nyuuzyou/ukr-lit huggingface dataset:
Презентація на тему «Народне Українське весілля»

Народне Українське весілля
Презентація
Учениці 9 - Г класу
Ліцею інформаційних технологій
Сидоренко Лариси
Із давніх-давен традиційне українське весілля було одним з найжаданіших, найхвилюючих родинних свят. З ним пов’язували не тільки шлюб молодих, поєднання двох родів; це була подія масштабна, надзвичайно відповідальна, в якій брало участь чимало людей .
Хід весілля:
Сватання
Підготовка
    а) Гільце
    б) Вінки
    в) Запросини
    г) Коровай
Вінчання
Весілля

Сватання
Хлопець разом зі старостами , з хлібом та гостинцями йшов в дім молодої.
Підготовка.  1.Гільце
В суботу ввечері вили «гільце», невелике деревце або гілку прикрашали квітами, це супроводжувалось піснями, танцями та вечерею.
2. Вінки
В цей самий час роблять і барвінкові вінки. Готові вінки позолочували. Інші дівчата мали вінки з рути та              	м'яти. 
3. Запросини
Коли гільце та вінки були готові молода з дівчатами йшла запрошувати на весілля. В цей самий час молодий зі своїми друзями також ходив запрошувати. 
4. Коровай
Коровай пекли одружені жінки. Під час приготування короваю, коровайниці співали ритуальних пісень. Коровай прикрашали виробленими з тіста сонцем, квітами та голубами.

Вінчання
Вінчання відбувалось в неділю до обіду, після вінчання кожний йшов на обід в свій дім. Після цього молодий йшов до молодої. На вході відбувався «викуп молодої».

Весілля
Власне саме весілля починається з організації поїзду молодого до молодої.  По дорозі до молодої відбувалися перейми , коли молодий мав платити гроші            та вгощати, тих     хто його зупинив.

Зустрічати поїзд молодого виходила мати молодої в вивернутому кожусі та з мискою води в руках. Після того як молодий сідав коло молодої починався розподіл подарунків між ріднею дівчини. …
Дякую за увагу!
За короваєм ішов обряд перевезення молодої до хати молодого, який розпочинався вечерею.
В понеділок відбувався другий день весілля і у вівторок третій.
Презентація на тему «Наука україни в післявоєнний період»


Наука україни в післявоєнний період 
1950 р. кількість науково-дослідних установ в Україні становила 462, а чисельність працівників у них досягла 22,3 тис. осіб.Головною науковою установою України залишалася Академія Наук УРСР, яку очолював біолог зі світовим іменем О. Палладін. У республіці в 1946 р. було запущено перший в СРСР атомний реактор.

Завдяки подвижницьким зусиллям видатного українського вченого С. Лебедєва, якого власті підозрювали в «буржуазній лженауковості», в Інституті електротехніки АН УРСР було створено лабораторію моделювання обчислювальної техніки, яка започаткувала дослідження в галузі кібернетики. 1948–1951 pp. тут булла створена перша в СРСР мала електронно-обчислювальна машина «МЕОМ», яка на той час відповідала рівню світових стандартів.

Учені інституту електрозварювання АН УРСР удосконалили й запропонували для масового впровадження в практику автомати зварювання металу під флюсом. Цей метод, розроблений під керівництвом Є. Патона, докорінно змінив технологію багатьох галузей виробництва, сприяв підвищенню продуктивності праці, збільшенню випуску металопродукції. Нова технологія була з успіхом застосована при спорудженні газопроводу Дашава-Київ, де 80 % стиків труб було зварено автоматами під флюсом.

