nyuuzyou/ukr-lit huggingface dataset:
Презентація на тему «Волокна» (варіант 8)

Волокна
Роботу 
виконала 
учениця 11-В класу
Чуйко Анна
Баво́вна
 текстильне волокно рослинного походження. Волокно являє собою волоски на насінинах бавовника — кущоподібної рослини роду Gossypium, яка займає одне з провідних місць серед технічних сільськогосподарських культур.
Льон
використовується в текстильному виробництві для виготовлення інтер'єрних, одягових, взуттєвих і технічних текстильних матеріалів і виробів, лляного котоніну, паперу та картону, шнурів і канатів, а також композитних матеріалів різного цільового призначення.
Сизаль
Вид є культурною рослиною, поширений як технічна культура. Кожний лист містить в середньому близько 1000 волокон. Жорсткі волокна листя традиційно використовуються для виробництва мотузок і шпагату, паперу, тканини, настінних покриттів і килимів.
Вовна́
тонка довга шерсть тварин, що використовується в текстильній промисловості як сировина для виготовлення вовняних тканин. Найпоширенішою у світі є овеча вовна.
Шовк
натуральна текстильна нитка тваринного походження — продукт виділення залоз гусіні шовкопрядів при звиванні коконів. Довжина шовкової нитки може досягати 800—1000 м. Вона має трикутний переріз і подібно до призми відбиває світло, завдяки чому має гарний блиск.
Штучні волокна - Віскозне волокно
(також «штучний шовк»; англ. viscose fiber, rayon) — штучне волокно; регенероване целюлозне волокно, яке отримують в результаті віскозного процесу.З волокон скручують нитки, які лягають в основу цього приємного на дотик матеріалу. 
Скловолокно́
штучне волокно суворо циліндричної форми з гладенькою поверхнею, виготовляють витягуванням або розчленуванням розплавленого скла. У такій формі скло демонструє незвичайні для скла властивості: не б'ється і не ламається, а замість цього легко гнеться без руйнування.
Акрилове волокно
 синтетичне волокно із поліакрилонітрилу або його кополімерів, що часто використовується як замінник вовни. Вперше отримане 1947 року, у більших кількостях його стали виробляти у 1950-х роках.
Нейло́н
 синтетичний поліамід і волокна з нього, що формуються з розплаву. Існують два види нейлону: полігексаметиленадипінамід (найлон-66) і полі-ε-капроамід (найлон-6).
Презентація на тему «Фізичні властивості полімеру спиртів та карбонових кислот»

фізичні властивості полімеру спиртів та карбонових кислот

Мета
Розглянути:
Полімери
Спирти
Карбонові кислоти
Та їх фізичні властивості

Полімери
Полімер — природні та штучні сполуки, молекули яких складаються з великого числа повторюваних однакових або різних за будовою атомних груповань, з'єднаних між собою хімічними або координаційними зв'язками в довгі лінійні або розгалужені ланцюги. Структурні одиниці, з яких складаються полімери називаються мономерами.
Полімери здебільшого аморфні речовини. Довгі ланцюжки та велика молекулярна маса не дозволяють полімерам переходити до рідкого стану (швидше наступає хімічний розпад). Проте при підвищенні температури з полімерами відбуваються зміни — вони розм'якають і стають дуже пластичними. Температура переходу від крихкого стану до пластичного називається температурою склування. Температура склування не є чітко визначеною температурою фазового переходу, а радше вказує на температурний діапазон, у якому відбуваються зміни. При низьких температурах полімери є досить крихкими матеріалами.
Здебільшого використовуються механічні властивості полімерів. При темературі вищій за температуру склування їх неважко пресувати в довільну форму, при застиганні вони зберігають форму й можуть слугувати для інкапсуляції та інших цілей. Проте спряжені полімери дедалі частіше використовуються як органічні напівпровідники.

Карбонові кислоти
Карбонові кислоти (рос. карбоновые кислоты, англ. carboxylic acids, нім. Karbonsäuren f pl) – органічні сполуки, що містять одну або декілька карбоксильних груп СООН. За кількістю цих груп розрізняють одноосновні (бензойна, оцтова кислота), двоосновні (щавелева, фталева) та багатоосновні (лимонна) карбонові кислоти
До складу карбонових кислот можуть входити також інші функціональні групи, напр., -ОН, -NH2, C=O. К.к. значно слабкіші за мінеральні кислоти. Ароматичні карбонові кислоти сильніші за насичені аліфатичні. Утворюють солі та різні похідні речовини: галогенангідриди, аміди, складні ефіри. Мають різноманітне промислове застосування і велике біологічне значення.

