nyuuzyou/ukr-lit huggingface dataset:
Презентація на тему «Полімери» (варіант 2)

Термопластичні
Термореактивні
Полімери
Підготував:
Учень 11 класу
Отрощеко Михайло
Термопластичні полімери
Термопластичні полімери  — під час нагріву розм'якшуються, переходять у в'язкотекучий стан, а при охолодженні тверднуть, і цей процес повторюється 
при повторному 
нагріванні. Тобто такі 
полімери допускають 
повторну переробку. 
Термопластичні полімери
Вони характеризуються невеликою усадкою (1…3%), зручні в переробці, не складні у виробництві тощо. Зазвичай їхня робоча температура не перевищує 90 °C.
Поліетилен
Поліетилен — полімер етилену, твердий, легкий і водостійкий матеріал, гарний діелектрик з високою морозостійкістю (до — 60 °C), стійкий проти агресивних середовищ. 
Недоліки: низька гра-
нична температура 
експлуатації, висока 
газопроникність і 
низька маслостійкість. 
Застосовується для виготовлення:
Кабелів, плівок, труб, ємностей технічного і побутового призначення тощо.
Поліпропілен
Поліпропілен — полімер пропілену, твердий матеріал загальнотехнічного призначення, що має високі електроізоляційні властивості, водо- і хімічну стійкість. Існують марки, що отримали допуск до контакту з харчовими продуктами. 
Поліпропілен
Недоліки: низька морозостійкість (— 15 °С), горючість, незадовільна склеюваність, здатність накопичувати статичну електрику. Використовується в медицині, харчовій промисловості (пакувальні плівки) та електротехніці.
Полівінілхлорид
Полівінілхлорид — аморфний полімер вінілхлориду з високою міжмолекулярною взаємодією. Атмосферостійкий, самозгасаючий при горінні, однак при горінні виділяються екологічно шкідливі діоксини. При нагріванні до температур 150…170 °С починає 
розкладатись з виділенням
хлороводню. 
Широкому застосуванню полівінілхлориду в якості лакофарбових матеріалів. і в якості порошкових фарб.
Застосування полівінілхлоридного пластикату для оболонок кабелів.

Полівінілхлорид
Термореактивні полімери
Термореактивні полімери — полімерні матеріали, які при нагріванні розм'якшуються, але при певній температурі і під дією затвердівачів, зазнають полімеризації, внаслідок якої переходять у твердий стан і повторна переробка таких
пластмас неможлива. 
Теплостійкість їхня вища 
і досягає 200…370 °С.
Термореактивні полімери порівняно рідко використовуються у чистому вигляді. Зазвичай, у них вводять наповнювачі (дисперсні, волокнисті суцільні), розчинники, згущувачі, стабілізатори, барвники, змазки, завдяки чому
отримують складні багатокомпонентні системи — реактопласти. Полімерну основу реактопластаназивають «смола» або «сполучник».
Термореактивні полімери
Різновиди
Залежно від типу сполучника реактопласти поділяються на:
фенопласти
епоксидні
амінопласти
поліефірні
поліуретанові
кремнійорганічні
алкидні
Висновок
Полімери — природні та штучні сполуки, молекули яких складаються з великого числа повторюваних однакових або різних за будовою атомних угруповань, з'єднаних між собою хімічними або координаційними зв'язками в довгі лінійні або розгалужені ланцюги. Структурні одиниці, з яких складаються полімери називаються мономерами.
Презентація на тему «Карбонатна кислота» (варіант 2)

[ O ]
[ O ]
KMnO4, H2SO4
CH3
H2O
+   NaOH
NH2
+   Fe
+   H2
+   CaO
+   H2O
+   2   H2O
+     H2O
+   H2
+   Br2
Br
Br
+   Br2
Br
Br
+    Br2
Br2
Презентація на тему «Family relationships» (варіант 1)

