Презентація на тему «Категорія «оптимізація». Критерії та пріоритети ландшафтно-екологічної оптимізації території»

Категорія «оптимізація». Критерії та пріоритети ландшафтно-екологічної оптимізації території 
Категорія «оптимізація»
	Головним завданням територіально-екологічної оптимізації є виважене поєднання виробничих, природо відновних і соціальних функцій геосистем в інтересах досягнення належних просторово-екологічних умов життєді­яльності населення.
Оптимально організована територія має бути:
-висо­копродуктивною;
-мало конфліктною;
-естетично привабливою;
-екологічно надійною;
-стабільною.

Категорія «оптимізація»
	Під територіально-екологічною оптимізацією розуміють підтримання екологічної рівноваги в регіоні з допомогою раціонального співвідношення перетворених і збережених ландшафтів, органічного поєднання виробничих, соціальних і екологічних функцій господарських систем, створення належних просторових умов життєді­яльності населення. У кожному конкретному регіоні це співвідношення має свої певні еколого-соціально-економічні показники, досягнення яких є цілеспрямованою перспективою розвитку.
	Цілеспрямовані наукові розробки схем оптимальної організації тери­торії розпочались в Європі з 60-х років у лоні ландшафтно-екологічних досліджень. Це були «ландшафтні плани» в Німеччині, ландшафтно-екологічні плани» в Чехословаччині, «територіальні комплексні схеми охорони природи» в Радянському Союзі. Ними обґрунтовувалось оптимальне розміщення різних функціональних зон, оптимальна локалізація різних угідь, схеми охорони природи як обов'язкові при плануванні соціально-економічного розвитку адміністративних районів, областей.
Критерії та пріоритети ладшафтно-екологічної оптимізації території
		Ландшафтно-екологічна оптимізація спирається на положення кон­цепції узгодженого розвитку, які передбачають:
орієнтацію виробництва на місцеву сировинно-ресурсну базу;
запровадження завершених енерговиробничих циклів, орієнтованих на виробництво повноцінної готової продукції;
максимальне використання і відродження традиційних видів при­родокористування;
оптимізацію структури землекористування;
створення умов просторової комфортної життєдіяльності населення;
Критерії та пріоритети ладшафтно-екологічної оптимізації території
	Ландшафтно-екологічна оптимізація території є одним з напрямків територіально-екологічної оптимізації. Її досягнення передбачає визна­чення і реалізацію ландшафтно-екологічних пріоритетів. Серед них: природоохоронний, антропоекологічний, виробничий, естетичний, рек­реаційний тощо.
Ієрархія цілей оптимізації
Функції першого порядку:- природоохоронна;- антропоекологічна;
Функції другого порядку – це функції, що мають найвищий природний потенціал.
Функції третього порядку – це функції, які сприяють виконанню функцій другого порядку.
Ієрархія цілей оптимізації
	Першим етапом оптимізації є визначення ландшафтно-екологічних пріоритетів розвитку регіону. Необхідно прорангувати види функцій у порядку їхньої значущості для даного регіону з урахуванням сучасної еколого-географічної ситуації в ньому, специфіки його господарської ролі в масштабах країни та природної ролі в природних територіальних комплексах вищих рангів. За умов глобальної екологічної кризи найвищим пріоритетом будь-якого регіону є анропоекологічні функції зі створення комфортних і гігієнічно стабільних умов середовища життєдіяльності людей та природоохоронні - зі збереження біорізноманіття.
Ієрархія цілей оптимізації
	Пріоритет другого порядку слід визначити за функцією, відповідно до якої геосистема має найвищий природний потенціал. За однаково спри­ятливих природних умов для виконання декількох функцій пріоритет віддається тій з них, яка пов'язана з меншим екологічним ризиком або надто важлива з екологічної точки зору.
	Визначення пріоритетності функцій є основою розробки регіональної екологічної політики, зокрема обґрунтування схем функціонального зонування регіону.
Ієрархія цілей оптимізації
	Оптимізація ландшафтно-екологічної організації території є наступ­ним кроком оптимізації геосистем. Вона зводиться до обґрунтування такої територіальної диференціації угідь, за якої максимально повно реа­лізується природний потенціал геосистем, виключаються конфліктні ситуації між її функціональним використанням і природними особливос­тями, забезпечується естетична привабливість ландшафту.
	Задоволення цих вимог - складна ландшафтно-екологічна проблема, яка здебільшого реалізується на певних територіях - природних націо­нальних парків, регіональних ландшафтних парків, адміністративно-територіальних одиниць нижчих рангів.
Оптимальне співвідношення природних і господарських угідь
	Визначаючи природоохоронну функцію як пріоритетну, для будь-якого регіону під час ландшафтно-екологічної організації території першочер­говим завданням є встановлення оптимального співвідношення між при­родними і господарсько-освоєними територіями. 
	О. Молчанов визначив, що мінімальна лісистість територій степової зони має бути 10 %, лісостепової зони - у межах 15-20 %, зон мішаних і широколистих лісів - 25-45 %, гірських територій - не менше 50 %.

Оптимальне співвідношення природних і господарських угідь
Етапи ландшафтно-екологічної оптимізації
Перший етап:
Необ­хідно відвести під заліснення і залуження орні землі з крутизною схилів від трьох до семи і більше градусів.
Другий етап:
Надати статусу складових перспективної екомережі полезахисним лісосмугам, ділянками витоку річок, водно-болотним масивам, землям під ярами, пісками, кам'янистими розсипами, водою, а також луками, сіножатями, пасовищами, лісами.
Третій етап:
Сформувати цілісну національну екомережу із запровадженням певних режимів і докорінною зміною структури природокористування в зв'язку з природоохоронною та іншими пріоритетними функціями регіонів - антропоекологічною, агрогосподарською і рекреаційною.
Природо-ресурсні показники збалансованого розвитку України
Природо-ресурсні показники збалансованого розвитку України
Природо-ресурсні показники збалансованого розвитку України
Природо-ресурсні показники збалансованого розвитку України
Висновки
Оптимальна ландшафтно-екологічна організація території є невід'ємною складовою і завершальним етапом збалансованого природокористування. Вона базується на рангуванні пріоритетних критеріїв розвитку регіону з урахуванням його природно-ресурсного потенціалу, ролі і місця в територіальному поділі праці.
Оптимальна ландшафтно-екологічна організація території України передбачає істотні зміни структури землекористування за рахунок скорочення малопродуктивних і деградованих земель орного клину і переведення їх під заліснення і залуження. Це сприятиме зростанню частки екологічно стабільних угідь під природною рослинністю.