спирти
Спирти — похідні вуглеводнів, у молекулах яких один або кілька атомів Гідрогену заміщені гідроксильними групами (-OH). Гідроксильну групу зв'язану з sp3-гібридизованим атомом Карбону називають спиртовою. Органічні сполуки з двома гідроксильними групами називаються діолами, з трьома — триолами і т. д. В українській мові їх також називають багатоатомними спиртами.
Прості аліфатичні спирти - безбарвні рідини.
Запах: Метанол, етанол та н-пропанол мають "класичний" запах спирту. Запах бутанол зумовлює запах самогону. Аміловий та вищі спирти мають набагато сильніший, дещо солодкуватий запах, що найсильніший в октанолу.
Презентація на тему «Провідники n і p-типу»

Провідники n – і p- типу
n – p перехід



Напівпровідни́к p-ти́пу — напівпровідник, в якому основними носіями заряду є дірки.
Легування кремнію алюмінієм



Напівпроводни́к n-ти́пу — напівпровідник, в якому основні носії заряду — електрони провідності.

Кремній з донорною домішкою фосфору
 n – p перехід
Презентація на тему «Силікони»

Силікони
Підготував учень 11-м класу Кашпрук Станіслав
Силіко́ни (поліорганосилоксани) - кисневмісні високомолекулярні кремнійорганічні з'єднання з хімічною формулою [R2SiO]n, де R = органічна група (метильна, етильна або фенільна).
Визначення силікону
[R2SiO]n
Властивості силікону
Відмінна водостійкість 
Еластичність 
Гарна адгезія до більшості матеріалів 
Висока термостійкість і морозостійкість (від -60 до +300 ° C) 
Стійкість до сонячного ультрафіолету 
Стійкість до агресивних середовищ 
Довговічність
Застосування

Силіконові рідини та їх емульсії широко застосовуються в якості або в основі
силіконових антиадгезійних мастил для прес-форм ;
гидрофобіюючих рідин;
силіконових масел і пластичних (консистентних) мастил;
силіконових амортизаційних і демпфуючих рідин;
силіконових теплоносіїв і охолоджуючих рідин;
силіконових діелектричних і герметизуючих складів;
силіконових піногасників;
різних добавок і модифікаторів.


Силіконові еластомери застосовуються у вигляді
силіконових низькомолекулярних і високомолекулярних каучуків;
силіконових герметиків холодного твердіння;
силіконових гум гарячого затвердіння (високомолекулярних);
силіконових компаундів холодного затвердіння (низькомолекулярних);
рідких силіконових гум гарячого затвердіння (LSR).

Використання силікону на кухні
Використання силікону в сфері гіперреалізму
Використання силікону в медицині
Використання силікону в косметиці
Використання силікону в будівництві
Використання силікону(аксесуари)


Дякую за увагу
Джерела:
http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%A1%D0%B8%D0%BB%D1%96%D0%BA%D0%BE%D0%BD%D0%B8
http://ru.wikipedia.org/wiki/%D0%A1%D0%B8%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%BD%D1%8B
Презентація на тему «Карбон» (варіант 4)

Характеристика елемента та утворених ним сполук, кругообіг елемента в природі

Карбон

Періодична система хімічних елементів Д.І.Менделєєва 
Періоди
1
2
3
4
5
6
7
Ряди
1
2
3
4
10
9
8
7
5
6
                                      Групи елементів
I
II
VI
V
VII
III
IV
VIII




 C

с
12
   6
0


2
4
P = 6
e =  6
N = 6
-










Короткий електронний запис:               

1s²


2p2

2s²
Карбон
6С    n=2











1s²
2s²
2p2
6С    n=2
*

Алотропні модифікації Карбону
Алмаз
Графіт
Фулерен
Хімічні властивості
Вуглець – найтугоплавкіша проста речовина. За звичайних умов вуглець малоактивний, при нагріванні вступає в реакції з металами і воднем, виявляючи окислювальні властивості, у реакціях з киснем, сіркою, оксидами металів та ін. – відновні властивості:
        Ca+2C=CaC2                              C+O2=CO2
      4Al+3C=Al4C3                              C+2S=CS2
      2H2+C=CH4                                                   C+PbO=Pb+CO

