nyuuzyou/ukr-lit huggingface dataset:
Презентація на тему «Основи МКТ»

              mP V =         R T    M
P
T2 > T1T2T1        V
T1                        T2
T1                       T2
              mP V =         R T    M
P2 > P1
V                              P1                                        P2                                                                                          T
P2P1                                         T
P2P1                                         V
              mP V =         R T    M
V2 >V1
P                               V1                                         V2                                                           T
V2 >V1
P         V1                       V2                    V
V2 >V1
V   V2   V1                                             T
P                 P                  V  1                          1                 2                            2                           2                                                               3                 3                 3                                                             1                       V                           T                           T
P               V1                         V2     1                  2                              V3                                                                             V2>V1                                      V3>V2                                              T
P
T2 > T1T
V
T2 > T1T
P
P
Презентація на тему «Счётчик Гейгера»

Счётчик Гейгера

Счётчик Гейгера
Счётчик Гейгера, счётчик Гейгера—Мю́ллера — газоразрядный прибор для автоматического подсчёта числа попавших в него ионизирующих частиц. Представляет собой газонаполненный конденсатор, который пробивается при пролёте ионизирующей частицы через объём газа. Изобретён в 1908 году Гансом Гейгером. Счётчики Гейгера разделяются на несамогасящиеся и самогасящиеся (не требующие внешней схемы прекращения разряда)
Счётчик Гейгера в быту
В бытовых дозиметрах и радиометрах производства СССР и России обычно применяются счетчики с рабочим напряжением 390 В:
«СБМ-20» (по размерам — чуть толще карандаша), СБМ-21 (как сигаретный фильтр, оба со стальным корпусом, пригодный для жёсткого β- и γ-излучений)
«СИ-8Б» (со слюдяным окном в корпусе, пригоден для измерения мягкого β-излучения)

Счётчик Гейгера—Мюллера
Цилиндрический счётчик Гейгера—Мюллера состоит из металлической трубки или металлизированной изнутри стеклянной трубки, и тонкой металлической нити, натянутой по оси цилиндра. Нить служит анодом, трубка — катодом. Трубка заполняется разреженным газом, в большинстве случаев используют благородные газы — аргон и неон. Между катодом и анодом создается напряжение от сотен до тысяч вольт в зависимости от геометрических размеров материала электродов и газовой среды внутри счетчика. В большинстве случаев широкораспространенные отечественные счетчики Гейгера требуют напряжения 400 В.
Презентація на тему «Електронно променева трубка» (варіант 1)

Електронно променева трубка
Москаленко Анна 11-М
Електро́нно-промене́ва тру́бка, кінескоп  електронний прилад, який має форму трубки, видовженої (часто з конічним розширенням) в напрямку осі електронного променя, що формується в ЕПТ. ЕПТ складається з електронно-оптичної системи, відхиляючої системи і флуоресцентного екрана або мішені.
Класифікація ЕПТ надзвичайно ускладнена, що пояснюється їх надзвичайно широким застосуванням у науці та техніці і можливістю модифікації конструкції з метою одержання технічних параметрів, які необхідні для реалізації конкретної технічної ідеї.
Класифікація ЕПТ
Залежно від методу управління електронним променем ЕПТ поділяються на:
електростатичні 
(з електростатичною системою відхилення променів);
електромагнітні 
(з електромагнітною системою відхилення променів).
Залежно від призначення ЕПТ поділяються на:
електронно-графічні трубки 
(приймальні, телевізійні, осцилографічні, індикаторні, запам'ятовуючі, знакодрукувальні, кодувальні);
оптико-електронні перетворюючі трубки (передавальні телевізійні трубки, електронно-оптичні перетворювачі);
електронно-променеві перемикачі (комутатори);

