nyuuzyou/ukr-lit huggingface dataset:
Презентація на тему «Антон Чехов» (варіант 1)




Родился 17 января 1860 г. в Таганроге в купеческой семье, со строгими правилами воспитания. С детских лет Чехов помогал отцу в лавке.

В 1868 поступил в гимназию. Когда вся семья Чеховых переехала в Москву, будущий писатель остался в Таганроге и зарабатывал на жизнь репетиторством, чтобы окончить учение.

Еще будучи гимназистом, он писал юморески, участвуя в гимназическом журнале. В студенческие годы, сотрудничал в журналах "Стрекоза", "Будильник", "Зритель" и др., подписываясь разными псевдонимами, но чаще всего Антоша Чехонте. 

Окончив гимназию в 1879, уехал в Москву и поступил на медицинский факультет Московского университета, где слушал лекции знаменитых профессоров — Н. Склифосовского, Г. Захарьина и др. 


Став земским врачом, Чехов серьезно занимался медицинской практикой. В 80-х гг. сотрудничал в газете А.С. Суворина "Новое время". Книги Чехова имели успех, а сборник "В сумерки" (1887) был отмечен Академией наук половиной Пушкинской премии. 

В 1884 вышла первая книга рассказов Чехова — "Сказки Мельпомены", затем следуют "Пестрые рассказы" (1886), "В сумерках" (1887), "Хмурые люди" (1890). 

 В эти годы писатель испытывает сильное влияние Л. Толстого. Неудовлетворен -ность своим творчеством, подвигает его уехать на остров Сахалин, остров царской каторги и ссылки.


Сахалин —оставил глубокий след в его творческом сознании. После возвращения Чехов написал книгу "Остров Сахалин" (1893 — 94); отразились сахалинские впечатления и в рассказах "В ссылке" (1892), "Палата № б". 


В конце 1880 он много работал для театра: пьесы "Иванов", "Леший", "Свадьба", водевили "Медведь", "Юбилей" и др.
А. П. Чехов с артистами Московского Художественного театра.

 Еще на первых репетициях в этом театре Чехов встретился с актрисой О. Книппер , ставшей в 1901 его женой.

В 1904 в связи с резким ухудшением здоровья Чехов поехал для лечения в Германию, на курорт Баденвейлер. Здесь 2 июня он скончался.
Памятник Чехову в Баденвейлере. К сожалению, он был уничтожен немцами во время  Первой Мировой Войны:
Памятник Чехову в Ялте
В Серпухове памятник Чехову,
Памятник Чехову в Ростове-на-Дону
Презентація на тему «Личная жизнь Оскара Уайльда»

Личная жизнь оскара уайльда(1854-1900)
Экспериментировал с передовой моды и экспериментировал с гомосексуализмом.

В 1884 году Уайльд женился на застенчивой и богатой ирландке по имени Констанс Ллойд, и оба переехали в шикарный дом в Лондоне.

«Маленькая церковь, что за углом», в которой венчался Оскар Уайльд. Медовый месяц пара провела в Париже в 1884 году.

Челси, дом 16 по Тайт-стрит. Здесь проходила семейная жизнь Уайльда.

В 1885 и в 1886 году у них родились сыновья. На фото Констанс Уайльд со старшим сыном Сирилом.
ГОМОСЕКСУАЛЬНАЯ ЖИЗНЬ УАЙЛЬДА
 В 1886 году Уайльд познакомился с семнадцатилетним студентом Оксфорда Робертом Россом и был совращен им. Позднее Уайльд восхищался Россом, который был набожным католиком, называя его "Святым Робертом, мучеником за любовь и веру, святым, прославившимся не столько своей исключительной стойкостью, сколько будучи предметом соблазна для других. Таково было его житие в одиночестве больших городов".

