nyuuzyou/ukr-lit huggingface dataset:
Презентація на тему «Дзюба Іван Михайлович» (варіант 1)

Дзюба Іван Михайлович
Літературознавець, громадський і політичний діяч, академік Національної академії наук України, лауреат Національної премії України імені Тараса Шевченка, Герой України 
Народився 26 липня 1931 р. у с. Миколаївка Волноваського району на Донеччині. Закінчив Донецький педагогічний інститут, а потім аспірантуру Інституту літератури ім. Т. Г. Шевченка АН УРСР.  Працював у журналі «Вітчизна», видавництвах «Молодь», «Дніпро». Як літературний критик друкується з 1952 року.
Широко відомі наукові праці І. М. Дзюби, а їх близько 400, у тому числі 14 монографій, присвячених найактуальнішим проблемам історії й тодішнього стану вітчизняної літератури та культури, відродження національної духовності українського народу. Вчений є автором таких книг, як «Звичайна людина чи міщанин», «Грані кристала», «Автографи відродження» та багатьох інших.
У вересні 1965 року на прем'єрі фільму «Тіні забутих предків» у кінотеатрі «Україна» (Київ) разом з Василем Стусом та В'ячеславом Чорноволом вийшов на сцену з першим у СРСР публічним протестом проти політики влади, оприлюднивши інформацію про таємні арешти української творчої інтелігенції.

У 1970-х роках був підданий гонінням за погляди, висловлені в окремих публікаціях.

1973 — Київський обласний суд засудив його до 5 років ув'язнення і 5 років заслання за «антирадянську» працю «Інтернаціоналізм чи русифікація?». 
Згодом звернувся до Президії Верховної Ради УРСР з проханням про помилування. Після «помилування» його не оголосили «тунеядцем» завдяки авіаконструктору Олегу Антонову, який знайшов вченому зі світовим ім'ям роботу коректора у багатотиражці на Київському авіазаводі.
Праця «Інтернаціоналізм чи русифікація?»  — про загрозливі проблеми національних відносин у соціалістичному суспільстві. Спеціальна комісія ЦК КПУ назвала цей твір «пасквілем на радянську дійсність, на національну політику КПРС і практику комуністичного будівництва в СРСР».

    Багаторічна плідна діяльність І. М. Дзюби в ім'я розбудови Української держави відзначена міжнародною премією ім. Т. і О. Антоновичів (1991), Національною премією України ім. Т. Г. Шевченка (1991), Республіканською премією в галузі літературно-художньої критики ім. О. І. Білецького (1989), Всеукраїнськими преміями — ім. В. І. Вернадського (2000) і «Визнання» (2001). У 2001 році Івану Михайловичу присвоєно звання Герой України з врученням ордена Держави.
Презентація на тему «Наталка Полтавка»

Іван Котляревський
“Наталка Полтавка”
Івана Котляревського зазвичай називають зачинателем нової української літератури, твореної живою народною мовою
Наталка Полтавка — опера М.В.Лисенка за одноименною п'єсою І.Котляревського.його опера закріпилася в репертуарі оперних театрів і зайняла місце серед найпопулярніших українських опер.

