nyuuzyou/ukr-lit huggingface dataset:
Презентація на тему «Тарас Шевченко й Полтавщина»

Благословен той день і час,                                      Коли прослалась килимами                                                              Земля, яку сходив Тарас…                                                              М.Рильський

Тарас Шевченко й Полтавщина
Населені пункти Полтавщини, які відвідав Т.Г.Шевченко
Перший «Кобзар» Т. Шевченка вийшов у Санкт-Петербурзі 1840 р.
 
Олександр Степанович Афанасьєв-Чужбинський
  Гребінка Євген Павлович
Перебування Тараса Шевченка на Лубенщині
«Тарасова криниця», з якої брав воду Кобзар,  у селі Ісківці Лубенського району
Державотворча діяльність Т.Г.Шевченка
Т.Г.Шевченко – частина українського народу. Він жив, творив і діяв для народу в ім’я народу;
Тарас стояв на державницьких традиціях;
саме націоналістичні заклики поета лягли в основу програмних документів Кирило-Мефодіївського товариства;
 переконання Шевченка не були догмою, вони змінювалися (на певну роздвоєність у постаті Шевченка – гуманіста і співця народного повстання – вказував і Драгоманов);
зміна поглядів та ідей поета відбувалася без сумніву під впливом наших земляків. 

Жінки-полтавки у житті Шевченка
Ганна Іванівна Закревська
Варвара Миколаївна Рєпніна
Лубенці про Кобзаря
Андрієвський Леонід Іванович
Портрет Кобзаря
виконаний у 2013 році Сергієм Петровичем Шаматриним
Вшанування пам’яті Кобзаря
У Лубенському краєзнавчому музеї зберігається програма ювілейного вечора Тараса Григоровича Шевченка, що відбувся у травні 1911 року
Пам’ятники Великому Кобзареві
« І мене в сім’ї великій,
сім’ї вольній, новій
не забудьте пом’янути
незлим, тихим словом »
Слово Шевченка – це живий голос сьогодення
Презентація на тему «Народознавство в поемі Т.Г. Шевченка «Назар Стодоля»»

Народознавство в поеміТ.Г. Шевченка «Назар Стодоля»
Сотник — у XVII — XVIII ст. особа, яка очолювала військову й адміністративно-територіальну одиницю — сотню.Вечорниці  — український традиційний звичай молоді сходитися вечорами для розваг в осінньо-зимовий час. Зазвичай збиралися в спеціально найманій хаті бездітної вдови. На вечорницях (або досвітках) співали, танцювали, розповідали різні історії, в будні поряд з розвагами виконувалася певна робота.
Святвечір — йдеться про вечір напередодні Різдва Христового. Супроводжувався багатьма обрядовими й магічними діями, колядуванням та ходінням з вертепом, «козою» і «звіздою».Отець Данило, спасибі, розрішив. — Найсприятливішим часом для весіль була осіння пора — від Покрови (15 жовтня) до Пилипівського посту (28 листопада); у великі свята і в пости весілля не справлялися, на виняткові випадки сватання і вінчання в цей час був необхідний дозвіл священиків. Хома Кичатий поспішає посватати дочку за багатого полковника у Святвечір.
І в горобину ніч приїдуть... — Горобина ніч, горовина ніч — народна назва сильної і тривалої нічної грози; походить від імені східнослов’янського бога Горовина, який уособлював грім і блискавку.От скоро і треті півні заспівають... — Спів третіх півнів символізує час перед світанком.
Презентація на тему «Леся Курбаса»

Біографія Леся Курбаса
Підготувала
учениця 11-Б класу
ЖЕЛ №24
Гуленко Катерина
український режисер
 актор
 теоретик театру 
драматург
 публіцист
 перекладач
 народний артист УРСР (1925)
Лесь Курбас(25 лютого 1887 — † 3листопада 1937)
Дитячі роки і юність
Народився 25 лютого 1887 року у
місті Самбір;
 родина - актори галицького театру Степана та Ванди Курбасів;
навчався у Тернопільській гімназії, у Віденському та Львівському університетах;
організував студію молодих акторів, яка з літа 1917 року стала називатися “Молодий театр”.