Скоро Уайльду пришлось начать жить двойной жизнью, держа в полной тайне от жены и от своих респектабельных друзей то, что он все больше втягивался в круг молодых геев. 
в 1891 году он познакомился с лордом Альфредом Дугласом - юношей, который был страстным поклонником его таланта и утверждал, что прочитал "Портрет Дориана Грея" девять раз. Уайльд был восхищен красотой двадцатидвухлетнего лорда. Весной следующего года между ними уже возникла любовь. Дуглас и в самом деле был очаровательным, блестящим и обворожительным юношей. Уайльд был без ума от него. Характер их связи никогда не подразумевал моногамии, и в какой-то момент Дуглас приобщил Уайльда к сомнительным удовольствиям в кругу молодых людей, которые за несколько фунтов и обед были готовы на все. Эти авантюры Уайльд назвал "обедами в клетке с пантерой"

Оскар Уайльд и лорд Альфред Дуглас на террасе ресторана. 1898 г.
Юный Бози, лорд Альфред Дуглас
Судебный процесс
Само собой разумеется, что все это рано или поздно должно было закончиться скандалом. "Первый звонок" прозвучал, когда один из приятелей Дугласа каким-то образом завладел некоторыми письмами Уайльда к Дугласу, начал его шантажировать и Уайльд вынужден был выкупать эти письма. Какое-то время спустя часть писем все-таки попала в руки отца Дугласа, маркиза Квинсберри. Квинсберри был возмущен и оскорблен таким явным подтверждением своих давних подозрений насчет сексуальных наклонностей сына и направил Уайльду небрежно набросанное оскорбительное письмо,в котором обвиняет  его в содомии.  Уайльд подает в суд на маркиза Куинсберри за клевету.  Маркиз собирает свидетелей,и дело оборачивается против Оскара Уайльда. Уайльд защищал чистоту своих отношений с Дугласом и отрицал их сексуальный характер. Суд присяжных отказался вынести приговор по этому делу, судья назначил новый процесс .25 мая 1895 Уайльд и Альфред Тейлор были признаны виновными в содомии и приговорены к двум годам каторжных работ.  


Маркиз Куинсберри, отец Бози.
Эдуард Кларк, адвокат Уайльда 
Судья на последнем процессе м-р Джастис Уиллс
Презентація на тему «Альбер Камю» (варіант 9)

Альбе́р Камю́
Підготувала Котелюх Ірина
Альбе́р Камю́ -французький романіст, філософ, публіцист, один з лідерів філософсько-мистецького напрямку екзистенціалізму.Лауреат Нобелівської премії з літератури 1957 року.
 Альбер Камю народився 7 листопада 1913 року в містечку Мондові в Алжирі у сім'ї найманого сільськогосподарського робітника, що через рік після народження сина помер від поранення на полі бою Першої світової війни. Мати, іспанка за походженням, працювала прибиральницею в багатих сім'ях. Дитина зростала у злиднях.
 У 1932—1936 рр. під час навчання в Оранському університеті (Алжир), Альберу доводилося тяжко працювати, що призвело до виснаження організму й він захворів на сухоти. Проте це не завадило йому бути життєрадісним, енергійним, жадібним до знань і розваг, чутливим і до краси середземноморської природи, і до глибин духовної культури. 
 У 1934 році вступив до комуністичної партії, яку покинув через три роки, проводив антинацистську пропагандистську роботу, організував самодіяльний театр, співпрацював з незалежною лівою пресою. У цей час почалася його письменницька діяльність. Тоді, зокрема, були написані перший варіант повісті «Сторонній» та нотатки до есе «Міф про Сізіфа».
 Навесні 1940 року вперше приїхав до Франції, куди остаточно переселився через рік. В окупованій країні приєднався до Руху Опору, друкувався в підпільній газеті «Комба», а згодом її очолив. 
 Завдяки творчості А. Камю філософське вчення екзистенціалізму стало популярним у Франції. В його основі, а надто у варіанті А. Камю, є твердження абсурдності буття, уявлення про світ як про царство хаосу і випадковості. 
 У 1947 році вийшов у світ роман «Чума», який засвідчив найвищу межу ідейної еволюції автора: за визначенням самого письменника відбувся перехід від «етапу абсурду» до «етапу протесту»У 1950-х роках А. Камю пережив світоглядну і творчу кризу, що призвело до зниження його творчої активності. 
 У 1957 році Альбер Камю одержав Нобелівську премію за свою літературну творчість.4 січня 1960 року письменник потрапив у автомобільну катастрофу біля міста Санс. Помер у невеличкому містечку Вілльблевен. Похований в місті Лурмарен в районі Люберон на півдні Франції.
Надгробок Камю у місті Лурмарен
Презентація на тему «Оскар Уайльд творчий шлях» (варіант 3)

