Презентація на тему «Вернадський Володимир Іванович» (варіант 4)

1863 - 1945
Володимир 
Іванович 
Вернадський
“Царство моїх ідей попереду…”
План:
Дитинство і родина
Юність, студентські  роки
Братство
Наукова діяльність
Радянський період життя
Вернадський і Україна 
Вшанування памяті Володимира Вернадського
Дитинство і родина майбутнього вченого
Батько  - Іван Васильович
1821 - 1884
Посади: зав. кафедрою
політекономії в Київському,
викладач політекономії та 
статистики в Московському
університетах ;
професор Головного 
педагогічного  інституту  в
Петербурзі  
Мати – Ганна Петрівна 
Константинович 
1837 - 1898
(друга дружина батька)
Учителька музики та співів
Володя з молодшими сестрами: 
Катериною та Ольгою
1868  рік
Володі 4 роки 
Володі 12 років
Юність Володимира, студентські роки 
1886 рік
Навчався В.І.Вернадський 
в Петербурзькому 
університеті 
на фізико-математичному
факультеті (1881 – 1885) 
Докучаєв В.В.
1846 - 1903
Мендєлєєв Д.І.
1834 - 1907
Бекетов А.М.
1825 - 1902
Воєйков О.І.
1842 - 1916
Вчителі Володимира Вернадського
БРАТСТВО
   Під час навчання в університеті В.І.Вернадський увійшов до одного з народницьких 
гуртків – науково-літературного товариства. 
   З надр товариства виникло у 1885 році Братство, діяльність якого прийняла 
науково-етичний характер. Члени Братства за власні кошти видавали книги для 
народу, відкрили в Петербурзі народні читальні, вели просвітницьку роботу.
Внутрішнє життя Братства впорядковувалось трьома основними правилами: 
 працюй якомога більше, 
 споживай (для себе) якнайменше, 
 на чужі біди дивись, як на свої. 
   Братство проіснувало 35 років. Друзі листувалися, щороку 30 грудня зустрічалися 
сім’ями, проводили разом літні канікули. 30 грудня 1921 року в останній раз 
зібралось разом братство.
    Коли в 1942 році Вернадський одержав Сталінську премію (200 тис. руб.), то 
100 тис. руб. він передав на оборону країни, а решту розділив між друзями і 
вдовами померлих друзів, собі не залишивши нічого.   
Ядро Братства (разом з дружинами) склали: 
Шаховський Д.І.
(1861 – 1939),
історик
Ольденбург С.Ф.
(1863 – 1934), 
індолог
Гревс І.М.
(1860 – 1941),
історик
Корнілов О.О.
(1862 – 1925), 
історик
Краснов А.М.
(1862 – 1914),
ботанік
Вернадський В.І.
У 1886 році Вернадський одружується…
З Наталією Єгорівною Старицькою (1861 – 1942) Володимир Іванович 
прожив, за його словами, “душа в душу і думка в думку” майже 56 
щасливих років
Московський університет, 
фото 1880-ті роки
Наукова 
діяльність 
В колі сім’ї
син – Георгій 
дочка - Ніна
25 років разом
1911 
З дружиною та дочкою, 1921
1940 рік
З дочкою
З внучкою 
Тетяною 
Гео́ргій (Джордж) Володи́мирович Верна́дський (* 20 серпня 1887, Санкт-Петербург — † 12 червня 1973, Нью-Гевен, штат Коннектікут, США) — російський і американський історик українського походження. Фахівець у галузі історії Русі і Росії.
Син Володимира Вернадського, онук  Івана Вернадського.
Закінчив Московський університет. Захистив дисертацію, присвячену російському масонству доби Катерини II.
Навчався в Берлінському та Фрайбурзькому університетах.
У 1917—1918 роках був професором Пермського університету, у 1918—1920 роках — професором Таврійського університету в Сімферополі.
Від 1920 року — в еміграції.
