nyuuzyou/ukr-lit huggingface dataset:
Презентація на тему «Архітектура, живопис, іконостас і скульптура XIV – першої пол. XVII ст»

Архітектура, живопис, іконостас і скульптура XIV – першої пол. XVII ст.
Вепрук Анастасія
Архітектурі кінця XIV — 1-ої пол. XV ст. притаманний готичний стиль.
Серед культових споруд переважали католицькі костели. Вирішальну роль у формуванні нового стилю відіграв Латинський кафедральний собор у Львові.
Архітектура XIV-XV ст. 
Архітектура XV-XVI ст. знаменита насамперед замковими спорудами.
Архітектура XV-XVI ст. 
Кам’янець-Подільська фортеця , Хмельницька обл.
Меджибізький замок, Хмельницька обл.
Архітектура XV-XVI ст. 
Острозький замок, Рівненська обл.
Замок у Старому Селі, 
Львівська обл.
Активно велося і церковне будівництво, причому деякі церкви і монастирі проектувалися як оборонні споруди.
Село Сутківці, Хмельницька обл.
Село Межиріч, Рівненська обл.
Архітектура XV-XVI ст. 
У XVI–XVII ст. в Україні розповсюдився стиль Ренесансу. Найяскравіше він відобразився в архітектурі Львова.
Архітектура XVI-XVII ст. 
«Чорна кам’яниця»
Корняктова вежа
Каплиця Трьох Святих
Живопис
Український живопис XIV—XVI ст. розвивався під животворним впливом іконопису княжої доби. Митці дбали про виразність картини, її лаконічність, простоту, ідейність змісту. 
Центрами живопису були Києво-Печерська лавра, а також міста Львів, Перемишль. 
Найчастіше трапляються ікони Юрія Змієборця, Богородиці, Архангела Михайла, Розпуття Ісуса, Таємної вечері, Різдва, Страшного суду тощо.
Юрій Змієборець
Страшний суд
Іконостас
На  підставі збережених ікон з XІV-XV століть, більша частина яких — твори великого розміру, можемо стверджувати, що вже на той час в Україні утвердилась традиція вівтарної перегородки, що складалася з трьох рядів. Таким чином, іконостас у XІV столітті складався з намісного ряду, празникового ряду і ряду Моління. 
Утвердився такий склад українського первісного іконостасу в XV ст. У сер. - другій пол. XVІ століття, як свідчать, на жаль, лише документальні пам’ятки, з’явився четвертий, пророчий ряд.
 Наприкінці XVІ століття на Україні було сформовано чотирирядовий іконостас, якій ліг в основу українського високого іконостаса, що у XVІІ столітті міг складатись подекуди і з восьми рядів. 
Одним з найбільш ранніх зразків багатоповерхових барокових іконостасів з пишним різним декором є іконостас церкви Параскеви П’ятниці у Львові.
Іконостас
Скульптура в цей період також розвивається як елемент архітектурного оздоблення ззовні та зсередини, а також на надгробках заможних шляхтичів, не тільки католиків, а й православних. 
Погребальна скульптура цікава тим, що вона не виліплювалася, а вирізалася з м'яких порід каменю, що споріднює її з різьбою. 

Скульптура
Надгробок князя Костянтина Острозького, 1579 рік, фото знищеної пам'ятки.
Голова Костянтина Острозького. Фрагмент скульптури.
Презентація на тему «Галицько-Волинське князівство»

Галицько-Волинське князівство
Данило Романович
Василько Романович
Кафедральний Успенський собор Володимира-Волинського (1156-1160 рр.)
Церква святого Пантелеймона в Галичі, кінець XII ст.
П’ятницька церква в Чернігові, кінець XII ст.
Холмська ікона Богородиці,       XI ст.
Дорогобузька ікона Богородиці, остання третина XIII ст.
Юрій I Львович
Юрій II
Кінець.
Презентація на тему «Dnipropetrovsk region»