Місто Самбір
Ванда Яновичева
Степан Курбас
     У «Молодому театрі» Лесь Степанович з першого погляду закохався у вродливу молоду дівчину із танцювальної студії – Валентину Чистякову.
    Їй було 18, йому – 31. 6 вересня 1919 року вони побралися. 
“Ти будеш моєю дружиною!”
Валентина Чистякова і Лесь Курбас
Діяльність
У 1917 році був відповідальним секретарем тижневика «Театральні Вісті»;
 був засновником спочатку політичного (1922–1926), а потім і філософського (1926–1933) театру в Україні; 
першою  п'єсою Л.Курбаса, прем’єра якої відбулася на сцені театру «Березіль», стала «Комуна в степах». 

Режисерська лабораторія театру  “Березіль”
     П'єса М. Куліша «Народний Малахій», «Мина Мазайло» не знайшла розуміння у критики;
Л.Курбаса було обмовлено, звільнено з посади керівника «Березолю» і заарештовано у Москві
 працював у Соломона Михайловича Михоелса в Московському державному єврейському театрі на Малій Бронній
 3 листопада 1937 року після повторного суду його було розстріляно в урочищі Сандармох, а 1957 року посмертно реабілітовано.
Діяльність
«Соловецький камінь» перед могильником у Сандармоху. На камені напис: «Люди, 
не вбивайте одне одного» 
1989 року на фасаді Харківського державного академічного українського драматичного театру ім. Т. Г. Шевченка було встановлено меморіальну дошку в пам'ять про Леся Курбаса, а «Мала сцена» театру знову отримала назву «Березіль»;
Львівський академічний театр названо на честь Леся Курбаса.

Пам’ять
Пам'ятник Лесю Курбасу у Києві
    Меморіальна дошка на фасаді Харківського державного академічного українського драматичного театру ім. Т. Г. Шевченка
Презентація на тему «Павло Загребельний» (варіант 5)


Павло Загребельний –Патріарх української літератури(1924-2009)
“Геній ,як істина сильніший деспотів”

“Що суворіша істина, то більше обурює проти себе той, хто її проповідує у всій оголеності.”

“Світ ніколи не пробачає успіху “


“Від долі не тікають ,їй йдуть на зустріч . Все життя “


“ “Але хто хоче жити, повинен перемагати.”
“Юлія ,або запрошення до самовбивства”(1994 р.)
                  “ Зло ”(1980 р . )
                      “Роксолана “ (1980 р.)
                           “Розгін”(1974 р.)
“Тисячолітній Миколай”(1994 р.)
           “Диво “ (1968 р.)
“Ангельська плоть”(1992 р. )
                  “Євпраксія “(1975 р.)
“Людина — це підсумок усього, що з нею було. Але людина — це й підсумок тих книг, які вона прочитала.”
Презентація на тему «Микола Васильович Гоголь» (варіант 2)

Микола Васильович Гоголь

Життєвий шлях
Гоголь Микола Васильович         (1809-1852) письменник, драматург 
Ще в студентські роки, глибоко переймаючись соціальними негараздами, внутрішньо противлячись найрізноманітнішим виявам зла, вболіваючи за всю державу і свою «милу Україну», М.Гоголь настроювався на таку діяльність, «щоб бути по-справжньому корисним для людства».

У 1828 році М.Гоголь переїжджає до Петербурга. Там у 1829 р. він публікує свій перший твір — поему «Ганц Кюхельгартен». 

Через рік у журналі «Отечественные записки» з’являється повість «Басаврюк, або Вечір проти Івана Купала», перша з циклу «Вечори на хуторі біля Диканьки». 