Електронно-графічні ЕПТ — група електронно-променевих трубок, які застосовуються в різноманітних галузях техніки, для перетворення електричних сигналів в оптичні (перетворення типу «сигнал — світло»).
Залежно від області застосування вони поділяються на:
  приймальні телевізійні (кінескопи, ЕПТ з надвисокою роздільною здатністю для спеціальних телевізійних систем, та ін.);
  приймальні осцилографічні (низькочастотні, високочастотні, надвисокочастотні, імпульсні високовольтні та ін.);
  приймальні індикаторні;
  запам'ятовуючі;
  знакодрукувальні;
  кодувальні.
Будова ЕПТ 
 Катод
Анод 
Вирівнювальний циліндр
Екран
Регулятори площини
Висота
Під дією фото- або термоемісії з металу катода (тонка провідникова спіраль) вибиваються електрони. Оскільки між анодом та катодом підтримується напруга у декілька кіловольт, то ці електрони, вирівнюючись циліндром, рухаються у напрямку аноду (пустотілий циліндр).      Пролітаючи крізь анод електрони потрапляють до регуляторів площини. Кожен регулятор — це дві металеві пластини, різнойменно заряджені. Якщо ліву пластину зарядити негативно, а праву позитивно, то електрони проходячи крізь них будуть відхилятися праворуч, і навпаки. Аналогічно діють і регулятори висоти. Якщо ж на ці пластини подати змінний струм, то можна буде контролювати потік електронів як у горизонтальній, так і вертикальній площинах. У кінці свого шляху потік електронів потрапляє на екран, де може викликати зображення.
Дія ЕПТ
Презентація на тему «Електромагніти в техніці»

Презентаціяз фізики на тему: “Електромагніти в техніці”учениці 7(11)Б класуБургелі Наталії
Більшість застосувань електромагнітів засноване на їх здатності притягувати і утримувати предмети, до складу яких входить залізо і деякі його сплави. Розглянемо кілька прикладів.
Електромагнітний підйомний кран містить дуже потужний електромагніт і застосовується на металургійних заводах для переміщення готових виробів або металевого «брухту», зібраного для переробки (див. фото).
Магнітні сепаратори застосовують для відділення магнітних матеріалів від немагнітних . Це , наприклад , необхідно для « збагачення руди » шляхом відділення шматків залізної руди від яка не містить руди породи (див. малюнок) . Це , наприклад , очищення насіння сільськогосподарських рослин від насіння бур'янів. Відбувається це таким чином . Насіння бур'янів , як правило , покриті численними ворсинками , в яких « заплутуються » спеціально додаються дрібні залізні ошурки . Тому в сильному магнітному полі насіння бур'янів відхиляються убік , відділяючись від корисних насіння.
Електромагніти у військовій справі застосовуються, наприклад, в магнітних мінах, що вибухають при проходженні над ними кораблів або підводних човнів. Під час і після другої світової війни велику роль грали спеціальні кораблі - електромагнітні тральщики. Вони очищали акваторії від магнітних мін, змушуючи їх вибухати спеціально створеним магнітним полем навколо корабля, який пливе на безпечній відстані.
Електромагнітні замки надійно замкнути сталеві ворота на заводах 
   і двері в під'їздах будинків. Для їх відкривання потрібно набрати особливий код. Ланцюг розмикається, тяжіння зникає, і замок можна легко відкрити.

утримують його на висоті декількох сантиметрів і одночасно штовхають вперед, включаючись в момент наближення поїзда і вимикаючись після його проїзду.
Електромагнітні дороги для швидкісних транспортних засобів створюють над своєю поверхнею так звану «магнітну подушку». Взаємодіючі магнітні поля магнітів дороги і днища поїзда
Презентація на тему «Оптичне волокно»

ОПТИЧНЕ ВОЛОКНО


Оптичне волокно — це технічний виріб, що складається з оптичного світловоду і захисних покриттів та маркуючої кольорової оболонки.
Оптичний світловод - є фізичним середовищем транспортування оптичного сигналу і складається із серцевини та оболонки, що мають різні величини показників заломлення. Завдяки явищу повного внутрішнього відбиття, надає змогу транспортувати оптичні сигнали (світло), які генеруються обладнанням, до якого підключене оптичне волокно.