П’єса «Наталка Полтавка» написана                                                           І. Котляревським для потреб Полтавського театру 1818 р. – саме тоді, коли Драматург перебував там на посаді керівника.  Глядач українського театру був найрізноманітніший, але Іван Котляревський хотів бачити в театрі найбільше простолюдина, тому основою для його п'єси стала жива дійсність, тогочасне народне життя, і героїв він обрав також  з народу.
Тема твору «Наталка Полтавка»: драма кохання бідної української дівчини-селянки, яка відстоює своє право на щастя. Сюжет п'єси має соціальну спрямованість: перешкодою на шляху до одруження Наталки й Петра стає майнова нерівність.
“Наталка Полтавка” поклала початок національній українській драматургії. І.Котляревський написав її і відразу ж вона була поставлена в Полтаві за участю відомого актора Михайла Щепкіна. Із Полтави п’єса пішла у великий світ. Її дивилися в Петербурзі, Москві, Кишиневі, Києві, Чернігові, Мінську, Варшаві, Вільнюсі, містах Сибіру, Середньої Азії, Кавказу та в інших куточках світу. 
І в наш час п’єса з незмінним успіхом йде в багатьох країнах. Як же забезпечив автор таке довголіття своїй п’єсі? Літературознавці твердять, що “Наталка Полтавка” написана на основі справжнього життєвого факту. Крім того напоєна живлючими соками української народної пісні і народного повнокровного життя.
В п’єсі “Наталка Полтавка”                  22 пісні. Це народні пісні й ті,    що оброблені автором, а також власні пісні І.Котляревського. Мова п’єси проста і зрозуміла, образна і дотепна, іноді пройнята народним гумором,                 є неперевершеним зразком розмовної мови простого народу того часу. 
Пісні, використані І. П. Котляревським у п’єсі, за своїм змістом, мотивами                        і жанровими особливостями поділяються на ліричні («Віють вітри, віють буйні»), історичні («Гомін, гомін, гомін по діброві»), бурлацькі («Та йшов козак з Дону, та з Дону додому»), жартівливі («Дід рудий, баба руда»), сатиричні («Всякому городу нрав і права»).
Всі вони є не тільки окрасою твору, а й відіграють важливу роль в характеристиці героїв, розкривають їхній внутрішній світ. Ці пісні не випадково введені в тканину п’єси. Вони є органічним елементом її композиції. Кожна з пісень несе певне сюжетне навантаження, допомагає глибше розкрити образи твору, показати       мрії, настрої і прагнення дійових осіб.
Опера «Наталка Полтавка» здобула велику популярність ще за життя М.Лисенка.                       Це був найрепертуарнійший твір перших українських професійних музично-драматичних труп.
Презентація на тему «Шляхи істини у творчості мандрівного філософа Григорія Сковороди»

Презентацію підготував 
учень 10класу
Макарівського нвк <<Зош I ст –
Районна гымназія>>
Горбецький назар
Презентація на тему : Шляхи істини у творчості мандрівного філософа Григорія Сковороди
Григо́рій Са́вич Сковорода́ ( 22 листопада, 1722 р, Чорнухи, Лубенський полк —  29 жовтня 1794, Іванівка, Харківщина) — український просвітитель-гуманіст, філософ, поет, педагог.Освіту здобув у Києво-Могилянській академії. Переслідуваний світськими та духовними властями, з 1770-х років вів життя мандрівного філософа. У філософських діалогах і трактатах біблійна проблематика переплітається з ідеями платонізму та стоїцизму. 
Твори Сковороди за життя друкувались сотнями екземплярів, бо тодішня цензура знайшла їх «противними Святому Писанію і образливими для чернецтва». Вихований у дусі філософічно-релігійного навчання, Сковорода повставав проти мертвої церковної схоластики та духового гноблення московського «православ'я», спираючись у своїй філософії на Біблію. Сковорода повчав, що царство людини знаходиться всередині неї.
Найвидатніші роботи
Басни Харьковскія   (Басня 1. Собаки
                                            Басня 2. Ворона и Чиж
                                            Басня 3. Жаворонки та ін.)
Пісні та фабули     (De Libertate , Fabula та ін.) 
Трактати              (Прокинувшись, побачили славу
                                    Його та ін.)                                                                                              
Діалоги         (Діалог, або розмова про давній  світ)
Переклади   (Ода (Jesuitae Sidronii Hosii) та ін.)
Пісня Г.Сковороди , що дійшла до нашого часу - <<Всякому городу нрав і права  >>
Помер  листопада 1794 року в селі Пан-Іванівка (зараз Сковородинівка) Золочівського району Харківської області. Сьогодні його могила стоїть у селі Сковородинівка.
На хресті над його могилою, на прохання самого Сковороди, написано: «Світ ловив мене, та не впіймав…».

Ім'я Григорія Савича Сковороди мають наукові та освітні заклади:
Інститут філософії імені Григорія Сковороди НАН України (Київ)
Харківський національний педагогічний університет імені Григорія Сковороди
Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди
Презентація на тему «Ольга Кобилянська повість «Земля»» (варіант 1)

