nyuuzyou/ukr-lit huggingface dataset:
Презентація на тему «Рідкі кристали» (варіант 5)

Рідкі кристали
Виконала:учениця 11-А класуСиротенко КатеринаВчитель:Коломійченко Б. Л. 
 Рідкі кристали – речовини, що мають одночасно властивості як рідин (текучість), так і кристалів (анізотропія).
Текстура нематичної фази рідкого кристалу.

Рідкий кристал - проміжна фаза (мезофаза) між ізотропною рідиною і кристалічним твердим тілом. Рідкі кристали це флюїди, молекули яких певним чином впорядковані, тобто існує певна симетрія. 

 Загальна для всіх типів рідких кристалів властивість – подвійне заломлення світла, характерне для більшості твердих кристалів, за допомогою якої можна ідентифікувати мезоморфний стан.
 Другою властивістю, характерною для холестеричних рідких кристалів, є обертання плоскості поляризації. Якщо пропускати лінійно-поляризоване світло через шар холестеричної мезофази перпендикулярно молекулярним шарам, то напрямок коливань електричного вектора світової хвилі буде повернуто вліво або вправо.
 

 Наявність в рідких кристалах дальнього порядку в орієнтації молекул викликає анізотропію електричних і магнітних властивостей, притаманну твердим кристалам. 
Однак, у відмінності від твердих тіл, сили міжмолекулярної взаємодії тут значно слабкіші. Енергія деформації рідких кристалів мала, тому їх молекулярну структуру легко змінити під дією електричного та магнітного полів невеликої потужності. 
Для зміни структури достатні також незначні температурні колихання або механічний вплив на рідкі кристали. 

Сегментний і точковий РК-дисплей.

Рідкокристалічний дисплей (англ. liquid crystal display (LCD) — електронний пристрій візуального відображення інформації (дисплей), принцип дії якого ґрунтується на явищі електричного переходу Фредерікса в рідких кристалах. 

Дисплей складається з довільної кількості кольорових або монохромних точок (пікселів), і джерела світла або відбивача (рефлектора).

 Кожна з кольорових точок рідкокристалічного дисплея складається з кількох комірок (як правило, з трьох), попереду яких встановлюються світлові фільтри (найчастіше — червоний, синій і зелений). Тобто колір певної точки і її яскравість визначається інтенсивностями світіння комірок, з яких вона складається.

Комп’ютерні монітори

Керування кожною рідкокристалічною коміркою здійснюється з допомогою напруги, яку подає на комірку один з транзисторів тонкої підкладки (TFT — абревіатура англійського виразу «Thin Film Transistors»).



 Рідкокристалічні дисплеї мають низьке енергоспоживання, тому вони знайшли широке застосування, як в кишенькових пристроях (годинниках, мобільних телефонах, кишенькових комп'ютерах), так і в комп'ютерних моніторах, телевізорах тощо.
Дякую за увагу!
Презентація на тему «Волокна. Штучні і синтетичні волокна»

Волокна. Штучні і синтетичні волокна.
План
Поняття про волокна
Класифікація волокон
Штучні волокна
Синтетичні волокна
 
Волокна – це матеріали, що складаються з довгих і тонких ниток або відрізків ниток, придатних для виготовлення пряжі і тканин.

Здавна в кожній сільській українській оселі була власна прядка. Як сировину використовували коноплі та льон.
Серед натуральних волокон розрізняють волокна рослинного, тваринного і мінерального походження.

 Якщо сировиною для виробництва хімічного волокна є природний полімер, волокно називається штучним.

Якщо ж сировиною є продукти органічного синтезу, то і волокно називається синтетичним. 