Dnipropetrovsk region 
Dnipropetrovsk region is situated on the south-eastern Ukraine 
It consists of 22 small regions 
The largest city Dnepropetrovsk and Krivoy Rog. Population is 3567 thousand people  
Relief  is steppe 
Climate - moderate. It is cold in winter, and it is hot in summer
In Dnipropetrovsk region growing plants such as feather grass,  clover and alpine mountain, almonds steppe, birch, wild rose, blackthorn, oak, linden, elm, maple, alder, pine, elderberry, pear, ash, lime, hazel, field maple
And live animals such as wolf, fox, marten and badger, squirrel, mole, hare, hawk, crane, lark, quail, the crow is gray, robin, sparrow, starling, wild ducks, sandpipers, herons, prairie snake, lizards, green toad, bream, pike, perch, deer

Dnepropetrovsk region is rich in various minerals: including iron ore, titanium and uranium ore, bauxite, nickel, cobalt, manganese ore, clay, iron, steel, brown coal and oil
That's it! Thank you for your attention!
Презентація на тему «Устим Якимович Кармелюк»

Устим Якимович Кармелюк
Український національний герой, керівник повстанського руху на Поділлі у 1813–1835 роках проти національного і соціального гніту.
Трохи біографії
Народився 27 лютого  (10 березня) в селі Головчинці (нині Кармелюкове).
Про ранній період життя відомо небагато крім того, що він володів грамотою та достатньо розумівся у російській, польській мовах та в їдиші. У віці 17 років його забрали до двору пана Пігловського.
Хлопець був роботящий, але непокірний.
Судовій вирок. 1817 рік
Засудили до страти, замінивши її в останню мить 25 ударами батогом і 10 роками каторги в Сибіру.
1817 рік
Будівля Літинської в'язниці, де утримували 
Кармалюка
Вшанування пам'яті
Його іменем названо вулиці в ряді міст, зокрема:
Вулиця Кармелюка — вулиця в місті Івано-Франківськ
Вулиця Устима Кармелюка — вулиця в місті Київ
Також на його честь названі два населені пункти:
Село Кармалюкове у Жмеринському районі Вінницької області.
Село Кармалюківка у Балтському районі Одеської області.

Вулиця Устима Кармелюка в місті Київ
Вшанування пам'яті
Йому присвячено фільми:
«Кармалюк» (1931) Ф. Лопатинського,
«Кармелюк» (1938) Г. Тасіна,
«Кармелюк» (1986, т/ф, 4 серії) Г. Кохана.

Украінський Робін Гуд
Підготував Венцеславський Данило
Галузінецкая комісія аж до 1839 року продовжувала слідство у справі Кармалюка. Вона зареєструвала більше 1000 нападів на поміщиків і притягла до суду 2700 чоловік. Всього ж протягом 23 років діяльності Кармалюка на його боці воювали близько 20 тисяч борців за свободу і справедливість…
Презентація на тему «Морські походи козаків»


Морські походи       козаків
Українське козацтво — явище єдине в світовій історії. Воно покликалося до життя саме потребою захисту батьківщини, а не з метою грабежів торговельних шляхів, як це інколи представляють окремі дослідники. Вони завжди боронили свою країну від загарбників, захищали свій народ усіма силами. Козаччина – це легендарне минуле нашого народу, його святиня.  Символ свободи, людської й національної вільності, талановитості…

Головна причина появи козацьких морських флотилій - спустошливі набіги татар.
Наприкінці ХVІ – на початку ХVІІ століття українські землі постійно зазнавали грабіжницьких набігів з півдня. Річ Посполита не могла захистити своїх південних кордонів. Українці мали захищатися самі. І взяти на себе місію захисту рідної землі вирішили козаки, які мешкали на Дніпрі за порогами,— запорожці або низовці. 
До морського походу запорожці готувалися дуже старанно. Його організація охоплювала такі етапи: вибори старшого — похідного отамана, визначення мети походу, розподіл козаків на екіпажі, вибір місця і часу для будови чайок, забезпечення їх необхідним оснащенням та озброєнням. Навіть дрібниці приділяли козаки неабияку увагу, бо можливо саме від цієї дрібниці у поході буде залежати їхнє життя.
Чайка -  це великий безпалубний плоскодонний човен запорізьких козаків XVI—XVII ст., у якому могло вміститися від 50 до 70 чоловік разом з усім необхідним: оснащенням, озброєнням,  провіантом.