Існуюча в УРСР система керівництва наукою створювала умови для панування пристосуванців, авантюристів від науки. Через це деякі перспективні напрями наукових досліджень, зокрема генетика, були оголошені ідеалістичними, «лженауковими». Так,на серпневій (1948) сесії Всесоюзної академії сільськогосподарських наук, підтриманий «на горі» «народний академік» Т. Лисенко після тривалої боротьби, що розпочалася ще в 30-ті роки, здобув остаточну перемогу над своїми науковими опонентами.Почалися переслідування і розправи, жертвами яких стали провідні вчені. Так, у Харкові були звільнені з роботи завідуючий кафедрою генетики і дарвінізму університету професор І. Поляков і професор сільськогосподарського інституту С. Делоне. Розгром школи генетики, що отримав назву «лисенківщина», став однією з ганебних сторінок в історії біологічної науки. Він зумовив у наступні десятиліття відставання Радянського Союзу в цій галузі.
Презентація на тему «Кирило-Мефодіївське братство» (варіант 1)


Кирило-Мефодіївське братство

Кири́ло-Мефо́діївське бра́тство (товариство: Кирило-Мефодіївське братство) — українська таємна політична організація, що виникла в грудні 1845 — січні 1846 у Києві.
Історія створення
Ініціаторами створення братства і його засновниками виступили Василь Білозерський, Микола Гулак, Микола Костомаров, Пантелеймон Куліш, Опанас Маркевич.
Організація була названа іменами відомих слов'янських просвітителів Кирила і Мефодія.
Крім організаторів, до братства незабаром увійшли: Георгій Андрузький, Олександр Навроцький, Дмитро Пильчиков, Іван Посяда, Микола Савич, Олександр Тулуб.
У квітні 1846 року до братства вступив Тарас Шевченко.
Восени 1846 року загальна кількість членів братства, за даними слідства, становила 12 осіб.
Документи Кирило-Мефодіївського братства
Найважливішими документами Кирило-Мефодіївського братства, розробленими головним чином Костомаровим і Білозерським, були наступні: «Головні правила товариства», «Статут товариства», «Книга буття українського народу», інакше звана «Закон божий».

Права і обов'язки членів К.-М.т. регламентувалися статутом. Громадську роботу кирило-мефодіївці зосередили навколо освіти народу і піднесення економіки України, видання популярних книжок, запровадження широкої мережі початкових навчальних закладів, готували агітаційні відзови із закликами розгортати національно-визвольну боротьбу.
Кирило-Мефодіївське братство проіснувало 14 місяців. У березні 1847 року за доносом провокатора Олексія Петрова діяльність братства була викрита, а члени заарештовані. 

Слідство у справі кирило-мефодіївців тривало з 18 березня до 30 травня 1847 року в Петербурзі. 

Найтяжче було покарано Тараса Шевченка, якого віддали у солдати Окремого Оренбурзького корпусу з забороною писати і малювати. На трирічний термін було ув'язнено у Шліссельбурзькій фортеці Миколу Гулака, Микола Костомаров перебував в ув'язненні один рік, а Олександр Навроцький — півроку у В'ятській тюрмі. Інших членів братства царський режим вислав у віддалені губернії імперії під нагляд поліції, заборонивши повертатися в Україну.
Значення Кирило-Мефодіївського товариства важливе з кількох міркувань. Воно явило собою першу, хоч і невдалу, спробу інтелігенції перейти від культурницького до політичного етапу національного розвитку
Ліквідація товариства дала сигнал до наступу антиукраїнської політики і ознаменувала початок довгої безупинної боротьби української інтелігенції з російським царатом.
Основна мета – об’єднаня слов’ян на засадах федерації при рівності та дотриманні прав і свобод громадян, скасування кріпацтва, та самодержавства, соціальне і національне визволення українського народу. Члени братства ідеалізували козацьку минувщину і в її суспільній організації  вбачали майбутній суспільний устріій України.
Історичне значення діяльності  Кирило-Мефодіївського товариства полягає в тому, що це була перша спроба національного відродження України політичними засобами, на основі програми, статуту та інших документів.
Апостолова Аліна
Автор
Презентація на тему «The Heaven’s Debates The USA»

The Heaven’s Debates
The USA
The  Standard   of   living 
The   Daemonic   reality
In 2012, 15.1 percent of all people lived 
in poverty.
 The poverty rate in 2012 was 
the highest poverty rate since 1993. 
Culture
America is the country of different views, different religions, different people and different CULTURES
The  Angel’s   version
Education
America is the country of abilities
Ha-ha-ha from the hell
Way of life or humanity 
Life is good
Not Better, not worse, just different
Lili korotkova
Valeriya Nikolaeva
What does the fox say?
Презентація на тему «Українські аматорські театри»

