Дай руку, першокласнику!
Категорія: Робота з батьками
Клас: 1 клас

Швидко, мов весняні струмочки, збігають дні за днями, роки за роками. Здається лише вчора малюк вчився ходити, вимовив перше слово, а сьогодні він стоїть на порозі школи. Зі вступом дитини до школи її звичне життя змінюється. На уроці не можна робити того, що заманеться, а потрібно лише те, що до                ручають. Разом з тим потрібно уважно слухати пояснення вчителя, відповідати на запитання, писати палички із гачечками…. Для дитини вступ до школи — це переломний момент у її житті. У дитини-школяра з’являється головне і обов’язкове заняття — навчання. Можливо, у малюка й були раніше обов’язки, але їхнє виконання або невиконання залишалося сімейною справою. Тепер уперше його оцінюють поза родиною. У родинному колі вона улюблена і обожнювана дитина, яка звикла до поблажливого ставлення до неї дорослих. А переступивши шкільний поріг, стає однією з багатьох, де вчитель будує свої стосунки з усіма дітьми однаково: делікатно, чуйно, але справедливо й вимогливо. Це означає: якою б ти Маринко (Максимко, Іринко), не була гарною для мами і тата, якщо ти на уроці проштрафилася або завдання виконала нестаранно, то заслуговуєш на зауваження з боку вчителя. Вперше дитина зіштовхується з тим, що похвала чи зауваження залежить від неї самої. Але не завжди у дитини виходить добре виконана нею робота. Тому мами й тата, будь ласка, не кваптеся своїм осудом, а то й покаранням наказувати свою дитину, не підсилюйте своїми "нотаціями" біль від отриманої небажаної оцінки, не поспішайте приєднуватися до осудливих голосів вчителів, не залишайте дитину з її проблемами наодинці. Якщо в неї щось не виходить, відзначайте її хоч і малі успіхи, хваліть її і висловлюйте надію, що завтра в неї вийде значно краще, ніж сьогодні. Малюки із допитливістю і відкритою душею сприймають все нове для них в навколишньому світі. І чуючи від старших поняття "школа", вони з цікавістю і радістю, з бажанням і острахом готові йти до неї. Часто батьки, не усвідомлюючи, самі лякають і відштовхують малюків від школи. "Ось підеш у школу і взнаєш, що таке дисципліна. Там тебе навчать посидючості, а якщо лінуватимешся вчитеся, то вчителі ставитимуть двійки." Поняття: дисципліна, школа, посидючість, вчитель — дитині майже не відомі і лякають її своєю незрозумілістю. Тому, шановні батьки, займіть вірну психологічну позицію і доброзичливими бесідами про те, як цікаво буде дитині у школі набувати нові знання, скільки нового вона дізнається, як багато з’явиться нових друзів у неї, яка розумна, добра і ласкава вчителька чекає на неї — налаштуйте позитивно дитину до школи. Не варто, шановні батьки, "муштрувати" дитину до школи. Не обов’язково, щоб майбутній школяр до вступу в школу вмів писати, читати, обчислювати вирази. А от, щоб першокласник успішно оволодів навичками письма, слід готувати руку дитини до цієї діяльності. Цьому сприяють ряд вправ щодо розвитку дрібної моторики пальців, м’язів рук, правильного тримання олівця: розфарбовування та штрифування; ліплення, малювання, аплікація, вирізання, робота з мозаїкою; обведення за контуром, тощо. Дитину потрібно вчити порівнювати предмети, аналізувати, робити висновки. Коли малюк буде вчитись мислити, тоді буде і успішно навчатись. Щоденно, попри свою зайнятість, спілкуйтеся з своєю дитиною. Знаходьте радість у спілкуванні з нею. Більше розмовляйте, розвивайте її мовлення. Розпитуйте, що нового почула на уроках, з ким гралася на перерві і взагалі, як пройшов день у школі. Одним словом — живіть шкільним життям своєї дитини. Пізніше дитина сама буде ділитися з вами новинами шкільного життя, своїми таємницями, проблемами. Майже кожен першокласник зіштовхується із такою складністю як брак навичок із розумової праці й необхідністю цією розумовою працею займатися. Для дитини, а також для її батьків мета навчальної діяльності полягає в тому, щоб вивчити напам’ять вірш, розв’язати задачу, виконати вправу, одержати гарну оцінку. Але ж річ зовсім в іншому. Треба навчити дитину прийомів розв’язання задач, виконання вправ, навчити розуміти прочитане. Але цього найчастіше немає в полі зору батьків. А через неправильно організовану навчальну діяльність зменшується інтерес до навчання, до уроку, до роботи з книгою. Головне— навчити дитину мислити, допомогти опанувати прийомами розумової праці, сприяти тому, щоб учень не розгубив інтерес до знань. Щаслива та дитина, чиї батьки це розуміють ще й здатні надати їй допомогу. Відчувайте свою дитину, розумійте, підтримуйте і любіть такою, як вона є, і не вимагайте від неї неможливого. Протягніть, дайте доброзичливо руку першокласнику. Допоможіть йому швидше адаптуватися до шкільного життя, щоб він з охотою і радістю поспішав вранці до школи. Поради батькам першокласників Вранці підіймайте дитину спокійно, з посмішкою та лагідним словом. Не згадуйте вчорашні прорахунки та не вживайте образливих слів. Не підганяйте дитину. Розрахуйте правильно час, щоб ви не запізнювались на урок. Відправляючи дитину до школи, побажайте їй успіхів, скажіть кілька лагідних слів. Зустрічайте дитину спокійно, не сипте на неї тисячі запитань. Забудьте фразу "Що ти сьогодні отримав?" Коли дитина збуджена і хоче з вами чимось поділитись, не відмовляйте їй у цьому — вислухайте. Якщо дитина замкнулась, щось її турбує, не вимагайте відразу від неї пояснень. Дайте їй заспокоїтись, тоді вона сама усе розкаже. Зауваження вчителя вислухуйте без дитини. Вислухавши, не поспішайте її сварити. Говоріть із нею спокійно, врівноважено. Після школи дитина не повинна зразу сідати за виконання будь-яких завдань, їй необхідно 2-3 год. відпочити. Оптимальний час для виконання завдань з 16. 00 до 17.00 години. Не можна виконувати завдання без перерви. Через кожних 15 – 20 хвилин необхідно відпочивати 10 -15 хв. Під час виконання завдань не стійте над дитиною, дайте їй можливість працювати самостійно. Коли потрібна допомога, то надайте її, але без крику і підказки, а з похвалою та підтримкою вживаючи частіше слова: "Не хвилюйся", "Давай поміркуємо разом", "Згадай, як пояснював учитель", "Не поспішай і в тебе все вийде". Протягом дня знайдіть (намагайтеся знайти) півгодини для спілкування з дитиною тому, що у цей час найважливішими повинні бути справи дитини, її болі та радощі. У сім’ї повинна бути єдина тактика спілкування всіх дорослих з дитиною. Всі суперечки щодо виховання дитини слід вирішувати без неї. Коли щось не виходить, порадьтеся з учителем, психологом. Література Губенко О. О., Мельничук Л. В. Інтерактивні форми роботи з батьками першокласників: Метод. збірник. — Тернопіль: Навчальна книга — Богдан, 2006.Маленкова Л. И. Педагоги, родители, дети: Метод. пособ. — М.: Пед. общ-во России. 2000р.Корчак Я. Как любить ребенка// Корчак Я. Книга о воспитании. —М.:Политиздат, 1990.