Сучасна легка промисловість виготовляє велику кількість сортів тканин із комбінованих волокон.
Штучні волокна
Ці волокна виготовлені хімічною обробкою природної сировини целюлозного й білкового походження.
Це стійке волокно, що має низьку теплопровідність, тому добре зберігає тепло, м'яке, мало мнеться, має приємний блиск.
Ацетатне волокно
Це волокно подібне до натуральних волокон: льону і бавовни. Воно приємне на дотик, м'яке, легко і рівномірно зафарбовується і має шовковистий блиск.
Віскозне волокно
Використовується в виробництві килимів, технічних тканин та трикотажних виробів.
Мідноаміачне волокно
Синтетичні волокна
Це хімічні волокна, що формують із синтетичних полімерів, тобто у їх виробництві не використовується натуральна сировина.
Синтетичне волокно виготовлене з розплаву поліпропілену. Стійке проти дії відбілювачів, кислот та органічних розчинників, його не псують пліснява, бактерії та комахи.
Поліпропіленове волокно
Широко використовується у виробництві комбінованих тканин, у складі яких можуть бути шерсть, бавовна, льон.
поліесер
Не горить, а тому його використовують для сидінь автомобілів, літаків, сучасних електричок.
Полівінілхлоридне волокно
Додають до багатьох видів інших натуральних і штучних тканин задля того, щоб вони добре облягали фігуру, тривалий час зберігали форму, були легкими і зручними.
Еластан (спандекс)
Це еластичне, дуже міцне волокно, стійке проти стирання та згинання. Багато капрону переробляють на комбіновані волокна з яких виготовляють панчохи, шкарпетки тощо.
Капрон
Целюлозні волокна(бавовна, ацетатне, віскозне) спалахують швидко і згоряють, поширюючи запах паленого паперу.
Білкові волокна(шерсть, шовк) згоряють аналогічно целюлозним, поширюючи запах паленого пір'я. 
Синтетичні(капрон) спершу плавляться, а потім згоряють поширюючи різкий мишачий запах.
Поліестерні волокна(лавсан) плавляться і швидко згоряють.
Як визначити яку основу має волокно
Висновки:
Штучні волокна значно дешевші ніж натуральні, мають більшу зносостійкість.
У штучних волокнах основу становить полімер, тоді як синтетичні волокна виготовляють лише з продуктів переробки вуглеводневої сировини.
Визначити, яку основу – синтетичну чи натуральну – має волокно, можна за відношенням до нагрівання та характером горіння.
Презентація на тему «Роль хімії у житті суспільства»


Роль хімії у житті суспільства.
Хімія, наука про склад речовин і їх перетворення, починається з відкриття людиною здатності вогню змінювати природні матеріали. Люди уміли виплавляти мідь і бронзу, обпалювати глиняні вироби, отримувати скло ще за 4000 років до н.е. З 7 в. до н.е. 
Єгипет і Месопотамія стали центрами виробництва барвників; там же отримували в чистому вигляді золото, срібло і інші метали. Приблизно з 1500 до 350 до н.е. для виробництва барвників використали перегонку, а метали виплавляли з руд, змішуючи їх з деревним вугіллям і продуваючи через суміш, що горить – повітря. Самим процедурам перетворення природних матеріалів давали містичне значення.

З розвитком фізичних теорій про будову атомів і молекул були переосмислені такі старі поняття, як хімічна спорідненість і трансмутація. Виникли нові уявлення про будову матерії.



 А через два роки дружина           Пьера Кюрі (1859 – 1906) і Марія Кюрі (1867 -1934) виділила два радіоактивних елементи: полоній і радій. 

У 1896 Антуан Анрі Беккерель (1852 – 1908) відкрив явище радіоактивності, виявивши спонтанне випущення солями урану субатомних часток. 





Відкриття Фредеріка Содді (1877 – 1956), що показало, що при радіоактивному розпаді відбувається перетворення одних речовин в інші,  дало нове значення тому, що древні називали трансмутація.