Ольга Кобилянська                   повість «Земля»
Порівняльна характеристика Михайла і Анни
«Земля» — це соціально-психологічна повість Ольги Кобилянської про селянство. Поклавши в основу твору дійсні факти, письменниця створила глибоко індивідуалізовані образи селян, усім своїм єством пов'язаних із землею-годувальницею.
Образи героїв 
Все найкраще, що є в роду Івоніки, успадкував старший син Михайло — батькова надія і гордість. Цей образ письменниця розкриває на повен зріст, показуючи Михайла і в його щоденній праці, і на військовій службі, і в ліричних взаєминах з коханою дівчиною Анною — цією душевно тонкою натурою, на долю якої випали болючі переживання. Михайло, як і Анна, ніжний душею, лагідний вдачею. Він у розпачі коли його забирають до війська. Сцена зустрічі Івоніки з сином у казармі — одна з найзворушливіших у повісті.
“ І не саме великий, але плечистий і сильний, а з лиця мов у якої дівчини, лише що над устами засіявся вус. Дівчата в селі знали добре, який він був, одначе він держався від усіх так далеко, був такий соромливий і замкнений, що ніхто не міг про нього сказати, щоб глядів за одною довше, ніж за другою” 
Образ Михайла
“ Такий був Михайло! Просто пішов до бурдея, не ївши , щоб товару подивитися, за всім доглянути; аби на завтра приставати до орання, аби братися до землі .” Сава про нього так казав: "Михайло був баба, хоч був сильний, як медвідь ,   і плечі у нього, як у великана, садив на них мішки, як ніщо; хоч, щоправда, до роботи був здатний, як рідко хто перший-ліпший. Але серце було у нього м'яке, як тісто!.. ".
Михайло… Щирий, «працьовитий та чесний. По всіх селах навкруги немає йому пари; такий добрий». Гармонійно поєдна­лись у Михайлові зовнішня привабливість і висока духовність, любов до селянської праці і тонке відчуття прекрасного. Мабуть, внутрішня естетика, якою був схожий на батька, допомогла йому розпізнати в Анні те золоте серце, якого не бачили інші.
Образ Анни
Образ Анни — це трагедія шляхетної, чутливої душі в жорстоких умовах тогочасного села. 
Анна всіма характеризується як добра, розумна, шляхетна й порядна дівчина. Вона здатна на щирі та палкі почуття. Але не може протистояти родичам, які з неї знущаються. Самотня душа не знала, до кого прихилитися, тому не встояла перед Михайловою любов’ю. Проте не знайшла в собі сили вберегти його дітей.

Отже, вина Анни в її нещастях очевидна, але не меншою є вина тогочасного суспільства (бідність, відсутність можливості освіти, для жінки працювати), а також матері й брата, що знайшли в особі дівчини покірне джерело для своїх прибутків.
Добре, що Анна знайшла в собі сили жити далі, працювати, бути такою ж доброю, і, врешті-решт, заслужила щастя.
Презентація на тему «Остап Вишня» (варіант 8)

Остап Вишня
1889-1956
Перші роки життя
Справжнє ім'я — Павло Михайлович Губенко. Народився на хуторі Чечва біля містечка Грунь Зіньківського повіту на Полтавщині (нині Охтирський район Сумської області) в багатодітній (17 дітей) селянській сім'ї. Закінчив початкову, потім двокласну школу в Зінькові, згодом продовжив навчання в Київській військово-фельдшерській школі, після закінчення якої (1907) працював фельдшером — спочатку в російській армії, а з часом — у хірургічному відділі лікарні Південно-Західних залізниць.
Батьки
Батько МИХАЙЛО КІНДРАТОВИЧ                    ГУБЕНКО
Мати ПАРАСКА ОЛЕКСАНДРІВНА                    ГУБЕНКО

Будинок Остапа Вишні
Після громадянської війни працює в газеті, починає публікувати власні твори. Входив до літературних угруповань «Плуг» і «Гарт». З 1927 р. став головним редактором журналу «Перець». У 1933 р. був репресований (за звинуваченням у замаху на Постишева), ув'язнений на 10 років у радянських таборах. 
Перший надрукований твір  — «Демократичні реформи Денікіна (Фелейтон. Матеріалом для конституції бути не може).»
Арешт 
під час геноциду 1932—1933
1933 популярний        письменник був превентивно звинувачений в контрреволюційній діяльності й тероризмі 
Звільнений і повернувся до літературної праці 1943 
В концтаборі 
На засланні у таборі.
Остап Вишня (справа) з кримінальником Федею Зубовим.
Післявоєнний  період
Перший твір після концтабору — «Зенітка». Другий і останній період творчості був не простим для Вишні. Щоб приховати свою справжню сатиру, він відточує образ героя-оповідача, мудрого, дотепного, занозистого часом, але сумного.
Після закінчення Другої світової війни Остап Вишня також став членом редколегіі журналу «Перець» і активним його співпрацівником.
Остап Вишня здобув визнання самобутнього майстра української сатири і гумору. Започаткував новий жанр — усмішка.
Усмішка — це різновид фейлетону та гуморески. Ввів цей термін сам Остап Вишня. Пізніше він писав: "Хоч «фейлетон» уже й завоював у нас повне право на життя, та, на мою думку, слово «усмішка» ширше від «фейлетону». Автор «Вишневих усмішок» освоює і далі розвиває традиції вітчизняної та світової сатиричної літератури й народної творчості. Передусім традиції класиків (Гоголя і Шевченка, Щедріна і Франка, Мартовича і Чехова).
Остап Вишня и Максим Рильський на охоті.
Творчий спадок 
1921р. - 2 твори;
1922р. - 80 творів;
1923р. - 270 творів;
1924р. - 9 збірок;
1927р. - 15 збірок;
1929р. - 27 збірок;
1930р. -“Усмішки” в 4 томах