українські аматорські театри
Аматорський театр
 Виконавцями є непрофесійні актори;
 Джерела такого театру, безпосередньо пов'язаного із ритуальними дійствами народної творчості, простежуються у виставах античної доби, що постали з діонісій, в давньоримських ателланах, в іспанських ауто, в бароковій шкільній драмі та ін;

Наддніпрянщина у 18 —19 ст
В Україні аматорські вистави було започатковано при дворах можновладців на свята, зокрема на Масницю, в 1730-ті у Глухові, у палаці І. Миклашевського. У 1780-ті у Харкові було засновано російськомовний «благородний» театр, який невдовзі розпався, був оновлений та очолений (1789) Д. Московичем. Аналогічна аматорська трупа сформувалася в Києві, у флігелі царського палацу (нині Маріїнський палац).



Спорадично діяли домашні театри при дворах дідичів на Правобережжі, де акторами були кріпаки. Аматорські вистави організовували в Одесі (1804), Полтаві (1808), Херсоні (1816), особливо при Харківському та Київському університетах, Рішельєвському ліцеї (Одеса), Ніжинській гімназії вищих наук князя Безбородька.


У домашньому театрі генерал-губернатора Я. Лобанова-Ростовського брав участь Іван Котляревський, який невдовзі очолив у Полтаві театр (1819), що мав би стати професійним, написав спеціально для нього п'єси «Наталка Полтавка» та «Москаль-чарівник».
Галичина в 19 — поч. 20 ст
На Галичині у Коломиї (1848) виник аматорський гурток І. Озаркевича, започаткувавши вистави у Львові, Перемишлі, Тернополі… тут свого часу працював драматичний гурток В. Нижанківського. Невдовзі з'явилося Перше літературно-драматичне товариство ім. Г. Квітки-Основ'яненка (1879) у Коломиї, Драматичне товариство ім. І. Котляревського (Львів, 1898) за участю Івана Франка, драматичний гурток під орудою актора І. Захарка при Товаристві руських ремісників «Зоря», напівпрофесійний Руський селянський театр (з 1907 — Буковинський народний театр).


Після Емського указу…
Після Емського указу 1876 любительські вистави відбувалися приховано у будинку професора Київського університету св. Володимира О. Кістяківського. Поширювалися таємні гуртки за участю київських залізничників (одним із них керувала Марія Старицька), друкарів Ковальського та Кульженка.


Висновок:
Аматорські колективи закладали основи професійного українського театру, що виник 1882, ставши виразником національного руху опору русифікаторській політиці Російської імперії щодо української мови, культури та літератури. Водночас, попри загальну антиукраїнську політику, не зникали й аматорські театри. З появою «Просвіти» на Наддніпрянщині (1905–1907) любительські драматичні гуртки набули неабиякої популярності, дарма що переслідувалися царською адміністрацією.
Презентація на тему «Кінематограф в Україні у 20 роках»

http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%94%D0%BE%D0%B2%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D0%BA%D0%BE_%D0%9E%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%B0%D0%BD%D0%B4%D1%80_%D0%9F%D0%B5%D1%82%D1%80%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%87http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%9A%D1%96%D0%BD%D0%B5%D0%BC%D0%B0%D1%82%D0%BE%D0%B3%D1%80%D0%B0%D1%84_%D0%A3%D0%BA%D1%80%D0%B0%D1%97%D0%BD%D0%B8
Презентація на тему «Культура Київсько Русі»

КУЛЬТУРА КИЇВСЬКОЇ   РУСІ
Презентація
Учениці 10 – А класу
Кременчуцького ліцею №30
Заікіної Анастасії
Забудова міст, архітектура
Будівництво фортець і міських укріплень
Храмове будівництво
Забудова міст

Для давньої Русі характерними були дерев’яні та земляні оборонні укріплення.