У 1897 Джозеф Джон Томсон (1856 – 1940) відкрив електрон, 
заряд якого з високою точністю виміряв в 1909 Роберт Міллікен (1868 – 1953).
Усі ці, й багато інших вчених, зробили  величезний внесок у розвиток хімії ще  в добу її зародження, як науки.Саме їм ми повинні завдячувати нашому  сьогоденню, адже, якби не вони, зараз би не розвивалась промислова хімія, біохімія, побутова хімія тощо, які забезпечують нас товарами повсякденного вжитку, без яких не уявляємо свого життя.



 Хімія у нашій країні служить одним з могутніх засобів побудови суспільства. Потужній хімічній промисловості, що безупинно росте і розвивається потрібне поповнення кадрів висококваліфікованих хіміків. Хімію широкого застосовують в у сіх галузях промисловості.



Роль хімії у житті суспільства є неоднозначною. Як і у багатьох речах, тут є дві сторони однієї медалі. Нажаль, окрім колосального позитивного внеску, хімія також  має і негативний вплив на наше серодовище.

Розглянемо обидва випадки:



Побутова хімія.

Фарби, лаки, будівельні матеріали, розчинники, тощо.

Фарби для малювання, фломастери, паста для ручок, інші  канцелярські вироби.



Поліетиленові вироби : пакети, скотч, нитки, одноразовий посуд тощо.


Різні дитячі іграшки, вироби з пластмасси.


Синтетичні матеріали: нитки, одяг, взуття, біжутерія…







Забруднення довкілля побутовими відходами (пластик та поліетилен – речовини з дуже довгим терміном розкладання)


Різні хімічні добрива: фосфатні, нітратні, калійні( як позитивне, так і негативне значення).


Забруднення річок та атмосферного повітря відходами заводів





Смоги у великих містах.
Роль хімії в житті суспільства є дуже великою. Вона застосовується в усіх галузях промисловості в природі, науці і техніці.
Підготувала 
   Матвєєва Вероніка 
   (103 гр.)
Презентація на тему «Будівельні матеріали» (варіант 6)

Будівельні матеріали 


Будівельні матеріали – це матеріали, що використовуються для будівництва та ремонту будівель, споруд різного призначення, зокрема - в дорожньому будівництві, наприклад – щебінь, асфальтобетон, цементобетон. Вони виконують такі основні функції – створюють сприятливі умови експлуатації, сприймають механічні навантаження, забезпечують довговічність і покращують естетичність будівель і споруд.

Скло — це твердий прозорий матеріал.
Найпоширенішим є силікатне скло, основний компонент якого — оксид силіцію (ІV) Si02. 

Сировиною для виробництва звичайного скла є:
Сода Na2C03
Пісок Si02
Вапняк  СаС03

Усі складові частини очищають, змішують і сплавляють за температури близько 1400 °С
Відбуваються такі реакції (спрощено):  
Na2C03 + Si02 = Na2Si03 + C02↑ 

СаС03 + SiO2 = CaSi03 + С02↑ 
Фактично до складу скла входять:
Силікати натрію
Силікати кальцію
а також надлишок Si02. Тому склад звичайного віконного скла можна подати такою спрощеною формулою:
 Na20 • СаО • 6Si02. 


Змінюючи склад шихти, додаючи різні добавки, одержують скло з наперед заданими властивостями. Так, якщо замість соди Na2C03 взяти поташ К2С03, то можна добути високоякісне тугоплавке скло

З якого виготовляють хімічний посуд.



А якщо взяти поташ К2С03, кремнезем Si02 і оксид плюмбуму(ІІ) РЬО, то утвориться кришталь. 
Особливий вид скла — кварцове скло. 
Воно являє собою склоподібну форму чистого кремнезему Si02. Таке скло зовсім не чутливе до різких коливань температури, воно має цінні оптичні властивості (пропускає ультрафіолетові промені). 


Скло широко використовують майже у всіх галузях промисловості та в побуті. З нього виготовляють: 
Труби
Тару
Лабораторний посуд
Тощо

Сучасна промисловість виробляє спеціальне скло, стійке проти дії радіоактивного випромінювання. 

