Оспівуючи душу...
Категорія: Інтегровані уроки

Мета: зацікавити учнів у вивченні творів світової літератури; розвивати навички виразного читання, уміння аналізувати прозові та поетичні твори, критичне мислення і творчі здібності, усне та писемне зв'язне мовлення; виховувати естет                ичні смаки, любов до слова, почуття прекрасного. Тип уроку - урок позакласного читання. Обладнання: дошка, тексти творів Б. Пастернака та Л. Костенко, малюнки о них, магнітофон, запис пісні Ію. Білик „О любви", творчі роботи учнів, виставка творів світової літератури. Даний урок є нестандартним, він передбачає попередню підготовку учнів, знання ними теми і мети уроку. Сценарій уроку Перша ведуча. Як розповісти про те, що існує віками, існувало з часів богів? Як розповісти про аромати квітів весни та журчання струмків, що течуть рівниною, про печальні крики лелек, які залишають рідні простори, про тишу засніженого гірського перевалу? Як розповісти про поезію? Її треба лише слухати і читати, читати і слухати, а ще відчувати, аби розуміти. У Японії кажуть, що поезія - це не просто спосіб висловлювання думок, це життя. Тому в ній, як і в житті кожної людини, є злети і падіння, вдачі і невдачі, хвилини суму, радості і роздумів... Друга ведуча. В усі часи письменники намагалися розкрити найпотаємніші куточки людської душі, пізнати, що є справді цінним, у чому сенс буття, заради чого варто жити. Філософські теми наявні у творчості майже кожного письменника. Наприклад, Борис Пастернак, Ліна Костенко... На перший погляд, різні люди, представники різних епох (перший - 20-32-ті роки ХХ ст.; друга - 60-70-ті роки ХХ ст.), а значить і життєві цінності у них мають бути де в чому відмінними. Але давайте всупереч цим твердженням спробуємо знайти те спільне, що завжди хвилює людство, передається навіть підсвідомо із покоління у покоління, з епохи в епоху...    Першою до вашої уваги пропонуємо поезію Ліни Костенко „Чадра Марусі Богуславки". Ви її почуєте, але у кожного на парті є текст. Одразу після цього маєте право висловити думки щодо філософських питань твору, і методом „мозкової атаки" дійдемо суті. Перша ведуча. Протягом уроку буде працювати група експертів, яка аналізуватиме сказане, робитиме висновки. Читання напам'ять учнем поезії „Чадра Марусі Богуславки" (додаток 1), виокремлення філософських проблем методом „мозкової атаки". Друга ведуча. А тепер звернемося до розумів Б. Пастернака над сенсом життя. Читання напам'ять учнем поезії „Зимняя ночь" (додаток 2), виокремлення філософських проблем методом „мозкової атаки" (при потребі учні звертаються до текстів на партах). Перша ведуча. Ви висловили свої думки стосовно обох поезій. Експертам, аби підбити підсумки, потрібен час. А ми пропонуємо розглянути малюнки до творів і дат и відповідь на питання: „Чи зуміли наші художники втілити ідеї поетів?" Друга ведуча. Давайте прослухаємо авторів ілюстрацій. Перша ведуча. Ми надаємо слово експертам, які підсумували сказані вами думки і з'ясували спільні моменти у трактуванні філософських проблем буття. Примітка. Провідна думка відповідей: головне в житті людини - зберегти душевне тепло, любов до оточуючого світу, шанувати одвічні морально-етичні цінності. Друга ведуча. Перейдемо до другої частини нашого уроку. Чи знаєте ви, що хвилює людей незалежно від віку і статі, роду занять і політичних переконань? Що кожен прагне пізнати