпечити оперативний моніторинг якості отриманої учнями інформації, створити оптимальні умови для рефлексії учнів. Рефлексія (від лат. Reflexio - звернення назад, відображення), форма теоретичної діяльності людини, спрямована на осмислення своїх власних дій і їхніх законів; діяльність самопізнання, яка розкриває специфіку духовного світу людини. Зміст рефлексії визначено предметно-чуттєвою діяльністю: рефлексія в кінцевому рахунку є усвідомлення практики, предметного світу культури. Незважаючи на велику кількість методичних рекомендацій з цієї теми, хочу торкнутися цього безумовно важливого питання, а саме контролю знань учнів або студентів. По-перше, підготовка до ЗНО зробила усне опитування вельми непопулярною формою контролю знань учнів. Дійсно, здається, навіщо "мучити" учнів, якщо на «зовнішньому» усні відповіді їм не знадобляться. В результаті ми можемо отримати нове покоління, яке не вміє лаконічно, осмислено показати свої знання з поставленої проблеми. На зміну вигукам і словами-паразитам минулого на кшталт "м-м-м", "ну-у-у", "е-е-е", з'явилися нові, довші, а тому такі, що ще негативніше впливають на сприйняття відповіді, а саме: "як би", "взагалі", "типу"... По-друге, будь-які методи проведення навчальних занять, у тому числі і опитування, вимагають не формального опису, а чіткого уявлення ефективного, прозорого технологічного прийому, що в методичній літературі зустрічається рідко. По-третє, необхідно виділити усне опитування як окрему і багатогранну форму контролю знань. Кожен викладач повинен чітко усвідомити для себе, що це вкрай складна форма контролю, і підходити до неї необхідно з усією серйозністю, а не просто "Про те-то і те-то нам розповість ...", "До дошки піде ..." і т.д. Отже, давайте розберемо прийоми усного опитування. 1. Усне фронтальне опитування. Перевага цього прийому в тому, що в усну бесіду залучається весь клас (група). Учитель повинен ретельно продумати та заздалегідь підготувати питання, які повинні бути сформульовані таким чином, щоб очікувати від учнів лаконічних відповідей; логічно взаємопов'язаними, охоплювати всю тему; спрямовані не на репродукцію знань, а на розуміння, застосування знань, аналіз. Вони повинні вимагати від учнів так званих "процесуальних знань" або носити пошуковий характер. Тобто повинні починатися зі слів "Чому ...?", "Яким чином ...?", "В чому особливості ...?". Однак не варто занадто "піднімати планку". Багато типів навчальних задач більш високого порядку можуть ускладнити відповіді, зробити їх більш розлогими, що небажано при такій формі усного опитування. 2. Усне індивідуальне опитування. Як відомо, таке опитування передбачає ґрунтовну, зв'язну відповідь учня на питання, що відноситься до досліджуваного навчальному матеріалу. Таке опитування служить важливим засобом розвитку мовлення, пам'яті, мислення. Формулювання запитання повинно передбачати не просто репродукцію знань, а опис якихось процесів, аналіз подій, явищ і т.п. Зазвичай учитель задає запитання всьому класу і після невеликої, багатозначної паузи, викликає когось із учнів. Зрозуміло, що пауза необхідна для того, щоб клас зрозумів суть запитання, приготувався до відповіді. Однак багато педагогів прекрасно бачать і мінуси такої форми опитування. Поки учень відповідає, нам лише здається, що всі інші уважно слухають відповідь свого товариша. Насправді, одні енергійно гортають підручник в очікуванні наступного запитання, інші взагалі далекі від того, що відбувається в класі. Як активізувати розумову діяльність всього класу? 1. Учитель, озвучивши запитання, пропонує всьому класу написати короткий план своєї майбутньої відповіді. Після виходу одного з учнів до дошки, іншим пропонується простежити за своїм планом, та проаналізувати, наскільки повною була відповідь їхнього товариша. Після закінчення відповіді учитель пропонує іншим учням оцінити відповідь, вказати, що упущено або викладено невірно. 