Думи мої, думи мої, Квіти мої, діти! Виростав вас, доглядав вас,— Де ж мені вас діти? В Україну ідіть, діти! В нашу Україну, Попідтинню, сиротами,А я — тут загину. Там найдете щире серце І слово ласкаве, Там найдете щиру правду, А ще, може, й славу...Привітай же, моя ненько, Моя Україно, Моїх діток нерозумних, Як свою дитину.[1839, С.-Петербург]