Місто складалося з 3 частин: 
Дитинець або Гора (двір князя та борські двори);
окольний “город” або поділ (селилися ремісники та     купці);
сторони або кінці (ремісники певних спеціальностей – кожум’яки та гончарі)
Кам’яне та дерев’яне будівництво 

Архітектура(мистецтво проектування, спорудження та художнього оздоблення будівель; будівельне мистецтво)
Візантійський стиль (з доповненням)

АРХІТЕКТУРА
План тридільної дерев'яної церкви (На прикладі церкви Вознесіння у Чорткові)
Плинфа

ЗОЛОТІ  ВОРОТА 

Десятинна церква(реконструкція)

Софіївський собор у Києві, XI століття

Софіївський собор у Новгороді

Києво-печерська лавра,XI століття

Михайлівський Золотоверхий собор, XII століття

П’ятницька церква у Чернігові, XII століття

Церква Покрова на Нерлі, XII століття

Успенський собор у Володимирі, XII століття

Чернігівський Спасо-Преображенський собор,XII століття

Церква св.Пантелеймона під Галичем, XII століття

Собор св. Володимира (візантійський стиль)

Борисоглібський собор у Чернігові

Образотворче мистецтво

Мозаїка, Марія-Оранта у Софіївському соборі (Заступниця)

Христос-Пантократор (Вседержитель)(мозаїка Софіївського собору)

Дмитрій Солунський, мозаїка XII століття Михайлівського Золотоверхого монастиря
Вчитель КЗШ № 113 Крилова Т.В.
Фрески
Феофан Грек
Майстри Київської Русі: 
Аліпій (Алімпій) Печерський -XI століття
Феофан Грек—XIV століття
Андрій Рубльов – XIV століття

Інтер’єр Софіївського собору
Зображення сім’ї князя Ярослава Мудрого

Книжкова мініатюра
«Повість минулих літ»- 12 століття
«Ізборник Святослава»- 11 століття
«Остромирове Євангеліє»- 11 століття


Переписування книжок (мініатюра)
Буквиці Остромирового Євангеліє
.

Тератологічний (химерний) стиль мініатюри
Рослинний стиль мініатюри

.
Іконопис
Ікони — у перекладі з грецької “зображення, образ” – зображення Ісуса Христа, Богоматері, святих, подій Святого Письма. Ікони творили за певними правилами – канонами, які не можна було змінювати. У цьому одна з головних відмінностей ікони від картини.
Оранта – ікона Богоматері, котра молиться, звівши руки вгору.

Одиги́трия (греч. Οδηγήτρια — Указующая Путь), Путеводи́тельница — один из наиболее распространённых типов изображения Богоматери с младенцем Иисусом, по преданию, написанная евангелистом Лукой.
Елеу́са (греч. Ελεούσα — милующая от έλεος — сострадание, сочувствие), Элеуса, Умиление — один из основных типов изображения Божией Матери в русской иконописи. Богородица изображена с Младенцем Христом, сидящим на Её руке и прижимающимся щекой к Её щеке.

Іконопис
Володимирська ікона Богоматері. Елеус
Ікона Богородиці Одигітрія
Аліпій. Богоматір Велика Панагія. XII ст., Оранта

Архангел Гавриїл. Візантія
Ікона святих Бориса та Гліба
Ікона Ніколая Чудотворця з житіями

Дякую за увагу!
Презентація на тему «Оцінка діяльності Б. Хмельницького»

Презентація на тему:“Оцінка діяльності Б. Хмельницького в сучасній історичній літературі”
Історична наука дуже довгий час не могла прийти до однакової оцінки діла й особи великого гетьмана. Певною мірою, ще й досі не затихли національні й політичні пристрасті, які стають на перешкоді спокійній й об’єктивній оцінці його діяльності. 
Микола Костомаров
 Наш славетний історик намагався представити Хмельницького, як діяча "возсоєдіненія" Русі, а коли познайомився з матеріалами про турецьке підданство гетьмана, то змінив свій погляд на нього і визнав, що Хмельницький пішов "кривим шляхом", став зрадником.
Б.Хмелницький і Тугай-бей
Пантелеймон Куліш
  “Коли ми не маємо другого "Слова о полку Ігоря" й другого "Літопису, откуда пошла єсть земля руськая", то без усякого сумніву, цим ми найбільше завдячуємо Хмельницькому.”
Антонович Володимир
“Треба віддати честь великому діячеві нашого краю, що в своїй особі скупчив громадські змагання мільйонної маси й зробив на її користь усе, що в умовах його часу і культури могла зробити людина талановита, щиро віддана інтересам народу, з крайнім напруженням духовних і інтелектуальних сил, що довело його до перевтоми і прискорило кінець великого патріота”
Вячеслав Липинський
Не вагання між різними політичними орієнтаціями, а свідоме намагання відновити українську державність в усій її широті. На його думку політичні союзи Хмельницького грали чисто службову роль, а роблячи свою справу, виявляв він глибокий державний розум, організаторський талант і щирий український патріотизм.

