nyuuzyou/ukr-lit huggingface dataset:
Презентація на тему «Дмитро Менделєєв»

Дмитро 
Менделєєв
«Вмійте завжди перенестися на точку зору протилежної думки — це і є справжня мудрість»
— Дмитро Менделєєв
Майбутній автор 500 наукових праць і автор найважливіших досліджень з хімії Дмитро Менделєєв народився в селі Верхні Аремзяни (Тюменська область) 8 лютого 1834 року. Хлопчик став чотирнадцятою дитиною в сім'ї. Оскільки батько Менделєєва рано помер, дітей виховувала мати. У 15-річному віці юнак закінчив гімназію, а в 1850 році поступив в московський педагогічний інститут.
У 21 рік Менделєєв захистив дипломну роботу, але її згодом визнали кандидатською дисертацією. А вже через кілька років Дмитра Менделєєва взяли на викладацьку роботу до Петербурзького Університету. Молодий учений стажувався в провідних університетах Європи.

У 1859 році Менделєєв сконструював прилад для вимірювання щільності рідини. У 1860 році він обгрунтував теорію критичної температури абсолютного кипіння рідин.
«Вся гордість учителя в учнях, у проростанні посіяних ним зерен»
— Дмитро Менделєєв
У 1863 році Дмитро Менделєєв видав підручник «Органічна хімія». У 1869 році Менделєєв розробив періодичну таблицю хімічних елементів, яка стала найбільшим науковим проривом у розвитку хімії.
Помер видатний учений 2 лютого 1907 року. На честь Дмитра Менделєєва назвали хімічний елемент № 101 «менделевій».


Пам’ятники
У Санкт-Петербурзі встановлено пам'ятники:
У дворі Технологічного інституту — Московський проспект, 26/49. Скульптор М. Г. Манізер. Пам'ятник відкрито 28 листопада 1928.
У будівлі Палати мір і ваг (нині ВНДІ метрології ім. Д. І. Менделєєва) — Московський проспект, 19. Скульптор І. Я. Гінцбург. Пам'ятник відкритий2 лютого 1932 року.
У дворі Інституту експериментальної медицини (НІІЕМ СЗО РАМН). Автор І. Ф. Безпалов (1935).
Мозаїчна періодична таблиця елементів. 1935 р., худ. В. А. Фролов. Пам'ятник монументального мистецтва Федерального значення Російської Федерації.
У Москві:
Перед входом в будівлю Хімічного факультету МГУ.
На першому поверсі головного корпусу Російського хіміко-технологічного університету імені Менделєєва.
Також в Росії пам'ятники Д. І. Менделєєву встановлено у:
в місті Тобольську в Сибіру.
у селі Верхні Аремзяни Тобольського району Тюменської області.

В Україні пам'ятники є у:
місті Києві, на Проспекті Перемоги, 37 (перед входом в корпус хіміко-технологічного факультету НТУУ «КПІ»). Пам'ятник відкрито в травні 1998 року.
місті Рубіжному Луганської області на вулиці Менделєєва.

«Найближчий предмет хімії складає вивчення однорідних речовин, з додаванням яких складені всі тіла світу, перетворень їх один в одного і явищ, що супроводжують такі перетворення»
— Дмитро Менделєєв
Підготували 
учениці 8-В класу
Сенюк Яна 
та 
Гладиш Катя
Презентація на тему «Нефть» (варіант 3)

Нефть

Нефть  — природная маслянистая горючая жидкость со специфическим запахом, состоящая в основном из сложной смеси углеводородов различной молекулярной массы и некоторых других химических соединений.
Парафин — воскоподобная смесь предельных углеводородов (алканов) состава от С18Н38(октадекан) до С35Н72 (пентатриоконтан).

Нафтены - содержащиеся в нефти, насыщенные алициклические углеводороды ряда циклопентана и циклогексана, а также более сложные би- и полициклические углеводороды, имеющие от 2 до 5 циклов в молекуле.