У 1922—1927 роках був професором Карлового університету в Празі, у 1927—1956 роках — професором Єльського університету в США.
Був прибічником євразійської історичної концепції.
В роки I світової  війни жила з батьками в Україні. В 1922 р. переїжджає до Чехословаччини, закінчила там медичний факультет Празького Карлового університету. Працювала в представництві Російського червоного хреста в Празі. В 1926 році вийшла заміж за М.П.Толя[1].
В 1929 році народжується дочка Тетяна.
В 1939 році вони переїхали в США, де в 1940-1953 рр. Ніна працювала в психіатричній клініці недалеко від міста Бостона.
[ред.] Примітки
↑ Толь Микола Петрович (1894 — 1975) — археолог, чоловік дочки  Вернадського, Ніни Володимирівни. Доктор філософії Карлового університету (Прага), співробітник Кондаковського інституту, потім в США - співробітник Art School Йельского університету.
Толь (Верна́дська) Ні́на Володи́мирівна (1898 — 1986) — лікар-психіатр, виїхала з Росії у 1922 р., жила і працювала у Чехословаччині (1922 — 1939), США (1939 — 1986), донька Володимира Вернадського.
Радянський період життя і творчості 
З асистентами (Ферсман О.Є. стоїть) 1911
В робочому кабінеті  1921
1930
Одне з останніх фото
Пам’ятник на могилі 
В.І.Вернадського
В.І.Вернадський і Україна
В.І.Вернадський (у центрі) з родиною 
у Великих Шишаках (Полтавщина). 1916 р.
Багато років життя Вернадського
пов’язані з Україною. У Харкові 
минули його перші десять 
щасливих літ. На Полтавщині в 
селі Великі Шишаки Вернадські 
мали садибу, куди майже щороку 
приїздили на літо всією родиною. 
Батько багато розповідав Володі 
Про історію та культуру українсь- 
кого народу, про походження 
роду Вернадських. Один з предків
по батьковій лінії належав до 
запорізької старшини, воював у 
війську Богдана Хмельницького. 
“Завжди, коли починаю якусь 
справу, у мене в голові проноси-
ться запорізька приказка: 
“або збуду, або вдома не буду!”, 
з якою вони кидалися на якусь 
важку справу.” (з листа, 1886 р.)
Роботи Вернадського,
сучасні видання:

Вшанування пам’яті Володимира Івановича Вернадського
Проспекти ім. Вернадського
у Києві 
та Москві
Меморіальні дошки Вернадському на будівлях Радієвого інституту  
(Москва) та готелю “Вікторія” (Кременчук)
Пам’ятники Вернадському
у Києві та Кременчуці
Таврійський Національний Університет
ім. В.І.Вернадського
(Сімферополь)
Інститут геохімії та
аналітичної  хімії 
ім. Вернадського
РАН, Москва
Національна бібліотека України 
ім. В.І.Вернадського
м. Київ
Антарктична науково-дослідна 
станція  “Академік Вернадський”
65º15´пд.ш., 64º16´зах.д. – о. Галіндез
З метою відзначення вчених за видатні досягнення в галузі природничих, технічних та соціогуманітарних наук, наукові праці, відкриття та винаходи, що мають важливе наукове й практичне значення та утверджують авторитет української науки, на честь першого президента Української академії наук – видатного вченого, академіка Володимира Івановича Вернадського, а також з нагоди святкування  85-річчя створення Академії у 2003 році Президією НАН України засновано золоту медаль імені В.І.Вернадського Національної академії наук України.
Золота медаль імені В.І.Вернадського є найвищою відзнакою НАН України, яка присуджується щорічно до дня народження академіка В.І.Вернадського (12 березня) двом вченим – одному вітчизняному і одному зарубіжному. 
Одна і та ж особа не може бути нагороджена медаллю більше одного разу. 
Медаль не присуджується посмертно, окрім випадку, коли лауреат помер після прийняття рішення про його нагородження.