            Типи оптоволокна
Одномодове волокно
Багатомодове волокно
Градієнтне волокно
Поляризаційно-стабільне волокно
Фотонно-кристалічне волокно


Скляне оптоволокно майже завжди виробляється із діоксиду кремнію, проте деякі інші матеріали, як флуорид цирконію, алюмінію та халькогеніди, а також кристалічні матеріали на зразок сапфірів, теж використовується для довгохвильових інфрачервоних та інших специфічних застосувань. Діоксид кремнієве та флуоридне скло за звичай має коєфіцієнт заломлення десь біля 1.5, але де-які інші матеріали можуть досягати цього показника аж до 3. Типово, різниця цих величин матеріалів серцевини та оболонки волоска є меншою одного процента.

Оптоволокна широко використовуються для освітлення. Вони використовуються як світлопроводи в медичних і інших цілях, де яскраве світло необхідно доставити в важкодоступну зону. У деяких будівлях оптоволокна використовуються для позначення маршруту з даху в яку-небудь частину будівлі. Оптоволоконне освітлення також використовується в декоративних цілях, включаючи комерційну рекламу, мистецтво і штучні ялинки.
Оптоволокно може експлуатуватися, як середовище для передачі великих обсягів закодованої у світлі інформації на значні відстані. Магістральні оптоволоконні мережі зв'язку рівня країни і міста майже виключно будуються із використанням оптоволоконних систем зв'язку. Значні переваги застосування для побудови інформаційних мереж задіюються при використанні повністю оптичних комп'ютерних мереж, зв'язку між сегментами мідних комп'ютерних мереж на різних поверхах, будинках, районах тощо. Впровадження оптоволоконних рішень дозволяє значно збільшити довжину каналу зв'язку та обсяг переданої інформації у порівнянні із металічними провідниками.
Презентація на тему «Електронно променева трубка» (варіант 2)

Електронно променева трубка
Електро́нно-промене́ва тру́бка, кінескоп електронний прилад, який має форму трубки, видовженої (часто з конічним розширенням) в напрямку осі електронного променя, що формується в ЕПТ. ЕПТ складається з електронно-оптичної системи, відхиляючої системи і флуоресцентного екрана або мішені.
Класифікація ЕПТ надзвичайно ускладнена, що пояснюється їх надзвичайно широким застосуванням у науці та техніці і можливістю модифікації конструкції з метою одержання технічних параметрів, які необхідні для реалізації конкретної технічної ідеї.
Залежно від методу управління електронним променем ЕПТ поділяються на:                         електростатичні                     (з електростатичною системою відхилення             
                     променів);                  
                      електромагнітні                      (з електромагнітною системою відхилення  
                      променів).




Залежно від призначення ЕПТ поділяються на:електронно-графічні трубки 
        електронно-графічні трубки (приймальні, телевізійні, осцилографічні, індикаторні, запам'ятовуючі, знакодрукувальні, кодувальні);
         оптико-електронні перетворюючі трубки (передавальні телевізійні   трубки, електронно-оптичні перетворювачі);
         електронно-променеві перемикачі (комутатори);




Електронно-графічні ЕПТ — група електронно- 

променевих трубок, які 

застосовуються в різноманітних галузях 

техніки, для перетворення електричних 

сигналів в оптичні (перетворення типу 

«сигнал — світло»).



Залежно від області застосування вони поділяються на:приймальні телевізійні (кінескопи, ЕПТ з надвисокою роздільною здатністю для спеціальних телевізійних систем, та ін.);приймальні осцилографічні (низькочастотні, високочастотні, надвисокочастотні, імпульсні високовольтні та ін.);приймальні індикаторні;запам'ятовуючі;знакодрукувальні;кодувальні.






