Червона Шапочка http://www.ukrlit.vn.ua/short1/5bl2y.htmlУКРАЇНСЬКИЙ ГУМОР І САТИРАВ одному селі жила гарненька дівчина Червона Шапочка. Нижня частина її була у вичовганих джинсах, верхня — в розписаному незрозумілими гаслами балахоні. На голові була червона шапочка — подарунок бабусі на шістнадцятиріччя. Тому так її і звали.Якось мама дала Червоній Шапочці пиріг, вина й звеліла віднести бабусі.Відійшла дівчина подалі, сіла під кущ, випила вино, з'їла пиріг, дістала з потайної кишені цигарку і запалила... Смалить собі та й наспівує:Ах, з-та красная рябина...Аж тут з-за кущів Вовк — страшенний, здоровенний. Як гаркне: «Ага, попалася, Червона Шапочко! Зараз тебе з'їм!»Червона Шапочка озирнулась, швиркнула через напомаджену губу, дихнула на Вовка перегаром, що той ледь не очманів. А тоді схопила його за вуха, скочила на нього верхи і звеліла їхати.Аж уранці під'їхала до бабусиної хати. Кинула: «Чао предкам!» тоді попередила, що коли маман питатиме, де вона була, то щоб бабуся сказала, що в неї.— Дай щось пошамати! — сказала Червона Шапочка.Коли бабуся відмовила, що нічого немає, бо хворіла, дівчина кинула: «Ну тоді гони бабки. Пошлю Вовка, зараз принесе!» Бабуся тремтячими руками розв'язала вузлика й подала Червоній Шапочці свою пенсію, говорячи, що більше немає.— Тоді я тебе з'їм! — налякала Червона Шапочка.А повз хату в цей час проходив мисливець. Побачив загнаного Вовка, почув схлипування бабусі й ускочив у світлицю:— Хто тут бабусю ображає?Червона Шапочка криво посміхнулася й сказала, щоб не втручався у родинні справи, бо напише скаргу, що він убив Вовка, обікрав бабушенцію і приставав до неї...Мисливець, хоч і був сміливий, а тут затрусився. Згадав дружину, дочок, та й позадкував до виходу.Що далі було — ніхто не знає. Тільки під полудень з хати вийшла Червона Шапочка з вузликом на спині. І зникла в лісі, десь там блукає й досі. Хто побачить — сповістіть хоч її маму, бо побивається за своїм чадом неповнолітнім.