Туга за батьківщиною, за мальовничою Україною, змусила М.Гоголя наприкінці 1833 року клопотатися про місце професора історії в Київському університеті св. Володимира.
Ілюстрація до твору «Майская ночь, или утопленница»
Ілюстрація  автора  до  твору “Ревізор” 
З другої половини 30-х років подальший розквіт таланту М.Гоголя пов’язаний з його драматургією. Етапною навіть в історії театру стала його соціальна комедія «Ревізор» (1836 р.) 

Невдовзі після прем’єри п’єси М.Гоголь виїжджає на досить тривалий час за кордон. Він відвідує Німеччину, Швейцарію, Францію, Італію. 

У 1842 році з’являється друком знаменита поема-роман «Мертві душі».

Останні роки життя письменника сповнені драматичних пошуків себе в Істині. Прямим підтвердженням тому було видання «Вибраних місць з листування з друзями» (1847 р.).

У 1848 році письменник повертається на батьківщину, посилено працює над другим томом «Мертвих душ», але незадовго перед смертю спалює рукопис. 

Тяжка хвороба обірвала життя неповторного майстра слова 21 лютого 1852 року. 

Микола Васильович Гоголь є непохитним авторитетом письменника, що дошкульною сатирою на існуючий лад забезпечив собі довічне і почесне місце серед класиків світової літератури.

Ілюстрація до твору «Вій»
Ілюстрація до твору «Тарас Бульба»
Ілюстрація до твору «Тарас Бульба»
Ілюстрація до твору «Тарас Бульба»
Ілюстрація до твору «Тарас Бульба»
Микола Васильович Гоголь
Презентація на тему «Костенко Ліна Василівна» (варіант 4)

Життя та творчість Ліни Костенко
Народилася 19 березня 1930 року в містечку Ржищеві на Київщині, в учительській родині.
з 1936 року живе з родиною в Києві;

незабаром заарештовують і висилають на десять років у сталінські табори її батька;


Закінчила школу на Куренівці і ще школяркою почала відвідувати літературну студію при журналі "Дніпро", який редагував Андрій Малишко. 
   
У 1946 р. опубліковані перші вірші  Ліни.Дівчина вступила до Київського педагогічного інституту ім. М. Горького(тепер педагогічний університет ім. М. Драгоманова ),але залишила його і поїхала навчатися  в Московський літературний інститут ім. М. Горького.
   Ліна Костенко закінчила  інститут у 1956 р. з відзнакою . 

в літературу приходить разом з поетами-шістдесятниками;

перші збірки: “Проміння землі”(1957), “Вітрила”(1958), “Мандрівки серця”(1961);

від 1961 по 1977 рік поетесу не друкували;

готова на початок 1963 року до друку книжка “Зоряний інтеграл” була заборонена владою”; те саме спіткало збірку “Княжа Гора”(1972);

першою після шістнадцятирічної перерви стала збірка 
“Над берегами вічної ріки”(1977);
На початку 1960-х брала участь у літературних вечорах київського Клубу творчої молоді. Починаючи з 1961, її піддавали критиці за «аполітичність», був знятий з плану знімання фільм аза сценарієм Л.Костенко «Дорогою вітрів».
у 70-80 роки виходять такі поетичні книжки: “Маруся Чурай”(1979), “Неповторність”(1980), “Сад нетанучих скульптур”(1987)  “Бузиновий цар”(1987), 
Ліна Костенко є також авторкою кіносценаріїв (“Чорнобиль, Тризна”)
Написала повість “Зона відчуження”
(про чорнобильську трагедію).	
Сьогодні Ліна Костенко живе і працює в Києві. 
2010 року у видавництві «Либідь» вийшла поема «Берестечко» , збірка «Гіацинтове сонце» , а також перший роман «Записки українського самашедшого» , що викликав великий ажіотаж. У 2011 році видано поетичну збірку «Річка Геракліта» . 
Відзнаки та нагороди
Лауреат Державної премії ім. Тараса Шевченка (1987, за роман «Маруся Чурай» і збірку «Неповторність»)
Лауреат Міжнародної літературно-мистецької премії ім. О.Теліги (2000).

