Василь Симоненко.Я зустрічався з вами в дні суворі,Коли вогнів червоні язикиСягали від землі під самі зоріІ роздирали небо літаки.Тоді вас люди називали псами, Бо ви лизали німцям постоли,Кричали "хайль" охриплими басамиІ "Ще не вмерла…" голосно ревли.Де ви ішли — там пустка і руїна, І трупи не вміщалися до ям, —Плювала кров'ю "ненька Україна"У морди вам і вашим хазяям.Ви пропили б уже її, небогу, Розпродали б і нас по всій землі,Коли б тоді Вкраїні на підмогуЗі сходу не вернулись "москалі".Тепер ви знов, позв'язувавши кості, Торгуєте і оптом, і вроздріб,Нових катів припрошуєте в гостіНа українське сало і на хліб.Ви будете тинятись по чужинах, Аж доки дідько всіх не забере,Бо знайте — ще не вмерла УкраїнаІ не умре!