Оскар Уайльд
                           1854 —1900

Оскар Фінгал О'Флаерті Віллс Уайльд  — англо-ірландський поет, драматург, письменник, есеїст. 
    Народився у сім'ї лікаря Вільяма Уайльда і письменниці Джейн   Франціски Елджі . Отримав класичну освіту: естетичні погляди формувались у дублінському Триніті Коледжі та оксфордському коледжі св. Магдалени, — проте ішов власним шляхом, керуючись власною тезою: «Те, що дійсно треба знати, не розтлумачить ніхто».
1891 p. позначився збіркою «Злочин лорда Артура Севіля» та інші оповідання. Єдиний роман «Портрет Доріана Грея» тепер найбільш уславленого його твору.
Успіх і признання цих творів призвели до Найкращої його п'єси «Як важливо бути поважним. Легковажна комедія для серйозних людей». 
Погляди майбутнього письменника формувалися в батьківському домі: тут же влаштовувалися поетичні вечори, дім відвідували цікаві, творчо обдаровані люди. У шкільні роки читав в оригіналі трагедії Есхіла і з дитинства привчався існувати у світі поетичних образів, поваги до краси, створеної людиною. 
Погляди на    творчість       
Також на формування естетичних поглядів вплинула університетська освіта. Його обдарованість визнавали всі викладачі. 
    Віддаючи належне творчим пошукам, Уайльд ішов власним шляхом, засвоївши з ренесансної естетики положення про те, що мудрість досягається лише через досвід.
    Шлях цей був і складним, і небезпечним: досягав успіху, і робив помилки. Напередодні 1882 p., маючи лише першу книжку, але вже знаменитий незвичністю своїх суджень та неординарною поведінкою, вирушив на «завоювання» Америки. Там читає «естетські» лекції, пропагує «нове відродження» в англійській літературі.
У всіх своїх літературних творах широко використовував парадокс, який був, і літературним прийомом, і способом мислення. Письменнику була близька теза його літературних попередників, діячів доби Відродження, які гостро поставили проблему про співвідношення правди й красномовства, усвідомивши, що гра словом може бути небезпечна, вона може віддаляти від істини, а не вести до неї.
“Щасливий принц”
“Портрет Доріана Грея”
Найбільший успіх і визнання принесли Уайльду його п'єси, якими вступав у творче змагання з іншим англійським драматургом і майстром парадоксу — Бернардом Шоу. 
 Все можно пережить, кроме смерти.

  Я вовсе не хочу знать, что говорят за моей спиной, — я и без того о себе достаточно высокого мнения.

 Дружба трагичнее любви — она умирает гораздо дольше.

 Все мужчины — чудовища. Остается одно — кормить их получше.

Найвідоміші вислови О. Уайльда
 Будь собой. Прочие роли уже заняты.

 Если вы хотите узнать, что на самом деле думает женщина, смотрите на нее, но не слушайте.

 Любовь замужней женщины – это великая вещь. Женатым мужчинам такое и не снилось.

 Женщина будет кокетничать с кем угодно, лишь бы на неё в это время смотрели.

Письменника і вигнанця блюзнірського суспільства вікторианської Англії поховали на цвинтарі Пер Ляшез в Парижі 1900 р. Могила збережена.
Презентація на тему «Вольтер» (варіант 3)

Вольтер
Марі Франсуа Аруе
Підготував Венцеславський Данило
Дитинство
Марі Франсуа Аруе більш відомий під псевдонімом Вольтер народився 21 листопада 1694 року в Парижі. Жив у сім’ї нотаріуса. 
Батька не любив и годен був признати себе позашлюбним сином, ніж залишатися сином заможного буржуа. По кількох роках навчання в парпаризькому єзуїтськомує коледжі Людовика Великого (1704–1711) юний Аруе, на вимогу батька, зайнявся вивченням права. 
Незабаром він проти батькової волі проміняв юриспруденцію на лаври зухвалого віршотворця і радості світського життя. У травні 1717 за складання сатири на регента Франції герцоґа 
Орлеанского автор-початківець потрапив у Бастилію, проте рік ув'язнення не охолодив його літературного запалу. Вже в 1718 році була поставлена його перша значна п'єса »Едіп»,прихильно сприйнята публікою.
“Брут”
Трагедія в п’яти дійствах, в віршах, представлена вперше 11 грудня 1730 року. «Брут» написана Вольтером на сюжет із римскої исторії.