Family relationships
Family means love, trust, communication, being together, sharing, understanding, listening, caring and space.Family values are deservedly praised (extolled). A well-functioning family is a microcosm of society as it should work.
Unfortunately, the contemporary (awful) habits of socialization and work have surely misled our attitudes towards living by a harmonious family relationship. 
According to me, the main reason behind such a formal family relationship is the lack of emotional assistance among the family members. This emotional bonding makes one to hinge onto other family members for their affective nourishment.
Being deficient of this emotional wanting, the member now moves outwards in the society for accomplishing the same need. This makes him/her more vulnerable and thus psychically broken.
Other reason for family formality is greed for money wherein a member leaves behind all the family values for achieving materialistic dreams. Moreover, family members are prone to disintegrate very often as and when they become self-independent by all means. Disintegration is not a problem, but lack of family oneness is surely a big problem. 
For bringing families together, there are primarily three things that are worth mentioning.
1)         Having a lifelong commitment for living by a sense of trust and honor with other family members.
2)         Seeing Eye to eye on main topics, along with ability to compromise on areas of disagreement. There must be open honest communication about important matters such as financial planning, how to spend free time, what sort of social ties to emphasize, etc.
3)         Practicing mutual love - an abiding, deep warmth and affection towards other family members. A love that smiles at each other's imperfections, not scorns them. A love that is eager to serve.
Презентація на тему «Самостійний газовий розряд»

Самостійний газовий розряд 

Самостійний газовий розряд

Розряд у газі, що зберігається після
припинення дії зовнішнього
іонізатора
чотири типи самостійного газового розряду
1. тліючий
2.  іскровий
3.  дуговий
4. коронний

    Тліючий газовий розряд 
Виникає при низькому тиску. Якщо до електродів,
впаяних в скляну трубку завдовжки 30,50 см,
прикласти постійну напругу до сотень вольт.

Типовим прикладом тліючого розряду, знайомим більшості людей, є світіння неонової лампи.
Дуговий розряд
вид самостійного газового розряду, який виникає за
високої температури між електродами, розведених
на невелику відстань і супроводжується яскравим
світінням у формі дуги.

Дуговий розряд використовується при зварюванні й різанні матеріалів, в електричних печах, дугових лампах тощо.
Іскровий газовий розряд
Такий розряд виникає зазвичай при тиску порядку
атмосферного і супроводжується характерним
звуковим ефектом - «тріском» іскри.
Використання
Іскровий розряд широко
застосовується як у техніці
(запалення горючої суміші у
двигунах внутрішнього
згоряння, іскрові розрядники
для запобігання
перенапруження ліній
електропередачі)
так і на виробництві
(електроіскрова точна обробка
металів). Крім того, він
використовується в
спектральному аналізі для
реєстрації заряджених частинок.
 Коронний газовий розряд
 Виникає в різко неоднорідних полях.
 Головною особливістю цього розряду є те, що
іонізаційні процеси електронами відбуваються не по
всій довжині проміжку , а тільки в невеликій його частині
поблизу електрода з малим радіусом кривизни

У природних умовах коронний розряд може виникати на верхівках дерев, щоглах
Презентація на тему «Крекінг нафти»

Крекінг нафти
Виконав учень 11-Б класу
Кравець Дмитро
     Крекінг – процес, термічна або каталітична переробка вуглеводів, наприклад, нафтових фракцій, при якій молекули важких вуглеводів розщеплюються на простіші. Основними продуктами К. є компоненти моторних палив.
Історія
Перша у світі промислова установка безперервного термічного крекінгу нафти була створена і запатентована інженером В. Г. Шуховим і його помічником С. П. Гавриловим у 1891 році (патент Російської імперії № 12926 від 27 листопада 1891 року). Була зроблена експериментальна установка. Наукові та інженерні рішення Шухова повторені У. Бартоном при спорудженні першої промислової установки в США в 1915- 1918 роках. Перші вітчизняні промислові установки крекінгу побудовані В. Г. Шуховим в 1934 році на заводі «Радянський крекінг» в Баку.

Термічний крекінг
Термічний кре́кінг — високотемпературна переробка нафти та її фракцій з метою отримання, як правило, продуктів з меншою молекулярною масою — легких моторних і котельних палив, неграничних вуглеводнів, високоароматизованої сировини, нафтового коксу

Каталітичний крекінг
 
Каталітичні процеси відрізняються від термічних тим, що пара нафтової сировини пропускається над каталізатором, що прискорює і направляє хід реакцій у бік утворення необхідних продуктів при більш м'яких умовах. При каталітичному крекінгу, у якому всі процеси перетворення вуглеводнів нафти протікають в умовах гетерогенного каталізу, отримують продукти, різко відмінні за складом від продуктів термічного крекінгу і піролізу.