Карбон утворює два оксиди СО і СО2
СО (чадний газ) за звичайних умов поводить себе як несолетворний оксид, не реагує з водою, розчинами кислот і лугів. Однак при підвищеному тиску при нагріванні вступає в реакцію із лугами, утворюються солі мурашиної кислоти:    
                            Со +NaOH        HCOONa. 
СО2 (вуглекислий газ), солетворний оксид, має властивості притаманні кислотним оксидам. Карбонатна (вугільна 
кислота) нестійка, існує лише у 
водному розчині, двохосновна. 
Карбон літосфери
В
А
П
Н
Я
К
Д
О
Л
О
М
І
Т
К
Р
Е
Й
Д
А
М
А
Р
М
У
Р
Презентація на тему «Нітрати у харчових продуктах» (варіант 1)

Нітрати у харчових продуктах
Підготувала 
Учениця  10-А класу
Безнощенко Валентина
Нітрати у харчових продуктах
У всіх країнах отримало широке застосування різних хімічний та природних сполук з метою подовження строку зберігання продуктів, прискорення технології виробництва та поліпшення якості продуктів харчування. Ці сполуки називаються харчовими добавками. Нітрити та нітрати – входять до складу харчових добавок.
— необхідний елемент для всіх форм життя. У процесі кровообігу азота в природі під час розщеплення білків та інших азотовмісних речовин виділяється аміак. Нітрифікуючі бактерії окислюють його до нітратів, а ті, в свою чергу, перетворюються на нітрити.
Нітрати — це природні продукти обміну всіх рослин (так само, як сульфати, хлориди, карбонати та ін.) Нітрати життєво необхідні рослинам — без них неможливий їхній нормальний ріст і розвиток. Однак неконтрольоване використання азотних добрив (в Україні близько 20 млн. т. на рік) призвело до накопичення необмеженого рівня їх у продуктах рослинного походження.
Сільськогосподарської продукції без нітратів не буває оскільки вони є основним джерелом азоту в живленні рослині. Тому для отримання не лише високих, але і високоякісних урожаїв необхідно вносити до ґрунту мінеральні і органічні азотні добрива.
Презентація на тему «Е у шкільному буфеті?»

«Е у шкільному буфеті?!»

Майже в усіх сухариках, чіпсах, сухих супах, бульйонних кубиках міститься натрій глутамат, який позначають як "підсилювач смаку"Е-621. Він відновлює смак продуктів, які втратили його через тривале зберігання, чи надає смаку речовинам, які його не мають. Ця добавка негативно впливає на зір, провокуючи глаукому.
Чимало видів печива, особливо сухого, містять стабілізатор  Е -450, який знижує здатність до концентраціїї уваги дітей і викликає у них гіперактивність. Улюблена всіма дітьми згущенка уже не корисний продукт, бо містить Е-466. Велику кількість добавок містять і деякі види морозива. 
Те саме стосується йогуртів і глазурованих сирків, у назві яких зазначається "з апельсином”, "з полуницею”, "з ананасом”, що вводить споживача в оману, адже насправді під час виробництва використовуються наповнювачі, підсилювачі смаку, ароматизатори, але аж ніяк не відповідні фрукти.





Спасибо за внимание
Презентація на тему «Алюміній» (варіант 15)

Презентація
Алюміній та його властивості
Алюміній
Алюміній в періодчній системі
Поширеність в земній корі
Алюміній в природі зустрічається тільки у вигляді сполучень
Використання алюмінію в літакобудуванні
Використання алюмінію в суднобудуванні
Алюміній використовується і при виготовленні залізничного транспорту, в автомобілебудуванні
Алюмінієвий посуд
Хімічні властивості алюмінію
Взаємодіє з простими речовинами:
4Al+3O2 = 2Al2O3 + Q
2Al + 3l2 = 2All3 + Q
2Al + 3Cl2 = 2AlCl3
2Al + N2 = 2AlN - при нагріванні
4Al + 3С = Al4С3 - при нагріванні

Взаємодіє зі складними речовинами:
2Al+ 6H2O= 2Al(OH)3 + 3H2
2Al + 3H2 SO4= 2Al2(SO4)3 + 3H2
2Al + 6NaOH = 2Na[Al(OH)6] +3H2
2Al + Cr2O3 = Al2O3 + 2Cr
Хімічні властивості алюмінію
Дякую за увагу!
Підготувала Золотухіна Аліна
Презентація на тему «Ацетатное волокно»

Химические волокнаАцетатное волокно

Химические волокна — текстильные волокна, получаемые из природных и синтетических органических полимеров, а также неорганических соединений.

