nyuuzyou/ukr-lit huggingface dataset:
Презентація на тему «Телескоп» (варіант 2)

Телескоп

Хто винайшов телескоп?
Запальну дію лінз і дзеркал відомо з глибокої давнини. А зорова труба увійшла в ужиток лише в XVІІІ столітті.Першим, хто направив зорову трубу в небо, перетворивши її в телескоп, і отримав нові наукові дані став Галілей . У 1609 він створив свою першу зорову трубу з триразовим збільшенням. У тому ж році він побудував телескоп з восьмиразовим збільшенням довжиною близько півметра. Пізніше ним було створено телескоп, який давав 32-кратне збільшення: довжина телескопа була близько метра, а діаметр об'єктиву - 4,5 см. Це був дуже недосконалий інструмент, тим не менше з його допомогою Галілей зробив ряд відкриттів.
Види телескопів та їх будова.
   Усі телескопи діляться на 3 оптичних класи: 
Преломлюючі телескопи, або рефрактори, в якості головного світлозбирального елемента використовують велику лінзу-об'єктив.


Усі великі астрономічні телескопи являють собою рефлектори. Це відображаючі телескопи. Для збору світла і формування зображення в них використовується увігнуте головне дзеркало.




Дзеркально-лінзові (катадіоптричні) телескопи використовують як лінзи, так і дзеркала, за рахунок чого їх оптичний пристрій дозволяє досягти чудової якості зображення з високою роздільною здатністю.

 Хід променів
Найперший в світі телескоп
Перший в світі телескоп був виготовлений 
в серпні 1609 року італійським 
математиком Галілео Галілеєм, після винаходу зорової линзовой труби в 
Голландії. Фактично, телескоп Галілея - це модернізований варіант підзорної труби Ханса Ліппершея.

Навіщо потрібен телескоп
 Телескоп потрібен для вивчення небесних світил по їх електромагнітному випромінюванні. Для спостереження за зірками, планетами, чумацьким шляхом, чорними дірами та іншими небесними тілами.
Презентація на тему «Рідкі кристали та їх властивості» (варіант 1)

Рідкі кристали та їх властивості
Підготувала Кравченко Дарина












Застосування рідких кристалів.Термографія.
Застосування рідких кристалів
Застосування рідких кристалів у техніці
Застосування рідких кристалів у техніці
Застосування рідких кристалів у техніці
Презентація на тему «Великі вчені хіміки»

.
.
Великі вчені хіміки
.
.
Видатний хімік – органік, учений, педагог
Винайшов вугільний протигаз
 Розробив способи ароматизації та бензотизації нафти

Зелінський Микола Дмитрович

.
Фізик і електротехнік, хімік винахідник, організатор науки, громадський діяч, перекладач.  
Видував скляні трубки для своїх дослідів та для потреб колег-фізиків
Пулюй Іван Павлович

.
Філософ, природознавець, мислитель, засновник геохімії та космізму. 
Збагатив науку  ідеями, що лягли в основу нових провідних напрямків сучасної мінерології гідрогеологїї
Вернадський Володимир Іванович

.
Фізико-хімік, член Петербурзької академії наук
Основним дослідження є визначенння теплот утворення оксинів лужних металів і вивчення динаміки явищ
Бекетов Микола Миколайович

.
Хімік, біохімік, гігієніст та епідеміолог, громадсько-політичний діяч.
Першим здійснив синтез сечової кислоти з гліцирину. Вказав, що амінокислоти є складовими білків.
Горбачевський Іван Якович

.
Вчений у галузі обробки металів тиском. Заслужений діяч науки і техніки УРСР.
Наукові досліди присвячені теорії прокатки, удосконаленню прокатного устаткування, розробці нових процесів. 
Чекмарьов Олександр Петрович

.
15 років віддав на вивчення залізних руд Кривого Рогу. Сприяв тому, щоб розпочались промислові розробки, які визначили подальший бурхливий економічний розвиток Придніпровського регіону.
Виявив родовища залізної руди. 
Поль Олександр Миколайович

.
Доктор біологічних наук. Засновник наукового напрямку рекультивації земель, порушених гірничними розробками. 
Обгрунтував і експериментально довів наявність родючості в осадових гірських породах.
Масюк Микола Трохимович 