Під дією фото- або термоемісії з металу катода (тонка провідникова спіраль) вибиваються електрони. Оскільки між анодом та катодом підтримується напруга у декілька кіловольт, то ці електрони, вирівнюючись циліндром, рухаються у напрямку аноду (пустотілий циліндр). Пролітаючи крізь анод електрони потрапляють до регуляторів площини. Кожен регулятор — це дві металеві пластини, різнойменно заряджені. Якщо ліву пластину зарядити негативно, а праву позитивно, то електрони проходячи крізь них будуть відхилятися праворуч, і навпаки. Аналогічно діють і регулятори висоти. Якщо ж на ці пластини подати змінний струм, то можна буде контролювати потік електронів як у горизонтальній, так і вертикальній площинах. У кінці свого шляху потік електронів потрапляє на екран, де може викликати зображення.Дія ЕПТ

          Дія ЕПТ
Презентація на тему «Гравітаційна взаємодія»

Гравітаційна взаємодія. Закон всесвітнього тяжіння
У природі спостерігається 4 види взаємодій: гравітаційна, електромагнітна, ядерна (або сильна) і слабка взаємодії. У механіці розглядаються три види сил: силу тертя, силу пружності і силу тяжіння. Перші дві (тертя і пружності) мають електромагнітний характер, третя (тяжіння) -  належить до гравітаційних взаємодій.

Найслабшими серед усіх сил є гравітаційні. До 17 століття вчені вважали, що лише Земля має особливу властивість притягувати до себе всі тіла, які перебувають поблизу її поверхні.
У 1667 році Ньютон висловив припущення, що взагалі між усіма тілами діють сили взаємного притягання.

Взаємне притягання тіл називають всесвітнім тяжінням, або гравітацією. 
Сили, з якими будь-які два тіла притягуються одне до одного, називаються силами всесвітнього тяжіння, або гравітаційними силами.

Вивчаючи рух небесних тіл і падіння тіл в земних умовах, Ньютон встановив закон всесвітнього тяжіння, згідно якому матеріальні точки притягуються одна до одної з силою F, пропорційної їх масам m1 і m  і обернено пропорційної квадрату відстані r між ними:

Закон справедливий також для випадків взаємодії куль і взаємодії великої кулі з малим тілом. При цьому під г слід розуміти відстань між центрами кульок. Коефіцієнт γ = 6,67. 10-11  був визначений експериментально і названий гравітаційною сталою. 
Згідно матеріалістичної філософії, взаємодія між матеріальними тілами може здійснюватися тільки матеріальним посередником. В даному випадку таким посередником є гравітаційне поле (поле сили тяжіння)
Згідно із законом всесвітнього тяжіння, всі тіла, що поблизу Землі, падають з однаковим прискоренням g ≈ 9,8l м/сек2
Інакше кажучи, завдяки обертанню Землі навкруги своєї осі величина прискорення g не є постійною, а дещо змінюється залежно від широти і висоти місця. Приведене значення g відповідає широті 45° на рівні моря.
Презентація на тему «Одноклапанный насос»

Одноклапанныйнасос
Руднев Леон 7-физический
ЧТО Такое насос?
Насо́с — гидравлическая машина, преобразующая механическую энергию приводного двигателя в энергию потока жидкости, служащая для перемещения и создания напора жидкостей всех видов, механической смеси жидкости с твёрдыми и коллоидными веществами или сжиженных газов. Следует заметить, что машины для перекачки и создания напора газов выделены в отдельные группы и получили название вентиляторов и компрессоров. Разность давлений жидкости в насосе и трубопроводе обусловливает её перемещение.
Информация была взята с википедии
Как оно работает?
На рисунке мы видим насос, с клапаном снизу. Клапан  сделан  чтобы не пропускать набранную воду

Дальше, мы давим на поршень, который убирает воздух в нижней части, а затем тянем за поршень, разряжая воздух в трубке при этом вода всасывается во внутрь, занимая место воздуха
Тут мы давим на поршень
а тут тянем за поршень 
Итак, вода внутри, но что-же с ней делать?
После того, как мы втянули воду, мы снова давим на поршень вниз
Когда вода набралась через отверстия
в верхнюю часть трубки, мы тянем за поршень вверх
и вода наполняется в верхнюю часть вытекая через трубочку сверху
+ легко использовать
+простота конструкции
+высокая производительность
+компактность
Теперь о плюсах и минусах
-из-за постоянной силы трения идет большой износ
-проигрываем в расстоянии
-мы не выигрываем в силе
-работает лишь в вертикальном положении (вверх)
КОНЕЦ
Презентація на тему «Як акули «використовують» закон Ома»