Ацетатные(ацетилцеллюлозные) волокна - искусств. волокна, формуемые из ацетатов целлюлозы.
Физические свойства
мало впитывает влагу, мягкое, легкое, тонкое, упругое, блестящее, но при температуре выше 85 градусов блеск теряет, сильно электризуется, в мокром состоянии теряет мало прочности, имеет склонность к образованию заломов в мокром состоянии , боится высоких температур и при 140 градусах разрушается, не подвержено действиям плесени, сильно осыпается, мало сминается, быстро сохнет (вода стекает), светостойкое.
Получение
Сырьем для получения ацетатного волокна служат остатки хлопкового пуха или облагороженной древесной целлюлозы, обработанные уксусным ангидритом и уксусной кислотой: получают рыхлые хлопья первичного ацетата.
Для получения вторичного ацетата первичный ацетат омыливают  – добавляют определенное количество воды; полученные белые хлопья отжимают, обрабатывают в смеси ацетона и спирта, продавливают через фильеры, и при помощи теплого воздуха испаряют смесь, от чего нити затвердевают. Из этих блестящих нитей и ткут ацетатное полотно. В сочетании с другими нитями волокно используют с шелком, вискозой, шерстью и другими смесевыми тканями.
Применение
В 60-десятые годы ХХ века использовали ткани для женских платьев, блузок,. летних костюмов
Изготавливают ткани для бельевого трикотажа, галстуков, тюля, покрывал на кровати, кружев, юбок гофре и плиссе, сорочек
Уход
 Для ацетатного шелка рекомендуется ручная или машинная стирка при 30°С в режиме для деликатных тканей. Возможна химическая чистка. Одежду из ацетатного шелка ни в коем случае нельзя сушить в машине, для сушки ее подвешивают. Ацетатный шелк быстро сохнет и не нуждается в утюжке. Если вы все же пожелаете его подгладить, делайте это с изнаночной стороны едва теплым утюгом.
Презентація на тему «Целлюлоза» (варіант 2)

Выполнила:
Ученица 11-б класса
Зануда Татьяна 
Целлюлоза
   Целлюлоза (от лат. cellula — клетка, то же самое, что клетчатка) — общая формула [С6Н7О2(OH)3]n, полисахарид; главная составная часть клеточных оболочек всех высших растений.

Общие сведения 
   Целлюлоза – это биополимер, состоящий из остатков глюкозы - ценный источник глюкозы, однако для её расщепления необходим фермент целлюлаза, сравнительно редко встречающийся в природе.
   Целлюлоза состоит из остатков молекул глюкозы, которая и образуется при кислотном гидролизе целлюлозы: (C6H10O5)n + nH2O -> nC6H12O6


    Целлюлоза представляет собой длинные нити, содержащие 300—10 000 остатков глюкозы, без боковых ответвлений. Эти нити соединены между собой множеством водородных связей, что придает целлюлозе большую механическую прочность. 

    В организме целлюлоза служит главным образом строительным материалом, и в обмене веществ почти не участвует. Целлюлоза не расщепляется обычными ферментами желудочно-кишечного тракта млекопитающих (амилазой, мальтозой); при действии фермента целлюлазы, выделяемого микрофлорой кишечника травоядных животных

Биологическая роль
   Почти чистой клетчаткой является хлопок, который идёт на изготовление ткани: в хлопковом волокне содержится до 99,5 % целлюлозы 
Образование в природе
Целлюлоза древесины 50 % даёт бумагу 
Из ацетилцеллюлозы получают ацетатный шёлк
Применение
   Тринитроцеллюлоза (пироксилин) используется как взрывчатое вещество и для производства бездымного пороха.
   Динитроцеллюлоза (коллоксилин) применяется для получения коллодия (для создания шрамов и рубцов)
Презентація на тему «Пірідин»

Пірідин 
Підготувала
Учениця 11-Б класу
 Красноармійського НВК
Шевченко Елліна
    Піриди́н — шестичленний гетероцикл з одним атомом нітрогену. 

