Один із підходів формування в учнів умінь працювати над твором
Категорія: Методика та технологія

Сьогодні у зв’язку з необхідністю для випускників при здачі ЗНО писати аргументативне висловлення особливої актуальності набуває вміння школярів відбирати, систематизувати матеріал для твору, формулювати аргументи, підкріпляти їх ілюстративним матеріалом, робити висновки. Також важливо озброїти у                чнів умінням компонувати "повноцінний", традиційний твір, адже це відточує їх думку, розширює інтелект, стимулює творчість, заохочує до читання. Щоб твір старшокласника був справді твором (від "творити" - створювати щось своє, власне, вистраждане), добре ще з 8-9 класів навчити школярів відповідних прийомів, навиків, дати їм своєрідний алгоритм роботи над твором. Починаємо з того, що разом з дітьми визначаємо етапи роботи над твором, які формулюємо приблизно так: осмислення теми твору; визначення стилю, жанру, типу мовлення майбутнього твору; відбір матеріалу до теми; накреслення плану; складання тез; підбір цитат (ілюстрацій) до основних положень твору; первинний виклад думок (чернетка); редагування, обробка тексту; добір епіграфа; оформлення остаточного варіанту. Переконуємо учнів у важливості роботи на кожному етапі, але наголошуємо на винятковому значенні продуманого, чіткого плану. То не важливо, що у чистовому варіанті план писати не обов’язково, зате під час роботи над твором він необхідний, оскільки план – це три чверті всієї роботи, це задум, а сам твір – його реалізація. Іноді учні кажуть, що для них скласти план важче, ніж написати твір без плану. Переконаємо їх у необхідності плану, який є основою, кістяком майбутнього твору, без якого твір розсиплеться на окремі частини. Опрацьовуємо вимоги до складання плану, зокрема акцентуючи увагу на таких моментах: оформлення (пункти, підпункти, розділові знаки тощо); назва основної частини повинна перегукуватись з назвою теми, але не дублювати її; не забувай про співмірність частин твору, даючи назву кожному пунктові і підпунктові; вступ – найбільш "творча", особистісна частина твору, продумай оригінальність початку; висновки – те, заради чого писався весь твір; якщо вони неглибокі, тоді навіщо вся праця? До написання кожного твору готуємося в класі, спочатку колективно працюємо над складанням плану; поступово, від твору до твору, зростає самостійність учнів. Велику допомогу в роботі надає своєрідний роздатковий матеріал, так званий пунктир майбутнього плану (пунктир – лінія з пропусками). Учні під керівництвом учителя працюють над пунктиром, в ході бесіди, обговорення матеріалу до твору цей пунктир конкретизується, наповнюється змістом, набуває "власного обличчя" - поки не перетвориться в остаточний варіант плану – власний у кожного учня. Від твору до твору, в міру вдосконалення умінь учнів, пропонуємо їм пунктир з більшою кількістю пропусків, потім сильніші учні працюють без пунктирів, самостійно складаючи плани, і нарешті пунктири пропонуються як допомога тим учням, які її потребують. Наприклад, при написанні у 9-му класі твору на морально-етичну тему "Моя родина, рід мій, мій народ" роздаємо учням такі пунктири плану. _____________________________________________________________І. ____________________________________________________________ ІІ. Нерозривна єдність (зв’язок) людини, роду, народу. 1. Незамінність (цінність, унікальність) кожної особистості (людини). 2. На чому тримається родина: (?) а) важливість родинних зв’язків, традицій; б) родина міцна пам’яттю ("Хто матір забуває, того Бог карає" (Тарас Шевченко); в) коріння народу – у рідній землі. 