Установка Шухова та Гаврилова


Установка для каталітичного трекінгу
Презентація на тему «Мило та миловаріння»

Мило та миловаріння
	 Мило - це розчинна у воді миюча речовина, яка перебуває у рідкому або твердому стані, виготовлена з'єднанням жирних кислот, лугів, рослинних масел. 
	Колись для вмивання і прання люди використовували лише воду. Пізніше вони стали додавати у воду золу, а потім і вапно, в результаті чого і винайшли мило.
	За існуючими даними, мило виготовлялося ще в стародавньому Шумері та Вавилоні (приблизно 2800 років до н. е.), а Єгипетський папірус свідчить про те, що єгиптяни регулярно милися за допомогою мила. 
	 Одна з легенд пов’язує появу мила і навіть слова "soap" з горою Sapo, на якій в Стародавньому Римі спалювали туші принесених в жертву тварин.
  	Жир тварин, який виділявся під час спалювання такої жертви, накопичувався та змішувався з попелом вогнищ (як природний луг), а потім змивався дощами в річку, в результаті чого вода починала пінитися і добре змивати весь бруд з тканини. Саме тоді помітили той факт, що завдяки цій суміші, одяг почав пратися набагато легше. 
	Створення милоподібної напіврідкої речовини "сапо" дало можливість жінкам використати її не лише для прання, але й для косметичних цілей: укладки волосся, фарбування. Проте ефект не був довготривалим, оскільки при попаданні на цю суміш води, утворювалася густа піна і фарба легко змивалась. 
	 Пізніше римляни стали використовувати для варіння жири та природну соду, без золи. Таку суміш змішували і тримали на вогні до повного випаровування води, в результаті чого виходили тверді шматки мила. Але мило виявилося таке жорстке, що його використовували тільки для прання.
	Відкриття мила, як гігієнічного засобу, приписується знаменитому античному лікарю Галену, який жив у ІІ століття нашої ери. Та після падіння Римської імперії, культура вмивання таким засобом була надовго втрачена. Лише в ХІІІ столітті це ремесло відновилось завдяки аптекарям Франції та Англії, які виготовляли його лише для знатних сімей.
	Випускати тверде мило стали у 1424 році в Італії. Проте жири з’єднували не з золою, як це робили римляни, а з природною кальцинованою содою, яку добували з озер. До складу такого мила включали: сало з яловичини, баранини, свинини, кістяний та китовий жир, відходи жирів різних виробництв. Додавали і рослинні масла – льняне, оливкове, мигдальне, кунжутове, кокосове і пальмове.
Миловаріння
Інгредієнти
Мильна основа або дитяче мило.
Базові масла для миловаріння (Будь-яке масло без різкого запаху)
Ефірні олії 
Барвники 
Посуд для парової лазні 
Формочки для миловаріння


1. Потрібно порізати мильну основу на кубики (для кращої розчинності).
 2. Розтопити подрібнену мильну основу на водяній бані або за допомогою мікрохвильової печі.
3.Додати косметичні масла та ароматизатори (за бажанням). 
4. Додати барвник.

а)
б)
5. Вилити у формочки та поставити застигати.
Презентація на тему «Корозія металів» (варіант 7)




Корозія металів
1
Виконала учениця 10-Б класу – Гончарова Ірина
2

Вступ
За звичайних умов метали можуть вступати в хімічні реакції з речовинами, що містяться в навколишньому середовищі, ― киснем і водою. На поверхні металів з’являються плями, метал становиться крихким і не витримує навантажень. Це призводить до руйнування металевих виробів, на виготовлення яких було затрачено велику кількість сировини, енергію та багато людських зусиль. 
Що таке корозія?
Корозією називають мимовільне руйнування металів і сплавів під впливом навколишнього середовища. Яскравий приклад корозії ― іржа на поверхні сталевих і чавунних виробів.

Найбільш активними компонентами навколишнього середовища, які діють на метали, є кисень О2, водяна пара Н2О, карбон(IV) оксид СО2, сульфур(IV) оксид SО2, нітроген(IV) оксид NО2. Суть корозії полягає в окисненні металів. Продуктами корозії можуть бути оксиди, гідроксиди, солі тощо. Наприклад, корозії заліза можна схематично описати таким рівнянням: 4Fe + 6H2O + 3O2 → 4Fe(OH)3.

        Процес корозії
Дуже сильно прискорюється процес корозії при контакті металів з солоною водою. З цієї причини кораблі іржавіють у морській воді швидше, ніж у прісній. 