   Безбарвна рідина з різким неприємним запахом; змішується з водою і органічними розчинниками.
    Піридин - слабка основа, дає солі з сильними мінеральними кислотами, легко утворює подвійні солі і комплексні сполуки.
Історія відкриття 
    Піридин був відомий ще алхімікам, але перша письмова опис цієї речовини було зроблено шотландським хіміком Томасом Андерсоном в 1851 році. 
    Він виявив його при дослідженні кістяного масла, получающегося сухою перегонкою незнежирених кісток, серед інших речовин, була отримана безбарвна рідина з неприємним запахом.
     

   У 1869 році Кернер ​​висловив думку, що піридин може бути розглядати, як бензол, в якому одна група СН заміщена азотом. 
     На думку Кернера, подібна формула не тільки пояснює синтези піридину, але, головним чином, вказує, чому найпростіший член ряду піридинових підстав має п'ять атомів вуглецю. 


   
     У 1879 році А. Вишнеградський висловив думку, що, всі рослинні є похідними піридину або хіноліну, а в 1880 році Кернигс пропонував навіть ім'я алкалоїдів називати тільки ті рослинні  похідні, які можуть бути розглянуті, як деривати піридину. Однак на даний час межі поняття «алкалоїди» значно розширилися.

    Через рік Дьюар, незалежно від Кернера, прийшов до тієї ж формули, яка потім знайшла собі підтвердження і в пізніших роботах інших хіміків. 
   Пізніше вивченням структури піридину займалися Томсен, Бамбергер і Пехманн, Чамічан і Деннштедт. 


  Вперше піридин був отриманий з фракцій кам'яновугільної смоли, але наразі практично весь промисловий обсяг піридину виробляється синтетично, — взаємодією оцтового альдегіду, формальдегіду та аміаку.
Хімічні властивості
    Піридин проявляє властивості, характерні для теоретичних амінів: утворює N-оксиди, солі N-алкілпірідінія.
    Водночас піридин має явними ароматичними властивостями. Однак наявність в кільці сполучення атома азоту призводить до серйозного перерозподілу електронної щільності, що призводить до сильного зниження активності пиридина в реакціях електрофільного ароматичного заміщення в порівнянні з бензолом. В таких реакціях реагують переважно мета-положення кільця. 
     Для пиридина характерні реакції ароматичного нуклеофільного заміщення, що протікають переважно по орто-пара положенням кільця. 
Застосування
    Застосовують у синтезі барвників, лікарських речовин, інсектицидів, в аналітичній хімії, як розчинник багатьох органічних і деяких неорганічних речовин, для денатуровані спирту.
Безпека
Піридин токсичний, діє на нервову систему, шкіру.

Дякую за увагу!
Презентація на тему «Мильні “бомбочки”»

Мильні “бомбочки”
Підготувала
Учениця 11А
Коваленко Альона
Навіщо вони потрібні?
СОДА-добре пом'якшує воду,володіє протигрибковою  дією 
ЛИМОННА КИСЛОТА-м'яко відбілює шкіру, надає їй приємний матовий відтінок Опускаючи  кульку у воду, ви отримуєте масу задоволення! Ваш організм відпочиває, аромат, що входять до складу «бомбочки» ефірних масел, сприяє релаксації, ви відчуваєте силу внутрішньої гармонії!
Для приготування потрібно:
Сода - 4ст л.
Лимонна кислота - 2 ст.л.
Крохмаль або сухе молоко - 2ст.л.
Базове масло( оливкове, мигдалеве або інше - на ваш вибір ) - 2ст.л
Морська сіль  -1 ст.л
Кориця  -1 ст.л
Ефірне масло- 20 капель
Приготування
Соду потовкти, якщо є ущільнення - розбити їх. Лимонну кислоту подрібнити в кофемолці (або ретельно розбити в ступці). Змішати всі приготовані інгредієнти. Працювати краще в рукавичках, оскільки руки можуть спітніти, А це не дуже добре відіб'ється на ваших бомбочка (сода і лимонна кислота вступлять в реакцію і почнуть «шипіти» завчасно). З цих же міркувань намагайтеся уникати будь-якого контакту вашої суміші з водою.Тепер спробуйте стиснути трохи отриманої маси в кулаці - вона повинна щільно тримаються, але при натисканні легко розсипатися. Якщо вона занадто пухка, спробуйте додати трохи базового масла (буквально пів столової ложки) і ще раз ретельно перемішати.
Тепер треба дуже щільно утрамбувати отриману суміш у формочки. Дати їм постояти близько години (можна і менше). Причому шипучки повинні знаходитися в сухому місці, інакше їх поверхню почне негарно пузиритися. Потім акуратно витрусити бомбочки (злегка надавити на форму, постукати по столу) і дати їм вилежатися близько доби - знову ж таки, в сухому місці.На наступний день можна набрати ванну води і покласти в неї «бомбочки» (одну  чи декілька, в залежності від розміру). Вони дуже мило шиплять і наповнюють воду корисними речами і приємним ароматом. 