Нагороджена Почесною відзнакою Президента України (1992) і Орденом князя Ярослава Мудрого V ступеня (березень 2000).

Відмовилась від звання Героя України, відповівши: «Політичної біжутерії не ношу!»

Відзнака «Золотий письменник України», 2012

Особливості у творчості :
модерний характер художньої свідомості сприймається як природне явище;
образ невтіленого у слові буття становить найголовнішу естетичну прикмету поезії Ліни Костенко;
відмова від стереотипів етики, світогляду, загальноприйнятих принципів мистецтва, творчості, яка виражається заперечною часткою “не”;
головні теми: історична, людина-планета-митець-час, тема вірності і зради та інші.
Презентація на тему «Павло Тичина» (варіант 10)

Презентацію створила Крепак Катерина

Павло Тичина
(1891 — 1967)
	Павло Григорович Тичина народився 27(15) січня 1891 р. у селі Піски Козелецького повіту Чернігівської губернії (тепер Бобровицького району Чернігівської області). 
Павло Тичина –учень бурси, 1901 р.
	Походив зі старовинного козацького роду (його пращур був полковником у Богдана Хмельницького). 
	Батько майбутнього поета був сільським дяком — вчителем «школи грамоти». 
	
Марія Василівна Тичина –мати поета.
Сім'я була багатодітна (народилося 13, зіп'ялося на ноги 9 дітей), жили впроголодь, зате гарно співали. 
	Змалку Павло виявив хист до музики, малювання і віршування.

Павло Тичина
 серед друзів, 
1913--1914 рр.
		
	У 1900-1907 рр. навчався в Чернігівському духовному училищі (бурсі), в 1907-1913— в Чернігівській духовній семінарії. 
	Згодом, навчаючись у Київському комерційному інституті, працював у газеті «Рада».
Духовий оркестрЧернігівської духовної семінарії.
На цей час припало його ознайомлення з новітнім українським мистецтвом, особисте знайомство з найвідомішими його представниками 

Павло Тичина, 1920-ті роки.
	У 1913-1914 рр. працює в редакції ліберального україномовного журналу «Світло», а після його закриття — в Чернігівському статистичному бюро. 
Павло Тичина в юнацькі роки.
	
Павло Тичина, 1930-ті роки.
У 1916-1917 рр. — помічник хормейстера в українському театрі М. К. Садовського. 
	1920 року подорожував із капелою К. Стеценка «Думка» Правобережною Україною від Києва до Одеси. 
		Того ж року організував хор (з 1921 р. — капела-студія імені М. Леонтовича), з яким виступав до 1923 року.
Хор ім. М. Леонтовича під орудою Павла Тичини,початок 1920-х років.
		З 1923 по 1934 рік — співредактор журналу «Червоний шлях» (Харків). 

	Входить до заснованої 1923 р. Спілки пролетарських письменників України «Гарт». 

	1926 року взяв активну участь у створенні ВАПЛІТЕ (Вільної Академії пролетарської літератури) на чолі з М. Хвильовим, куди увійшли й колишні члени «Гарту». 
Павло Тичина з бандурою, 
4 червня 1946 р.
	З 1929 р. — дійсний член Академії наук Української РСР, у 1936-1939 рр. і в 1940-1943 рр. очолює Інститут літератури АН УРСР.

	
Павло Тичина у своїй бібліотеці, 1932 р. 
	 З 1947 р. — член-кореспондент Болгарської АН, доктор філології. 
Павло Тичина з кларнетом, 
1940-ві роки. 
	1943— 1948 рр. — міністр освіти УРСР.