Смерть
Племінник Вольтера абат Міньо, намагаючись примирити дядечка з католицькою церквою, запросив до нього абата Готьє та парафіяльного кюре церкви св. Сульпиция Терсака. Візит відбувся вдень 30 травня. За легендою, на пропозицію священнослужителів «зректися від Сатани і прийти до Господа» Вольтер відповів: «Навіщо перед смертю набувати нових ворогів?». Його останніми словами було «Заради бога, дайте мені померти спокійно».
У 1791 Конвент постановив перенести останки Вольтера в Пантеон і перейменувати «Набережну Театінцев» в «Набережну імені Вольтера». Перенесення останків Вольтера в Пантеон перетворився на грандіозну революційну демонстрацію. У 1814 під час реставрації ходила чутка, що останки Вольтера були нібито викрадені з Пантеону, що не відповідало дійсності. В наш час прах Вольтера все ще знаходиться в Пантеоніі.

На честь філософа названо астероїд головного поясу  — 5676 Вольтер.
9 вересня 1986. Названо на честь Вольтера — французького письменника і філософа-деїста.
Презентація на тему «Calvin Richard Klein»

Calvin Richard Klein (born November 19, 1942) is an American fashion designer who launched the company that would later become Calvin Klein Inc., in 1968. 
Klein was born in The Bronx. He attended the High School of Art and Design and matriculated at, but never graduated from, New York's Fashion Institute of Technology, receiving an honorary Doctorate in 2003. 
He did his apprenticeship in 1962 at an oldline cloak-and-suit manufacturer, and spent five years designing at other New York shops. In 1968, he launched his first company with a childhood friend.
Klein was immediately recognized for his talent after his first major showing at New York Fashion Week. 
AWARDS
Презентація на тему «Донцов Дмитро Іванович»

Донцов 
Дмитро Іванович


Біографія


Народився 17 серпня (за іншими даними 10 вересня) 1883.

 У 1900, після закінчення Мелітопольського реального училища, залишив рідне місто і переїхав до Царського Села біля Петербургу, де продовжив освіту на юридичному факультеті Петербурзького університету, який закінчив 1907.


Студентом почав інтенсивну політичну діяльність і 1905 вступив до Української соціал-демократичної робітничої партії (УСДРП).
 Його двічі арештовували: 1905 у Петербурзі та 1908 у Києві. Після другого арешту й восьми місяців ув'язнення заходами родичів його випускають на поруки, і того ж року він виїхав у Галичину, потім у Австро-Угорщину.
 У 1909–1911 роках навчався у Віденському університеті, там же одружився з українською студенткою Марією Бачинською.
 Провчившись 4 семестри у Відні, 1911 переїхав до Львова, де продовжив навчання. 
1917 року одержав ступінь доктора юридичних наук.


1913 Донцов через конфлікт на національному підґрунті вийшов з УСДРП.

З 1914 проживав у Відні й Берліні, а з 1916 — у Швейцарії, активно включився у роботу Союзу Визволення України (СВУ), заснованого 4 серпня 1914, згодом став першим головою СВУ.

На початку 1918 повернувся до Києва, де працював у гетьманських урядових структурах, 24 травня наказом гетьмана став директором Української Телеграфічної Агенції (УТА) при уряді гетьмана Павла Скоропадського (Бюро преси при міністерстві внутрішніх справ). Разом з Липинським, Шеметом створив Партію хліборобів-демократів.


Протягом 1919–1921 — шеф Українського пресового бюро при посольстві УНР у Берні (Швейцарія).

З 1922 — знову у Львові, редагував журнали «Літературно-науковий вістник», «Заграва», «Вістник», друкувався у німецькій, швейцарській та польській періодиці.

1926 написав свою провідну роботу «Націоналізм».

Займався публічною діяльністю, виступаючи заочним опонентом апологетів ідеї комунізму, роблячи розляглі доклади перед громадою. Жовтнем 1929 у Львові виступив з критичною доповіддю про сутність здійснюваної в УРСР політики українізації; промова теоретика українського націоналізму стала відвертою альтернативою промові Скрипника, виголошеній у Львові вереснем 1929.


