Стаття «Критерії ефективного уроку»
Категорія: Методика та технологія

Одне з головних положень уроку – цілеспрямованість навчання з орієнтацією на досягнення конкретного кінцевого результату. Це спонукає до відбору якісного матеріалу для уроку. Вчитель має вибрати форму його подачі, прийоми й види робіт, композиційну структуру уроку, його етапи й встановлювати зв'я                зки між ними, будувати систему тренувальних, перевірочних та інших видів робіт, спрямовані на досягнення поставленої мети. В. Сухомлинський відзначав, що "урок – це дзеркало загальної та педагогічної культури вчителя, мірило його інтелектуального багатства, показник його кругозору та ерудиції". Ефективність уроку – це ступінь досягнення заданої мети педагогічної діяльності з урахуванням оптимальності (необхідності та достатності) витрачених зусиль, засобів і часу. У ході свого педагогічного дослідження ми склали систему апарата, що оцінює ефективність уроків сучасної шкільної освіти [1]. 1. Критерії ефективності оцінки змісту уроку: відповідність теми та змісту уроку тематичному плану й навчальній програмі предмета; врахування сучасного рівня розвитку науки; точність використовуваної наукової термінології; інформативність, розкриття основних понять теми, сполучення теоретичного матеріалу з конкретними прикладами; реалізація принципу зв'язку теорії з практикою; реалізація внутрішньопредметних та міждисциплінарних зв'язків; співвідношення змісту уроку зі змістом підручника (наприклад, викладається матеріал, що відсутній в підручнику, роз'ясняються особливо складні питання, дається завдання самостійне частина матеріалу підручника, переказується підручник і т. п.). 2. Критерії ефективності оцінки методики ведення уроку: дидактична обґрунтованість використовуваного виду уроку та відповідних йому форм, методів викладу матеріалу; структурованість змісту уроку: наявність плану, списку літератури, вступної, основної та заключної частини уроку; акцентування уваги класу на основних положеннях і висновках уроку; раціональне сполучення методичних прийомів традиційної педагогіки та інноваційних методів навчання (проблемного, програмного, контекстного, проектного); Наведемо приклади проблемного підходу з практики. Проблемний виклад можна використати при вивченні історії державної символіки. Спірним, наприклад, залишається питання: звідки взявся в Україні тризуб? Учням пропонуються різні точки зору істориків з цього питання. Таким чином, приходимо до висновку, що питання про походження тризубу поки залишається відкритим. логічність, доказовість та аргументованість викладу; ясність і доступність матеріалу з урахуванням підготовленості учнів; відповідність темпів викладу можливостям його сприйняття та ведення записів учнями; використання методів активізації мислення учнів; використання прийомів закріплення інформації (повторення, включення питань на аналіз розуміння чи засвоєння, підведення підсумків за розглядом кожного питання, наприкінці уроку); використання записів на дошці чи наочних прикладів; використання роздаткового матеріалу; використання мультимедійних засобів навчання. Зміст пошукової бесіди в тому, щоб залучити учнів до вирішення висунутих на уроці проблем за допомогою підготовленої заздалегідь системи питань. Ця форма використовується в тих випадках, коли учні мають необхідні знання для активної участі в вирішенні запропонованих проблем. Наприклад, на початку узагальнюючого уроку в 11-му класі пропонується завдання проблемного характеру: "У чому джерела і яке значення руху шістдесятників?" Для вирішення цієї проблеми вчитель ділить клас на п'ять навчальних груп, які рухаються по етапах: 1-й етап: "розминка" – актуалізація знань (фактично перевірка домашнього завдання) у формі тестового завдання; 2-й етап: від кожної групи по три учні на аркуші ватману пишуть терміни, дати, імена, пов'язані з заявленою темою; аркуші роздаються групам, які повинні скласти опорний конспект по даній темі; 3-й етап: робота з текстами документів (аналіз і відповіді на питання до них); 4-й етап: перевірка знання хронології (індивідуальна робота). 3. Критерії ефективності оцінки організації уроку: відповідність уроку навчальній програмі; чіткість початку (затримка в часі, вхід учителя в клас, вітання, вдалість перших фраз тощо); чіткість закінчення уроку (кінець мови, прощання з учнями, час закінчення уроків стосовно дзвінка); відвідуваність учнів та дисципліна на уроці; раціональний розподіл часу на уроці; відповідність класу, у якому проводиться урок, сучасним нормам і вимогам (можливість використання мультимедіа, оформлення й т. п.); наявність необхідних засобів наочності. Наприклад, використання комп'ютерних технологій у тематичний план історії, передбачає наступні види діяльності: знайомство з історичними подіями, що супроводжується показом відеофрагментів, фотографій; вивчення історії культури через показ репродукцій картин художників, онлайн-відвідування музеїв; вивчення нового матеріалу та узагальнення на основі демонстрації графічного матеріалу (таблиці, схеми); робота з картою, що передбачає її "пожвавлення"; "занурення" за допомогою