Презентація на тему «Аналізатори»

Аналізатори
Аналізатори
I частина
Аналізаторами називаються складні нервові механізми, за допомогою яких нервова система отримує роздратування з зовнішнього середовища, а також від органів самого тіла і сприймає ці роздратування у вигляді відчуттів.
Виберіть
зірочку









Aналізатор
Функції аналізаторів
Зір
Від 70 до 90% усієї інформації від оточуючого нас світу ми отримуємо завдяки зору.
Оган зору (очей) - сприймає відділ зорового аналізатора, служить для сприйняття світлових подразнень.
Складається з очного яблука і допоміжного апарату.
Допоміжний апарат - це брови, повіки, вії, слізна залоза, слізні канальці, окорухових м'язи, нерви і кровоносні судини.
Орган зору - око
Розглянь зовнішню будова ока (натискаючи на зірочки)
Верхня повіка
Вії
Райдужна оболонка
Білкова 
оболонка
Зіниця
Брови
Зовнішня будова ока






Нижня повіка







Сльозна залоза 
верхня повіка
верхній слізний каналець
 слізне «озеро»
 слізний мішок
носо-слізний
       проток
Слізний апарат
Розглянь будову слізного апарату натискаючи на зірочки
Око (очне яблуко) розташовується в очній ямці черепа.
Від стінок очниці до зовнішньої поверхні очного яблука підходять шість окорухових м'язів.
 М'язи ока:
м'яз, що піднімає
      верхню повіку
верхня косий м'яз
верхня пряма м'яз
зовнішній прямий м'яз
внутрішнфій прямий м'яз
зоровий нерв
 нижній прямий м’яз
нижній косий м’яз








Розглянь будову натискаючи на зірочки
Внутреннее строение глаза.












Райдужна оболонка
Сітківка
Сліпа пляма
Зоровий нерв
Пігментний шар
Судинна оболонка
Білкова оболонка
Склисте тіло
Рогівка
Зіниця
Кришталик
М’язи ока
Розглянь всі частини ока натискаючи на кружечки на схемі
Оболонок, які оточують 
внутрішнє ядро ​​ока
 Оптичної системи
 Світлосприймаючої системи
Очне яблуко складається з:
Ядро очного яблука оточують три оболонки: внутрішня, середня і зовнішня.
Зовнішня оболонка ока - непрозора склера, або білкова оболонка, що займає 5/6 його поверхні; 
У своєму передньому відділі з'єднується з прозорою рогівкою. Разом вони утворюють рогівкового-склеральну капсулу ока, що виконує захисну функцію ока. Рогівка має вигляд опукло-увігнутої лінзи.
Безпосередньо за рогівкою знаходиться передня камера ока - простір, заповнений прозорою рідиною - водянистою вологою.
Рогівка
Середня  - судинна, оболонка очного яблука, відіграє важливу роль в обмінних процесах, забезпечуючи живлення ока і виведення продуктів обміну.
Вона складаєтьс из трьох частин: райдужки, війкового тіла і власне судинної оболонки
На внутрішній поверхні цієї оболонки лежить фарбувальна речовина - чорний пігмент, який поглинає світлові промені.
Передня частина судинної оболонки ока називається райдужкой.
Судинна оболонка
Райдужка
Райдужка (iris) -це кругла регульована діафрагма. Вона розташована в порожнині за рогівкою.
Райдужна оболонка надає оку його колір, в залежності від кількості присутнього пігменту. Якщо пігменту багато, то райдужна оболонка коричнева. Якщо ж його мало, то вона блакитна.
У деяких випадках пігмент зовсім відсутній (у альбіносів) і тоді очі мають червоний колір, так як видно кровоносні судини оболонки.
У деяких людей колір райдужної оболонки різний. Таке явище називається
гетерохромія.
Анірідія - це відсутність райдужки.
Найпоширенішим симптомом вродженої анірідії є недорозвиненість очей у дитини. Тобто у дитини відсутня райдужна оболонка ока або її частина.
Іридодіагностика - діагностика хвороб по зміні форми, структури, кольору та рухливості райдужної оболонки ока (від грецького "​​iris" - "райдужка").
Дослідження показали, що райдужка може бути джерелом інформації про стан внутрішніх органів, кожен з яких має свою зону представництва в райдужці. Станом цих зон проводять скринінгову іридодіагностику патології внутрішніх органів. Світлова стимуляція цих зон лежить в основі ірідотерапіі.
Натисніть на райдужку
Це цікаво!