2. Картка аналізу. Учитель роздає учням невеликі експертні картки, де учні повинні проставити певні бали за запропонованими критеріями. За підсумками відповіді і на основі своєї картки вони можуть запропонувати оцінку своєму товаришеві. За основу картки можуть бути взяті наявні критерії оцінок по вашому предмету, або це може бути ваша картка. Головне, щоб вона була лаконічною і конкретною, орієнтована на результат. 3. Брифінг. Цей чудовий дидактичний прийом був детально описаний в статті «Педагогічні прийоми» Журнал «Відкритий урок: розробки, технології, досвід» № 06/2012. Але на цей раз в ролі "очевидця" або "вченого" ми пропонуємо виступити учневі. Перед початком опитування ми пропонуємо учням сформулювати запитання по заданій темі, записати в зошити. Учень виходить до дошки. Решта виступають в ролі "журналістів" і задають своєму товаришеві підготовлені запитання. 4. Відповідь за опорним конспектом, опорною схемою, таблицею, ілюстрацією. Коли перед учнем є якийсь каркас, він починає відповідати впевненіше. Завдяки цьому прийому ми можемо залучити до усного опитуванням набагато більше учнів. 5. Відповідь за навчальним відеороликом або анімацією. На це хотілося б звернути особливу увагу, тому що даний прийом використовується вчителями, на жаль, дуже рідко. Ми прибираємо звук в ролику, а учневі пропонується виступити в ролі коментатора. Зрозуміло, відео або анімаційний ролик повинен бути добре підібраний, точно відповідати тому запитанню, на яке учневі належить відповісти. 6. ПОПС-формула. Цей приголомшливий за своїм потенціалом інтерактивний прийом, спрямований на рефлексію учнів, створений професором права Дейвідом Маккойд-Мейсоном з ПАР. Англійською він пишеться наступним чином: PRES-formula (Position-Reason-Explanation or Example-Summary). В результаті перекладу вийшла абревіатура ПОПС. Цінність цього технологічного прийому полягає в тому, що він дозволяє учням коротко і всебічно висловити власну позицію з вивченої теми. Вчителю необхідно знати, наскільки якісно засвоєний класом новий матеріал. Опитування, самостійні роботи, тести займають або багато часу, або не завжди дозволяють оцінити, наскільки вільно володіє матеріалом учень, наскільки усвідомлено він сприйняв його. В даному випадку учням пропонується написати чотири пропозиції, що відображають наступні чотири моменти ПОПС - формули: П – позиція, О - обгрунтування (або пояснення), П – приклад, С - судження (або наслідок). Але цей прийом не був би технологічним, не мав би логічну завершеність, якби ми не запропонували учням початок речення. Перша з пропозицій (позиція) має починатися зі слів: «Я вважаю, що ...». Друга пропозиція (обґрунтування, пояснення своєї позиції) починається зі слів: «Тому що ...». Третя пропозиція (орієнтована на вміння довести правоту своєї позиції на практиці) починається зі слів: «Я можу це довести на прикладі ...». І, нарешті, четверте речення (судження, наслідок, висновки) починається зі слів: «Виходячи з цього, я роблю висновок про те, що ...». Таким чином, ми отримуємо унікальну можливість в лічені хвилини одержати лаконічну інформацію про ступінь «занурення» учня в матеріал, про ступінь розуміння процесів, про його моральну оцінку тієї чи іншої події, явища, факту. А найголовніше, ми пропонуємо учням висловити власну думку, власну позицію. Це, на жаль, в нашій школі відбувається вкрай рідко. В результаті такого експрес-опитування ми отримаємо добротний діагностичний матеріал для оцінки якості отриманих знань. Хотів би звернути увагу на використання цього прийому при усному опитуванні. У вчителів гуманітарних предметів ця проблема існує завжди. Кого ми запрошуємо зазвичай до усних