Презентаціяз фізики на тему: “Як акули «використовують» закон Ома»учениці 7(11)Б класу Бургелі Наталії
Як акули «використовують» закон Ома
 Чудовим чином природа використовує закон Ома для розпізнавання джерел електричного сигналу і його положення в просторі.
котрий в 1678 році иописав цю незвичайну мережу крихітних отворів, які засівають передню частину голови риб і надають їм кілька «неголений» вигляд
У середині XX століття, в ході вивчення поведінки риби гімнархе, англійський учений Ліссман виявив, що ця риба орієнтується в каламутній непрозорій воді не завдяки ехолокації, а якимось іншим органом, що реагує на електричні сигнали. Цей орган отримав назву «ампули Лоренціні», по імені італійського зоолога Стефано Лоренціні, 
Лоренціні висловив припущення, що це якийсь незвичайний орган почуттів і приблизно чверть століття тому його гіпотеза підтвердилася - існування електрорецептори (лат. «рецептор» - приймаючий) було визнано наукою. Їх почали вивчати, і незабаром схожі органи були виявлені у багатьох морських і прісноводних риб - акул, скатів, сомів та ін, а також у міног. Нещодавно такі рецептори були відкриті у амфібій - саламандр і аксолотля, а також у ссавців (наприклад, утконосов).
Ампули Лоренціні - це особливі слизові залози, чутливі до дуже слабким електричним полям, що виникають навколо всіх живих організмів. За формою ампули являють собою занурені в товщу шкіри маленькі капсули, від яких відходять трубочки, що відкриваються на поверхні шкіри отвором-деколи (див. малюнок).
На стінках капсул і трубочок розташовані клітини з великим опором R2, а освічена ними порожнина і трубочки заповнені желеподібної масою з малим опором R1. Таким чином, трубочка виконує роль ізольованого провідника, що з'єднує поверхню тіла акули з капсулою, клітини якої одночасно є і електрорецепторнимі.

Протягом провідника - железнообразной маси - акула «використовує » закон Ома у формі U = IR . Справа в тому , що слабкі електричні поля , створювані рибами та іншими живими організмами у воді , викликають слабкі електричні струми як у воді , так і всередині тіла акули , що знаходиться поблізоості . Виникають струми , в тому числі , і всередині желеподібної маси. А , відповідно до закону Ома , при однаковому струмі по всій довжині ампули (адже вона оточена клітинами - ізоляторами ) напруга пропорційно опору . Тобто найбільш висока напруга - саме на рецепторних клітинах.
Це дуже висока чутливість! Для порівняння: якщо занурити один електрод «пальчикової батарейки» в море, то акула відчує струм, якщо другий електрод занурити за кілька кілометрів від першого.
Повертаючи голову, акула ще більше збільшує різницю напруг, що виникають у різних ампулах. Завдяки системі ампул, пов'язаної з мозком, акули вловлюють, розпізнають і розшифровують найдрібніші коливання електричних полів. Це допомагає їм добувати їжу навіть в каламутній воді.
Дослідним шляхом встановлено, що акула відчуває струм силою всього в 0,000005 Ампер, а електричне поле, при якому ампули Лоренціні розпізнавали дратівливий імпульс - близько 0,1 мкв на 1 см.
Презентація на тему «Вплив магнітного поля на живі організми» (варіант 1)

Вплив магнітного поля на живі організми. 

Магнітне поле –
 складова частина, „електромагнітного поля”, що є окремим видом матерії.

У нашій країні є металургійні заводи де використовують електромагнітні насоси. Залежно від напряму дії магнітного поля насоси перекачують рідкий метан або, коли потрібно, гальмують його надходження, регулюють витрату. Раніше все це робилося тільки за допомогою ковшів. Новий спосіб полегшує транспортування рідкого метану.

Магнітні сили підвищують урожай. Так, помідори, вирощені в штучному магнітному полі, дозрівають швидше і дають більше плодів. Ученим треба ще багато зробити, щоб добре вивчити загадки взаємодії магнітного поля і рослин.

