Інтерактивні технології як засіб формування креативності старшокласників у процесі вивчення математики
Категорія: Методика та технологія

Анотація. У статті розглядаються можливості інтерактивних технологій у формуванні креативності старшокласників у процесі вивчення математики. Автор аналізує практику впровадження інтерактивних технологій у процес навчання, виявляє особливості їх застосування. Ключові слова                : творча діяльність, креативність, інтерактивні технології, інтеракція, ситуативні завдання. Будник Н.Г. Интерактивные технологии как средство формирования креативности старшеклассников в процессе изучения математики. Аннотация. В статье рассматриваются возможности интерактивных технологий формирования креативности старшеклассников в процессе изучения математики. Автор анализирует практику внедрения интерактивных технологий в процесс обучения, выделяет особенности этого процесса. Ключевые слова: творческая деятельность, креативность, интерактивные технологии, интеракции, ситуативные задания. Budnik N.G. The article deals with the possibilities of interactive technologies are in-process examined in forming of kreativnosti of senior pupils in the process of study of mathematics. The author analyses practice of introduction of interactive technologies in the process of study, finds out the features of their application. Key words: interactive technology, cognitive activity, methods of teaching. Постановка проблеми у загальному вигляді. Сучасному навчально-виховному процесу притаманні переважно вербальні методи навчання і виховання, недооцінка значення спілкування школярів для розв'язування провідних задач і завдань на уроках математики, відсутність цікавих для учнів форм та методів організації навчальної діяльності тощо. Тому нагальною потребою сучасної системи освіти при викладанні математики є впровадження нових форм та методів навчання і виховання, що забезпечують розвиток особистості кожного школяра. Розв'язанню цієї проблеми сприяє впровадження інтерактивних технологій навчання на уроках математики. Саме вони ефективніше, ніж інші педагогічні технології, сприяють інтелектуальному, соціальному й духовному розвитку учня, готовність жити й працювати в гуманному, демократичному суспільстві. Аналіз останніх досліджень і публікацій. Проблема застосування інтерактивних технологій у навчальному процесі була в центрі уваги таких дослідників, як: О.Єльникова, Г.Коберник, О.Коберник, О.Комар, Т.Кравченко, М.Крайня, Г.Крівчикова, В.Мельник, Л.Пироженко, Н.Побірченко, О.Пометун та ін., – які обґрунтували доцільність застосування інтерактивних методів для підвищення ефективності процесу навчання. Теоретичні аспекти, пов’язані з визначенням сутності інтерактивних методів, їх класифікації, виявленням найбільш поширених й ефективних їх видів для розв’язання навчальних завдань висвітлені в працях російських (О.Коротаєва, Г.Мітіна, Г.Самохіна, С.Стилік, Н.Суворова, Г.Шевченко) та українських (Н.Коломієць, А.Мартинець, М.Скрипник, Л.Пироженко, О.Пометун та ін.) учених. Проблема використання інтерактивних технологій в початковій школі стала предметом наукових розробок І.Беха, І.Божович, Л.Виготського, Н.Коломієць, Л.Куликової, М.Левітова, А.Люблінської, А.Матвєєвої, Д.Ольшанського, С.Рубінштейна, О.Скрипченка та ін. Однак, аналіз літератури показав, що зусилля науковців спрямовуються переважно на визначення сутності інтерактивних методів навчання, розробку різних видів таких методів, залишаючи поза увагою визначення дидактичних засад їх ефективного використання в вивченні математики. Це утруднює належне запровадження інтерактивних методів у практику, призводячи іноді до перенасичення ними навчального процесу, або навпаки залишаючи їх поза діяльністю вчителя й учнів. Мета статті. Окреслити теоретичні засади та розкрити педагогічні умови організації інтерактивного навчання, як засобу формування креативності старшокласників у процесі вивчення математики. Виклад основного матеріалу “Вчительська професія, - це людинознавство, постійне, те, що ніколи не припиняється, проникнення у складний духовний світ людини. Чудова риса – постійно відкривати в людині нове, дивуватися новому, бачити людину в процесі її становлення – один із тих корінь, які живлять покликання до педагогічної праці.” В.