Людвик Кубалі
“Треба сказати, що його край (Хмельницького) мав майже звідусіль відкриті кордони. Військо, фінанси, державне господарство, адміністрація, зносини з сусідніми державами - все це треба було створити, все це лежало на ньому...”
Михайло Грушевський
Хмельницький був для нього "великим діячем, людиною дійсно великою своїми індивідуальними здібностями і можливостями. Але цих здібностей не вистачило йому для розв’язання історичного вузла українського життя. Як провідник, двигач і насильник мас він показав себе дуже яскраво, але політиком був невеликим і, поскільки керував політикою своєї козацької держави, виходила вона не дуже мудро".
Презентація на тему «Welcome to Maine!!!»

Welcome to Maine!!!
Geography
Maine is a state  in the New England  region of the northeastern United States, bordered by the Atlantic Ocean. The population of Maine is 1 million 3 hundreds thousands. The capital of the state is Augusta.  The biggest cities are  Portland, Lewiston. The flag was adopted in    February 23, 1909.
History
John Cabot and his son, are believed to have visited the Maine coast in 1498. However, the first permanent English settlements were  established, in 1623. .  Long governed by Massachusetts, Maine became the 23rd state as part of the Missouri Compromise in 1820.

                            Climate
Maine has  a humid continental climate with warm  humid summers. Winters are cold and snowy throughout the state, and are especially severe in the northern parts of Maine..
                  Places of interest 
  Maine is full of different tourist attractions. In spite of the fact that it is not very big it is a calm peaceful place which attracts tourists all over the world.

Greater Portland & Casco Bay
Situated on the southern coast of Maine, the Greater Portland area is a hub of arts, entertainment and dining.  Natural deepwater in Casco Bay which doesn’t freeze in winter  looks extremely beautiful.
Beaches in Maine
At Maine's southern tip, The Maine Beaches region contains 30 miles of white sand beaches. Every year, the sandy beaches in Maine  are a primary tourist attraction.  
Aroostook County
Aroostook County is Maine's northernmost region and the largest county in the state. It is an extremely relaxing and peaceful place. So if you are tired of noisy city life that will be the best place for you.

Penobscot Marine Museum
The Penobscot Marine Museum  is Maine's oldest maritime museum and is designed to  educate people.   It was founded in 1936. Designed as a unique 19th century seafaring village, the museum has  thirteen historic and modern buildings.  
Thank you for your attention!!
Презентація на тему «Кримська конференція»

Кримська конференція
1945 року
Ялтинська конференція 1945 (також Кримська) — вершинна дипломатична зустріч лідерів США, Великобританії й СРСР (4-11 лютого 1945 з метою вирішення питань закінчення Другої світової війни та повоєнного ладу).
У Ялті зібралося близько 700 осіб — члени делегацій та їхній допоміжний склад. Конференція проходила в Лівадійському палаці — тимчасовій резиденції Рузвельта.
Президент США Ф. Д. Рузвельт, прем'єр міністр Великобританії Вінстон Черчілль та глава уряду СРСР Йосип Сталін зійшлися зі своїми делегаціями й ухвалили далекосяжні рішення про подальше ведення війни й повоєнний уклад міжнародних взаємин.

Радянська делегація наполягала на обговоренні й прийнятті 11 рішень.
1. Передусім було обговорено питання про тісну координацію воєнних зусиль трьох союзників і остаточний розгром Німеччини, узгоджені воєнні плани завдання останніх ударів по гітлерівському райху до його безумовної капітуляції.

2. Союзники домовилися про післявоєнну окупацію і спільний контроль над Німеччиною. Стало ясно, що радянські війська вже самі здобудуть Берлін. 
Для узгодження політики щодо Німеччини утворювалася Центральна контрольна комісія з місцем перебування в Берліні (пізніше її назвали Союзною контрольною радою для Німеччини).

