Морква на городi, У саду бджола. Жаба на болотi Крила розвела. Хоче полетiти, Тихо каже < Ква! > , Але в небо взмити Не дає Москва. Знають, знають хитрi Клятi москалi Те, що у повiтрi Жаби - королi. Що, розкинув крила, Мов зелений птах, Цiлий день парила б Жаба в небесах. Що могла б дiстати Навiть до зiрок, Що створив лiтати Жаб зелених Бог. Але щось тримає, Тягне до трави. Жаба точно знає - То рука Москви. В ней залiзнi пальцi, Як кiльцем взяли. И трима за яйця Жабу москалi... Кажуть, що не треба. Кажуть: < Ти лайно > . Але смотрить в небо Жаба все одно. I хоча минають Цi тяжки часи, Досi заважають Жабi руськi пси. Годi, кляте стерво, < Золота Москва > , Жаба ще не вмерла, Жаба ще жива! Жаба ще порине В синю далечiнь, Бо немає нинi Краще жаб створiнь!