Презентація на тему «Іван Іванович Шишкін» (варіант 2)

Іва́н Іва́нович Ши́шкін
Життя та творчість
Зміст
Біографія
Риси творчості
Фотогалерея
Біографія
Іван Шишкін народився 13 січня 1832 року в місті Єлабуга Вятської губернії Російської імперії. У дванадцять років став учнем першої казанської гімназії, але, дійшовши в ній до 5-го класу, залишив її та вступив до Московського училища живопису, скульптури і зодчества (1852—1856). Закінчивши курс цього закладу, з 1857продовжував свою освіту в Петербурзькій Академії Мистецтв (1856—1865), де числився учнем професора С. М. Воробйова. Уже в перший рік перебування в академії йому були присуджені дві малі срібні медалі за класний малюнок і за вид в околицях Санкт-Петербурга. У 1858 році він отримав велику срібну медаль за вид на Валаамі, в 1859 році — малу золоту медаль за пейзаж з околиць Санкт-Петербурга і, нарешті, в 1860році — велику золоту медаль за два види місцевості Кукко, на Валаамі.
Біографія
Придбавши, разом з цією останньою нагородою, право на поїздку за кордон в якості пенсіонера академії, він відправився в 1861 році в Мюнхен, відвідував там майстерні відомих художників.  У Цюріху спробував вперше гравірувати «царською горілкою». За кордоном, крім живопису, він багато займався малюнками пером; твори його в цьому роді приводили в здивування іноземців, і деякі були поміщені в Дюссельдорфському музеї поруч з малюнками першокласних європейських майстрів. Занудьгувавши за батьківщиною, в 1866 році повернувся в Санкт-Петербург до закінчення терміну свого пенсіонерства. З того часу він нерідко робив подорожі з художньої метою по Росії, майже щороку виставляв свої твори спочатку в академії. Після того як заснувалося Товариство пересувних виставок, на цих виставках виробляв малюнки пером. З 1870 року, приєднався до утворився гуртка аквафортістов, почав знову займатися гравіруванням «царською горілкою», яке вже не покидав до кінця свого життя, присвячуючи йому майже стільки ж часу, скільки і живопису.  Він помер раптово в Петербурзі 8 (20) березня 1898, сидячи за мольбертом, працюючи над новою картиною.
Творчість
Серед російських пейзажистів Шишкіну, безперечно, належить місце найсильнішого художника. У всіх своїх творах він є дивним знавцем рослинних форм, що відтворює їх з тонким розумінням як загального характеру, так і дрібних відмінностей будь-якої породи дерев, кущів і трав. Брався він за зображення соснового або ялинового лісу, окремі сосни та ялини, точно так само, як і їх сукупність, отримували у нього свою справжню фізіономію, без жодних прикрас чи применшення, — той вид і з тими подробицями, які цілком пояснюються і обумовлюються ґрунтом і кліматом, де художник змушував їх рости. Зображував він дуби або берези, вони брали у нього донезмоги правдиві форми в листі, гілках, стовбурах, корінні і в усіх подробицях. Сама місцевість під деревами — каміння, пісок чи глина, нерівності ґрунту, порослі папороттю та іншими лісовими травами, сухе листя, хмиз, сушняк та інше — отримували в картинах і малюнках Шишкіна вид досконалої дійсності.







Але ця реалістичність нерідко шкодила його пейзажам: у багатьох з них вона затуляла собою загальний настрій, повідомляла їм характер не картин, задуманих не з метою порушувати у глядача те чи інше почуття, а випадкових, хоч і чудових етюдів. Потрібно також зауважити, що з Шишкіним повторилося те, що буває майже з кожним особливо сильним малювальником: наука форм далася йому на шкоду для колориту, який, не будучи у нього слабким і негармонійним, все-таки не стоїть на одному рівні з майстерним малюнком. Тому талант Шишкіна іноді набагато яскравіше висловлюється в одноколірних малюнках і офортах, ніж у таких роботах, в яких він користувався багатьма фарбами.
Серед усіх творів художника найпопулярніша картина «Ранок у сосновому лісі». Її сюжет, можливо, був підказаний Шишкіну К. А. Савицьким. Є інша версія, що поштовхом до появи цього полотна послужив пейзаж «Туман в сосновому лісі» (1888), написаний, ймовірно, як і «Бурелом», під враженням від поїздки в вологодські лісу. «Туман в сосновому лісі», що мав успіх на пересувній виставці в Москві (нині у приватній колекції) міг викликати у Шишкіна і Савицького бажання написати полотно, що повторює мотив прославленої картини, але з включенням жанрової сцени.
«Струмок в березовому лісі»1883
«Дубовий гай»1887
«Лісові далі»1884
«На узліссі соснового лісу»1882
«На півночі дикій…»1891
Полісся



1884
«Жито» 
1878
«Дощ в дубовому лісі»1891
«Узлісся лісу»1882
«Березовий ліс»1871
«Вечір»1882
«Сторожка в лісі»,1870
«Сосна на піску»1884
Дякую за увагу!!!