.
Автор 121 наукової та 22 навчально-методичних публікацій, 30 авторських свідоцтв та одного патенту. 
Учасник багатьох наукових міжнародних і всеукраїнських конференцій.
Гуцуляк Борис Михайлович
Презентація на тему «Рідкі кристали та їх властивості» (варіант 2)

Рідкі кристали та їх властивості
Класифікація та застосування
Рідкі кристали
Деякі органічні матеріали при переході з рідкого стану в твердий мають проміжну структуру. Речовина в такому стані( між твердим кристалічним та ізотропним рідким) називається – рідкими кристалами.
За структурою РК це рідини схожі на желе.

   Речовини, молекули яких за певних умов здатні утворювати рідкокристалічні фази, називаються мезогенами. Як правило, ці молекули є певною мірою жорсткими та анізотропними. 

    Рідкі кристали відкрив в 1888 р. австрійський ботанік Ф. Рейнитцер. 
     Науковий доказ було надано професором університету Карлсруе Отто Леманном. 
     У 1963 р. американець Фергюсон використав найважливішу властивість рідких кристалів - змінювати колір під впливом температури. 
     Тільки після 1973 р., коли група англійських хіміків під керівництвом Джорджа Грея отримала рідкі кристали з відносно дешевого і доступного сировини, ці речовини отримали широке поширення в різноманітних пристроях.
Трішки історії..

Нематичні кристали
Найбільш простий різновид  РК- нематики (від грец. «Нема» - нитка) - утворюють довгі ниткоподібні молекули. У рідкокристалічному стані «палички» паралельні один одному, але безладно зрушені вздовж своїх осей.
Смектичні кристали
У смектичних кристалах (від грец. «Смегма» - мило) ступінь впорядкованості вище. Молекули смектика згруповані в шари. Спільним для всіх смектиків є слабка взаємодія між шарами, які легко сковзаяться один щодо одного, тому смектики на дотик слизькі та милоподібні.
Найбільш складно влаштовані молекули холестеричних рідких кристалів мають форму довгастих пластинок, розташованих паралельно один одному.
Їх особливістю є те, що вони різко змінюють забарвлення при зміні температури середовища навіть  на десяті долі градуса.
Холестеричні кристали

Освітленні пучком поляризованого білого світла, холестеричні рідкі кристали мають райдужне забарвлення, яке залежить від природи речовини, температури та кута падіння світла

Загальна для всіх типів рідких кристалів властивість – подвійне заломлення світла, характерне для більшості твердих кристалів, за допомогою якої можна ідентифікувати мезоморфний стан

Перехід Фредеріка
Явище переорієнтації молекул рідкого кристалу під дією електричного поля
Використання
Одне з важливих напрямів використання рідких кристалів - термографія.
Рідкі кристали у вигляді плівки наносять на деталі електросхем. Несправні елементи - сильно нагріті або холодні, непрацюючі - відразу помітні по яскравим колірним плямам. Нові можливості отримали лікарі: рідкокристалічний індикатор на шкірі хворого швидко діагностує приховане запалення і навіть пухлини.

Рідкі кристали також використовують у косметичних цілях для догляду за волоссям.
Дякую за 
Увагу!!!
Презентація на тему «Штучні і синтетичні волокна» (варіант 3)

Штучні і синтетичні волокна
Природні волокна
Хімічні волокна
Схема добування волокна
http://www.youtube.com/watch?v=Xpn8ahNX5PY 
Відеофрагмент «Як роблять пряжу»
Схема добування волокна природного походження
http://www.youtube.com/watch?v=--mnMD1ao8E 
Відеофрагмент «Як роблять шовк»
Штучні волокна

Розчинення целюлози

Витягування і термообробка волокна

Видавлювання розчину через фільєри
Розчинники целюлози
Схема добування штучного волокна
Схема добування синтетичного  волокна
Полімери синтетичних волокон
Реакції добування полімерів
Капрон
Лавсан
Переваги і недоліки волокон
Презентація на тему «Хімічні зв’язки»

Алмакаева 8-Б

Хімічні  зв’язки
Види хімічних зв’язків
Хімі́чний зв'язо́к — енергія взаємодії між     атомами, яка утримує їх у молекулі чи твердому тілі.
Хімічні зв'язки є результатом складної взаємодії електронів та ядер атомів і описуються квантовою механікою. В останні десятиліття виникла окрема галузь хімії, предметом якої є вивчення структури молекул і кристалів за допомогою квантово-механічних розрахунків: квантова хімія.