у своєму житті? Клас доходить висновку, що це кохання. Звичайно, іншої відповіді й не могло бути, бо кохання - це справді те, що єднає людей, окрилює їх надихає... Кохання іде завжди поруч із творчістю, згадаймо хоча б Ромео і Джульєтту із однойменної трагедії В. Шекспіра, Мавку та Лукаша з „Лісової пісні" Лесі Українки, Івана та Марічку із „Тіней забутих предків" М. Коцюбинського або Майстра та Маргариту з роману М. Булгакова. Прослуховування запису пісні І. Білик „О любви". Перша ведуча. Безперечно, кохання - це прекрасне почуття, і про нього слід казати тим, кого кохаєш. Але треба вміти це робити. Отже, якщо у тебе немає музичного таланту, хисту до малювання, то навчитися вишукано, але разом з тим щиро розповісти про почуття можна на прикладах шедеврів світової класики. Друга ведуча. Так, ще у VIII столітті в Японії були популярні п'ятирядкові поезії танка, їх основним мотивом був мотив кохання. І до наших часів дійшли цілі збірки вишуканої японської лірики. Перша ведуча. Не в кожній поезії варто відшукувати прихований зміст, вдаватися до аналізу художніх деталей. Іноді слід просто відчути настрій, пройнятися духом, поринути у вир почуттів - і просто насолоджуватися. Учні читають напам'ять танка (додаток 3). Друга ведуча. Додому ви заздалегідь отримали завдання написати власні танка. Кому це вдалося? Бажаючі читають свої твори, після цього варто провести обговорення з приводу того, які особливості японської поезії враховувалися при написанні власних танка. Перша ведуча. Любов - це дивовижне і незвідане почуття. Воно приносить радість і біль, натхнення і тяжкі переживання, але байдужим не залишає нікого. Теми кохання торкався у своїх новелах і український письменник Василь Симоненко. Готуючись до уроку, ви читали його новелу „Вино з троянд", аби пригадати цю історію, пропонуємо переглянути інсценізацію остан6нтьтого епізоду твору. До уваги учнів представляють епізод розмови Ольги та Андрія у садку (додаток 4). Після цього 2-3 учні зачитують своє продовження до новели Симоненка (добре, якщо одне з них буде мати трагічний фінал). Друга ведуча. Який фінал вам більше подобається: трагедія чи так званий „хеппі енд"? Обґрунтуйте свою думку. Перша ведуча. А зараз ми пропонуємо вам написати про свої враження від сьогоднішнього уроку: чого навчила вас наша зустріч, які почуття збудила? Самостійна творча робота учнів (10 хвилин). Заслуховування їхніх думок. Друга ведуча. Отже, маємо надію на те, що і в дорослому житті ви будете звертатися до зразків класичної літератури, черпати в них натхнення, розраду, любов. Ведучі звертають увагу на виставку творів художньої літератури, задають домашнє завдання (прочитати будь-який твір світової літератури, підготувати його презентацію на наступний урок позакласного читання). Додаток 1 Чадра Марусі Богуславки Вузенька вуличка. Стіна, повита хмелем.Татари сплять, сьогодні в них байрам.Високий дуб, по-українськи - нелинь.Святе письмо, по-їхньому - Коран.Чого я тут? Ще й, кажуть, Богу слава,Що я жива, що в мене муж паша.А я - Маруся. Я - із Богуслава.У мене є непродана душа.О, як він любить, як він мене палить!Як він мене цілує уночі!Каблучки нанизав по дві на кожен палець.Браслети на руках, на шиї дукачі.І я ходжу, володарка темниці.Скриплять у тиші двері за дверми.Блищать очима слуги темнолиці,Мені у ноги стелять килими.Ох, килими, барвисті килимочки!Фонтан, кальян і сльози на зорі.