У центрі райдужної оболонки є круглий отвір - зіниця, через який промені світла проникають всередину очного яблука і досягають сітківки.
Внутрішня оболонка ока - сітківка - це рецепторна частина зорового аналізатора, тут відбувається безпосереднє сприйняття світла, біохімічні перетворення зорових пігментів, зміна електричних властивостей нейронів і передача інформації в центральну нервову систему.
У сітківці розрізняють зовнішню пігментну частину і внутрішню світлочутливу нервову частину.
За анатомічною будовою сітківка складається з десяти шарів, найбільш важливим з яких є шар зорових клітин, що складається з світлосприймаючих клітин - паличок і колбочок. У них відбувається перетворення фізичної енергії променів світла, що потрапляють в очі, в нервовий імпульс.
Нейрони сітківки
Палочка
Епітелій з пігментним шаром
Колбочка
Аксони нервових вузлів
Нейрони сітківки
Колбочки - рецептори колірного зору
Палички - рецептори сутінкового зору відповідальні за форму

В сітківці ока знаходиться приблизно 140 мільйонів клітин, які сприймають світло, з них десь 130 мільйонів паличок і близько 10 мільйонів колбочок.
Сприйняття кольору залежить від довжини світлових хвиль і яскравості світла.
Наявність трьох типів колбочок дає можливість відрізняти зміни яскравості від зміни довжини хвилі.
У центрі сітківки розташована область жовтої плями.
Жовта пляма (лат. macula lutea) — місце найбільшої гостроти зору. Має овальну форму, розташоване проти зіниці, трохи вище місця входу в око зорового нерва. У клітинах жовтої плями міститься жовтий пігмент (звідси назва).
 Приблизно в 4 мм від жовтої плями, знаходиться місце виходу зорового нерва, створюючи диск діаметром в 1,5 мм. Це місце називається сліпою плямою.
З центру диска зорового нерва виходять судини - артерія і вена, які діляться на гілки, розподіляються майже по всій поверхні сітчастої оболонки.
 Очне дно при огляді
             офтальмоскопом:
1 - жовта пляма;
2 - диск зорового нерва;
3 - вени сітківки;
4 - артерії сітківки
Жовта пляма, мікрофотографія

 Сліпа пляма
 Жовта пляма
(центральна ямка)
Оптична вісь ока
Сітківка
Зоровий нерв
У 1668 році знаменитий французький фізик Едм Маріотт вперше виявив в полі зору кожного ока людини невидимий ділянку.
Маріотт належить також і розробка досвіду, за допомогою якого можна було легко переконатися в наявності такої ділянки. Між іншим, досвід Маріотта дуже забавляв придворних Людовіка XIV, яким учений демонстрував його таким чином. Він поміщав двох придворних на відстані двох метрів один від одного і пропонував їм розглядати одним оком якийсь небудь предмет, що містився в певному місці збоку. Кожному з придворних здавалося, що у його колеги немає голови.
Це цікаво!
Щоб спостерігати у себе сліпу пляму, закрийте праве око і лівим оком подивіться на правий хрестик, який обведений кружечком. Тримаєте особу і монітор вертикально. Не зводячи погляду з правого хрестика, наближайтеся (або віддаляйтеся) від монітора і одночасно стежте за лівим хрестиком (не переводячи на нього погляд). У певний момент він зникне.
Цим способом можна також оцінити приблизний кутовий розмір сліпої плями.
війкового м'яз
розслаблений
Зв'язка кришталика натягнута
Кришталик сплощений
Заломлення світла слабке
Заломлення світла сильне
Кришталик потовщений
Зв'язка кришталика розслаблена
Війковий м'яз скорочений
Удалині
Зблизька