У результаті багаторічних спостережень канадські вчені –біологи прийшли до висновку, що пшениця, посіяна в напрямі схід-захід росте краще і дає більший врожай, ніж посіяна в напрямі північ-південь. Це явище канадські вчені пояснюють чутливість рослин до магнітного поля Землі. Поле електромагнітів використовують для очищення насіння культурних сільськогосподарських рослин від насіння бур’янів.

Тепер магнітне поле використовується у медицині для виймання дрібненьких кусочків заліза, що потрапить в око, або осколків від розриву снаряду чи гранати, які застряли недалеко від поверхні тіла. Магнітне поле широко використовується також для лікування ряду захворювань.
Презентація на тему «Альфа-випромінювання»

Альфа-випромінювання
Іонізаційна радіація
Іонізаційна радіація — потоки електромагнітних хвиль або частинок речовини, що здатні при взаємодії з речовиною утворювати в ній іони. 
До іонізаційного випромінення відносять: 
альфа- промені
бета- промені
гамма-промені 
рентгенівське випромінювання 
інші високоенергетичні заряджені частинки
Типи радіацій


Альфа-випромінювання 

Бета-випромінювання

Гамма-випромінювання
Альфа-частинки
А́льфа-части́нка — позитивно заряджена, високоенергетична частинка, яка випромінюється ядрами деяких радіоактивних атомів. Потік α-частинок іноді називають α-променями. Кожна альфа-частинка складається з 2 нейтронів і 2 протонів, тобто є ядром атома гелію 4He2+. 
Альфа-частинки є одним з продуктів спонтанного розпаду радіоактивних ізотопів, таких як радій чи торій. Процес емісії, альфа-розпад, трансформує один хімічний елемент на інший, знижуючи атомне число на два та атомну масу на чотири. Альфа-розпад можливий завдяки явищу квантового тунелювання.

Альфа-частинка має заряд +2e, де e — заряд електрона і енергію спокою 3.72738 ГеВ. Кінетична енергія альфа-частинок, які утворюються під час альфа-розпаду, зазвичай становить кілька МеВ. При зіткненнях з атомами середовища новоутворена альфа-частинка сповільнюється, і, врешті-решт, приєднує до себе два електрони, перетворюючись на нейтральний атом гелію.
Альфа-випромінювання
Альфа-випромінювання - корпускулярне іонізуюче випромінювання, яке складається з альфа-часток, що випромінюються при радіоактивному розпаді чи при ядерних реакціях, перетвореннях.
Презентація на тему «Парова турбіна»

Парова турбіна

Парова турбіна – це перший паровий двигун безперервної дії, що перетворює теплову енергію в енергію обертання ротора. 
Парова турбіна складається з двох основних частин. Ротор з лопатками - рухома частина турбіни. Статор з соплами - нерухома частина.
У напрямку руху потоку пари розрізняють аксіальні парові турбіни, у яких потік пари рухається уздовж осі турбіни, і радіальні, напрям потоку пари в яких перпендикулярно, а робочі лопатки розташовані паралельно осі обертання. Частіше використовують тільки аксіальні парові турбіни.

В залежності від характеру теплового процесу парову турбіну розрізняють на 3 групи: чисто конденсаційні, теплофікаційні та спеціального призначення.                    Модель вала турбіни


В 1884 р. Чарльз Парсонс отримав патент на парову турбіну, яку він винайшов з метою приведення до дії електрогенератора.
В 1885 р. він сконструював досконалішу версію, яка широко використовувалася на електростанціях.
І в 1889 р. біля 300 таких турбін добували електроенергію.

ТурбініяЦе перший пароплав , що містив парову турбіну. Побудований 1894 р. як експерементальне судно. Турбінія стала найбільш швидкісним судном свого часу. Серед її творців є і Чарльз Парсонс.
Робота можлива при різному паливі: газопідібне, рідке, тверде.
Висока теплова економічність.
Необмежена одинична потужність.
Швидкохідність і можливість непослідовного з'єднання з валом генератора.
Необмежена одинична потужність.
 
Переваги парових турбін
Великі габарити і маса.
Неможливість створення високоекономічної парової турбіни малої потужності.
Потреба у великії кількості охолодження.

Недоліки парових турбін