Носила я і плату, і віночки, -Ну, як мені, чи гарно у чадрі?І меч, і правда - цноти не жіночі.Люблю чадру - і чорна, і густа.Коли татарам брешуть мої очі,Ніхто не бачить, як тремтять вуста.Мого лиця не видно під чадрою.Мій муж поїхав. Тоскно мені. Жду.А то б я їм здавалася чудною, -Чого я зблідла і куди іду.Чого дивлюся в море, у тумани.Чого, як тінь, блукаю уночі....Бряжчать мені невільницькі кайдани.А шукаю сховані ключі. Ліна Костенко Додаток 2 Зимняя ночь Мело, мело по всей земле,Во все пределы,Свеча горела на столе,Свеча горела.Как летом роем мошкараЛетит на пламя,Слетались хлопья со двораК оконной раме.Метель лепила на стеклеКружки и стрелы.Свеча горела на столе,Свеча горела.На озаренный потолок ложились тени -Скрещенье рук, скрещенье ног,Судьбы скрещенье.И падали два башмачка соСтуком вниз,И воск слезами с ночника наПлатье капал.И все терялось в снежной мгле,Седой и белой.Свеча горела на столе, свеча горела.На свечку дуло из угла, и жар соблазнаВздымал, как ангел, два крыла крестообразно.Мело весь месяц в феврале и то и делоСвеча горела на столе, свеча горела. Борис Пастернак Додаток 3 Японська любовна лірика Любимый мой, с кем с давних порРазлучены Рекой Небесной,Друг против друга мы стоим,Ты приплываешь к берегам моим,И я развязываю шнур, готовясь к встрече! * * * О, если б ты в воем селенье дальнемВзглянула, как и я, сегодня на луну,Ты знала б:В одиночестве печальномЛюблю я до сих пор тебя одну! * * * Знаешь ли ты,Как я страдаю,Тобой покинутая?Лью слезы тайные и угасаю,Как тлеющий костер. * * * В раздумьях о тебеЯ погрузился в грезыИ встретил там тебя!Наверно, сердце, полное любви,Навеяло мне этот сон. Додаток 4 Епізод розмови Ольги та Андрія у саду (із новели В. Симоненка „Вино з троянд") - Це правда, що суха квітка, знайдена росяного ранку, зичить щастя? - запитала Ольга в Андрія. - Хто... Від кого ти чула про це? - Я приходила до тебе вчора ввечері і слухала, що ти казав дітям. Так то правда чи ні? - Ні. То я сам вигадав, - Андрій заховав очі в кущ півоній. - Жаль, що я не вмію так гарно видумувати, - зітхнула Ольга. - Для чого тобі це? - здивувався хлопець, - з тебе досить тієї вроди, якою наділила мати. А в мене... Що я робитиму, коли зрадять мене ще й ті химерні вигадки? Перегодом вони сіли в заплетеній хмелем і диким виноградом альтанці і смакували вино з троянд. - Ти дуже гарний хлопець, Андрію, - мовила Ольга. - Ти хотіла сказати, що я непогана людина? - перепитав. - Я хотіла сказати те, що сказала. Мені багато кажуть, що я гарна і тому мене люблять. Гадають, мені приємно від того. а хіба я винна, що я гарна? Хіба моя врода - це я? Я хочу, щоб хтось полюбив мене, а не мою красу, чорні брови та рожеві щічки. - вона помітила, що Андрій хоче вклинцювати своє слово, і заговорила ще швидше: - Що та краса? Вітри видублять шкіру, дощі змиють рум'янець! Натягаєшся ящиків на токах, попогнеш спину на буряках - де та й врода дінеться... Вона замовкла, і Андрій не знав, що й сказати. - Ну, скажи, Андрію, коли висушить мене праця та негода, чи буду любою для того, що спокусився красою? - Не знаю, Ольго, - щиро зітхнув хлопець. - Не знаю, хто б тебе зміг не любити отаку! - Я не весь вік такою буду, Андрію, - мовила сумно. - Мені жаль рвати твоїх квітів. Вони такі гарні. Краще я зайду іншим разом. Добре? А до весілля ти неодмінно приготуй вино з троянд... Автори: Н. Кравцова, Н. Смаглій