Виведення флотилії з Дніпра
Виходили на Чорне море козаки такими трьома способами. 
Перший спосіб. Уночі пущені за течією ріки балки проривали в кількох місцях ланцюги, які перегороджували Дніпро. Турки відкривали у те місце вогонь, не прицілюючись. Коли вони переставали стріляти, чайки виходили через прорвані місця у відкрите море. 
Другий спосіб був більш важким. Це було переправлення чайок на валках суходолом від Дніпра на ріки, що стікали в Азовське море, застосовуючи оборону від татар. Після виходу на Азовське море запорожці були безпечні та спокійно випливали з нього у Чорне море. 
Третій спосіб — форсування гирла Дніпра збройною силою. Траплялося це тоді, коли козаків передчасно викривали, а турецький флот, що стояв під Очаковим, був слабкий. 
У 1616 році запорожці дісталися узбережжя Криму й узяли місто Кафу. Там був тоді найбільший ринок рабів-невільників, яких звозили до Кафи з усіх країв на продаж. Козаки на чолі з Сагайдачним спалили в гавані турецькі кораблі, знищили 14 тисяч турецьких вояків й визволили кільканадцять тисяч невільників. Кафу, ринок рабів – «упир, що п’є руську кров» - було зруйновано.
Перша чверть XVII стала апогеєм слави козацького флоту. Українські історики називають 1613 – 1620 роки героїчною добою козацьких морських походів.
Презентація на тему «Михайло Грушевський» (варіант 1)

Михайло Грушевський
    Україна - це особистості, які формують обличчя її історії. Видатний громадський і державний діяч, визнаний лідер національно-демократичної революції, вчений-енциклопедист - таким постає в історії України Михайло Грушевський.
Грушевський Михайло Сергійович (1866-1934) – історик, науковець, літературознавець, соціолог, публіцист, письменник, громадський та політичний діяч.
Михайло Грушевський - професор історіі, організатор української науки, політичний діяч і публіцист, голова Центральної Ради (1917—1918), академік, автор понад 2000 наукових праць.
Михайло Грушевський — професор кафедри історії України Львівського університету, засновник власної історичної наукової школи. Львів, 1895 р.
Перший президент Української Народної Республіки, професор Львівського Університету - Михайло Грушевський - був активним парафіянином храму святого Георгія Побідоносця у Львові, одним з ініціаторів його побудови.
Михайло Грушевський — голова Української Центральної Ради серед делегатів 8-ої сесії, де було прийнято ряд важливих законодавчих актів. Київ, грудень  1917 р.
Фундатори Української академії мистецтва.
   Георгій Нарбут, Василь Кричевський, Михайло Бойчук, Абрам Маневич, Олександр Мурашко, Федір Кричевський, Михайло Грушевський, Іван Стешенко, Микола Бурачек. 
               1917 рік
Надзвичайно плідною для становлення Грушевського як ученого була робота у Науковому товаристві імені Шевченка. За час його головування в Науковому товаристві було видано понад 400 наукових публікацій. Серед них вирізнялася багатотомна "Історія України-Руси". Згодом цю працю назвуть метрикою українського народу.

Грушевський очолив кафедру історії українського народу, низку комісій і секцій Академії наук, відновив видання журналу "Україна". У березні 1929 року його обрали академіком Академії наук СРСР.

Книга Михайла Грушевського 
“Ілюстрована Історія України”


Грушевський М. С. 
«Хто такі українці і чого вони хочуть»
      24 листопада 1934 року він помер у Кисловодську, де перебував на лікуванні. Поховано вченого на центральній алеї Байкового кладовища у Києві. Нині Михайлу Грушевському споруджено пам’ятники у Києві, Львові, Козятині Вінницької області. Його ім’ям названо багато вулиць, проспектів та площ України.
Пам'ятник Михайлу Грушевському на 
     вулиці Володимірській, Київ
Байкове кладовище у Києві

   Зображення Михайла Грушевського на українській грошовій купюрі, номіналом 50 гривень.
Презентація на тему «Нестор Махно»

Нестор Махно“ перший серед рівних ”


Народився  Махно - 7 листопада 1888 року
 у селі Гуляйполе , Катеринославської
 губернії (Запорізької області)
. Наступного дня його охрестили
 у Христово - Воздвиженській 
церкві й дали ім'я Нестор

У 1906 став членом анархістської організації «Спілка бідних хліборобів», що діяла на Катеринославщині. 

