Презентація на тему «Михайло Терещенко»


Заклад “Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №12 ВМР”
Презентація 
на тему:
“Михайло Терещенко”


Виконала учениця 9-А класу
Немировська Анастасія


Біографія
Народився: 18 березня 1886 Київ

Помер:        †1 квітня 1956 Монако

Титул:           Міністр фінансів (березень-травень 1917)Міністр закордонних справ(травень-жовтень 1917)

Родичі:         Іван МиколайовичЄлизавета Михайлівна

Дружина:     1-ша Маргарет Терещенко (Ное)2-га Хорст

Діти:             від 1-го шлюбу: Петро Михайлович та 2 дочки



Сім'я та освіта
     Народився в сім'ї багатого цукрозаводчика і землевласника, 
нащадка козаків (особистий статок Михайла Терещенко оціню
вався приблизно в 70 млн крб.). Батько — Іван Миколайович, 
мати — Єлизавета Михайлівна. Був одружений на француженці 
Маргарет, вродженою Ное, в цьому шлюбі народилися дві дочки
 і син Петро Михайлович, що жив у Франції, працював
 інженером в США іБразилії. У 1923 дружини розійшлися, в 
1926 Михайло Терещенко одружився з норвежкою Хорст.
 Вже в ранньому дитинстві вільно володів  французькою, 
англійською, німецькою мовами, розумів старогрецьку і латину
 (пізніше вільно володів в цілому 13 мовами). 
Закінчив Київську гімназію, Вчився в Київському університеті, в 
1905—1908 вивчав економіку в Лейпцігському університеті. 
Закінчив юридичний факультет Московського університету 
(1909, екстерном).



Юрист, видавець, промисловець
     У 1909—1911 працював на кафедрі римського і цивільного  права
 Московського університету, покинув його разом з іншими лібераль-
ними  викладачами н а  знак  протесту  проти  звільнення   ректора, 
помічника ректора і проректора університету по розпорядженню 
міністра народної освіти  Л. А. Кассо. У 1911—1912 був чиновником 
особливих доручень (без зарплатиу) при Дирекції імператорських 
Театрів. Став камер-юнкером. Володів разом з сестрами видавницт-
вом  «Сірін», що випускало книги літераторів «срібного століття», у 
тому числі роман Андрія Білого «Петербург». Підтримував  дружні 
взаємини з Олександром Блоком. Вів світський спосіб життя,
 вважався балетоманом. Масон, член ложі Гальперна. При цьому 
активно займався бізнесом, був членом правління Всеросийського
 суспільства цукрозаводів, членом ради Волжсько-камського банку
 і облікового комітету київського відділення Азовсько-донського 
банку.
Діяльність під час Першої світової війни
   Після початку Першої світової війни був уповноваженим передового
 загону Червоного Хреста на Південно-західному фронті, потім поміч-
ником по завідуванню санітарними організаціями на цьому фронті.
 Входив до складу Головного комітету Союзу міст, займав пост уповно-
важеного Головного комітету Земського союзу. З липня 1915 був 
головою Київського військово-промислового комітету, в 1915—1917,
також був товаришем(заступником) голови Центрального військово-
промислового комітету О. І. Гучкова. Входив до  складу Особливої 
наради по обороні. Незадовго до Лютневої 
революції брав участь в плануванні державного перевороту (разом з
 О. І. Гучковим і Н. В. Некрасовим; у змову був залучений і знайомий 
Терещенка генерал  А. М. Кримов).
Міністр Тимчасового уряду
У першому складі Тимчасового уряду був міністром фінансів. Спільно з О. Ф. Керенським і Н. У Некрасовим наполягав на створені коаліційного уряду з представниками соціалістичних партій. У другому — четвертому складах уряду був міністром закордонних справ. Як міністр закордонних справ виступав на підтримку виконання Росією своїх союзницьких зобов'язань, що означало продовження її участі в Першій світовій війні, хоча формально і прийняв гасло «світу без анексії контрибуцій», відмовившись від непопулярної тези свого попередника П. Н. Мілюкова про «завоювання Константинополя і проток». У жовтні 1917 вступив в конфлікт з військовим міністром А. І. Верховським, що вважав, що армія більш воювати не може.
У липні 1917 брав участь у переговорах з Центральною Радою. Виступав за те щоб питання України було вирішене після скликання Всеросійських Установчих Зборів. Разом з Олександром Керенським підтримував Центральну Раду, виступав проти дострокового вирішення "Українського питання"
Управляючий справами Тимчасового уряду В. Д. Набоков виділяв такі якості Терещенко, як «його souplesse (гнучкість), сама його світськість, відсутність у нього твердих переконань, продуманого плану, повний дилетантизм в питаннях зовнішньої політики» (втім, ці якості дозволяли йому налагоджувати стосунки з різними політичними силами). За словами дипломата Р. Н. Михайлівського, Терещенко «прагнув, не виходячи, правда, із загальних рамок дореволюційної політики, поставити себе по-новому як представник революційного і демократичного уряду, який не може говорити тією ж мовою, що і царськеРазом з іншими міністрами Тимчасового уряду Терещенко був арештований більшовиками в Зимовому палаці, знаходився в ув'язненні у Петропавлфвській фортеці.

Емігрант
        Весною 1918 за викуп у 100 000 рублів був звільнений, емігрував 
до Фінляндії, звідти до Норвегії, потім жив у Франції і Англії. Підтримував 
«білий рух». З 1921 був членом Торговельно-промислового і фінансового
 комітету. Втративши весь статок в Росії, він успішно займався бізнесом 
за кордоном, був співвласником декількох фінансових компаній і банків 
у Франції і на Мадагаскарі. Працював у компанії "Мадал" у Мозамбіку 
у 1950-хх рр. Був благодійником, створював притулки для українських 
емігрантів і допомагав в їх облаштуванні, але не афішував цю сторону 
своєї діяльності.