28 вересня 1956р
Письменник помирає. Смерть, що постійно чатувала на нього, наздогнала. 
   
Поховали Остапа Вишню на Байковому кладовищі в Києві.
Презентація на тему «Шістдесятники» (варіант 5)

Шістдесятники
Підготувала Котелюх Ірина
- назва нової генерації  радянської та української національної інтелігенції, що ввійшла у культуру (мистецтво, літературу  та політику) в СРСР в другій половині 1950-х. Найповніше себе творчо виявила на початку та в середині 1960-х років (звідси й назва).
Першими речниками шістдесятників в Україні були Ліна Костенко й автор гостропубліцистичних поезій, спрямованих проти русифікації й національного поневолення України, Василь Симоненко.
Рух шістдесятників виразно протримався ледве одне десятиліття. Вже 17-го грудня 1962 на спеціально скликаній нараді-зустрічі творчої інтелігенції з керівництвом держави їх гостро розкритикували. Після внутрішнього перевороту в КПРС та відставки Хрущова восени 1964 тиск державної цензури на інтелігенцію різко посилився.
Презентація на тему «Куліш Микола Гурович» (варіант 6)

Куліш Микола Гурович
Микола Гурович Куліш народився 6 грудня 1892 року в селі Чаплинка Херсонської області. Родина його батьків жила бідно: батько майже все життя провів у наймах, мати від важкого життя (теж у наймах) передчасно померла. Миколі з дитинства довелося служити у панських економіях. "Люблю… голоту. Серцем її люблю", - напише згодом драматург. 
Микола Куліш - один з найяскравіших та найбільш оригінальних українських драматургів першої половини минулого століття. Розквіт його творчої активності припав на 20-ті - початок 30-х років - період відродження, розвитку та трагедії України. М.Куліш - один з засновників української модерної драматургії.
Матеріальні нестатки, життя в сирітському будинку все ж не перешкодили здібному хлопцеві закінчити сільську школу (1901-1905). 1905 року місцева інтелігенція, зважаючи на неординарні здібності Миколи та його прагнення до навчання, зібрала гроші і послала хлопця вчитися у вищу початкову школу в Олешків (тепер - Цюрюпінськ). Але коштів на закінчення навчання не вистачило, і Микола опинився в притулку олешківського благодійного товариства.
Підготовку до вступу в університет (Микола хотів навчатися в Одеському університеті, куди і приїхав після закінчення гімназії) перервала світова війна. М. Куліш пішов у Одеську школу прапорщиків. Закінчивши її 1915 року, їде на фронт. Незважаючи на загрозу трибуналу, він залишає військову частину і їде до Олешок, щоб заручитися і попрощатися зі своєю дівчиною Антоніною. Вже на фронті він знаходить можливість взяти з нею шлюб.
Куліш добровільно зголошується залишити штаб і піти на передові позиції. Навіть під час війни письменник продовжує писати вірші, а також одноактові п'єси для солдатського драмгуртка. У 1917 р. Куліша, як найавторитетнішого і найпрогресивнішого офіцера, обрано депутатом на військовий з'їзд Західного фронту, що проходив у Луцьку.
М. Куліш був президентом ВАПЛІТЕ. Але починався процес знищення новітньої української літератури. На початку 1927 року Микола Куліш та інші члени ВАПЛІТЕ на вимогу ЦК КП(б)У змушені були виключити з організації Хвильового, Ялового та Досвітнього. 25-28 січня 1927 року з метою створення нової літературної "пролетарської" організації ВУСПП що мала стати опозицією до ВАПЛІТЕ. було проведено з'їзд пролетарських письменників від ЦК КП(б)У. Це був початок кінця. Не допомогли навіть виправдання і покаяння Хвильового, Ялового та Досвітнього.
На закритому судовому слуханні 27-28 березня 1935 року велику групу "націоналістів", серед них і М. Куліша, засудили на 10 років спецтаборів. Окрім стандартних у таких випадках звинувачень Кулішеві інкримінували ще й членство в ОУН. Під час відбуття покарання М. Куліш, як "особливо небезпечний злочинець", утримувався в спецізоляторі.
Із архівних документів відомо, що "особлива трійка" УНКВД Ленінградської області постановою ч. 83 від 9 жовтня 1937 року засудила видатного драматурга до розстрілу.
3 листопада 1937 року Миколу Куліша розстріляли разом із великою групою української інтелігенції в лісі під Сандармохом (Карелія).
Дякую за увагу!
Виконала
Учениця 11-Б 
класу
Стефанова Вікторія
Презентація на тему «Остап Вишня» (варіант 3)