 Будучи активним учасником тюремних протестів, 6 разів потрапляв у карцер, де захворів на туберкульоз легенів
Після Лютневої революції 1917  впала монархія у Російській імперії, а Нестор Махно отримав свободу.

 У березні 1917 р. приїхав на Катеринославщину, де розгорнув широку діяльність як політик і військовий діяч. 

 У 1918 році зустрівся з В. Леніним у Кремлі, де домовився про співпраця більшовиків з анархістами.
1911—1917 — був ув'язнений у Бутирській тюрмі в Москві

Улітку 1918 р. Махно повернувся в Україну, де організувавши повстанський загін під назвою «Чорна Гвардія»,
 З початку січня 1919 р. Махно розпочав боротьбу проти денікінців, військ Директорії та Антанти

Протягом вересня-жовтня 1919 р. війська Махно вели бої проти армії А.Денікіна, знищуючи окремі частини та руйнуючи тилові комунікації. 

Нестор Махно з дочкою. Париж

              Псевдо-гоші Махна
Павло Дибенко і Нестор Махно
Дніпропетровськ,будинок ,де знаходивсяштаб Махна 1919 р..
 Нестор Махно був видатним тактиком ведення партизанської війни

25 липня 1934 у віці 46 років помер у паризькій лікарні від кісткового туберкульозу один з найбільших революціонерів нашої планети.

На честь Нестора Махно  в Україні поставлено декілька пам'ятників. Нажаль зараз в підручних з історії України про батька Махно є тільки невелика згадка…


 Махно та махновщина є одним з символів світового анархістського руху. Також написано багато пісень, які оспівують Батька Махно та махновський рух.

      Дякую за увагу !
Презентація на тему «Монументальний живопис Київської Русі»

Монументальний живопис Київської Русі





смальта


Софіївський собор
Головний вівтар

Христос-Пантократор(Вседержитель)мозаїка, головний купол
“Оранта” – “нерушима стіна”

Фрагменти “Євхаристії ”
“Отці церкви”






Ікона «Богоматір Велика Панагія»
Презентація на тему «Козацьке бароко» (варіант 3)

Підготувала
учениця 10-А класу
Криничанської СЗШ №1
Козак Руслана
Козацьке бароко
Українське бароко або козацьке бароко — назва мистецького стилю, що був поширений в українських землях Війська Запорозького у XVII–XVIII ст. 
 Кафедральний костел святих Петра і Павла, Луцьк

Храм єзуїтів, Львів
Другу половину 17 ст. вважають золотим віком українського мистецтва, центр якого переноситься до середньої, Наддніпрянської України. 

Софіївський собор, Київ
           Михайлівський собор, Київ
Хрестовоздвиженський собор, Полтава
Покровський собор, Харків
Георгіївська церква, Київ

Церква Усіх Святих над Економічною брамою
 Києво-Печерської лаври 

Собор Святого Юра, Львів
Покровська церква, Київ
Дзвіниця на дальніх печерах, Києво-Печерська лавра
Стиль бароко знайшов втілення в архітектурі Києва, Чернігівщини, Слобожанщини, Придніпров’я.
Іншим типом є будови, що йшли за традицією українського дерев’яного будівництва.
Троїцький собор, Новомосковськ
Андріївська церква, Київ



yandex.ua
images.yandex.ua
uk.wikipedia.org
www.allbest.ru
www.refine.org.ua


Використані джерела
Презентація на тему «Україна за гетьманування Івана Виговського»

Україна за гетьманування Івана Виговського
1657-1659 рр.
Тільки два роки – 1657-1659  гетьманував Іван Виговський. Витоки родоводу гетьмана беруть початок з древлянської землі, з Київсько-Житомирського Полісся. Рід Виговських відносився до так званої «околичної» шляхти. Основним місцем розселення «околичної» шляхти  була північна частина Київського воєводства. Це Коростенський, Овруцький, Малинський, Народицький райони.  