Цемент

Цемент являє собою сірий порошок, який складається із силікатів та алюмінатів кальцію, що під час змішування з водою швидко висихає і твердне, перетворюючись на каменеподібну масу.
Для добування цементу як сировину використовують:
Вапняк
Глину
Та інші речовини. 

Сировина завантажується у піч, перемішується і спікається за температури у межах 1400 — 1600 °С. Одержану масу, основними компонентами якої є СаО, SiO2 і Аl203, охолоджують і перемелюють на порошок. Добувають цемент різних сортів: морозовитривалий, такий, що швидко твердне, та ін. 

Цемент — важливий будівельний матеріал. Із суміші цементу, піску й води готують будівельні розчини. Цемент, змішаний з водою і наповнювачами:
Піском
Щебенем
Гравієм
Та шлаком

утворює суміш, з тужавінням якої утворюється бетон.


Якщо бетоном залити сталевий каркас, дістанемо залізобетон.

Із залізобетону роблять:
Балки
Панелі(плити)
Труби
Мости
Перекриття
Шпали
Презентацію готував

Серя
Презентація на тему «Кристалічні та аморфні тіла» (варіант 3)

Підготувала учениця 10 класу
 Стрельчук Катерина

Кристалічні та аморфні тіла. Рідкі кристали та їх властивості.
Кристали – це тверді тіла, атоми й молекули яких займають певне, упорядковане положення в просторі.
Завдяки подібній будові кристалічні речовини
мають характерні властивості, як:
Стала  температура плавлення  
Здатність розколюватись 
Анізотропія (відмінність фізичних властивостей середовища у різних напрямках) 
Пружність 

Монокристал - окремий однорідний кристал, що має безперервну кристалічну гратку і характеризується анізотропією властивостей.
Головні відмінні риси алмазу - найвища серед мінералів твердість, найбільш висока теплопровідність серед всіх твердих тіл  900-2300 Вт / (м К)
Будова алмазу
Кристалічна гратка алмазу
Полікриста́л — тверде тіло, що складається з великої кількості дрібних, здебільшого безладно розташованих кристалів різного розміру, які називають кристалічними зернами або кристалітами. До полікристалічних речовин належать метали, кераміка, гірські породи.
Графіт — темно-сіра непрозора речовина, алотропна форма вуглецю. На відміну від алмазу графіт добре проводить електричний струм  і тепло та дуже м'який.
Будова графіту 
 Аморфні тіла – це  пластичні тіла ,що не мають певної температури плавлення, молекули їх не утворюють кристалічної ґратки. Це зазвичай в’язкі речовини.
Властивості аморфних речовин :
Не мають певної температури плавлення
Пластичні
Не має точного порядку в розміщенні атомів
Нестійкі, через певний час аморфна речовина переходить в кристалічну.

В останні десятиріччя XX ст. учені відкрили, що існують речовини з «подвійною природою» — так звані рідкі кристали. 
Рідкі кристали  — специфічний стан речовини, якому властиві риси як рідини (текучість), так і кристалу (анізотропія властивостей).
В нематичних рідких кристалах існує ніби «ниткоподібна структура», хоча ці речовини текучі подібно до звичайних рідин, поздовжні осі всіх молекул паралельні. (а,б)
В смектичних рідких кристалах молекули розташовані шарами.(в)

Сьогодні штучним шляхом отримані тисячі різних речовин, які є рідкими кристалами. Особливість рідких кристалів полягає в тому, що їх властивості сильно залежать від зовнішніх умов (температури, тиску, електричного й магнітного полів). Тому їх використовують у різних приладах і датчиках. 
Крім того, оскільки під 
впливом електричного поля деякі рідкі кристали змінюють колір, вони  знайшли широке застосуванні при виготовленні різних дисплеїв — від  годинників до комп'ютерів.