	 З 1953 по 1959 рік — голова Верховної Ради УРСР, заступник голови Ради Національностей Верховної Ради УРСР, член багатьох товариств, комітетів, президій, кавалер орденів і медалей.
		
Засідання правописної комісії 
в селі Поміри на Харківщині 
під головуванням Павла Тичини,
 28 серпня 1943 р.
	Лауреат Державної премії СРСР (1941), Державної премії УРСР імені Т. Г. Шевченка (1962). 
	1967 року отримав звання Герой Соціалістичної Праці.

Павло Тичина читає свої вірші на Декаді української літератури та мистецтва, 1951 р.
	Помер П. Г. Тичина 16 вересня 1967 року в Києві.

 	Похований на Байковому кладовищі в Києві

Надгробок Павла Тичини
 на Байковому цвинтарі в Києві
Дякую за увагу!
Презентація на тему «Italian cuisine» (варіант 1)

Italian cuisine
Italy is country in a south Europe.This country has a glorious history anda rich cultures. 
Italian dishes are very popular in the world. Italian food is one of the best in Europe.   
This food is diverse and link manynutty tastes.
Vegetables rules in Italian kitchen,but their king is tomato.
Italian food is very useful, becausemajority dishes consist of vegetables.Italians use only naturals products.Their food has many vitamins andnutrients . So italians are very healthy.
Salt is the main seasoning. They usegreenery and cheese too.
The favourite drink in Italia is coffee.Every people in Italia start your day with cup of coffee.
The popular Italy food:
Pizza


Lasagna
Calzone
Pasta
Risotto
Recipe of pizza “Margarita”
Products:
Paste
Mushroom – 450 gram
Cheese – 150 gram
Onion – 1 thing
Tomatoes – 2 things
Eggs – 2 things
Milk – 0.5 liter
Parsley
salt

Procedure
The first roll a paste.
After that rub a cheese on paste.
The next bake a paste in oven(Temperature 170-180) for a 10 minutes.
Fry a mushrooms and onion on frying pan.
In the end lay out mushrooms and onion on paste and powder a salt.
Italian cuisine has many deliciousdesserts.
Panettone
Tiramisu
kasata
Recipe of dessert “Tiramisu”.Products:
Cream cheese – 110 gram
condensed milk – 50 gram
Cream – 50 gram
Vanilla 
Coffee – 1 cup
Cookies – 200 gram
Chocolate – 100 gram
Procedure
The first you must churn cream cheese, condensed milk, cream, vanilla. After that lower cookies in coffee . Put cookies in a glass and put our mix layers . In the end you can pour chocolate.
Words
Nutty – пряний
Nutrients – поживні речовини
Seasoning – приправа
Greenery – зелень
Lasagna – лазанья
Calzone – кальцоне
Risotto – різотто
Paste – тісто
Parsley - петрушка
Cream cheese- вершковий сир
condensed milk – згущене молоко





Petryna Mariaform 10 – B class
Презентація на тему «Іван Нечуй-Левицький» (варіант 3)

Іван Нечуй-Левицький - (1838 - 1918)видатний майстер художньої прози
Смт. Стеблів ( нині Корсунь-Шевченківського району) – батьківщина Нечуя-Левицького
Літературно-меморіальний музей І.С. Нечуя-Левицького  Музей знаходиться у відновленій пам’ятці історії – будинку, в якому мешкала родина  
І.С. Нечуя-Левицького. 
Біля музею встановлений пам’ятник письменнику (скульптор Г. Кальченко, архітектор А. Ігнащенко; бронза, граніт). 
Експозиція музею
Навчання в Київській духовній академії
Життя присвятив навчанню та літературі
З 1966-го по 1873-й Нечуй викладає в дівочих гімназіях Царства Польського, далі 12 років у Кишиневі. Фото 1870-х.
1992 р. Іван Нечуй-Левицький уже 8 років на пенсії, живе в Києві
Фото кінця 90-х років. 
Фото 1895 року.
Найбільш плідні роки творчості
Видання книг 
“Хмари” 
“Кайдашева сім’я”
Від гумору до справ духовних
«Баба Параска та баба Палажка»
Ювілейне видання Біблії Куліша, 
Нечуя-Левицького та Пулюя
Письменник помер 2 квітня 1918 року в Дегтярівському притулку в Києві.
 Письменника поховано на Байковому кладовищі.
Презентація на тему «Тичина Павло Григорович»