3. Було вирішено питання про репарації з Німеччини з метою відшкодування збитків жертвам її агресії. Сума збитків окремих держав становила: США — $1,3 млрд. , Англії — $6,4 млрд., Франції — понад $21,1 млрд. Пряма шкода Радянському Союзу — понад $128 млрд.
4. Сторони домовилися скликати міжнародну конференцію для створення ООН 25 квітня 1945 р. в Сан-Франциско.
5. Делегації прийняли «Декларацію про звільнену Європу» — мирну, демократичну, з наданням їй допомоги у відродженні нормального життя.
6. В Ялті було вирішено «Великою трійкою» включити в число фундаторів ООН Україну й Білорусію. Керівники США й Англії вперше зафіксували їх міжнародний статус.

7.Польське питання було вирішене в цілому компромісно. 
8. Щодо Югославії було вирішено: сприяти об'єднанню в уряді й парламенті демократичних сил і створенню Тимчасового об'єднаного уряду.
9. Учасники конференції вирішили утворити постійну нараду міністрів закордонних справ СРСР, США й Англії , яка мала збиратися раз на 3 — 4 місяці для консультацій і практичних рішень.
10. Була прийнята заява «Єдність в організації миру, як і у веденні війни».
11. 11 лютого сторони підписали таємну угоду про вступ СРСР у війну з Японією через 2 — 3 місяці після капітуляції Німеччини.
Дякую за увагу!!!
Презентація на тему «Десятинна церква» (варіант 1)

“Десятинна церква”
Презентація на тему:
      			  Перша кам`яна церква 				Київської Русі. 						Споруджена 							древньоруськими та візантійськими  майстрами у 989-996 роках у період князювання Володимира Святославовича, котрий виділив на її побудову десяту частину княжих доходів - десятину. Звідси й виникла назва храму. Старовинні джерела називають Десятинну церкву церквою Богородиці.
      Представляла собою хрестово-купольний шестистовпний храм. На початку ХІ століття її оточили галереями. Десятинну церкву вкрашали мозаїка, фрески, різні мармурові та шиферні плити (ікони, хрести та посуд привезено з Херсонеса Тавридського (Корсуня)). У Десятинній церкві поховані Володимир Святославович та його жінка - візантійська царівна Анна, сюди ж з Вишгорода привезли прах княгині Ольги.
     Наприкінці 1240 року орди хана Батия, захопивши Київ, знищили Десятинну церкву - останню схованку киян.
      Розкопки руїн почалися ще в 30-х роках XVII століття за ініціативи митрополита Петра Могили. Далі розкопки проводились у 1824 році К. А. Лохвицьким, у 1826 році - Єфимовим, у 1908-14 роках - археологом Д. В. Милеєвим. Під час розкопок було знайдено чимало цінних фрагментів мозаїки підлоги, фрескового і мозаїчного прикрашень храму, кам"яні захоронення, залишки фундаменту тощо.
     Поблизу Десятинної церкви було відкрито руїни княжих палаців і житла бояр, а також ремеслецькі майстерні та численні поховання ІХ-Х століть. Археологічні знахідки зберігаються у заповіднику "Софійський музей", в історичному музеї України та в інших музеях.
      У 30-х роках XVII століття Петром Могилою і у 1828-42 роках за проектом В. Й. Стасова на місці Десятинної церкви були збудовані однойменні храми, що не збереглися.
     З липня 2005 року архітектурно-археологічною експедицією Інституту Археології НАН України під керівництвом Г. Ю. Івакіна спільно з дослідниками з Санкт-Петербурга (зокрема Ермітажу) та за допомоги студентів історичних факультетів України проводяться археологічні дослідження фундаментів Десятинної церкви на глибині близько 2-х метрів та частини оборонного рову з залишками дерев'яних конструкцій. Незважаючи на відсутність фінансування археологічні дослідження не припинялися. На теперішній час вони ще не завершені.
    Отже, будівництво Десятинної церкви відіграло велику роль в розвитку культури Київської Русі.  Нажаль від всієї будівлі залишився тільки фундамент.  Також під час розкопок було знайдено  фрески та мозаїки , які збереглись до наших днів. 
      Якби будівля збереглася, вона була б справжньою перлиною архітектури України.