Будова приладів на рідких кристалах 
Монітор на основі ЕПТ
Рідкокристалічний монітор
Вирощувати кристали тепер можна навіть сидячи вдома.

Вирощування кристалів мідного купоросу

Отже, кристалічні та аморфні речовини мають велике значення в нашому сучасному житті. Немає сумніву у тому, що подальші дослідження цих речовин не лише більше розширять їх застосування, а й дадуть змогу проникнути в таємниці навіть біологічного світу.
Дякую за увагу! 
Презентація на тему «Ацетилсаліцилова кислота(аспірин)»

Ацетилсаліцилова кислота(аспірин)
Підготувала:
Коваленко Альона
Будова і фізико-хімічні     властивості 
 Ацетилсаліцилова кислота - складний ефір, утворений оцтової та саліцилової кіслотой.Аспірін - це кристалічний порошок білого кольору або безбарвні кристали без запаху або зі слабким запахом, слабокислого вкуса.АЦС мало розчинна у воді, легко розчинна у 96% спирті , розчинна в ефірі, в розчинах лугів.
C9H8O4
Історія відкриття
Використання кори верби і листя мирта (природних джерел саліцилатів) з II тис. до н.е
XIX  вивчення саліцилатів, спроби створення АЦС різними вченими-хіміками
1897г.-одержання ацетилсаліцилової кислоти (Фелікс Хоффман) 
6 березня 1899г.-ацетилсаліцилова кислота зареєстрована як комерційний препарат під назвою «Аспірин»
Застосування
Протизапальний засіб;
Жарознижуючий засіб ;
 Знеболювальний засіб ;
Антиагрегантний засіб при серцево-судинних захворюваннях;
Антитромботичний засіб;
Використання в побутових цілях.
Дія аспіріну
Зниження температури 
 Зменшення місцевих запальних процесів
Зменшення болю слабкої та середньої інтенсивності 
Розрідження крові
Зниження ризику інсульту та інфаркту
 Зниження рівня цукру в крові
Передозування АЦЦ і перша допомога
   Симптоми: нудота, блювання, шум у вухах, загальне нездужання, лихоманка; при важкому отруєнні-ступор, судоми, ниркова недостатність, шок.
   ПМП: провокація блювання, призначення активованого вугілля і проносних.
Синтез
У круглодонній колбі, забезпеченій зворотним холодильником, розчиняють обережно нагріваючи 1,3 г саліцилової кислоти у 1,2 г оцтового ангідриду і потім додають краплю концентрованої сірчаної кислоти. Реакційну суміш нагрівають 1,5 години на киплячій водяній бані, після цього суміш охолоджують і, перемішуючи скляною паличкою, додають невелику кількість холодної води та фільтрують твердий продукт, який промивають спочатку крижаною водою, а потім невеликою кількістю толуену. Вихід реакції становить 1,5 г (88%). Із маточного розчину випаровуванням можна одержати ще деяку кількість продукту. Ацетилсаліцилову кислоту перекристалізовують із бензену або хлороформу.
Висновки 
Аспірин - один з ефективних препаратів серед саліцилати
АЦС володіє як позитивними, так і побічними діями
 При отруєнні хворому слід надати ПМП і показати його фахівцеві 
 Слід бути обережним при вживанні декількох ліків одночасно
Дякую За Увагу!
Презентація на тему «Органічні сполуки в побуті» (варіант 4)

Органічні сполуки в побуті
Виконав
Учень 11-Т класу
ЗОШ №1
Новак Сергій
Поняття про побутову хімію
Побутові хімікати – окремі хімічні речовини, а частіше за все суміші речовин, які використовують у повсякденному побуті за певним призначенням. 
Щороку у світі виробляється майже 30 млн. тон засобів побутової хімії.
Повсякденне життя людини неможливо уявити без використання засобів побутової хімії.