Ковалентний зв’язок
Ковалентний зв'язок є формою хімічного зв’язку характерною особливістю якого є те, що задіяні атоми поділяють одну чи більше спільних пар електронів, що і спричиняють їх взаємне притяжіння, яке утримує їх у молекулі. Електрони при цьому, як правило, заповнюють зовнішні електронні оболонки задіяних атомів. Такий зв'язок завжди сильніший ніж  міжмолекулярний зв’язок та порівняльний за силою чи сильніший за йонній зв’язок.
Іонний зв’язок
Іо́нний хімі́чний зв'язо́к, також йонний хімічний зв'язок — це тип звя’зку, при якому електрони переходять із одного атоиа до іншого, й основний вклад в притягання вноситься електростатистичною взаємодією.
Ковалентний зв'язок найчастіше виникає між атомами із схожою високою електронегативністю. Ковалентний зв'язок найчастіше виникає між неметалами, тоді як іонний зв'язок є найпоширенішою формою зв'язку між атомами металів та неметалів.
… а іонний зв’язок 
Утворюється між атомами або групами атомів зі значною різницею в електронегативністю.
Характерний для сполук металів з найтиповішими неметалами.
Кристалічні тверді тіла, утворені завдяки йонному зв'язку, називаються іонними кристалами. Прикладом такого кристалу є кам’яна сіль NaCl. До йонних кристалів належать також численні оксиди (MgO).

Металі́чний зв'язо́к — тип хімічного зв'язку, при якому валентні електрони атомів делокалізуються і починають взаємодіяти з атомними остовами усього тіла.
При встановленні металічного типу зв'язку з атомів утворюється метал, в якому позитивно заряджені іони занурені в електронний газ. Незважаючи на заряджений стан іонів, взаємодія між ними екрануеться рухливими електронами, й не поширюється на далекі відстані.
Презентація на тему «Альберт Ейнштейн» (варіант 1)



Альберт
 Ейнштейн


Альберт Ейнштейн  (Albert Einstein) — один з найвизначніших фізиків XX століття. Лауреат Нобелівської премії 1921 року.


У 1900 Ейнштейн закінчив Політехнікум, отримавши диплом викладача математики і фізики. Хоча його успішність не була зразковою, проте він серйозно зацікавився цілим рядом наук, у тому числі геологією, біологією, історією культури, літературознавством, політичною економією.

Унаслідок відсутності заробітку Альберт Ейнштейн буквально голодував, не приймаючи їжу по декілька днів поспіль. Згодом це стало причиною хвороби печінки, що нагадувала про себе до кінця життя.

Не зважаючи на проблеми, що переслідували його в 1900–1902 рр., Ейнштейн знаходив час для подальшого вивчення фізики. 
Не зважаючи на проблеми, що переслідували його в 1900–1902 рр., Ейнштейн знаходив час для подальшого вивчення фізики. 


 Один з друзів Ейнштейна, математик Марсель Гроссман, що був одночасно і батьком одного з його учнів, рекомендував Ейнштейна на посаду експерта третього класу у федеральне Бюро патентування винаходів


6 січня 1903 Ейнштейн одружився на двадцятисемирічній Мільові Маріч- дипломованого математика

904 року «Аннали фізики» отримали від Альберта Ейнштейна низку статей, присвячених вивченню питань статистичної механіки й молекулярної фізики. 
1904 року «Аннали фізики» отримали від Альберта Ейнштейна низку статей, присвячених вивченню питань статистичної механіки й молекулярної фізики.


Нагородили Ейнштейна премію за пояснення явища фотоефекту

Після переїзду в США Альберт Ейнштейн отримав посаду професора фізики у недавно створеному інституті фундаментальних досліджень в Прінстоні, штат Нью-Джерсі. 
Після переїзду в США Альберт Ейнштейн отримав посаду професора фізики у недавно створеному інституті фундаментальних досліджень в Прінстоні, штат Нью-Джерсі. 