Іван Виговський здобув освіту у Києво-Могилянському колегіумі. Службову кар’єру розпочав у 1630-1640 рр. юристом у луцькому міському суді. Згодом став намісником Луцького старости. Брав участь у діяльності луцького братства.
Початок гетьманування І.Виговського 
Зовнішня політика
Внутрішня політика
Збереження союзницьких відносин   з Московською державою
Підписання мирного трактату зі шведським королем, за яким останній визнавав незалежність Війська Запорозького
Відновлення союзницьких відносин з Кримських ханством
Досягнення угоди про перемир’я з Річчю Посполитою

Проведення лінії на економічне й політичне зміцнення козацької старшини і православної шляхти 
Надавав велику кількість землі у володіння православних монастирів, української шляхти і козацької старшини
 Пасивна економічна блокада Запоріжжя, яке стало осередком опозиції гетьману 
 Зазнавши невдачі в боротьбі з антигетьманськими виступами, власними зусиллями звернувся по допомогу до Москви 
Гадяцький договір
передбачав утворення у Речі Посполитій третьої складової частини федерації - Великого Князівства Руського. Воно складалось з Київського, Чернігівського та Брацлавського воєводств, а верховна влада в ньому, як військова, так і цивільна, мала належати гетьману, якого обиратимуть пожиттєво. 
Законодавчу владу в Україні мали виконувати національні збори депутатів від усіх земель Князівства, судову - судовий трибунал з українським діловодством; фінанси, включаючи карбування монет, також передбачались самостійними. Армія мала налічувати 30 тисяч козаків і 10 тисяч найманців. Щороку гетьман мав право подавати польському королю реєстр із 100 козаків кожного полку для нобілітації (надання шляхетства). 
Греко-католицька унія скасовувалась в усій державі, православ'я прирівнювалось у правах з римо-католицькою вірою, а митрополит отримував місце в сенаті. В галузі культури передбачалось заснування в Україні двох університетів, розгалуженої мережі гімназій, шкіл, друкарень.
У 1659 р. зрікається гетьманської булави. Був звинувачений поляками у зраді і зраджений колишніми соратниками. 

Павло Тетеря, вбачаючи у Виговському суперника, запросив його у Корсунь на раду, де він був підступно заарештований і розстріляний. Коли про це дізналася його дружина Олена Статкевич, вона померла від розриву серця. Похований іван Виговський у Великому Скиті біля с. Рудки Гніздичової в Галичині.
Презентація на тему «Бій під Крутами» (варіант 6)

Бій під Крутами
   Бій під Крутами — бій, що відбувся 29 січня 1918 року на залізничній станції Крути під селищем Крути та поблизу села Пам'ятне, за 130 кілометрів на північний схід від Києва.
Станціякрути
Проміжна вантажно-пасажирська станція Південно-Західної залізниці, відкрита у 1868 році
Розташована у 146 км від Києва
Схема бою під крутами

