Так случилось, что на прошлой неделе я прилетел из Москвы в Украину. Маршрутка из Борисполя привезла меня к Южному вокзалу, там меня встретил друг и, конечно же, первым делом повез на Хрещатик. И только я поднялся из метро и сделал первый шаг, как понял, что щось не те! Народ вокруг смеётся, обіймається, співає, танцює. Я шел по Майдану и з кожним кроком відчував, як якась неймовірна свобода рождается внутри меня, шириться, зростає… I так мене розпирало, поки я не вибухнул гучним сміхом і сльозами радості. Боже, як же я вам заздрю. Це так прекрасно, хоча б трішечки, саму крапельку відчувати себе господарем у своїй країні! За вас, українці! За вашу перемогу!