Статуя Альберта Ейнштейна в Ізраїльській академії природничих і гуманітарних наук.
Презентація на тему «Колообіг Оксигену в природі»

Колообіг Оксигену в природі
Кисень та озон
Джерела кисню
Утворення кисню
Функція кисню
Кисень широко використовується як окисник. Його застосовують для зварювання та різання металів, у хімічній промисловості – для добування різноманітних сполук та інтенсифікації деяких виробничих процесів. У космічній техніці кисень застосовується для спалювання водню та інших видів палива, в авіації – при польотах на значних висотах, у хірургії – для підтримання хворих з ускладненим диханням.
Біологічна роль кисню зумовлена його здатністю підтримувати дихання. Людина при диханні протягом однієї хвилини в середньому споживає 0,5 дм3 кисню, протягом доби – 720 дм3, а протягом року – 262,8 м3 кисню.
Утворення озону
Озон утворюється у верхніх шарах атмосфери внаслідок поглинання киснем ультрафіолетового випромінювання Сонця.
Крім того, поглинаючи променисту енергію Сонця (фотони), молекули кисню переходять у збуджений стан і під час дальшої взаємодії зі звичайним киснем також утворюють озон.
Функція озону
Озон, що утворився, огортає Землю з усіх боків. Але молекули озону існують недовго. Відбувається зворотна реакція фотохімічного розкладу озону, яка, власне, являє собою поглинання озоном фотонів.
Отже, в атмосфері існує цикл озону — його збалансовані утворення і розклад. Результатом цього циклу є перетворення ультрафіолетового випромінювання Сонця на теплову енергію. Але для нас головна «заслуга» озону полягає в тому, що він, «жертвуючи собою», поглинає ультрафіолетове випромінювання і тим самим не допускає високоенергетичні фотони Сонця до Землі.
Утворення озонових дір
Озоновий шар не є стабільним. Він може самовільно то збільшуватись, то зменшуватись над певною місцевістю по кілька разів на рік. Під впливом природних факторів (фото-хімічного розкладу, виверження вулканів, значного переміщення великих повітряних мас), а більшою мірою під впливом забруднення навколишнього середовища він зазнає руйнування, внаслідок чого утворюються так звані «озонові дірки», які збільшують ультрафіолетове навантаження на все живе на Землі.

Причини утворення озонових дір
Причиною руйнування озонового шару є забруднення атмосфери оксидами нітрогену, наявність яких у 20 разів збільшує токсичність озону. Так, масове викидання в атмосферу вихлопних газів реактивних літаків, що містять оксиди нітрогену, руйнує озоновий шар. Окрім того, використання хлоро- і флуоровмісних речовин (фреонів) у холодильних машинах також спричинює руйнування озонового шару. Адже фреони, якщо потрапляють в атмосферу, реагують лише з озоном, бо відносно інших речовин вони інертні. Внаслідок цього над місцевістю може утворитися «озонова дірка». 
Озонові діри в Україні.Як захистити себе 
Над Україною (окрім південної частини) загальний вміст озону за останні 20 років зменшився на 6 %, і утворилася і аномальна зона. Особливо небезпечна «озонова дірка» влітку. У цей період дуже потерпають очі, тому треба користуватися сонцезахисними окулярами. Варто утримуватися і від загару, щоб не зашкодити шкірі.
Презентація на тему «Нафта» (варіант 20)