Остап Вишня 
12 листопада 1889 – 28 вересня 1956

Справжнє ім’я – Павло Михайлович Губенко.
Основні твори:
“Зенітка”, “Мисливські усмішки”,”Вишневі усмішки”, “Отак і пишу”, “Моя автобіографія”.

О.Вишня народився 12 листопада 1889р. в містечку Груні. В сімї Губенків було 17 дітей.Першу освіту здобув у початковій школі, потім навчався у Зіньківській двокласній школі. Склавши екстерном екзамени за гімназію, у 1917р. вступив на історико-філологічний факультет Київського університету, однак залишив навчання й зайнявся журналістською та літературною діяльністю. 

У великому творчому доробку письменника представлені різноманітні жанри малої прози (усмішка, гумореска, фейлетон, памфлет, автобіографічне оповідання), але скрізь присутній іронічно усміхнений автор у ролі мудрого, дотепного оповідача. Остап Вишня ввів в українську літературу й утвердив у ній новий різновид гумористичного оповідання, що його сам же й назвав усмішкою. 


В  грудні 1933 року письменника спіткало важке лихо. За брудними наклепами О.Вишню  було звинувачено  в українському націоналізмі. Його було оголошено ворогом народу і на 10 років вислано в сталінські табори. Незадовго до смерті видатний гуморист був повністю реабілітований як громадянин і письменник.

Найбільш відомий український гуморист і сатирик 20 ст., перекладач, журналіст. Письменник, який заохочив мільйонні маси до читання української літератури, “король українського тиражу”. За життя письменника було видано понад 100 збірок, деякі з них неодноразово перевидавалися.

Він світив, як сонце, до нього люди тяглися, як до сонця. Він умів і гриміти, як грім, і того голосу боялись усі плазуни й негідники. 
                                         М. Рильський
Презентація на тему «Космос: далекий чи близький?»

Космос: далекий чи близький?
Виконала учениця 
5-Б класу
12 квітня все людство відзначало Всесвітній день авіації та космонавтики
Це свято виникло на честь першого польоту у космос людини і тим самим воно підкреслює нестримну жагу людського роду до пізнання нового.
Уявлення давніх народів про світ та космос
Давні індійці уявляли собі Землю у вигляді площини, що лежить на спинах слонів, які стоять на панцирі черепахи.
Жителі Вавилона уявляли Землю у вигляді гори. Гора ця оточена морем, а на нього, як перевернута чаша, спирається тверде небо — небесний світ, де, як і на Землі, є суша, вода і повітря. 
У поемах Гомера «Іліада» та «Одіссея» говориться про Землю як про диск, що нагадує щит воїна. Сушу з усіх сторін омиває річка Океан. Над Землею розкинувся мідний небозвід, по якому рухається Сонце, підіймаючись щодня з вод Океану на сході і занурюючись у них на заході.
Грецький філософ Фалес уявляв Всесвіт у вигляді рідкої маси, всередині якої знаходиться великий пузир, що має форму півкулі. Увігнута поверхня цього пузиря — небесний звід, а на нижній, плоскій поверхні плаває плоска Земля. 
Філософ Анаксимандр уявляв Землю відрізком колони або циліндра. Середину Землі займає суша у вигляді великого круглого острова Ойкумени («населеної Землі»), оточеного океаном. Морський басейн всередині Ойкумени ділить її на дві приблизно рівні частини: Європу та Азію, місто Дельфи — «пуп Землі». Анаксимандр вважав, що Земля — центр Всесвіту. 
Були й інші теорії:
Три кити;
Дерево життя;
Плоский диск та бог Геліос;
Та багато інших.
Першою, хто відвідав космос, була собака Лайка.
Першою людиною у космосі був льотчик-випробувач Юрій Гагарін.
У наш час відомо 9 планет Сонячної системи:
Меркурій;
Венера;
Земля;
Марс;
Юпітер;
Сатурн;
Уран;
Нептун;
Плутон, який, можливо, не є планетою.
Недослідженими є Чорні та Білі діри.
Усі зірки складають сузір'я.