Класифікація побутових хімічних речовин

Засоби побутової хімії










Мийні засоби
Дезінфікуючі засоби
Засоби особистої гігієни
Засоби для чищення
Догляд за житлом і предметами побуту
Засоби догляду за садом і городом
Клеї
Парфумерія і косметика
Засоби догляду за автотранспортом
Лакофарбові вироби
мийні засоби


мийні засоби

мийні засоби
Дезінфікуючі засоби

Засоби особистої гігієни

Засоби для чищення

Засоби догляду за житлом і предметами побуту

Засоби догляду за садом і городом

Засоби догляду за автотранспортом


Клеї
Лакофарбові засоби
Парфумерія
Можливі негативні наслідки використання побутових хімікатів

Застережні знаки та маркування 
Вибухонебезпечно
Окисник
Вогненебезпечно
Дуже вогненебезпечно
Токсично
Дуже токсично
Шкідливо
Подразнює шкіру
Їдке
Шкідливо для довкілля
Загальні правила поводження з побутовими хімікатами
Перед використанням будь-якого хімічного засобу ознайомитись з його інструкцією
Використовувати засоби особистого захисту при роботі з хімічними речовинами (гумові рукавички, респіратори, захисні окуляри тощо)
Використовувати хімічні засоби лише за призначенням та у чітко визначених кількостях
Зберігати хімічні засоби окремо від харчових продуктів та ліків
Зберігати хімічні засоби згідно умовам, зазначеним на упаковці
Берегти хімічні засоби від дітей та не дозволяти їм самостійно ними користуватися
Презентація на тему «Полімери» (варіант 3)

Презентація на тему: “Полімери” 
Підготували:
Учні 10-А класу
ЗОШ №25 м. Луцька
Матвійчук Роман та Андрійчук Богдан
Зміст
Актуальність презентації.
Полімери – загальні знання.
Особливості будови.
Класифікація.
Властивості полімерів.
Застосування.
Обсяг випуску.
Полімери та іх властивості.
Заключення.



Актуальність презентації
Полімерні високомолекулярні речовини проникають в усі сфери людської діяльності - техніку, охорону здоров'я, побут. Щодня ми стикаємося з різноманітними  пластмасами, гумами, синтетичними волокнами. 
Полімерні матеріали можуть похвалитися багатьма корисними властивостями: вони високостійкі в агресивних середовищах, деякі мають високу стійкість до низьких температур, інші характеризуються водовідштовхувальними властивостями тощо. 
 Отже сучасне людство не мислить себе без полімерів. 

Полімери – загальні знання
 Полімери - це високомолекулярні речовини, молекули яких складаються з повторюваних структурних елементів - ланок, з'єднаних у ланцюжки хімічними зв'язками, в кількості, достатній для виникнення їхніх специфічних властивостей.  

Шкіра, хлопок, цемент та глина – все це
полімерні матеріали.
Особливості будови
Характерним для полімерів є наявність довгих ланцюгових молекул з різким розходженням характеру зв'язків вздовж ланцюга і між ланцюгами. Наслідком цього є виникнення гнучкості ланцюгової молекули. Вона полягає в її здатність змінювати форму під впливом температури (термопластичність).
Класифікація за походженням
За типом ланцюгів
Властивості полімерів
 Лінійні полімери мають специфічний комплексом фізико-хімічних і механічних властивостей: 

 Здатність утворювати високоміцні волокна і плівки.
 Здатність до великих оборотних деформацій.
 Здатність у високоеластичному стані набухати перед розчиненням.
 Висока в'язкість розчинів. 
Застування у промиловості
Промисловість – головний споживач полімерних матеріалів. Використання їх у машинобудуванні росте  темпами, які не знають прецеденту в історії. Майже три чверті внутрішніх салонів легкових автомобілів, автобусів, літаків, річкових і морських судів і пасажирських вагонів виконується нині з декоративних пластиків, синтетичних плівок, тканин, штучної шкіри. 