Арены - вещества, в молекулах которых содержится одно или несколько бензольных колец — циклических групп атомов углерода с особым характером связей.
Фракция — часть сыпучего или кускового твёрдого материала (например, песка) либо жидкой смеси (например, нефти), выделенная по определённому признаку. Так, фракции могут разделяться по размеру частиц или зёрен — при ситовом анализе (разделении при помощи набора сит), по плотности — при гравитационном обогащении, по температуре кипения — при дробной перегонке нефти.
Основные фракции нефти следующие:
• Газолиновая фракция, собираемая от 40 до 200 °С, содержит углеводороды от С5Н12 до С11Н24. При дальнейшей перегонке выделенной фракции получают газолин (t кип = 40–70 °С), бензин (t кип = 70–120 °С) – авиационный, автомобильный и т.д.
• Лигроиновая фракция, собираемая в пределах от 150 до 250 °С, содержит углеводороды от С8Н18 до С14Н30. Лигроин применяется как горючее для тракторов. Большие количества лигроина перерабатывают в бензин.
• Керосиновая фракция включает углеводороды от С12Н26 до С18Н38 с температурой кипения от 180 до 300 °С. Керосин после очистки используется в качестве горючего для тракторов, реактивных самолетов и ракет.
• Газойлевая фракция (t кип > 275 °С), по-другому называется дизельным топливом.

применение
Детонационная стойкость бензина
Детонационная стойкость — параметр, характеризующий способность топлива противостоять самовоспламенению при сжатии. 
Октановое число — показатель, характеризующий детонационную стойкость топлива (способность топлива противостоять самовоспламенению при сжатии) для двигателей внутреннего сгорания.
Попутный нефтяной газ
Попутный нефтяной газ — смесь различных газообразных углеводородов, растворенных в нефти; они выделяются в процессе добычи и перегонки (это так называемые попутные газы, главным образом состоят из пропана и изомеров бутана).
месторождения
транспортировка
Нефтепровод — инженерно-техническое сооружение трубопроводного транспорта, предназначенное для транспорта нефти потребителю. Различают магистральные и промысловые нефтепроводы.
Танкер — морское или речное грузовое судно, предназначенное для перевозки наливных грузов. 
нефтепровод
танкер
Добыча
Презентація на тему «Штучні волокна» (варіант 1)

Штучні волокна
Виконала
Учениця 11-А класу
ХЗОШ №168
Бєлікова Юлія

Штучні волокна — волокна, які одержують з продуктів хімічної переробки природних полімерів.
Хімічна промисловість виробляє такі штучні волокна:
Ацетатне волокно – це волокно ацетилцелюлозне, в якому 74-92 відсотки гідроксильних груп є ацетильованими
Ацетатне волокно широко використовується для виготовлення фільтрувальної тканини
Купро (cupro) (Мідно-аміачне волокно) – це регенероване целюлозне волокно, отримують в результаті мідноаміачного процессу
Альгінат (alginate) – дане волокно отримують із солей металу альгінової кислоти
Модал (modal) – дане регенероване целюлозне волокно отримують в результаті модифікованого віскозного процессу
Використовується в тканинах для виробництва постільної білизни, рушників, панчішно-шкарпеткових виробів, домашнього і високотехнологічного спортивного одягу та іншої текстильної продукції.
Протеїн (protein) – це волокно отримують з натуральних протеїнових речовин, що регенеровані і стабілізовані за допомогою дії хімічних агентів
Триацетат (triacetate) – це целюлозне ацетатне волокно, в якому не менш як 92 відсотки гідроксильних груп ацетильовані
Віскозне волокно (viscose) – це регенероване целюлозне волокно, яке отримують в результаті віскозного процесу
Віскозне волокно додають до синтетичним волокнам для поліпшення санітарно-гігієнічних властивостей виробів
Дякуємо за увагу!
Презентація на тему «Вода» (варіант 7)

“Кругообіг води в природі”
I етап олімпіади з інформаційних технологій
Підготувала: 
Учениця 11-А класу
ЗОШ №22    м.Кременчука
Климченко Аліна Сергіївна
Вода – це життя!
Бережіть воду!
Презентація на тему «Валентність» (варіант 2)

HgO   B2O3    MgCl2   PH3    ZnSSiO2    Cl2O7   SO2   Fe2O3   N2O
N
N
Na
Na
N
N
N
Fe, Co, Ni
II i III
C, Sn, Pb, Mn
II i IV
S
II, IV, VI
H, Li, Na, K
Al, B
O, Ca, Mg, Ba, Zn
S
K2S
Al
Al
Al
6
Al2O3
SO3
6
6
10
V
10
SO3
6
S
VII
Презентація на тему «Історія створення мила»

Історія створення мила
Підготував учень 11 класу Войтюк Дмитро
Мило
	Розчинна у воді мийна речовина; як хімічний продукт являє собою відносно складне з'єднання жирних кислот з лугами, а за своєю будовою відноситься до класу солей. Випускається в твердому стані, рідкому, а також у вигляді порошку і гранул.
Історія
	Історичні джерела вказують на те, що мило виготовлялося ще в стародавньому Шумері та у Вавілоні (близько 2800 р. до н. е.). Описи технології виготовлення мила знайдені в Месопотамії.Єгипетський папірус середини другого тисячоліття до нашої ери свідчить, що єгиптяни регулярно милися з використанням мила. Широко використовувались подібні мийні засоби і у Стародавньому Римі.
   	Тверде мило було винайдене у 1170 році.

