Презентація на тему «Виробництво цукру»

Виробництво цукру
Підготував:
Учень 9 класу
Лаврук Ігор
Цукрова сировина
Сировиною для отримання цукру є рослини-цукроноси, що містять цукрозу. До найбільш поширених цукроносіїв належать: цукрові буряки, цукрова тростина, цукрове сорго, цукрова кукурудза, цукровий клен, цукрова пальма, ріжкове дерево.

Цукровий буряк
Цукрова тростина
Цукрове сорго
Цукрова кукурудза
Цукровий кле	й
Цукрова пальма
Ріжкове дерево
Цукровий буряк
Цукрові буряки — основна в нашій країні сировина для цукрового виробництва. За ботанічними ознаками вони належать до ро­дини маренових.
Вміст цукрози в буряках може коливатися від 15 до 22 %, в середньому становить 17,5 %. З,75 кг води, що утримується в 100 кг.

Вимоги до цукрових буряків:
максимальний вміст цукрози в коренях та висока продуктив­ність збирання цукру з гектара;
відсутність масової квітчастості та дерев'янистості тканин, легка зрізуваність;
максимальне наближення форми кореня до округлої;
хороша водоутримуюча здатність та морозостійкість;
стійкість до захворювань;
доброякісність бурякового соку;
мінімальна кількість колоїдів з максимальною коагулюючою здатністю;
мінімальна кількість шкідливого азоту, розчинної золи та інвертного цукру.
Виробництво цукру
Гідравлічна подача. 
Подачу буряків на завод здійс­нюють по похилому жолобу гідравлічного транспортера водним потоком. 
Миття буряків відбувається в кулачкових або в барабанних бурякомийках.
Підготовлені до переробки буряки зважують на автоматичних порційних вагах. 
Виробництво цукру
Показник цієї ваги служить осно­вою всього хіміко-технологічного обліку на заводі. 
Здрібнення буряків. Буряковий сік вичавлюють дифузійним способом.
Отримання дифузійного соку
Мета цього технологічного процесу — вилучення з бурякової стружки максимальної кількості цукрози. Для цього стружку обро­бляють протитоком у воді при температурі 70—75°С. 
Внаслідок такого впливу в клітинах денатурує, практично вся цукроза та деяка частина розчинених нецукрів через стінки клітин переходять (дифундують) у воду.

На стадії вичавлення дифузійного соку можливе газоутворення, викликане життєдіяльністю мікроорганізмів, що потрапили на ди­фузію разом зі стружкою внаслідок поганого миття буряків.
Для боротьби з газоутворенням необхідно:
а)	стежити, щоб буряки добре відмивалися від бруду;
б)	дезінфікувати стружку формаліном при переробці ушкодженого коріння буряків;
в)	зменшувати час знаходження сокостружкової суміші в дифузійних апаратах;
г)	знижувати температуру дифузії.

Отримання дифузійного соку
Очищення дифузійного соку
Дифузійний сік являє собою полікомпонентну систему, в якій міститься 16—17 % сухих речовин, з них 14—15 % цукрози і 2 % нецукрів 
Очищення соку
очищення соку здійснюють у кілька етапів:
відділення рідини від суспендо­ваних у ній частинок за допомогою пористих перегородок.
обробка вапном (дефекація);
видалення надлишку вапна діоксидом вуглеводу (сатурація з фільтруванням);
знебарвлення та обеззараження соку (сульфітація).
Згущення соку
Для підвищення вмісту сухих речовин у продукті сік випарову­ють. Випаровування проводять з мінімальними витратами тепла та змінами соку. Очищений сік містить 14—15 % сухих речовин, а внаслідок випаровування їх вміст підвищується до 65 %.

Випаровування соку здійснюють у ви­парних установках з багаторазовим використанням пари. Випарні апарати працюють безперервно, тобто в них весь час надходить рідкий сік на випаровування та безперервно відводиться густий сік, який називають сиропом.
Згущення соку
Внаслідок цього концентрований розчин цукру в апараті кипить при температурі не вище 90°С. Ця умова дуже важлива для запобі­гання пригоряння цукру.
Сироп з концентратора піддають сульфітуванню разом з клеровкою жовтого цукру, фільтрують і потім викачують на збірники перед вакуум-апаратами.

Згущення соку
Очищення сиропу
При згущенні соку випаровуванням части­на нецукрів випадає в осад, збільшується кольоровість та концен­трація редукуючих речовин, що викликає необхідність сульфітації та фільтрації сиропу перед уварюванням.

Отримання кристалічного цукру
Отримання кристалічного цукру з соку відбувається в кілька етапів. Спочатку його уварюють у вакуум-апараті до вмісту сухих речовин 92,5—93,5 %. При цьому частина цукрози викристалізову­ється, утворюючи суміш кристалів та міжкристального розчину.
При центрифугуванні кристали цукру відділяють від розчину. Для видалення жовтого забарвлення цукру проводять відбілювання цукру-піску гарячою водою. Сиропи, отримані після центрифу­гування та відбілювання, знову уварюють до утфєля і отримують цукор II кристалізації.

Варка утфелів
Призначенням уварювання є виділення цукрози з розчину у вигляді кристалів та отримання суміші кристалів та міжкристального розчину (так званого утфєля І кристалізації). 
Центрифугування утфеля
Утфель являє собою двофазну в'я­зку масу з вмістом 45—60 % кристалів цукру, а інше — міжкристалевий розчин.
Щоб отримати кристалічний цукор, тверду фазу відділяють від рідкої механічним способом на центрифугах. Відцентрова сила, що виникає при обертанні ротора центрифуги з утфелем, у багато разів більше сили важіння, тому розділення твердої та рідкої фаз відбувається дуже швидко.

Сушіння, панування та зберігання цукру
Вологість вивантаженого з центрифуги цукру коливається в ме­жах 0,5—1,5 %, а температура — 70—80°С. Такий цукор необхід­но сушити, оскільки в ньому утворюються грудки, а при транспортуванні кристали легко ушкоджуються.

Кінець