Інші причини корозії металу
Розвитку корозійних процесів сприяють радіація, продукти життєдіяльності мікроорганізмів і бактерій. Корозія, що викликається морськими мікроорганізмами, завдає збитку днищам морських судів, а корозійні процеси, викликані бактеріями, навіть мають власну назву - біокоррозія.
Види корозії

Корозійне руйнування може охоплювати всю поверхню металу - суцільна (загальна) " корозія або окремі ділянки - місцева (локальна) корозія. Залежно від механізму процесу розрізняють хімічну й електрохімічну корозію

Хімічна корозія

хімічна корозія – це окиснення металів, вищих за температуру конденсації води, коли на поверхні металу немає водної плівки. Цей тип корозії в природі практично не зустрічається, але спостерігається на різноманітних хімічних виробництвах. Як приклад демонструємо окиснення мідного дроту киснем і згоряння заліза в хлорі. 
                             2Cu + O2 = 2CuO; 
                             2Fe + 3Cl2 = 2FeCl3;

Приклади хімічної корозії

Електрохімічна корозія
Електрохімічна корозія є найпоширенішим типом корозії металів. Руйнування металу супроводжується  виникненням електричного струму у водному середовищі електроліта.
   Внаслідок електрохімічної корозії окиснення металу може призводити як до утворення нерозчинних продуктів (наприклад, іржі), так і до переходу металу у розчин у вигляді іонів. 

Методи захисту:
 До методів захисту металів від корозії належать такі:
Створення антикорозійних сплавів (легування).
Збільшення чистоти індивідуального металу.
Нанесення на поверхню металу різних захисних покриттів, які поділяють на:
неметалічні (фарби, лаки, емалі, мастильні матеріали);
металічні (анодні і катодні покриття);
утворені внаслідок хімічної або електрохімічної обробки поверхні металу (залізо, нікель, кобальт, магній у розчинах лугів; утворення оксидної плівки).
Презентація на тему «Полімери» (варіант 8)

Презентація на тему:“Полімери”

Полімери – речовини, макромолекули яких складаються з великої кількості ланок, сполучена одна з одною хімічними зв'язками. 
Термін “полімери” було введено в науку шведським вченим і мінерологом Йонесом Якобом Берцеліусом (1779-1848рр.) у 1833р.

Полімери можуть існувати в кристалічному й аморфному станах. Необхідна умова кристалізації - регулярність досить довгих ділянок макромолекули. У кристалічних полімерах можливе виникнення різноманітних надмолекулярних структур.
Надмолекулярні структури в незакристалізованих (аморфних) полімерах менш виражені, чим у кристалічних. 
Незакристалізовані полімери можуть знаходитися в трьох фізичних станах: склоподібному, високоеластичному і вязкотекучому.  

                     Види полімерів      Природні полімери утворяться в процесі біосинтезу в клітках живих організмів. За допомогою екстракції, фракційного осадження й інших методів вони можуть бути виділені з рослинної і тваринної сировини.                Синтетичні полімери одержують полімеризацією і поліконденсацією.        Карбоцепні полімери звичайно синтезують полімеризацією мономерів з однієї чи декількома кратними вуглецевими чи зв'язками мономерів        Гетероцепні полімери одержують поліконденсацією, а також полімеризацією мономерів, що містять кратні зв'язки вуглецю елементу чи неміцні гетероциклічні угруповання 
                      Фізичні властивості         Полімери здебільшого аморфні речовини. Довгі ланцюжки та велика молекулярна маса не дозволяють полімерам переходити до рідкого стану (швидше наступає хімічний розпад). Проте при підвищенні температури з полімерами відбуваються зміни — вони розм'якають і стають дуже пластичними. Температура переходу від крихкого стану до пластичного називається температурою склування. Температура склування не є чітко визначеною температурою фазового переходу, а радше вказує на температурний діапазон, у якому відбуваються зміни. При низьких температурах полімери є досить крихкими матеріалами.
Презентація на тему «Чорні діри» (варіант 4)


Чорні діри

Чорна діра — астрофізичний об’єкт, який створює настільки велику силу тяжіння, що жодні як завгодно швидкі частинки не можуть покинути його поверхню, в т. ч. Cвітло
Чорна діра – це останки загиблої планети.
Загальна теорія відносності передбачає, що достатньо компактна маса буде деформувати простір-час, утворюючи чорну діру..