У 1939 емігрував за кордон (Бухарест, Прага, Німеччина, Париж, США, Канада), з 1947 до самої смерті жив у Монреалі (Канада), там же у 1948-53 викладав українську літературу у місцевому університеті.
Помер 30 березня 1973 у Канаді. Похований у США на українському кладовищі в Саут-Баунд-Брук.
Презентація на тему «Оскар Уайльд» (варіант 5)

Оскар Уайльд
1854-1900
С 1864 по 1871 год Оскар Уайльд обучался в Королевской школе Портора. В школе Уайльд даже получил особую премию за знание греческого текста Нового завета. Окончив Порторскую школу с золотой медалью, Уайльд был удостоен Королевской школьной стипендии для учёбы в дублинском Тринити- колледже.

Джон Раскин
Уолтер Пейтер
По окончании университета в 1878 году Оскар Уайльд переселился в Лондон. Благодаря своему таланту, остроумию и умению привлечь внимание, Уайльд быстро влился в светскую жизнь. 
Он появлялся в обществе в самолично придуманных умопомрачительных нарядах. Непременным аксессуаром стала гвоздика в петлице, выкрашенная в зелёный цвет. В этом не было никакой клоунады: безупречный вкус позволял Уайльду сочетать несочетаемое.

Встречает Констанс Ллойд, влюбляется. В 29 лет становится семьянином. У них рождаются двое сыновей, для которых Уайльд сочиняет сказки. Чуть позже он записал их на бумаге и издал 2 сборника.
        1890 год
   1887 год
  1887 год
Ударным в творческом отношении становится 1895. Уайльдом написаны и поставлены две пьесы — «Идеальный муж»  и «Как важно быть серьезным». В комедиях во всем блеске проявилось искусство Уайльда как остроумнейшего собеседника: его диалоги великолепны. Газеты называли его «лучшим из современных драматургов», отмечая ум, оригинальность, совершенство стиля.

Он был похоронен в Париже на кладбище Баньо, откуда позже, через 10 лет, его могилу перенесли на кладбище Пер-Лашез (Париж). На могиле установлен крылатый сфинкс из камня в честь произведения «Сфинкс». 

С течением времени могила писателя покрылась поцелуями, поскольку бытует с некоторых пор поверье: поцеловавший сфинкса найдет любовь и никогда её не потеряет.
Презентація на тему «Ернест Міллер Хемінгуей» (варіант 4)

Ернест Хемінгуей
Виконала:
Учениця 11 класу
Ярмолюк Анастасія
  Ернест Хемінгуей народився 21 липня 1899 року в штаті Іллінойс (США). Його батько був лікарем. З раннього дитинства Ернест багато читав і захоплювався риболовлею. Уже під час навчання в школі хлопчик почав писати невеликі замітки та репортажі в шкільну газету. Тоді він вирішив для себе, що стане письменником.
Ернест Хемінгуей в дитинстві
Ернест Хемінгуей. 1923р. Фото з паспорта.
Батько Кларенс Едмонт Хемінгуей, мати Грейс Холл
   Перше оповідання Ернеста Хемінгуея з'явилося в шкільному журналі в 1916 році. Воно вийшло під назвою «Скрижаль». Після школи Ернест Хемінгуей вступив до університету в Канзас-Сіті, де і працював репортером у місцевій газеті. Він вів хроніку подій. Ернест Хемінгуей служив в армії під час Першої світової війни, перебуваючи в Італії. У 1918 році Ернест Хемінгуей повернувся додому, в США, оскільки був тяжко поранений.
«Той, хто виграє війну, ніколи не перестане воювати»
 
     — Е. Хемінгуей
   Після закінчення війни Хемінгуей працював журналістом в Торонто та Чикаго і писав оповідання. Потім Ернест Хемінгуей разом з дружиною переїхав до Парижа.
Ернест Хемінгуей і Аґнес фон Куровські

Подорожуй тільки з тими кого любиш.
     
    - Ернест Хемінгуей
   Перший успіх до Хемінгуея прийшов в 1926 році з публікацією роману «І сходить сонце (Фієста)». У 1927 році вийшла збірка його оповідань «Чоловіки без жінок», після чого письменник публікував твори один за другим. Роман «Прощавай, зброє» він написав в 1929 році. Ернест Хемінгуей багато подорожував, повернувся в США. У 1953 році йому вручили Пулітцерівську премію за всесвітньо відомого «Старого і море». Також Ернест Хемінгуей став нобелівським лауреатом.