3. Коли в людини є народ, тоді вона уже – Людина (Ліна Костенко). (Усвідомлювати себе сином свого народу) (Усвідомлювати нерозривну єдність (зв’язок) поколінь). ІІІ. ___________________________________________________________________________________________________________________ Роботу з пунктиром проводимо у вигляді бесіди, заодно і відбираючи матеріал до твору. - Як ми розуміємо тему твору? Обговорюючи зміст теми, з’ясовуємо поняття особи, родини, роду, народу й формулюємо назву пункту ІІ – основної частини плану, і учні записують її в зошити, дібравши з дужок найбільш вдале, на їх думку, слово. При цьому (як і взагалі при роботі над планом, та й над усім твором) всяка самостійність, оригінальність, сміливість думки заохочується. - Вдумайтесь у слова Андрія Платонова "Без мене народ неповний", сказані ним у період сталінщини, коли зникали не те що окремі люди, а й цілі сім’ї, роди, мільйони стиралися з лиця землі. Що за цими словами? Як їх розумієте ви? В результаті обговорення цього питання формулюємо назву пункту 1 і, скоригувавши відповідний пункт пунктиру, записуємо її. - Кожна людина має (чи мала) свою родину. Родина і рід – в чому різниця між цими поняттями? - Наталка Полтавка в одній із своїх пісень співає: "Небагата я і проста, но чесного роду". Що означають ці слова? - Чи злочин, зроблений людиною, лягає плямою на весь її рід? - Чи може бути щасливою людина, яка забула, зрадила свій рід? Як називають таких людей? (зрадники, відступники, яничари). Прослухайте інформацію про манкуртів – людей, силоміць позбавлених пам’яті (див. роман Ч. Айтматова "Буранный полустанок, или И дольше века длится день"). Кого називають манкуртами у переносному значенні? - Розкажіть про когось із своїх родичів, ким пишається весь рід. - Яку реліквію зберігає ваша родина? - Чи справедливе прислів’я "Дівка як квітка, де посадиш, там і ростиме"? - То на чому ж тримається родина? В ході обговорення цих питань формулюємо і записуємо в зошити варіанти назв пунктів плану 2, а), б), в). - До кого звернені слова Д. Павличка: А ви, мої освічені моголи, Нагі внучата княжої землі, Все віддали – і рідну мову, й школи За знак манкурта на низькім чолі? - Якби кожен давній єгиптянин будував свою власну піраміду, вся земля покрилась би маленькими горбочками, а величних пам’яток творчому генію єгипетського народу не було б. Так і щастя особистості, родини, роду не буде повним без щасливої долі народу. Від чого ж залежить сьогодні доля народу? (Від позиції кожного з нас, так само як і доля кожного – від долі народу, держави). То якою ж має бути ця позиція щодо мови, культури, традицій, історичної пам’яті? З’ясувавши ці питання, пропонуємо учням сформулювати назву пункту ІІІ. Обговорюємо варіанти, обираємо кращі: Майбутнє народу – в наших руках. Хочу, щоб на чолі мого народу світився знак і від мого життя М. Вінграновський. А потім учні самостійно формулюють назву пункту І – вступу, аргументують свої варіанти. Ось один із них; - "Роздуми на порозі дорослості". Тому що коли людина починає задумуватись про такі речі, значить, вона дорослішає… Зачитуємо відкориговані плани із зошитів, відклавши пунктири вбік: вони свою функцію виконали. У чому корисність такої роботи? Учні навчаються складати план майбутнього твору під керівництвом вчителя, який має змогу стежити за ходом думки дітей, спрямовувати її в потрібному напрямку. Учні думають, творять, співставляють варіанти, обирають кращі, аргументують свій вибір – іде процес творчості й пізнання. А потім формулюємо основні тези майбутнього твору – приблизно такі: "Цінність власного походження можна усвідомити, тільки знаючи своє коріння. Люди, позбавлені пам’яті роду, народи, позбавлені історичної пам’яті, приречені бути рабами. Майбутнє народу залежить від позиції кожного з нас". Досвід свідчить, що робота з пунктирами планів допомагає учням складати чіткі глибокі плани, котрі охоплюють всі аспекти теми майбутнього твору. А це є запорукою того, що твір буде вдалим. Звичайно, учитель може будувати роботу з пунктирами планів на власний розсуд і пунктири будувати по-своєму, з більшою чи меншою кількістю пропусків, залежно від рівня підготовленості класу. А можливість використовувати в роботі інформаційно-комунікаційні технології розширює межі застосування пунктирів планів.