О. Сухомлинський. Сучасні зміни в освіті, переформулювання мети, структурування змісту, впровадження нових підходів до вивчення математики вимагають розробки і застосування інтерактивних технологій навчання. Науковці переконливо доводять, що саме інтерактивні технології створюють необхідні умови для стимулювання, мотивування пізнавальної діяльності учнів, забезпечення високого рівня їхньої активності і самостійності, що є основою для розкриття творчого потенціалу особистості як основи повноцінної її реалізації в усіх сферах життя. Сам термін «інтерактивне навчання» відносно новий: в науковий обіг у 1975р. його вводить німецький дидакт Ганс Фріц. Українські дослідники трактують інтерактивні у навчанні як здатність до взаємодії, навчання у режимі бесіди, діалогу, дії, що знайшло своє відображення у назві (inter – взаємний, act – дія). Необхідність упровадження інтерактивних технологій у процес вивчення математики зумовлюється потребами інформаційно-технологічного суспільства, як таких, що цілком відповідають прагненню досягнути очікуваних результатів з найменшими затратами інтелектуальних, часових, енергетичних та фізичних ресурсів. Саме освітні технології виступають як сукупність науково-обґрунтованих способів організації педагогічної діяльності, здійснення яких приводить до оптимального розв’язання поставлених задач. Інтерактивне навчання характеризується багатовекторністю дидактичної мети, освітніх завдань. На думку науковців воно передусім розвиває особистісні якості учня, його творчий потенціал, створює оптимальні можливості для самореалізації. Від так, воно найбільш повно реалізує креативну спрямованість шкільних курсів математики. Характерними рисами інтерактивного навчання вважають: побудову навчання як розв’язання серії взаємопов’язаних проблемних ситуацій; переважно групова форма роботи учнів на уроці; опора на особистий досвід; відкритість навчання, відсутність раз на завжди визначеного рішення; співробітництво різних рівнів (вчитель-група, вчитель-учень, учень-група, учень-учень); широкий зворотній зв’язок – учень бачить реакцію вчителя, може проконсультуватися в будь-який момент навчання; емоційне піднесення, розкутість; діалог – основний елемент навчання . Проблемним є питання класифікації інтерактивних технологій. Більшість наявних класифікацій поєднують різні аспекти і підходи до об’єднання їх у групи. Так, Н.Суворова виокремлює найбільш відомі на Заході, в Росії та Україні форми групової роботи: «велике коло», «вертушка», «акваріум», «мозковий штурм», «дебати». Л.Півень додає до названих «розігрування ситуацій», «коло ідей», «займи власну позицію» тощо. Г. Сиротенко першим в українській дидактиці узагальнює існуючі форми, розподіливши їх на п’ять груп: кооперативне навчання, технологія роботи в парах або змінних групах («карусель», «діалог», «синтез думок», «навчаючи вчуся», «аналіз ситуацій», «ажурна пилка»); технології навчання у грі; дискусія («метод прес», «обери позицію», «ток-шоу»); метод проектів; тренінгові методи навчання («міні-лекція», «групова дискусія», «ігрова ситуація», «метод кейсів», «мозкова атака») тощо Усі перераховані форми, методи і види роботи можуть використовуватися в різних освітніх технологіях і мати різний вплив відповідно до визначеної вчителем мети, сприяти формуванню як загально навчальних, так і вузько предметних умінь та навичок. Проблеми творчості і креативності в широкому значенні не є новими. Означена проблема багатоаспектна і досліджується суміжними науками. У філософській, педагогічній та психологічній літературі приділяється багато уваги цій проблемі (М.Монтель, Г.Гегель, Я.Коменський, С.Русова, Д.Ельконін, І.Лернер, М.Данилов, М.Скаткін, Ю.Богоявленська, Я.Пономарьов, С.Сисоєва та ін.). Проблема творчості та здатності до творчої діяльності піднімалася у працях, присвячених методиці навчання математикки, але лише у зв’язку з дослідженням інших проблем: зростання пізнавального інтересу на уроках математики, розвитку математичного мислення на творчому рівні; формування умінь, які забезпечують набуття досвіду творчої діяльності (К.Баханов, В.Комаров, О.Пометун, О.Мокрогуз, Л.