Тичина Павло Григорович
«Дивний мрійник з очима дитини і розумом філософа!»
Павло Тичина
Мати
Чернігівске духовне училище
Чернігівська семінарія
Київський комерційний інститут
Чернігівське земство
Працював у театрі М.Садовського
Лесь Курбас
Збірки:
Замість сонетів і октав
Сонячні кларнети
Плуг
1920 р.
1920 р.
1918 р.
1923 р. переїздить до Харкова, стає членом редколегії щойно організованого місячника «для широких кіл інтелігенції» — «Червоний шлях», бере активну участь у громадсько-культурному житті (працює в щойно заснованій тоді Українській асоціації сходознавства). У 1924р. виходить його збірка «Вітер з України». 
Серед поем П. Тичини найфундаментальнішою можна вважати симфонію «Сковорода», видану посмертно книгою досить значного обсягу. Писалась вона протягом мало не всього творчого життя поета. (Перші розділи її опубліковані 1923р. в журналі «Шляхи мистецтва», потім робота над поемою продовжувалась
      у 1923-1934 і 1939—1940 pp., а збирання матеріалів тривало до 50-х років). Така надмірна увага до постаті Сковороди — не випадкова, адже Григорій Сковорода — духовний батько Тичини періоду «Сонячних кларнетів»
З 1929 р. поет є дійсним членом Академії наук України.
Протягом 1943—1948 pp. Тичина очолював Міністерство освіти України. 
Відзнаки:

    Лауреат Сталінської премії (1941).
    Лауреат Шевченківської премії (1962).
    Герой Соціалістичної Праці (1967).
    Кавалер п'яти орденів Леніна,
    Кавалер двох орденів Трудового Червоного Прапора.
Літературно-меморіальний музей – квартира
Вшанування пам'яті:
Помер поет 16 вересня 1967 року
Дякую за увагу!!!
Виконала:
Страшко Ольга
11-Б
Презентація на тему «Василь Симоненко» (варіант 10)

Василь Симоненко
Виконала
учениця 11-Б класу
Тихонюк Альона
Життєвий і творчий шлях
«Що я можу сказати про себе? Ще так мало прожито і так мізерно мало зроблено. Хочеться бути людиною, хочеться робити гарне й добре, хочеться писати такі вірші, які б мали право називатися поезією. І якщо це мені вдається рідко, то не тому, що я не хочу, а тому, що мало вмію і мало знаю. Найбільше люблю землю, людей, поезію і... село Біївці на Полтавщині, де мама подарувала мені життя. Ненавиджу смерть. Найбільше боюся нещирих друзів. Більше мені сказати про себе нічого.»



Вже перші його поезії засвідчили: в українській літературі з'явився самобутній і зрілий Майстер. Симоненко вразив читача осяянням краси власної душі, справжністю почуттів, інтелектуальною високістю і молодечим завзяттям. 







Не докорю ніколи і нікому,
Хіба на себе інколи позлюсь,
Що в 20 літ в моєму серці втома,
Що в 30 - смерті в очі подивлюсь.
 
Моє життя - розтрощене корито,
І світ для мене - каторга і кліть...
Так краще в 30 повністю згоріти,
Ніж до півсотні помаленьку тліть.        