«Всі хороші книги схожі в одному: коли ви дочитаєте до кінця, вам здається, що все це сталося з вами, і так воно назавжди при вас і залишиться»
                  
                         — Е. Хемінгуей
  «Старий і море» — повість-притча. В основі повісті розповідь про кубинського рибалку Сантьяго, його боротьбу з гігантською рибиною, що стала найбільшою здобиччю у його житті.
  2 липня 1961 року тяжко хворий Хемінгуей застрелився.


«Жодна життєва перемога не переважить собою поразку в коханні»

   — Е. Хемінгуей
Маловідомі факти:
 Ернест Хемінгуей був не тільки алкоголіком і самогубцем, про що всі знають. Ще у нього була пейрафобія (боязнь публічних виступів), крім того, він ніколи не вірив похвалі навіть найщиріших своїх читачів і шанувальників. Навіть друзям - не вірив!
 Хемінгуей пережив п'ять війн, чотири автомобільні і дві повітряні авіакатастрофи. 

 Мама в дитинстві змушувала його займатися в школі танців. 

 Сам він з часом почав називати себе Папою.

 Хемінгуей часто й охоче міркував про те, що за ним стежить ФБР. Співрозмовники криво посміхалися, але врешті-решт з'ясувалося, що Папа був правий - розсекречені документи підтвердили, що це дійсно було стеження, а не параноя.

«Людина не для того створена, щоб терпіти поразки. Людину можна знищити але не перемогти її».

- Е. Хемінгуей
Дякую за увагу!
Презентація на тему «Are the oceans getting saltier?»

Are the oceans getting saltier?

In April 2011, NASA plans to launch the Aquarius satellite into orbit with a mission of answering a critical question about the Earth below: how is the salinity of Earth's ocean changing?

A remote-sensing sea surface salinity satellite (SSS), Aquarius will record how much salt ocean waters contain across the globe. 
Introduction
Measuring the amount of salty ocean seasoning might seem like a trivial venture considering the cost and scale of the project, which has been in development for around a decade. But ocean salinity is about a lot more than just salt.

“Salinity, along with temperature, determines the density of the seawater, which will drive the 3-D ocean circulation that plays a key role in modulating the climate,” said Yi Chao, project scientist on the Aquarius mission.
Let’s talk about salinity
Consequently, ocean salinity is a barometer for change in the global water cycle — the rate of precipitation versus evaporation — it can also lend clues as to the rates at which water temperatures are rising and ice sheets are melting.
As ocean temperature has risen in recent decades and ice sheets have melted at faster rates, studies have indicated that, on average, seawater is becoming fresher. Yet, site-specific salinity surveys also note that subtropical regions (25 to 30 degrees latitude) in particular have actually gotten saltier. 
Why it’s useful to know the current level of the World Ocean salinity?
Thanks for watching!

Презентація на тему «Kazimir Severinovich Malevich»

Kazimir  Severinovich Malevich
Self-portrait, 1933
biography
      Kazimir Malevich was born in 23 February 1879 to a Polish family who settled near Kiev.
      Kazimir father managed a sugar factory. Kazimir was the first of fourteen children. His family moved often and he spent most of his childhood in the villages of Ukraine.
        He studied drawing in Kiev form 1895 to 1896. then he studied in Moscow, there he was influenced by the works of avant-garde painters, he absorbed  cubist principles and began using them in his works and  he is known as a pioneer of geometric abstraction. 
         He exhibited his works in Poland, Germany and they finaly brought him international recognition. 
            Kazimir Malevich died in 15 May 1935 in Leningrad.
        
      

Gallery
      Black Square, c.1923
Black Circle, 1915

Flower Girl, 1903
Summer Landscape, 1929

Portrait of Matiushin, 1913
Englishman in Moscow, 1914
Malevich works are held in several major art museums in Moscow, in New York   in Amsterdam and in Greece.
In 2008 a work by Malevich entitled Suprematic Composition from 1916 was sold at Sotheby`s in New York  for just over 60 million dollars