Легенда про мило
	Легенда свідчить, що латинське слово лат. sapo (мило) походить від назви гори Сапо в древньому Римі, де відбувалися жертвоприношення богам.Тваринний жир, що виділяється при спалюванні жертви, накопичувався і змішувався з деревною золою багаття. Отримана маса змивалася дощем в глинистий ґрунт берега річки Тібр, де жителі прали білизну і, природно, спостережливість людини не упустила того факту, що завдяки цій суміші одяг відпирався набагато легше.
Основні компоненти мила
	У хімічному відношенні основним компонентом твердого мила є суміш розчинних солей вищих жирних кислот. Зазвичай це натрієві, рідше - калієві і амонієві солі таких кислот, як стеаринова, пальмітинова, міристинова, лауринова і олеїнова. Важливими якостями мила є: розчинність у воді, мийна здатність, мило повинно нормально стиратись (має бути невеликий розхід мила) і утворювати при цьому хорошу піну, не повинно розкисати і розпливатись.

Технологія виготовлення
Мило виготовляють кип'ятінням у воді жирів разом з такими лугами, як гідроксид натрію (каустична сода) і гідроксид калію. Жири виділяють з продуктів рослинного походження (бавовникова, пальмова або соєва олії), також тваринних продуктів, наприклад з свинячого сала, яловичого чи баранячого жиру або риб'ячого жиру. При кип'ятінні жирів разом з лугами утворюється гліцерин і солі жирних кислот (мило). Натрієві мила більш густі і, як правило, тверді; калійні мила більш м'які, або взагалі рідкі.
Подальший етап виготовлення включає очищення мила від залишку солей типу хлориду натрію і лугів типу гідроксиду натрію, а також від гліцерину.
До туалетних сортів мила додають барвники, ароматизатори, інертний наповнювач (каолін) та ін. Господарське мило містить невелику кількість надлишкового лугу.

Дякую за увагу!!!
Презентація на тему «Виведення плям від кави та чаю на одязі»

Виведення плям від кави та чаю на одязі
Досліди проводили:
Артюх Ольга
Дерека Ольга
Слиш Наталія
Ющенко Наталія
Мета досліду:
 Вивести плями від кави та чаю на одязі в домашніх умовах двома способами:
 за допомогою спеціального прального порошку
 народними засобами
Інструкція щодо проведення досліду:

Реагувати на пляму потрібно негайно. Чим довше ви чекаєте, тим важче буде вивести забруднення. Іноді пляма може залишитися назавжди. Спочатку визначте походження і склад тієї речовини, яка пролилося на тканину. 

2.   Перевірте бірки. На деякі меблі, килими та одяг виробники пришивають бірки, на яких вказується, як виводити плями. Ознайомившись з ними, ви зможете з легкістю позбутися плям, не зіпсувавши при цьому виріб.

Почніть виводити пляму з вивороту. Як тільки ви помітили забруднення, відразу переверніть тканину на виворіт і почніть обробляти пляму. Якщо ви візьметеся робити це з лицьового боку тканини, то забруднення проникне вглиб, і вивести його буде складніше.

4. Промокайте плями. Ні в якому разі не можна терти. Використовуйте білі ганчірки для того, щоб уникнути повторного забруднення барвником з тканини.

5. Перед тим, як використовувати будь-які засоби, слід прочитати інструкцію, інакше можна погіршити ситуацію. Справа в тому, що деякі речовини руйнують структуру тканини, тому підходити до використання засобів для виведення плям слід обережно.

