Я тут с академической стороны зашла КОЛЯ́КА, и, жін. Збільш. до кілок 1. Одним зручним скоком Соломія опинилась на березі і з такою легкістю витягла з тину коляку, мовби то була застромлена дитиною ломачка (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 337); Дід Гаврило забив над глинищем осикову коляку (Петро Панч, Гомон. Україна, 1954, 75). ♦ Хоч коляку на голові теши — те саме, що Хоч кілок на голові теши (див. кілок). — Що тобі, сто разів казати? Хоч ти йому коляку на голові теши, а він усе — дай та дай! (Борис Грінченко, I, 1963, 251).Словник української мови: в 11 томах. — Том 4, 1973. — Стор. 238.http://sum.in.ua/s/koljaka