Хід Бою
Вранці 29 січня 1918 р. 6-тисячний більшовицький загін червоногвардійців на чолі з П. Єгоровим розпочав наступ на українські позиції. Кулемети студентів та юнаків стріляли дуже влучно. Радянські війська зазнали значних втрат. 
Кулемети студентів та юнаків почали замовкати – перегріті на морозі вони швидко псувались. У цей час червоногвардійці рішуче наступали на правий фланг, де знаходились юнаки. За таких обставин сотник А. Гончаренко наказав студентам і юнакам відступати. Але правий і лівий фланги були розділені між собою залізничним насипом, по якому вже курсував ворожий панцирний потяг. 
Закінчення Бою
   Бій тривав до вечора. Кілька атак було відбито. Бойові втрати складали майже 300 вбитих, поранених, полонених і пропалих безвісти. Зокрема, до більшовицького полону потрапило 36 старшин, студентів та гімназистів. Чимало полягло й червоногвардійців, однак точних даних про їхні втрати немає. Командир А. Гончаренко наказав відійти до ешелону, що чекав на відстані 2 км.
Розстріл студентів
Відступаючи, частина студентської сотні потрапила в оточення. Хлопці відчайдушно атакували, проте сили були нерівні. 27 полонених студентів та гімназистів, включаючи сотника Омельченка, трохи згодом були розстріляні на самій ст. Крути.
Вшанування загиблих
25 серпня 2006 року Меморіал пам'яті героїв Крут на залізничній станції Крути відкрили з участю Президента Віктора Ющенка.
Бій під крутами
29 червня 1918 року
Презентація на тему «Історія міста Дніпропетровська»

Презентація на тему:«Історія міста Дніпропетровська»
Історія міста Дніпропетровська сягає в далеку давнину. У II тис. до н.е. на дніпровських землях існувала скіфська держава. У ІV тис. уже нової ери на Монастирський острів завертали княжі дружини для відпочинку. Та ось у 1660 році у запорізьких архівах з’являються документи, які свідчать, що біля сучасного Дніпропетровська існує селище Новий Кодак, яке у 1750 році вже називається містом.
Новий Кодак
Місто було закладено Г. Потьомкіним в 1777 р. в місці злиття річок Самари та Кільчені (в районі нинішнього Новомосковська) як губернське місто.

Офіційною датою заснування є 1787р., коли Катерина II, під час подорожі по знов придбаним південним землям, заклала перший камінь у будівництво Преображенського собору. 
Павло I після смерті Єкатерини II в 1797 р. перейменував Єкатеринослав у Новоросійськ. Однак у 1802 році до міста повертається початкова назва і він стає центром найбільшої 
            Єкатеринославської губернії.
З 1955 р., після відновлення та забудови центру міста монументальними будинками (1948—1957) активно почали забудовувати вільні землі в південних районах Дніпропетровська: пр. Кірова (верх), вул. Дніпропетровська (нині — Героїв Сталінграду) — 12-й квартал, пр. Гагаріна (верх), а також Новомосковське шосе та вул. Косіора (нині пр. ім.Газети Правда). По правому березі Дніпра була побудована найдовша в Європі набережна.
Проспект імені Карла Маркса – найстаріша і найкрасивіша вулиця Дніпропетровська. Центральною вулицею проспект був завжди, з самого заснування міста, але назву раніше носив іншу – Катеринославський проспект.
В першій чверті 19 століття, коли Катеринослав тільки починав будуватися, проспект починався на Соборній площі (Жовтнева площа) і доходив до вулиці Садової (вулиця Сєрова).
У наші дні, проспект Карла Маркса починається від пам’ятника Слави і закінчується Центральним залізничним вокзалом.
У 1923 р. Катерининський проспект був нарешті перейменовано на проспект імені Карла Маркса.

 Вже у 1862 році в Катеринославі вже налічується близько 50 промислових підприємств і більш ніж 22 тис. жителів. Знаменним для історії Дніпропетровська став 1870 рік, коли за ініціативою О.Поля на сході й заході міста розпочались розробки залізної руди та вугілля. Неймовірно, але у краї, столицею якого став Дніпропетровськ, є, по
                суті, все, що людство видобуває з-під
                землі. 
20 липня 1926 року Катеринослав було перейменовано на Дніпропетровськ (на честь діяча комуністичної партії місцевого походження Г.І.Петровського). Поступово, у другій половині ХХ ст. таку довгу і не дуже зручну назву витісняє "народна" назва - "Дніпро" (рус. "Днепр"), зараз практично все населення міста називає його саме так.
Сучасний Дніпропетровськ – це багатофункціональний обласний і промисловий центр, важливий транспортний вузол міжобласного значення, центр міської агломерації. Він знаходиться у степовій зоні, в середній течії Дніпра на північному боці великого Дніпровського закруту, там, де в нього впадає р. Самара.
Дякуємо за увагу