Плями від кави
1 спосіб – Вивести пляму пральним порошком 
ДО
ПІСЛЯ
Пляма  відіпралася не повністю. Результат не є відмінним.   
2 спосіб – суміш 2 ч.л. гліцерину та 0.5 ч.л.аміаку.
Потримати 10 хвилин в теплій воді 
Пляма не відіпралася і залишилися патьоки 
3 спосіб - гліцерин та сіль, прати в теплій воді
                      Один з кращих результатів, пляма повністю відіпралася.
4 спосіб – перикис водню, тримати 10 хвилин, потім                       прати в холодній воді
Результат чудовий! Пляма повністю відіпралася.
Плями від чаю
1 спосіб – вода+оцет у відношенні 1:1
Як бачимо,  таким способом пляма не відіпралась, отже цей спосіб неефективний
2 спосіб – Лимонна кислота 10%
Пляма стала менш яскравою, проте повністю не видалилася
3 спосіб – 1 ст. л. аміаку + 2 стакани води
Пляма взагалі не відіпралася, змін не відбулося
4 спосіб – пральний порошок
Поглянувши на результати, ми  виявили, що плями від чаю можна повністю відіпрати лише  за допомогою прального порошку
Висновок
Ми проводили досліди як  з новими, так і зі  старими плямами,  і можемо зробити такі висновки:
Пляму краще видаляти одрази після її виникнення
Плями від кави краще видаляти за допомогою перекису водню або суміші гліцерину та солі
Плями від чаю найкраще виводяться пральним порошком

І ще одна порада:  одягайте рукавички перед тим, як виводити пляму, щоб не викликати алергічні реакції на шкірі!
Презентація на тему «Склад нафти»

Склад нафти
Підготувала:
Учениця 11 – Б,
Костенко Еліна
Що таке нафта?
На́фта   — горюча корисна копалина, складна суміш вуглеводнів різних класів з невеликою кількістю органічних кисневих, сірчистих і азотних сполук, що являє собою густу маслянисту рідину.
Як розпізнати нафту?
 Забарвлення в неї червоно-коричневе, буває жовто-зелене і чорне, іноді зустрічається безбарвна нафта.
Елементаний склад
Загальний вміст нафти
Усього в нафті виявлено понад 50 хімічних елементів.
Так, нарівні зі згаданими в нафті присутні:
V (10−5 — 10−2%), 
Ni(10−4 — 10−3%),
 Cl (від слідів до 2•10−2%) і т. д.
Що являє собою нафта?
Що являє собою нафта?
розчини солей органічних кислот
Що являє собою нафта?

Механічні домішки  - частинки глини, піску, вапняку.
Вуглеводневий склад
Статистика потенціалу видобутку нафти
Прикрі наслідки нехтування утилізації залишкової нафти
Презентація на тему «Синтетичні та органічні волокна»

Синтетичні та органічні волокна
Виконали:
Дорош Таня
Мартинко Марина
Волокна — це довгі гнучкі нитки, які виробляють із природних або синтетичних полімерів і використовують для виготовлення пряжі й текстильних виробів.
Природні волокна. Рослинні волокна формуються на поверхні насіння (бавовна), у стеблах і листі (коноплі, льон). їхня основа — целюлоза.
Тваринні волокна є білковими полімерами. Більшість вовни виробляють із шерсті овець. Шовк — це речовина, яку виділяють особливі залози тутового шовкопряда.
Бавовна відзначається термічною стійкістю, вовна — еластичністю, а шовк — високою міцністю і характерним блиском.
Хімічні волокна виробляють із деяких полімерів лінійної будови. Полімери спочатку розплавляють або розчиняють в органічному розчиннику, а потім розплав або розчин пропускають крізь дуже малі отвори. При цьому утворюються довгі й тонкі нитки.
Хімічні волокна поділяють на штучні і синтетичні.Штучні волокна добувають переробкою природних полімерів, здебільшого целюлози. Вони мають низку переваг, які стосуються технології волокон і якості виробів із них.

Найважливішими штучними волокнами є віскозне й ацетатне. Основу першого становить целюлоза [С6Н7О2(ОН)3]n, а другого — її ацетатні естери (наприклад, триацетат [С6Н7О2(ОСОСН3)3]n).
Синтетичні волокна виробляють із органічних сполук, здійснюючи хімічні реакції. До волокон цього типу належать капрон, найлон, енант, нітрон, лавсан та ін.
Синтетичні волокна міцніші, еластичніші, довговічніші за природні. Вони мають і недоліки — малу гігроскопічність, здатність до електризації. Тому до синтетичних волокон додають природні волокна і речовини- антистатики.
Капрон, найлон і енант — поліамідні волокна. Зовні капронове волокно нагадує натуральний шовк, але є набагато міцнішим. Із синтетичних нього виготовляють канати, риболовні сітки, волокон тканини, трикотажні вироби.
Найлон є продуктом поліконденсації гексаметилендіаміну й адипінової кислоти:
Чудові штучні хутра, трикотаж, декоративні тканини виготовляють із поліакрилонітрильного волокна — нітрону. Це волокно має значну термо- і світлостійкість, високу еластичність. Його добувають із поліакрилонітрилу — продукту полімеризації акрилонітрилу:
Лавсан [-О-СН2-СН2-О-СО-С6Н4-СО-]n — поліестерне волокно. Цей полімер утворюється під час реакції поліконденсації між етиленгліколем і терефталевою кислотою. За зовнішнім виглядом і властивостями лавсанове волокно нагадує вовну, проте є міцнішим, а вироби з нього не потребують прасування.
Презентація на тему «Хімія у нашому житті. Вода»