Борзова та ін.). Психолого-педагогічні дослідження тлумачать креативність як сукупність властивостей особистості, що забезпечує її входження у творчий процес. Даний феномен характеризується здатністю визначати проблему, бачити шляхи її розв’язання, оригінальністю, можливістю відійти від шаблону, тобто здатністю до творчості, є умовою самореалізації особистості. Як показують численні дослідження, креативність не є цілковито вродженою якістю, вона розвивається в процесі навчання і виховання в безпосередній активній діяльності завдяки цілеспрямованому педагогічному впливу. І для отримання позитивних результатів треба здійснювати пошук ефективних технологій формування означеної якості у старшокласників. Усе вище зазначене вказує на необхідність впровадження нових технологій формування креативності старшокласників. Інтенсивною формою реалізації творчого потенціалу учнів є інтерактивне навчання. Це спеціальна форма організації пізнавальної діяльності, різновид проблемного навчання побудований на постійній взаємодії (конкуренція, кооперація, співробітництво) учасників навчального процесу. Суть інтерактивного навчання у тому, що навчальний процес відбувається за умови постійної, активної взаємодії. Це співнавчання, взаємонавчання (колективне, групове, навчання у співпраці), де і учень,і вчитель є рівноправними, рівнозначними суб’єктами навчання. Організація інтерактивного навчання передбачає моделювання життєвих ситуацій, використання рольових ігор, спільне вирішення проблеми на основі аналізу обставин та відповідної ситуації. Аналіз робіт, у яких досліджувалася теорія і практика інтерактивного навчання (К.О. Баханов, О.І. Пометун, Л.В. Пироженко) доводить – таке навчання ефективно сприяє міцному засвоєнню знань, формуванню навичок та умінь, виробленню цінностей. Дослідники розглядають інтерактивне навчання як сукупність технологій. Інтерактивні технології навчання включають в себе чітко спланований очікуваний результат навчання. Окремі інтерактивні методи і прийоми, що стимулюють процес пізнання, розумові та начальні процедури, за допомогою яких можна досягти запланованих результатів, вони самою своєю структурою визначають кінцевий результат. Креативну складову ми знаходимо у активних методиках, за допомогою яких реалізується інтерактивне навчання. Експериментальне дослідження ефективності використання інтерактивних технологій на уроках математики у старших класах, аналіз методичної літератури дозволили визначити переваги інтерактивного навчання, які полягають у: зацікавленому ставленні учнів до нестандартної організації освітнього процесу, активізації мислительної та творчої діяльності, покращення показників запам’ятовування навчальної інформації, формування мотиваційної готовності до створення власних освітніх продуктів, формування уміння бачити проблему, формулювати її, знаходити шляхи її розв’язку, розвиток навичок особистісної рефлексії. На мій погляд, для успішного досягнення мети шкільних курсів історії необхідне широке використання у ході уроку інтерактивних методів навчання. На початку уроку з метою актуалізації опорних знань учнів доцільно використовувати «мозковий штурм». Далі вирішується завдання мотивації потреби у вивченні нового способу дії шляхом проблемних ситуацій, роботи в малих групах. Етап формування необхідних умінь доцільно проводити, використовуючи ситуативне моделювання, рольові ігри, імітації, взаємонавчання, дебати. Необхідно передбачити творче перенесення набутих знань і умінь у нові умови шляхом методу проектів, етюдів, ессе, портфоліо, презентації тощо. Такий підхід є особливо цінним у вирішенні проблем формування креативності старшокласників. Особливо цінним, на мій погляд, є можливість використання інтерактивних технологій на різних етапах уроку, за різних форм організації навчання. У дослідженнях даних технологій ми знаходимо переконливі докази того, що ефективність навчання старших учнів зростає в умовах інтеракцій, що передбачає залучення пізнавального і життєвого досвіду учнів, використання його у процесі обговорення і дискусій, ситуативного моделювання. Творчий потенціал весь час знаходиться у збудженому стані, що створює умови зростання креативності учнів. Для цілеспрямованого і постійного розвитку креативних можливостей учнів необхідно, щоб методи , організаційні методи, форми та засоби навчання відповідали цілям і задачам навчально-творчої діяльності. Розвитком креативних здібностей на уроках математики необхідно керувати. Організація такої діяльності – створення умов для якісної навчально-виховної роботи, які передбачають: · проводити навчання на високому рівні складності; · посилити роль креативного мислення, що сприяє здібності передбачати, висловлювати свої думки, ідеї та захищати їх; · систематично створювати ситуації вибору для учнів і давати можливість здійснювати цей вибір; · підвищити роль креативної форми навчання, як особливої взаємодії повноцінного розуміння, що зумовлює поєднання зовнішнього і внутрішнього діалогу. У процесі психолого-педагогічної роботи виявлено, що розвиток творчих здібностей на уроках математики безпосередньо залежить від активації здібностей, пізнавального інтересу до навчання; науково-діяльного і евристичного мислення. Основними умовами розвитку творчих здібностей є: відповідна побудова навчального процесу з орієнтації на теоретичне мислення; використання методів проблемного навчання, забезпечення необхідної емоційно-доброзичливої атмосфери і активних способів розвитку самостійності дітей, їхньої фантазії, уяви; опора на зону найближчого розвитку дитини, диференційований підхід у навчанні. У шкільному віці одним з ефективних способів розвитку здібностей до математики є рішення школярами нестандартних логічних задач. Крім того, розв‘язування проблемних задач здатне прищепити інтерес дитини до вивчення "класичної" математики. Психолого-педагогічна діяльність щодо створення умов для розвитку креативних здібностей та обдарувань дітей і молоді тісно пов'язана з їх вихованням. Надавши обдарованій природою людині певну суму знань можна створити просто інтелектуала ("живий комп‘ютер"), але не творця. Проблему розвитку здібностей обдарованої молодої людини можна вважати вирішеною лише за умови, коли у життя входить креативна особистість з високим рівнем інтелекту, вихована на засадах моральності, тобто психологічно налаштована на соціально та суспільно корисну діяльність. Виходячи з усього сказаного вище, можна зробити висновок, що впровадження інтерактивних технологій вносить у звичну систему вивчення математики привабливу для учнів новизну, змінюються уставлені кордони предметного викладання, а найголовніше – досягнення освітніх стандартів відбувається більш інтенсивно і цілісно. Інтерактивність, оригінальність і оперативність даних технологій робить їх популярними і серед учнів, і серед вчителів, а в кінцевому результаті їх систематичне впровадження підвищує креативність учбового процесу. Перспективним є розробка завдань та презентацій до уроків математики у старших класах. Організація інтерактивного навчання передбачає моделювання життєвих ситуацій, використання рольових ігор, спільне вирішення проблеми на основі аналізу обставин та відповідної ситуації. Воно ефективно сприяє формуванню математичних навичок і вмінь, виробленню цінностей, створенню атмосфери співробітництва, взаємодії. Список використаної літератури 1. Державний стандарт базової і повної середньої освіти // Освіта України. – 2004. - № 5. – С. 4. 2. Лернер И.Я. Развитие мышления учащихся в процессе обучения математики: Пособие для учителей / И.Я.Лернер. – М.: Просвещение, 1982. 3. Мартинець А.М. Нові педагогічні технології: інтерактивне навчання / А.М.Мартинець// Відкритий урок. – 2003. - № 7-8. – С. 28-31. 4. Півень Л.М. Активізація пізнавальної діяльності школярів шляхом використання інтерактивних методів навчання / Л.М.Півень. – Миколаїв, 2003. – 36 с. 5. Пометун О. До питання досвіду впровадження інтерактивних технологій / Антологія адаптованого досвіду / О.Пометун. – Рівне, 2004. – С. 132-136. 6. Пометун О. Сучасний урок. Інтерактивні технології навчання: Наук.-метод.посібн./ О.І.Пометун, Л.В.Пироженко. За ред. О.І.Пометун. – К.: Видавництво А.С.К., 2004. – 192 с. 7. Програми для загальноосвітніх навчальних закладів. Математика 5-12 класи. – К.: Перун, 2005. 8. Сиротенко Г.О. Сучасний урок: інтерактивні технології навчання / Г.О.Сиротенко. – Х.: Основа, 2003. – 80 с. 9. Суворова Н. Интерактивное обучение: новые подходы / Н.Суворова.//Учитель. – 2000. - № 1. – С.25-27.