Навколо чорної діри існує математично визначена поверхня, що називається горизонтом подій, яка визначає точку, з якої вже немає повернення.
Вона називається "чорною", тому що поглинає все світло, що потрапляє на горизонт, нічого не відбиваючи, подібно абсолютно чорному тілу в термодинаміці.

Квантова механіка передбачає, що чорні діри випромінюють подібно чорному тілу зі скінченною температурою.Ця температура обернено пропорційна до маси чорної діри, роблячи важкими спостереження цього випромінювання для чорних дір зоряних мас та вище.

В 1930-х при побудові теорії еволюції зір було доведено, що зорі з масою понад 3 маси Сонця на кінцевій стадії своєї еволюції неодмінно повинні колапсувати (стискатися) до гравітаційного радіуса. 1967 року Джон Вілер назвав такі колапсари «чорними дірами».

Чорна діра може мати три фізичні параметри: масу, електричний заряд і момент імпульсу.

Чорні діри поглинають будь-яку речовину, що потрапляє в їх гравітаційне поле. Проте мало кому відомо, що вони можуть ще і випускати гігантські промені енергії, схожі на постріл з космічної гармати. Ця струмінь енергії розміром порівнянна з галактикою M 87 - однієї з найбільших і найближчих галактик до нас. Тобто, такий промінь - це струмінь плазми довжиною 5 000 світлових років.
Чорні діри - найяскравіші об'єкти на небі
Чорні діри можуть світитися настільки яскраво, що перемагають власну гравітацію. Надмасивна чорна діра може досягати межі Еддінгтона, коли сила безперервного випромінювання перемагає непереборне тяжіння. Випромінювання стає настільки інтенсивним, що виникає справжній зоряний вітер, за рахунок чого частина притягає матеріалу відштовхується. Так-так: світло може бути настільки інтенсивним, що виштовхне себе навіть з чорної діри.


Чорні діри породили галактичні вибухи в нашій галактиці
У Всесвіті є мільйони чорних дір
На сьогоднішній день нам відомо 25 млн чорних дір.


Чорні діри можуть вибухати
Якщо ж чорна діра споживає менше матерії, ніж випускає, це в кінцевому рахунку може означати її загибель: у підсумку вона просто вибухне. 
Дякую за увагу!!!!
Презентація на тему «Метан»

Метан
Автор презентації:
Учень 11-Б класу
Пташник Євген
Найпростіша органічна сполука вуглецю з воднем, природний безбарвний газ без запаху, хімічна формула — CH4.
Зустрічається в осадовому чохлі земної кори у вигляді вільних скупчень (покладів), в розчиненому (в нафті, пластових і поверхневих водах), розсіяному, сорбованому (породами і органіч. речовиною) і твердому (газогідратному) станах.
При використанні в побуті, до метану звичайно додають речовини з різким запахом.

Загальні відомості
Метан — безбарвний газ без запаху і смаку, майже у два рази легший від повітря. У воді малорозчинний.Має густину за повітрям 0,555 (20 °C); молекулярна маса 16,04, tпл = −182,49 °C, t кип = −161,56 °C критичний тиск 4,58 МПа,критична температура −82,°С, температура спалаху 87,8 °C, температура самозаймання 537,8 °C.

Фізичні властивості
Вибухонебезпечний при концентрації в повітрі від 4,4 % до 17 % . Найбільш вибухонебезпечна концентрація 9,5 %. Є наркотиком ; дія послаблюється незначною розчинністю у воді і крові. Клас небезпеки - четвертий .
Сер Хемфрі Деві (вчений - хімік ) ще в 1813 р. уклав зі своїх аналізів , що копальневий газ є суміш метану CH4 з невеликою кількістю азоту N2 і вугільного ангідриду СО2 - тобто , що він якісно тотожний за складом з газом, що виділяється з боліт .
Характерна для метану також реакція з хлором, яка відбувається при звичайній температурі під впливом розсіяного світла. 
CH4 + Cl2 = CH3Cl + HCl
CH3Cl + Cl2 = CH2Cl2 + HCl
CH2Cl2 + Cl2 = CHCl3 + HCl
CHCl3 + Cl2 = CCl4 + HCl
Внаслідок реакції утворюється суміш хлоропохідних метану.
В атмосфері повітря метан горить безбарвним полум'ям з виділенням значної кількості тепла:
CH4 + 2O2 = СО2 + 2Н2О
З повітрям метан утворює вогненебезпечну вибухову суміш. При нагріванні метану без доступу повітря до температури вище 1000 °C він розкладається на елементи — на вуглець і водень:
CH4 = С + 2Н2