         Хімія у нашому житті                          вода
Вода. найдивовижніша субстанція у природі. найпотрібніша для життя. Чи все знаємо про неї?
2/3 поверхні землі вкрито водою.
Знайдена у сонячній системі та далекому космосі.
Колиска життя.
І його ж основа.
Життя на Землі можливе без кисню(анаеробні бактерії , сульфофаги) але неможливе без води.
Єдина речовина у природі що існує одночасно у всіх агрегатних станах.
В залежності від зовнішніх факторів може змінювати молекулярну структуру.
Доведено: вода має пам’ять-в залежності від отриманої інформації міняється форма кластерів(непостійних молекулярних утворень).
Встановлений факт: на властивості води сильний вплив мають позитивні емоції людини,а особливо молитва.
Підготовано : швед тарасвикористано інформацію wikipedia, зображення Google.
Презентація на тему «Нітроген» (варіант 1)

Нітроген

Періодична система хімічних елементів Д.І.Менделєєва 
Періоди
1
2
3
4
5
6
7
Ряди
1
2
3
4
10
9
8
7
5
6
Групи елементів
I
II
VI
V
VII
III
IV
VIII




 N
У молекулі N2 атоми зв’язані потрійним зв’язком. Велика енергія зв’язку зумовлює високу стійкість і малу хімічну активність N2. 
 .       .       
:N∙ + ∙N:         :N     N:
 ˙       ˙ 
Хімічні властивості
 За звичайних умов азот реагує лише з літієм, з іншими металами – при нагріванні, утворюючи нітриди.  З воднем сполучається лише при підвищених температурах і тиску, з киснем – при температурах понад 3000oС. У реакціях з киснем і фтором є відновником, в інших випадках – окисником:
 
6Li+N2     2Li3N
3Mg+N2    Mg3N2
3H2+N2     2NH3
N2+O2    2NO
N2+3F2     2NF3
Сполуки Нітрогену
Нітратна кислота
Амоніак
Нітрати
Надлишок розчинних сполук Нітрогену у ґрунті:
N


Гостре отруєння 
(алергічний набряк  легень, 
задишка, біль в області серця, 
кашель, блювота та ін.).
Потрапляння мінеральних добрив у водойми


Заростання водойм 
Загибель 
водних організмів
Презентація на тему «Пластмаси» (варіант 8)

Пластмаси
Пластмаси – це матеріали на основі полімерів, які здатні при нагріванні набувати заданої форми та зберігати її після охолодження.
Поліетиле́н (-СН2–СН2-)n — є карбоцепним полімером аліфатичного органічного вуглеводня олефінового ряду етилену. Термопластичний насичений полімерний вуглеводень; твердий, безколірний, жирний на дотик матеріал. Він легший за воду, горить повільно синюватим полум'ям без кіптяви.
Поліетилен
Поліетилен
Поліпропіле́н — синтетичний полімер, продукт полімеризації пропілену, [—СН2—СН(СН3)—]n. Безбарвна речовина; густина (при температурі 20 °С) 920—930 кг/м3, tпл172 °С. Характеризується високою ударною міцністю, стійкістю до багаторазових згинань, зносостійкістю, низькою паро- й газопроникністю, високими діелектричними показниками. Поліпропілен не розчиняється в органічних розчинниках, стійкий до діяння киплячої води і лугів; руйнується під дією азотної та сірчаної кислот, хромової суміші; відзначається низькою термо- і світлостійкістю.
Застосовують у виробництві поліпропіленового волокна, полімерних труб, плівок.