відповідей? Найчастіше - «сильних учнів», бо боїмося, що плутана, тяжка, з великими паузами, відповідь «слабкого» вплине на темп уроку. Ми боїмося, що зірвемо хронометраж інших навчальних епізодів. І нам здається, що поки «сильний» учень відповідає, інші «уважно слухають», ще раз повторюють пройдене. Але якщо не обманювати себе, то ми прекрасно розуміємо, що це далеко не так. Відповідь за ПОПС-формулою - це лаконічна і містка відповідь за законами риторики. Ми пропонуємо учням своєрідний каркас для усної відповіді. Причому ми відразу націлюємо учня не на визубрену відповідь, а на висловлення власної позиції: «Я вважаю, що ...» або «Мені здається, що ...», «Я думаю, що ...», «На мій погляд ...». Приклади учнівських відповідей за ПОПС-формулою: Тема: "Чи потрібно впускати в клас учнів, що запізнилися на урок?" Приклад виступу "за": "Я вважаю, що учнів, які запізнилися, потрібно пускати в клас, тому що причини запізнення часто бувають поважні. Наприклад, сьогодні я запізнився на перший урок через те, що розбороняв і мирив двох діток, які билися. Тому потрібно встановити правило, що той, хто спізнився, має право увійти до класу і бути присутнім на уроці ". Приклад виступу "проти": "Я вважаю, що тих, хто запізнився не можна пускати в клас, бо це ламає весь хід уроку. Наприклад, я зайшов до класу посеред попереднього уроку і на кілька хвилин відволік увагу вчителя, всіх учнів та особливо мого сусіда по парті. Тому необхідно встановити заборону на вхід до класу після початку уроку ". Тема: «Ядерна енергетика» «Я вважаю, що для виробництва електроенергії найдоцільніше використовувати атомні електростанції, тому що ТЕС забруднюють довкілля і мінеральні ресурси для них є вичерпними, ГЕС затоплюють великі території. Я можу це довести тим, що ціни на енергоносії в останні роки стрімко зросли, а високорозвинені країни, такі як Франція і Японія інтенсивно розвивають АЕС. Виходячи з цього, я роблю висновок, що найближчим часом альтернативи ядерній енергії не буде. 7. Синквейн, (сенкан, синканта). Ще один ефективний прийом, розрахований на рефлексію учнів. Як і у випадку з ПОПС-формулою, учням пропонується завдання, яке не потребує багато часу на його виконання. Необхідно скласти невелику схему з п'яти рядків, що нагадує білий вірш. Вперше синквейн з'явився в США на початку ХХ століття. Його автор - американська поетеса Аделаїда Крепсі, захоплювалась короткими японськими віршами хайку і танка. Після другої світової війни в американських школах з'явився дидактичний синквейн. У вітчизняній педагогіці став впроваджуватися з кінця 1990-х років. Перший рядок являє собою іменник, як правило, ключове слово теми уроку або теми, яку задав учитель. У другому рядку - два прикметники, що представляють дві найбільш характерних ознаки даного іменника. Третій рядок являє собою три дієслова, що описують найбільш важливі процеси, що відбуваються з даними іменником. Четвертий - ключова фраза, найбільш важлива ідея. П'ятий рядок - знову іменник, але вже резюме або синонім іменника з першого рядка, метафора. Таким чином, загальний вигляд синквейну буде таким: іменник прикметник, прикметник дієслово, дієслово, дієслово ключова фраза іменник Уже кілька років я використовую цей прийом технології розвитку критичного мислення на уроках фізики, географії та астрономії. Написання синквейна є формою вільної творчості, що вимагає від автора вміння знаходити в інформаційному матеріалі найістотніші елементи, робити висновки і коротко їх формулювати. Відносна простота побудови синквейна дозволяє швидко отримати результат. Ця робота вимагає вдумливої рефлексії, заснованої на багатому понятійному запасі, а також розвиненого образного мислення. Метод ефективний як при роботі з відстаючими, так і при роботі з обдарованими дітьми. Кожна дитина має