Чи далекий космос, чи близький, кожен вирішує для себе, поки така велика територія простору залишається недослідженою. Навіть досі про космос існує безліч містичних легенд. А ви вірите в якусь із них?
Презентація на тему «Тьотя Мотя- героїня твору “МИНА МАЗАЙЛО”»

Тьотя Мотя- героїня твору
“МИНА МАЗАЙЛО”
Автор Микола Куліш

«Тьотя Мотя» вийшла за межі твору та пішла у народ  як прізвисько. Це груба, неосвічена жінка, ворожо налаштована до всього українського.  
Образ тітки Моті
Проте на рідкість вперта у своїх поглядах та не соромиться їх висловлювати. Вона за походженням також українка, проте вважає себе «руською», а українську мову – «австріяцькою вигадкою», не визнає руськими галичан.  

Саркастична
Гостра на язик
Груба
Ворожо налаштована до всього українського
Риси характеру:
 «Краще бути ізнасілованной, нєжелі украінізірованной»
«навіщо ви нам іспортілі город?»
Відомі репліки:
 «Доводи? Будь ласка, — доводи. Да єтого не может бить, потому што єтого не может бить нікада»
Бездоганна логіка:
всі ці кумедні та водночас сумні моменти якнайкраще характеризують образ  тітки Мотрі.

Та й у її агресивній «руськості» автор винахідливо пробиває велику дірку: коли Уля розповідає про «український стандарт» жіночої краси, тітка тишком міряє довжину своїх ніг – чи досить довгі?
Презентація на тему «Всесвіт» (варіант 5)

ВСЕСВІТ
Всесвіт - це весь існуючий матеріальний світ, безмежний у просторі і часі. Він безперервно змінюється і постійно розширюється.
Коли все це почалося?
Більшість астрономів вважають, що Всесвіт колись існував у вигляді невеликої кулі. Потім, близько 15 мільярдів років тому, стався гігантський вибух, що дістав назву Великого вибуху.
Відстані  у Всесвіті вимірюються часом, який потрібен світлу, щоб подолати цю відстань. Світло від найближчої до нас зорі досягає Землі за 4.2 роки. Отже, ця зоря знаходиться від нас на відстані 4.2 світлових років. Для порівняння показано, як довго йде світло від ближчих місць.
Чи перестане Всесвіт колись існувати?
Деякі астрономи припускають, що Всесвіт внаслідок розбігання  галактик  лише розширюватиметься. Інші вважають, що з часом галактики почнуть  зближатися, поки не зіллються в одне ціле.

Ніхто не знає, звідки
 взялася речовина для 
побудови Всесвіту
Походження Всесвіту
Всесвіт виник близько 13 млрд років тому і відтоді безперервно розширюється і змінюється. Він існуватиме ще трильйони років.
У космосі існують великі групи зірок. Їх називають галактиками, вони схожі на велетенські зоряні  міста.
Внаслідок Великого вибуху молодий Всесвіт почав розлітатися у всіх напрямках. По тривалім часі його уламки почали об’єднуватися у галактики.
Галактики так само розлітаються ще й досі, і Всесвіт стає все більшим.
Цікаві факти
Усе у Всесвіті – зорі, планети і люди – складаються з одних і тих самих хімічних елементів.
Люди – лише одна з багатьох мільйонів форм життя, які існують на планеті Земля. 
Планета Земля – єдине місце у Всесвіті, де, наскільки нам відомо, існує життя.
Земля – одна з 9 планет, які обертаються навколо зорі, названої Сонцем. Разом вони формують Сонячну систему.
Сонце з його планетною системою – лише одна з мільярдів зір, які входять до галактики Чумацький Шлях.
Незліченні галактики, яких ми ніколи не бачили, заповнюють Всесвіт. Вони згруповані у скупчення.
Скупчення галактик, згруповані у надскупчення, розкидані скрізь у Всесвіті. Вони розмежовані величезними порожніми просторами, що називаються войдами.