Застування у приладобудуванні
Широко застосовуються полімерні матеріали у приладобудуванні. Тут отриманий найвищий економічний ефект у середньому в 1,5-2,0 рази вище, ніж в інших галузях машинобудування. Пояснюється це тим, що велика частина полімерів переробляється в приладобудуванні прогресивними способами, що підвищує рівень корисного використання і безвідходність  термопластів, збільшує коефіцієнт заміни дорогих матеріалів.


Застосування у будівництві
Застосування у господарстві
Плівкові матеріали для парників  і теплиць, гідроізоляції водойм.
Труби для дренажу і поливу.

Обсяг випуску полімерів
Чи сподобалася вам ця презентація?
Що нового ви дізналися про полімерні матеріали? 
Які факти вас найбільше вразили? 
Що можете розповісти про полімери ви? 

Заключення
Презентація на тему «Каучуки і гума»

КАУЧУКИ І ГУМА
Підготувала 
учениця 7(11)-Б класу
Луцької гімназії №4
Імені Модеста Левицького
Цибульська Вікторія

Що таке каучук і гума?
Каучук - речовина, що одержується з каучуконосних рослин, що ростуть у тропіках і утримуючих молочну рідину (латекс) у коренях, стовбурі, гілках, чи листах плодах або під корою. Гума - продукт вулканізації композицій на основі каучуку. Латекс не є соком рослини, і його роль у життєдіяльності рослини до кінця не з'ясована. Латекс містить частки, що виділяються шляхом коагуляції у виді суцільної пружної маси, називаної сирим, чи неопрацьованим, каучуком.
ДЖЕРЕЛА НАТУРАЛЬНОГО КАУЧУКУ
Сирий натуральний каучук буває двох видів:
1) дикий каучук, що добувається з дерев, що виростають у природних умовах, кущів і лози;
2) плантаційний каучук, що добувається з оброблюваних людиною дерев і інших рослин. Протягом 19 ст. уся маса сирого каучуку промислового застосування являла собою дикий каучук, що добувався подсочкой гевеї бразильської в екваторіальних тропічних лісах Латинської Америки, з дерев і лози в екваторіальній Африці, на Малаккском півострові і Зондских островах.

ВЛАСТИВОСТІ КАУЧУКУ
Каучук володіє двома важливими властивостями, що обумовлюють його промислове застосування. У вулканізованому стані він пружний і після розтягання приймає первісну форму; у невулканізованому стані він пластичний, тобто тече під впливом чи тепла тиску.
ОБРОБКА КАУЧУКУ І ВИРОБНИЦТВО ГУМИ
Призначеннягуми
Понад половину виробленої ґуми витрачають на автомобільні шини. Крім шин, із ґуми виробляють взуття, одяг, рукавички, труби, ластики, тенісні м'ячі , прокладки клапанів для герметизації трубопроводів і двигунів. Ґума знайшла дуже широке застосування у промисловості. Сучасна ґумотехнічна промисловість виготовляє з ґуми приблизно 40 тисяч найменувань виробів. 
Компоненти ґуми
Найважливішим компонентом ґуми є натуральний або синтетичний каучук, від якого залежать основні властивості ґумового матеріалу. Для поліпшення властивостей гуми до її складу крім каучуку додають вулканізатори, зміцнювачі, пластифікатори, барвники, стабілізатори та інші компоненти.
Вулканізація
Вулканіза́ція — процес перетворення сирого каучуку на гуму шляхом нагрівання його з сіркою. Цей процес був розроблений американським винахідником Чарлзом Гудьїром 1844 року.
Сирий каучук має низьку міцність і дуже липкий, особливо при нагріванні, а наморозі стає твердим і ламким. Тому для виготовлення різних виробів у сирому вигляді каучук непридатний. Свої цінні властивості каучук набуває при вулканізації, тобто при нагріванні з сіркою.Вулканізований каучук називають гумою
Дякую за увагу