Кришталик
Війковий м'яз








За зіницею перебуває кришталик , що тримається на декількох тонких зв'язках - війчастих поясочках. Ці пояски  під контролем війкового м'яза, до якого вони прикріплюються, скорочуються чи розслабляються, дозволяючи тим самим хрусталику ставати тонше або товще.
Цей процес носить назву «акомодація», і завдяки йому око може фокусуватися як на далеких, так і на ближніх об'єктах.
Війчасті пояски

Розгляньте будову натискаючи на зірочки і кружочки.
Кришталик складається з центрального ядра, оточеного корковою частиною. Зовні він оточений капсулою кришталика.
Кришталик не має судин і отримує необхідні для своєї життєдіяльності живильні речовини через навколишню рідину (волога очних камер і склоподібне тіло).
Кришталик - (двоопукла лінза)



Склисте тіло
n = 1,336



Сітківка
Кришталик
n = 1,386
Волога передньої камери           n = 1,336
Повітря
n =1
Рогівка
   n = 1,376
Оптичну систему ока складають рогівка, водяниста волога, кришталик і склоподібне тіло.
Відбиті від предмета промені світла проходять через оптичну систему ока і створюють зворотне і зменшене зображення на сітківці.
Короткозорість (міопія) –
 зображення
формується ближче сітківки
Нормальний зір –
зображення формується
точно на сітківці
Далекозорість
(Гіперметропія) –
зображення формується
далі сітківки



Натисніть на зірочку.





Нервові імпульси по зоровому нерву передаються в кору великих півкуль де відбувається остаточне розрізнення подразнень - форми предметів, їхнього забарвлення, величини, освітленості, розташування і руху.





Дальтонізм, нездатність правильно визначати ті або інші кольори, може мати спадкову природу або бути викликаним захворюванням зорового нерва або сітківки.
Набутий дальтонізм має місце тільки на оці, де вражена сітківка чи зоровий нерв. Йому також властиве прогресуюче погіршення з часом і труднощі в розрізненні синього і жовтого кольорів.
Спадковий дальтонізм зустрічається частіше, вражає обидва ока і не погіршується з часом. Цей варіант дальтонізму в різного ступеня вираженості присутня у 8% чоловіків і 0.4% жінок. Спадковий дальтонізм пов'язаний з X-хромосомою і практично завжди передається від матері-носія гена до сина.
Які цифри ти бачиш на малюнках?
Дальтонізм
Дальтон був протанопом (не розрізняв червоний колір), але не знав про свою колірну сліпоту до 26 років. У нього були три брати і сестра, і двоє з братів страждали кольоросліпотой на червоний колір. Дальтон докладно описав свій сімейний дефект зору в невеликій книзі. Завдяки його публікації і з'явилося слово «дальтонізм», яке на довгі роки стало синонімом не тільки описаної ним аномалії зору в червоній області спектру, але і будь-якого порушення колірного зору.
Що відбувається у випадку протанопи? Зменшується величина сигналу від червоних колбочок, при цьому точка білого залишається на місці, але відносний рівень білого знижується в червоному регіоні
Сприйняття кольору в залежності від виду колбочок:
Дейтанопія-знижене сприйняття зеленого
Нормальне сприйняття
Протанопія-знижене сприйняття червоного
Це цікаво!


Причини порушення зору
Кон'юнктивіт -запалення кон'юнктиви-слизової оболонки повік і очного яблука. Характеризується світлобоязню, почуттям печіння, тяжкості в очах. Вранці вії склеюються слизовими виділеннями. Захворювання викликається, головним чином, інфекцією або шкідливими фізичними і хімічними впливами.
Запалення краю повіки-блефарит. Простий (лускатий) блефарит вражає найчастіше недокрівних маленьких дітей: краї повік у них товщають і покриваються жовтуватими корочками, головним чином у підстави вій.
Захворювання очей
Ячмінь - це запалення волосяної цибулини або сальної залози, що знаходиться на краю повіки. Запалення викликають такі мікроорганізми як стафілококи, пневмококи і стрептококи.
Подивись і повтори