РОБОТА
 УЧЕНИЦІ 11-А КЛАСУ
КУЦАН НАТАЛІЇ
НАФТА
НАФТА
горюча корисна копалина, складна суміш вуглеводнів  різних класів з невеликою кількістю органічних кисневих, сірчистих і азотних сполук, що являє собою густу маслянисту рідину.
ДЖЕРЕЛА ВУГЛЕВОДНІВ
ФІЗИЧНІ ВЛАСТИВОСТІ
Забарвлення в неї червоно-коричневе, буває жовто-зелене і чорне, іноді зустрічається безбарвна нафта. Нафта має характерний запах, легша за воду, у воді нерозчинна.
ЕЛЕМЕНТНИЙ СКЛАД
 вуглець 80-88%, водень 11-14,5%, сірка 0,01-5%, кисень 0,05-0,7%, азот 0,01-0,6%
ПОХОДЖЕННЯ НАЗВИ
Вважають, що сучасний термін «нафта» є похідним від слова «нафата», що мовою народів Малої Азії означає «просочуватися».
ПРОДУКТИ ПЕРЕРОБКИ НАФТИ ТА НАФТОПРОДУКТІВ
1. Гази крекінгу
2. Моторне паливо
3. Лаки
4. Нафтени 
5. Парафін
6. Мазут 
7. Мило 
8. Ароматичні вуглеводні

Геологічний розріз нафтоносної місцевості.
СКЛАД
Усього в нафті виявлено понад 50 хімічних елементів. Так, нарівні зі згаданими в нафті присутні V, Ni ,Cl і т. д.
Нафта являє собою суміш бл. 1000 індивідуальних речовин, з яких велика частина — рідкі вуглеводні і гетероатомні органічні сполуки (4-5 мас.%), переважно сірчисті , азотисті (понад 30) і кисневі (бл. 85), а також метал-органічні сполуки .   Інші компоненти — розчинені вуглеводневі гази, вода (від слідів до 10%), мінеральні солі (головним чином хлориди), розчини солей органічних кислот і ін., механічні домішки (частинки глини, піску, вапняку).

НАФТА В УКРАЇНІ
На території України поклади нафти є у Передкарпатті, у Дніпровсько-донецькій областях та на шельфі Чорного і Азовського морів.
Україна лише на 10-12% забезпечена нафтою власного виробництва.
ДЕРЕВО НАФТОПРОДУКТІВ
ЗАСТОСУВАННЯ
Нафта — найважливіше джерело рідкого палива, мастил, сировина для синтетичних матеріалів тощо. Займає провідне місце в світовому паливно-енергетичному господарстві. Її частка в загальному споживанні енергоресурсів безперервно зростає: 3% в 1900 р., 5% перед Першою світовою війною 17,5% напередодні Другої світової війни  24% у 1950 р., 41,5% у 1972 р., 48%. У перспективі ця частка буде меншати внаслідок зростання застосування атомної і інших видів енергії, а також збільшення вартості видобутку.
Презентація на тему «Синтетичні каучуки»

Синтетичні каучуки 
Мета проекту.
Розширити знання учнів про полімерні матеріали на прикладі синтетичних каучуків; ознайомити учнів з головними характеристиками, класифікацією синтетичних канчуків; вивчити склад, властивості й застосування матеріалів на прикладі синтетичних канчуків; показати значення сучасних полімерних матеріалів на прикладі синтетичних каучуків.
Актуальність проекту.
Цiлий ряд подiй вплинув на винахiд синтетичного каучуку-iндустрiальна революцiя,прогрес в моторо будуваннi,двi свiтовi вiйни,зростаючий попит на каучук i дефiцит натурального каучуку.Синтетичнi каучуки-необхiдна альтернатива натуральному,що надали додаткових властивостей виробам.

План проекту.
1.Каучуки:
- Властивості і застосування; 
- Види.
2.Хімічна будова синтетичного каучуку.
3.Синтетичний каучук:
Каучуки загального та спеціального призначень;
Застосування каучуків загального та спеціального призначень;
Найпоширеніші способи одержання синтетичних каучуків;
4.Висновок.
5.Джерела.
1.Каучуки 
Каучуки – реакційноздатні високомолекулярні сполуки.
Властивості і застосування
 Становлять головну складову частину гуму; 
 Найхарактерніша властивість - здатність до високих оборотних деформацій;
 Тверда речовина, до складу якої входять два елементи: вуглець і водень;
 Каучуки - еластичні матеріали. 
 У техніці з каучуків виготовляють шини для автотранспорту, літаків, велосипедів;
 Каучуки застосовують для електроізоляції, а також виробництва промислових товарів та медичних приладів.
Види
Розрізняюсь два види каучуків
2.Хімічна будова синтетичного каучуку
    У розробці синтезу каучуку Лебедєв пішов шляхом наслідування природі. Оскільки натуральний каучук - полімер дієнового вуглеводню, то Лебедєв скористався також дієновим вуглеводнем, тільки більш простим і доступним - бутадіеном
Сировиною для одержання бутадієну служить етиловий спирт. Отримання бутадієну засноване на реакціях дегідрування і дегідратації спирту.

