Презентація на тему «Тодось Степанович Осьмачка» (варіант 1)

Тодось Степанович Осьмачка

    Народився Тодось Осьмачка   4 травня 1895 року в селі Куцівка на Черкащині в родині сільського робітника Степана, який працював у маєтку поміщика Терещенка, а потім самотужки здобув фах і славу хорошого ветеринара. 
   З великого гурту своїх дітей, батько спромігся дати середню освіту лише найстаршому синові - Тодосю. Вищу - Осьмачка здобував уже самотушки. З молоду Осьмачка вчителював у народних школах. 
    У с. Куцівка, на Черкащині здобув середню освіту. Писати поеми розпочав ще в школі. У 20-х pp. закінчив Київський інститут народної освіти, працював учителем у київських школах, увійшов до літературного угрупування «Ланка». Видав три збірки -поезій: «Круча» (1922), «Скитські вогні» (1925), «Клекіт» (1929). З 1920 року він - інструктор з підготовки робітників освіти в Кременчугі.  
   З першу він був членом Асоціації Письменників (АСПИС), яку очолював Микола Зеров, а потім "Ланки" (МАРС), до якої входили Г. Косинка (найближчий товариш Осьмачки), Б. Антоненко-Давидович, Є. Плужник,                         В. Підмогильний. 
  Перша збірка поезій Т.Осьмачки "Круча" з'явилася друком 1922 року, засвідчивши "може, одну з найнадійніших сил", писав С. Єфремов у "Історії українського писеменцтва". Її відзначала глибина образності, блискуча народна мова та епічний стиль дум. 
       
 Друга книжка поезій «Скитські вогні» фактично стала гімном українському степові:       Гей, степе мій,       підпер ти ріками моря,       щоб не схитнулися вони       на ниви хлібороба...       Ти запалив дзвінкі вогні       великих сизих рос,       що з ринків падають на обрій —       на вічний твій покос... 
  Третьою — і останньою в радянській Україні — була збірка «Клекіт», у якій посилились настрої самотності, змученості душі, розпачу. 
  У своїх мандрівках по світу він ніколи не зупинявся, переслідуваний, немов хворобою, страхом розправи над ним агентами КДБ. Переїхавши з Німеччини до США Тодось Осьмачка прагне зосередитися на творчих справах. 
   Активно співпрацював з організацією письменників -емігрантів «Мистецький український рух» (МУР). Здійснив блискучі переклади із О. Уайльда та У Шекспіра. 
  1943 року у Львові він видає свою четверту книжку "Сучасникам". 1944 року Осьмачка пише повість "Старший боярин" - першу світлу книгу, позбавлену страшних картин пекельного та жорстокого життя. 
   
Останньою книгою Осьмачки, яка була надрукована в підрадянській Україні, була збірка "Клекіт" (Київ, 1929). Вона побачила  світ у розпал підготовки процесу над українською інтелігенцією - Спілкою Визволення України, коли ідеологічний прес затискав індивідуальну свободу творчості, до абсурду були розпалені літературні суперечки. 
   6 липня 1961 року на одній з вулиць Мюнхена він упав під ударом нервового паралічу. Стараннями друзів його літаком перевозять до США і кладуть на лікування в психіатричну лікарню "Пілгрім Стейт Госпітал" поблизу Нью-Йорка. 
   Та вийти з госпіталю хворому поетові, який вимріював нову збірку поезій і афоризмів "Людина між свідомістю і природою", не судилося. 7 вересня 1962 року на 67 році життя Тодось Осьмачка помер. Похований на українському православному цвинтарі у Баунд-Бруку, штат Нью-Джерсі.  

  
ОСНОВНІ ТВОРИ: 

 Книги поезій:
  Круча, 1922 
  Скитські вогні, 1925 
  Клекіт, 1929 
  Сучасникам 
  Поет, 1947, 1954 
  Китиці часу, 1953 
  Із-під світу, 1954 
  Повісті:
  Старший боярин, 1946 
  План до двору, 1951 
  Ротонда душогубців, 1956 
  Оповідання:
  Психічна розрядка