реальну можливість стати успішним, відчути радість від процесу пізнання. А це в нашій роботі найголовніше. У методиці синквейн є швидким, ефективним інструментом для аналізу, синтезу та узагальнення поняття та інформації. Він вчить осмислено використовувати поняття і визначати своє ставлення до розглянутої проблеми, використовуючи всього п'ять рядків. Учень на основі великих обсягів інформації, виробляючи свою здатність до аналізу, складає відносно невеликий текст. Складання цього тексту вимагає порівняно невеликих часових витрат, хоча і має жорсткі рамки за формою викладу. Фізика - складний предмет, не всім вона дається, тому не всі її люблять. Особливо часто доводиться стикатися з проблемою нерозуміння у дітей гуманітарного складу розуму. Їх треба зацікавити. Це складно. А ось написання синквейна вимагає від учня реалізації практично всіх його особистісних здібностей: інтелектуальних, творчих, образних. З точки зору педагогіки, процедура складання синквейна дозволяє гармонійно поєднувати елементи всіх трьох основних освітніх походів: інформаційного, діяльнісного та особистісно-орієнтованого. Як можна використовувати цей прийом? По-перше, можна складати текст як в школі, на уроці (я вже згадував, що часу цей вид роботи затрачається небагато), так і вдома, в якості домашнього завдання. Діти можуть виконувати його як індивідуальне завдання, або як додаткове до основного. По-друге, працювати над складанням синквейна можна як самостійно, так і в парі і навіть в групі. Розглянувши певний теоретичний матеріал на уроці, я пропоную в якості рефлексії скласти синквейн удвох. Якщо в парі виявляються учні з різними здібностями (а як правило так і відбувається), то більш сильний учень, використовуючи посильну підтримку другого, аналізує вивчене. Складнішою є робота в групі. Тут крім інтелектуальних здібностей дитина повинна проявити і комунікативні. По-третє, використовувати даний прийом можна як для аналізу досить вузького поняття (наприклад, при розгляді поняття "Манометр"), так і при вивченні досить об'ємного матеріалу. Вивчивши таку складну тему як закони збереження та перетворення енергії, я даю таке завдання як творче. По-четверте, можна придумати величезну кількість способів роботи з готовим синквейнами. Наприклад, можна скласти коротку розповідь на задану тему, використовуючи підготовлений дома синквейн як підказку. Можна, використовуючи всі свої знання з теми, внести корекцію і удосконалювати текст, створений товаришем, або текст зі свідомо, заплановано зробленими помилками. Нарешті, можна вчитися визначати тему синквейна при відсутній одній із частин, наприклад, без першого рядка. Погодьтеся, що використання цього прийому на уроках виправдане. Чим різноманітніші форми і методи нашої з вами роботи, тим більше шансів, що учневі на уроці не буде нудно, що кожен день принесе йому радість хай маленького, але відкриття. Сподіваємося, що відкриття сьогодні зробив і кожен з вас. Приклади учнівських синквейнів. Фізика. Потрібна, цікава. Досліджує, розвиває, допомагає думати. Фізика - наука про природу. Закони. Молекула. Маленька, рухлива. Рухається, притягається, відштовхується. Молекула – найменша частинка речовини. Частинка. Температура. Вимірювана, залежна. Підвищується, знижується - змінюється. Ступінь нагрітості тіла. Величина. Двигун внутрішнього згоряння. Поширений, тепловий. Впускає, стискає, працює, випускає. Перетворює внутрішню енергію в механічну. Машина. Вчителю дуже важливо вміло керувати опитуванням. Це вимагає від педагога уважно слухати учня, при необхідності коригувати його відповідь. Однак переривати відповідь допускається лише в разі грубих помилок. Таким чином, використовуючи різні форми усного опитування, ми можемо сприяти розвитку розумової діяльності учнів і їх мовної практики.