Презентація на тему «Михайло Старицький» (варіант 2)

(1840-1904)
Михайло Старицький
Підготувала:
Алєксєєнко Вероніка 
учениця 10 – Б класу
Поет
Перекладач
Прозаїк 
Драматург 
,, Батько українського театру” (І.Франко)
Актор
Режисер
Зачинатель жанру історично-пригодницьких романів в Україні


Основні віхи життя і творчості Михайла Старицького


М.Старицький серед учасників вечора пам’яті Т.Г.Шевченка
М.Старицький і М.Кропивницький
М.Старицький з сім’єю Лисенків
Олена Пчілка, 
Леся Українка, М.Старицький, Г.Хоткевич,
В.Самійленко. 
Сцена з вистави «Талан»
Кадр з фільму "За двумя зайцами" за твором М.Старицького

Кадр з фільму "За двома зайцями" за твором М.Старицького
 
Скульптура за п’єсою  “За двома зайцями”
М.Старицького 
у м.Києві на Подолі
	“З перших кроків самопізнання на полі народнім я загорівся душею і думкою послужить рідному слову, огранувати його, окреслити красою і дужістю, щоб воно стало здатним висловити культурну освічену річ, виспівати найтонші краси високих поезій...разом кажучи, хотів, як тоді кепкували, - возвести своє слово у генеральський чин...”
						М.Старицький 
Поезія: 	“Борвій”, “До молоді”, “До України”,  “Виклик”, “Поету”, “Поклик до братів-слов’ян” та ін.
Проза:	Історичні романи, повісті, оповідання (написані здебільшого російською мовою):
	“Осада Буши”, “Богдан Хмельницкий”, “Последние орлы”, “Разбойник Кармелюк”.
Драматургія:	“Не судилось”, “Талан”, “У темряві”, “Ой не ходи, Грицю, та й на вечорниці”, “Богдан Хмельницький”, “Маруся Богуславка”, “Оборона Буші” та ін.
Драматичні переробки творів інших авторів, переклади та переспіви.

Творча спадщина Михайла Старицького
Історична передумова твору
Навесні 1654р.  війська  Богуна мали поєднатися  з військами Хмельницького  для спільного походу на Польщу.
На шляху поляків була фортеця ,,Орлине гніздо”  з містом Буша.


Я.Мадеєвський.  Іван Богун. 
Літографія. 1884 р 
Сюжетні лінії
Вороги перед фортецею
План колишньої бушанської фортеці
Бушанський замок
Замкова фортеця(сучасний вигляд)
Групування персонажів – прийом контрасту
Захисники Буші
Сотник Михайло Завісний
Орися, дочка сотника
Вернидуб
Шрам
Козаки 
Сліпий кобзар


нападники – вороги України
гетьман Потоцький
гетьман Лянцкоровський
воєвода Чарнецький

Антін Корецький
Керманич запорожців
Михайло Завістний ,   сотник, високий, широкоплечий,  з сивими довгими вусами, з шрамом на лівому виску. Він подібен до могучого дуба.     
,, Боронитися нам більше несила, так не давайтеся, братці, живцем у руки, а краще рубайте, братці, один одного”.
,, Куля добре влучила і заспокоїла сотникову турботу на віки вічні”.



Могила сотника Завісного
Виступ  Шрама
,,Гей, погуляймо, хлопці!- скрикнув Шрам, і все, що зосталося живого, роз’ятрене сказом одчайдушної оборони, кинулось потужною хвилею на ворога”.
Польські полководці      Степан Потоцький
                   
,,І криклива пишнота, і вираз обличчя, що довчасно злиняло на розпусних ночах, і хітливі безсоромні очі, і млява, знесилена постава - нагадували швидше фігуру знудженої повії, ніж мужнього ватага Посполитої Речі”.
Лянцкоронський         Чарнецький
Одягнений в звичайну бойову одіж.

Обличчя повне достойності й поваги.


В очах, синіх, великих, світиться розум.
Одягнений в сталеві шеляги.

Від його загартованого в боях обличчя віє холодом зимовим.

В зеленистих очах яскріє сваволя і лютість.