3.Синтетичний каучук.
    Синтетичні каучуки - синтетичні полімери, здатні перероблятися в гуму шляхом вулканізації, складають основну масу еластомерів.
Каучуки загального та спеціального призначень.
Застосування каучуків загального та спеціального призначень
Найпоширеніші способи одержання синтетичних каучуків 
5.Джерела. 
 Ф. А. Деркач «Хімія» Л. 1968;
 http://ua-referat.com/%D0%9A%D0%B0%D1%83%D1%87%D1%83%D0%BA; 
http://subject.com.ua/lesson/chemistry/11klas/61.html; 


Дякую за увагу!
Презентація на тему «My favorite kind of sport» (варіант 2)

Slide show on the theme:
‘My favorite kind of sport’
10 Form
Furman Olha
My favorite sport is swimming. It is very interesting, also in Kaniv possible go to the beach almost every day in the summer.
By the classification of swimming as a sport includes: the actual swimming, water polo, diving and synchronized swimming.
Coordinating the development of water sports in the world is engaged in the International Swimming Federation carrying out the world championships since 1973, and in Europe - Ligue of European swimming championships conductive Europe since 1926.
Swimming has a very long history. Drawings on the archaeological findings show that people in ancient Egypt, Assyria, and in many other countries were able to swim for a few thousand years before our era. In those times, swimming was purely applied character - for fishing, hunting for waterfowl game, underwater fishing and military affairs.
The first swimming competition took place in the XV-XVI centuries. The first sports organization swimmers originated in England in 1869, followed by similar organizations appeared in Sweden (1882), Germany, Hungary (1886), France (1887), The Netherlands, USA (1888), New Zealand (1890), Russia (1894) , Italy, Austria (1899) and many others ... The growth of popularity of competitive swimming at the end of XIX century is associated with the construction of artificial pools.
In 1896, the swimming was included in the program of the first Olympic Games, and has since been included in the Olympic program. In 1899, in Budapest held major international competitions with the participation of athletes from several European countries, then they have been held every year in different European countries and were designated the "European Championship"
Individual heats and then the competition over long distances in open water bodies have been held at the end of XIX century. Probably the most famous of them - swim across the English Channel, first crossed the English Channel in 1875, the Englishman Matthew Webb.
Since 1991, swimming in open water is included in the program of the World Championships in Aquatics, and since 2000, in even years are also held separate championships in swimming in open water.
Some professions need swimming skills. For example, miners and abalone pearls to swimming and diving to earn a living, as well as underwater hunters. Swimming - a special kind of sport that is useful for almost all systems of the body and also helps to relax.
Презентація на тему «Електричний струм у газах» (варіант 5)

Електричний струм у газах

Механізм провідності газів









Нагріте повітря втрачає свої ізоляційні властивості. 
Під час нагрівання в газі з’являються вільні заряди і газ стає провідником.


Процес утворення іонів і електронів у газах називається іонізацією. 
Електричний струм у газах
Фактори, які приводять до виникнення електронів і іонів у газах, називають іонізаторами. 
Електричний струм у газах
Якщо іонізатор перестає діяти, то газ знову стає діелектриком: відбувається рекомбінація. 
Газовий розряд, який відбувається тільки за наявності зовнішнього іонізатора, називають несамостійним газовим розрядом.
Самостійні газові розряди 
Самостійний газовий розряд — розряд, який не потребує для свого підтримування зовнішнього іонізатора.
тліючий,

дуговий, 

іскровий 

коронний. 
Тліючий газовий розряд
Спостерігається при малих тисках 
Дуговий газовий розряд 
Це безперервний процес проходження електричного току через повітряний зазор між електродами.
Температура каналу дуги досягає 5000—7000 °С 
Іскровий газовий розряд 
Виникає при високих напругах. 
            Коронний розряд 
«Вогні святого Ельма»