відеоматеріалів в історичний простір; активізація учнів з різними типами сприйняття за рахунок прослуховування різного роду аудіозаписів, перегляду відеофрагментів, одночасного читання та прослуховування. Основні підсумки мультимедійного уроку історії зводяться до наступного: Мультимедійний урок може значно збільшити можливості викладання історії, оскільки він дає прекрасну можливість відчути "дух епохи". Це досягається широким використанням автентичних матеріалів, насамперед візуальних (фото, гравюри, плакати тощо). Однак мультимедійний урок сам по собі не створює нової якості навчання, він розширює можливості, але не створює нового освітнього поля. Найбільш ефективним є мультимедійний урок з використанням інтерактивних технологій. З деяким перебільшенням можна навіть сказати, що він тим більш ефективний, чим більш інтерактивніший. Цікавою для учнів є робота над презентаціями -"конструкторами". У цьому випадку, працюючи над презентацією, учні створюють певний систематизований набір ілюстрацій, статистичних даних, описів, добірку документів до певної теми програми. З отриманого матеріалу можна конструювати уроки в різних класах і різних паралелях по однакових темах. Такі завдання можна давати й після вивчення теми, як демонстраційний матеріал для повторення пройденого матеріалу, і як випереджальне завдання, при підготовці до нового уроку. 4. Критерії ефективності оцінки керівництва роботою учнів: здійснення контролю за веденням учнями конспекту; надання учням допомоги у записі матеріалів (акцентування викладу матеріалу, виділення голосом та інтонацією, темпом мови важливої інформації, використання паузи для запису); перегляд конспектів учнів (до, в ході та після уроку); використання прийомів підтримки уваги та зняття втоми учнів на уроці (риторичні питання, жарти, історичні екскурси, розповіді з життя чудових людей, з досвіду науково-дослідної, творчої роботи викладача); дозвіл задавати питання вчителеві (у ході уроку або після нього); узгодження повідомлюваного на уроці матеріалу зі змістом інших видів класної та позакласної (самостійної) роботи учнів. 5. Критерії ефективності оцінки лекторських даних: знання предмета; переконливість, емоційність, манера читання (живаючи, захоплююча, монотонна, нудна); ступінь використання опорних матеріалів при проведенні уроку (звертання до конспекту або тексту, вільне володіння матеріалом); культура мови, дикція; зовнішній вигляд; контакт з учнями (недостатній, відсутній); ставлення вчителя до учнів (вимогливе, байдуже); ставлення учнів до вчителя (поважне, іронічне, байдуже). 6. Критерії оцінки результативності уроків: ступінь реалізації плану уроків (повна або часткова); ступінь повноти й точності розгляду основних питань, розкриття теми; інформаційно-пізнавальна цінність уроку; Відзначимо, що сучасна педагогічна ситуація характеризується наявністю різноманітних авторських освітніх програм, появою нових учбово-методичних комплексів та ін. Відтак постає завдання оцінки ефективності окремих технологій та їх поєднання при проведенні уроку. У зв'язку з цим ефективність педагогічної технології може бути оцінена за наступними критеріями [2]: цілісність відбиття в змісті завдань освіти, виховання та розвитку; відбиття сучасного рівня розвитку науки і техніки; відповідність змісту віковим та психологічним особливостям учнів; інформативність матеріалу; різноманіття методів і варіативність прийомів навчання; забезпечення принципів наочності та доступності навчання; універсальність використання засобів навчання; ступінь допомоги викладача учням при організації їх самостійної діяльності. Перераховані критерії не спрямовані на всі аспекти оцінювання ефективності використання педагогічної технології, однак вони разом з тим можуть служити в якості критерію оцінки ефективності не лише педагогічної технології, але й уроку в цілому. Проведений аналіз дозволив сформулювати критерії ефективності реалізації педагогічних технологій: технологічна культура педагога; наявність власного досвіду використання педагогом технологій; творча "доробка" і перетворення технології; створення "ситуацій успіху" в процесі спільної діяльності учнів та педагога при реалізації технології; системний взаємозв'язок складових технології; можливості технології в процесі актуалізації та саморозвитку учнів та педагога; помітні зміни стану учнів (їх мотивації до навчання, знаннях, уміннях, емоціях і т. д.) у процесі реалізації певної педагогічної технології. Успішне проведення уроку вимагає від вчителя постійної, безперервної, глибокої та всебічної підготовки. "Вчитель, – на думку В. А. Сухомлинського, – готується до гарного уроку все життя". Список літератури Рапацевич К. Н. Оценка эффективности уроков-лекций в области современного школьного образования [Электронный ресурс]. Режим доступу: http://pandiaweb. ru/text/78/443/46126. phpФомичев Р. С. Критерии и показатели эффективности реализации современных педагогических технологий в процессе модернизации общего образования [Электронный ресурс] // Гуманитарные научные исследования. – 2014. – № 11. –. Режим доступу: http://human. snauka. ru/2014/11/8352