1955 рік
Презентація на тему «Богдан-Ігор Антонич» (варіант 6)

Дороги
Богдан-Ігор Антонич
Розгорнулася земля,
Наче книжка
(дороги, дороги, дороги)
Зашуміла трава і принишкла
Простелилась нам юним під ноги
Тільки небо і  тільки пшениця
(над нами, за нами, під нами)
Тільки безкрай і даличь іскриться
Тільки безвість вітає вітрами
Голубінь, золтавість і зелень
(яруги, галявини, кручі)
Розспівались таємно: 
дзінь-дзінь
Цвіркнули в конюшині пахучій
Залізиста вода із криниці
(дороги, дороги, дороги)
О, відкрий нам свої таємниці
Дивний місяцю мідянорогий
(о зелень, о юність, о мріє)
Наша молодість, наче природа
Колосистим ще літом доспіє
Презентація на тему «Народний Малахій»

Трагікомедія Миколи Куліша
«Народний Малахій»
Паспорт  твору:
Ім ’я : « Народний Малахій»
Дата створення: 1927 рік
Автор: Микола Куліш
 Жанр: трагікомедія
Художній стиль: неоромантизм,екзистенціоналізм,бароко,романтизм,експресіонізм
Порушені  проблеми:
 Стану певної частини українцiв, розворушених революцiйними подiями.
Соціалізму як «хворої мрії».
Людської мрії,
Маленької особистості
Суперечності душі
Фанатичності ідеї

Малахій
(у перекладі з давньоєврейської означає «вісник мій», що є
синонімом до слів ангел, пророк) – головний герой.
Проекти Малахія стаканчика:
«1) Про негайну реформу людини і в першу чергу українського народу, бо в стані дядьків та перекладачів на тім світі зайців будем пасти;
2) про реформу української мови з погляду повного соціалізму, а не так, як на телеграфі, що за слово уночі правлять, як за дві слові– у, ночі;
3) додаток: схема перебудови України з центром у Києві, бо Харків здається мені на контору»
«Народний Малахій» – новаторська драма :
 Поєднання трагічного з комічним
 Поєднання гумору з патетикою
 Велика кількість символічних та психологічних  моментів та образів
Презентація на тему «Осип Васильович Турянський» (варіант 1)


(1880- 1933)
Український письменник і літературний критик, учитель середніх шкіл Галичини.

Осип  Васильович Турянський
народився 22 лютого 1880, с. Оглядів, Радехівський район, Львівська область 



Ранні роки життя
Початкова школа, Львівська українська гімназія-> філософський факультет Віденського університету. 
Займався репетиторством
захоплювався нелегальною літературою
1908 році в місцевому альманасі "Січ" були опубліковані його перші оповідання
У 1908-1909 рр. редагував щомісячник « Ukrainische Rundschau ». 


У 1910 році переїхав до Перемишля , де став працювати вчителем в гімназії.
восени 1914 р. був покликаний до австрійської армії і направлений на фронт до Сербії
1915 р. полон


«Поза межами болю»
1917 р. Відень, німецький переклад
класичний експресіонізм в розвитку української літератури початку XX ст.



Помер 28 березня 1933 у Львові і похований на Личаківському кладовищі.

Був проігнорований на Батьківщині

 1930 -х років письменник активно співпрацював із львівським «лівим» журналом «Нові шляхи» 

Твори
Дума пралісу  (повість, 1922),

Син Землі  (повість, 1933);

Боротьба за велич (збірка оповідань),

Рабчікі  (сатирична комедія, 1927);
 літературно-критичні статті і нариси. 

За мотивами роману «Поза межами болю» в 1989 році був знятий однойменний художній фільм (режисер - Ярослав Лупій).

Англійський переклад роману «За межами болю» був опублікований в Нью-Йорку в 1935 році. Перше післявоєнне видання прози письменника було опубліковано в Києві в 1989 році

Ім'я письменника І.Турянського носять вулиці у Львові, Івано-Франківську, Ужгороді, Дрогобичі та інших містах України.



Дякуємо за увагу!