Хімічні Властивості 
Застосування метану
Паливна промисловість
СН4 + 2О2 = СО2 + 2Н2О + 880 Дж
Добування формальдегіду
 для пластмас 
Добування ацетилен, водню
Добування хлорпохідних
СН4 + Cl2  CH3Cl + HCl 
СН4 + Cl2 =CH3Cl + HCl
Добування синтез-газу 
Добування етанолу 
СН2 = СН2 + Н2О  CH3 – CH2 – OH 
Добування поліетилену 
nСН2 = СН2   (- CH2 – CH2 –)n
Презентація на тему «Ізометрія»

 
!
       
       
       
       
3
3
 CH4   C2H4   C2H2   C3H8
IV
II
I
8/3
   1        2       3
1
2
3
 1            2         3         4
 1           2         3         4
4        3       2        1
4        3       2        1
   1        2       3
1
2
3
6
6
    1     2       3      4         
5
  1    2       3      4
1    2       3      4
4    3       2      1
Презентація на тему «Цукор»

ЦУКОР  

            Цікаві Факти
Вживання зайвої кількості цукру може привести до появи зморшок через те, що цукор відкладається про запас в колаген шкіри, роблячи її менш еластичною. Хороша новина – якщо зменшити споживання цукру, то цей процес звертається назад.
Напої з використанням синтетичних підсолоджувачів (не натурального цукру) можуть привести до ожиріння, оскільки відсутність в них цукру "обманює" наш організм, спонукаючи його поглинати більший об’єм напоїв.
              Лугдунам
Найсильніший замінник цукру – лугдунам (lugduname), він майже в 300 000 разів солодший цукру. Це означає, що для того, щоб підсолодити, наприклад, чашку чаю, замість двох чайних ложок звичайного цукру (близько 10 г) досить одного кристала цієї дивної речовини (30 мільйонних доль грама). А кілограмовий пакет лугдунама може "підсолодити" цілий олімпійський басейн на 10 доріжок.

Один з видів цукру – гліколевий альдегід був знайдений навіть в скупченнях міжзоряного пилу за мільярди кілометрів від нашої планети. При його реакції з іншими видами цукру утворюється рибоза – основа ДНК і РНК, речовин, які є в будь-якому живому організмі. З цього можна зробити два припущення. Перше – життя на Землі могло зародитися саме при взаємодії компонентів такої пилової хмари, і друге – можливо, життя є не лише на Землі.


Якщо змішати глюкозу, кукурудзяний сироп і селітру, вийде один з видів ракетного палива, яке використовується любителями модельного ракетобудування.
У США випускаються цікаві ліки в пігулках під назвою Obecalp. Основним його компонентом є цукор, а призначають такі пігулки дітям при несуттєвих скаргах на здоров’я. У чому особливість цих ліків? Прочитайте назву навпаки.


Цукор взагалі є паливом у прямому розумінні слова – для багатьох організмів на Землі перетворити в енергію найпростіше який-небудь різновид цукру. Вже створені органічні паливні елементи, які готують на заміну звичайним акумуляторам в ноутбуках, мобілках тощо, і вони використовують саме солодкий розчин. Можливо в найближчому майбутньому ви зможете заправити мобільник кока-колою в будь-якому магазинчику.

У деяких частинах Індії, Бразилії і Америки, цукор з цукрової тростини і кукурудзи зброджується в спирт і використовується як паливо для автомобілів. Цікаво, що цукор змішують з бензином, і продають паливо під назвою газохол.
Цукор є природним консервантом, що запобігає псуванню продуктів, а окрім цього використовується при дубленні шкіри, додається в чорнило для принтерів, входить до складу клеїв.

Цікаво, що за останні 20 років споживання цукру людиною збільшилося до 40 кілограмів в рік.
Підліток у віці між 11 і 14 роками повинен з'їдати не більше 65 г цукру в один день (13 чайних ложок). Пляшка коли містить біля 35г цукру, а плитка шоколаду містить близько 30 г цукру.