Польські вояки
Орися Завісна 
Її струнка постава здавалась  легесенькою, прозорою. Риси обличчя елегантні й шляхетні. Карі очі  палають вогнем.
,, Так, постраждати за віру, за правду,  за своїх друзів , - дума вона , - непомірна втіха”.
,, Та це ж не святого мученика очі, а очі її коханка, властителя  радісних мрій, очі вродливого юнака Антося Корецького”.
Антось Корецький 
,,Я нащадок вельможного роду Корецьких, котрі стояли близько трону і володіли незліченними багатствами.”
,,Я з роду  католик.”
,,Я став козаком. Я загартувався в їхньому безмежному завзятті, я неабияким став і між запорожців.”
,,Сестро моя, життя моє і весь світе  мій, Орисю! Чом доля не дала мені вмерти від твоєї руки?” 
зображення виключних людей у незвичних обставинах, розкриття духовної величі людини;
історична тематика, відтворення національно-визвольних рухів народних мас;
використання фольклорних сюжетів, образів;
підвищена емоційність і напруженість зображення подій, ситуацій, характерів;
національна туга за славою і волею України.

РомантизмОсобливості романтизму:
“...з золотою китицею на правому плечі; високий, широкоплечий, з сивими довгими вусами...”
“...з чорними, ледве закрученими вусиками, з підголеною хвацько чуприною...” 
“...карі очі...палають вогнем, на мармуровім чолі лежать не дитячі думи...”
“На йому довгі сап’янці з золотими острогами і срібна місюрка, а зверху наопаш - розкішний кармазиновий кунтуш з венеційського оксамиту, облямований горностаєм...” 

Чий портрет?
“...з горбинкою ніс загнувся йому гаком, нагадуючи дзьоб у хижого птаха; в зелених очах проблискує сваволя і лютість”.
“...його біле, благородне чоло обмежили золотисто-каштанові кучері, на виразнім обличчі світились ласкою і відвагою сиві очі”.
“...на ...просвітку вирізувалась показно широчезна спина й груба, жилава шия, на якій зручно було б гнути обіддя”.
Сотник Завісний.
Хорунжий Гостроверхий.
Сотниківна Орися.
Граф Потоцький.
Чарнецький.
Антон Корецький.
Вернидуб.
 Відповіді
“Не віддавайте, братці, дешево псам козачого білого тіла, а візьміть з наших напасників добру ціну...” 
“Коли, нарешті, увірветься всередину ворог, то вони зуміють не датися в руки живцем і не допустять наших святинь на поругу”.
“Дай мені останній раз натішитися своїм лютим горем...”
“...ні баби, ні жінки, ні дівчини, ні навіть дитини не ощаджу; випалю, винищу, видавлю все, щоб і насіння від цього гадючого кодла не лишилося”.

Кому належать слова?
 “...не в знищенні своїх кревних підданих, які й боронять наші державні околиці, лежить сила держави, а в спільній користі та згоді”.
 “Не вмре наша широка Україна, коли вона водить таких синів і таких дочок...”
 “Руїна, одна руїна, й нові болячки ойчизні, й нові краплі отрути в серця розлютованих дітей”.
“А все ж таки не доконають дітей твоїх кревних – стоять вони непохитно і стоятимуть до загину за свою змучену неньку – і, доки світ сонця, ні за які скарби, нізащо в світі не продадуть своєї любові до тебе, наша люба вітчизно!...”

“...наступає година нужденна; возлюбивий 	     	нас страстотерпець покликав вас стати    	     	твердо й купно до останнього подиху за 		 хрест цей й за матір-Україну”.
“Не здаватися ні на які улесливі слова 	    	      	ворогів, а вмерти всім при зброї, боронячи 	      	до останнього наші святощі! Але й 
	вмираючи 	      силкуватись залучити за
	 собою в могилу 	      якомога більш ворогів”. 
 Кобзареві.
 Сотнику.
 Катрі.
 Чарнецькому.
 Лянцкоровському.
Відповіді
Дідові.
Лянцкоронському.
Отцю Василю.
Сотникові.
Орисі.