Поліпропен
Поліпропен
Полівінілхлорид (ПВХ, англ. PVC) або поліхлорвініл, поліхлорвінілова смола — продукт полімеризації хлорвінілу CH2=CHCl. Щоб одержати з поліхлорвінілу м'який матеріал, його змішують з пластифікатором.
Полівінілхлорид
Полівінілхлорид
Полістиро́л (стирофлекс) — продукт полімеризації стиролу (вінілбензолу). Виробляють з рідкого стиролу, вихідною сировиною для якого є нафта та кам'яне вугілля
Полістирол — тверда, пружна, безбарвна, прозора, гнучка та негігроскопічна речовина. З полістиролу одержують пластичні маси, які широко застосовують в електротехнічній промисловості, для виготовлення предметів побутового призначення (посуд, фігурки, дитячі іграшки і т. д.), лінз, різнокольорових облицювальних плиток для будівництва та ін.

Полістирен
Полістирен
Політетрафторетиле́н (ПТФЕ, фторопла́ст-4) (-CF2-)n, також відомий під торговою маркою тефло́н — полімер, пластична маса, що використовується в різних галузях науки, техніки і в побуті.
Політетрафлуороетен
Політетрафлуороетен
Пластмаси – сучасні синтетичні матеріали з широким спектром застосування. Завдяки своїм властивостям вони здебільшого успішно заміняють такі матеріали, як деревина, чавун і сталь, цегла, силікатне скло, тощо.

Висновки
Презентація на тему «Твердість води» (варіант 1)

Твердість води
Мета:  ознайомлення  з  поняттям  “твердість води”,  вивчення  видів  твердості  води  та  методів  її  усунення
Що таке твердість води?
    Твердість води, зумовлена наявністю іонів кальцію Са(2+) та іонів магнію (Мg2+), називається загальною твердістю води.Чим вищий вміст у воді цих йонів, ти більша твердість води.

                 2+                     2+
 Mg           Са
    Твердість води зумовлена взаємодією карбон(IV) оксиду з карбонатами кальцію і магнію,перетворючи їх  на розчинні кислі солі-гідрогенкарбонати


                          	 CO2+H2O↔H2CO3

			CaCO3+H2O+CO2=Ca(HCO3)2

CO3+H2O+CO2=Mg(HCO3)2
     Види твердості
   Загальна твердість води складається з карбонатної (тимчасової) та некарбонатної (сталої).
   Тверда вода непридатна майже для всіх галузей виробництва. 

    Карбонатна твердість води 
    Спричиняється наявністю у воді кальцій і магній гідрогенкарбонатів 

      усунення карбонатної твердості(помякшення):

а)Кипятіння води:
Ca(HCO3)2=CaCO3↓+CO2+H2O
Mg(HCO3)2=MgCO3↓+CO2+H2O
Mg(HCO3)2=Mg(OH)2↓+2CO2
б)Додавання соди:
Ca(HCO3)2+Na2CO3=CaCO3↓+2NaHCO3
Mg(HCO3)2+Na2CO3=MgCO3↓+2NaHCO3
в)Додавання гашеного вапна(у промисловості):
Ca(HCO3)2+Ca(OH)2=2CaCO3 ↓+2H2O
Mg(HCO3)2+Ca(OH)2=CaCO3↓+MgCO3↓+2H2O
Некарбонатна твердість води
     Обумовлюється наявністю у воді сульфат магнію, хлоридів, нітратів кальцію і магнію.

      Усунення некарбонатної твердості води:

а)Содовий метод:
CaSO4+Na2CO3=CaCO3↓+Na2SO4
MgSO4+Na2CO3=MgCO3↓+Na2SO4
CaCI2+Na2CO3=CaCO3 ↓+NaCI

б)Фосфатний метод:
3CaSO4+2Na3PO4=Ca3(PO4)2↓+3NaSO4
3MgSO4+2Na3PO4=Mg3(PO4)2+Na2SO4
Презентація на тему «Харчові добавки, Е-числа»

Харчові добавки, Е-числа

Глутамат натрію
Реклама проти «синдрому китайського ресторану»

Річард Блюменталь
Джим Стівенсон


Поради
Уважно читати етикетки, знати розшифровку кодів і не звертати уваги на квапливих покупців, що хапають все підряд.
Не купувати продукти з неприродно яскравим забарвленням. Швидше за все, у них повно барвників.
Не купувати продукти з надмірно тривалим терміном зберігання.
Пам’ятати, що імпортні овочі та фрукти (яблука, лимони і т.д.) обробляють спеціальними речовинами для кращого зберігання та блиску.
Чим меншим є список інгредієнтів в готових продуктах, тим менше добавок. Продукти з вишуканим, пікантним смаком, швидше за все, містять різні добавки;
Замість того, щоб купувати готові соки, робити їх самим.
Обмежити вживання чіпсів,   супів з пакетика, хот-догів, бургерів.