Правила зберігання
    Мильні “бомбочки” потрібно зберігати в контейнері або пакеті в іншому випадку вони можуть втратити свої   властивості.
Дякую За Увагу!
Презентація на тему «Дмитро Іванович Менделєєв» (варіант 3)

Жизненный Путь Дмитрия Ивановича Менделеева
Выполнила ученица 10-А класса
Рипка Елизавета





Педагогический институт
Педагогический институт




После окончания института Менделеев уезжает (как сказали бы в советское время — по распределению) в Крым. Затем следует работа в Одессе, а после защиты магистерской диссертации он получает звание приват-доцента в Петербургском университете




Карьерный рост






 






















Менделеев среди ученых – участников юбилейного заседания Берлинской академии наук
              
Попытки систематизации элементов до Менделеева
«Закон октав» Ньюлендса
Часть таблицы элементовЛ. Мейера
Создание Менделеевым периодической системы элементов.
Первый вариант системы элементов Менделеева
Второй вариант системы элементов Менделеева
Точность Менделеева
Периодическая система элементов(длинная форма)
Презентація на тему «Значення хімії у повсякденному житті» (варіант 1)

Значення хімії у повсякденному житті
Значення хімії у побуті
У побуті ми практично щоденно зустрічаємося з продуктами хімічної промисловості. Нині побутова хімія – це самостійна галузь промисловості. Щороку у світі виробляється майже 30 млн. тон товарів побутової хімії.
Це мийні, дезінфікуючі засоби, засоби догляду за меблями й підлогою
для боротьби з комахами і захисту рослин, засоби для вибілювання, підкрохмалювання, різноманітні фарби, клеї, автокосметика тощо.
У побуті широкого застосування набули мийні засоби. Вони належать до поверхнево-активних речовин і з успіхом видаляють забруднення з поверхні тканин. Залежно від призначення до складу синтетичних мийних засобів входять різні лужні добавки: силікат натрію, фосфати натрію, сода, які полегшують прання бавовняних і льняних тканин, капрону. Але ці пральні порошки не можна застосовувати для прання виробів із вовни і лавсану, оскільки вони поступово руйнуються під впливом лужного середовища. Для таких виробів застосовують мийні засоби, які створюють у воді нейтральну реакцію.
  Деякі синтетичні мийні засоби містять відбілювачі, що руйнують стійкі забруднення, через які тканина набуває сірого або жовтого кольору. Відбілювачем може бути перборат натрію NaBO3 · 4H2Oпероксид натрію Na2O2 і пероксид гідрогену H2O2.   Для чищення посуду, раковин у мийні засоби часто вводять тверді інертні речовини – абразиви, які полегшують механічне руйнування твердих забруднень.  Випускається широкий асортимент засобів особистої гігієни і парфумерно-косметичних препаратів, засобів боротьби з комахами, плямовивідні засоби і багато іншого.


Класифікація за ступенем ризику для здоров’я людини
Канцероге́ни

Речовини, що  можуть спричинити рак
Мутагени

Речовини, які можуть зумовити зміни в генах, що призводить до різних змін у функціях організму
Репротоксичні речовини

Речовини,що спричиняють розлади репродуктивної функції або внутрішнього розвитку плоду



Дуже токсичні
Корозійні
Токсичні
Класифікація за силою, регулярностью та тривалістю впливу
Канцерогенні
Подразливі
Їдкі
Репротоксичні
Мутагенні
Такі, що загостюють сприйняття організму








Класифікація хімікатів за вогне- й вибухонебезпечністю:
Вибухові



Окисники

Надзвичайно горючі
Легкозаймисті
Займисті


Презентацію виконав Фафула Олександр