Стих украинца Василия Симоненко о бандеровцах. 1959 г."Я вас встречал в те горестные годы,Когда огонь до неба доставал,И почерневший купол небосводаРёв самолётов вражьих раздирал. …Тогда вас люди называли псами,-Ведь вы лизали немцам башмаки,Орали "Хайль" осипшими басами,Ревели "Ще не вмерла" от тоски.Где вы прошли - пустыни и руины,Для трупов не хватало больше ям.Плевала кровью "Ненька Украина"В хозяев ваших, прямо в хари - вам.Вы б пропили ее, забыв о Боге,Вы б выжили и нас с своей земли,Когда бы Украине на подмогуС востока не вернулись "москали".Теперь вы снова, подвязавши кости,Торгуясь, как потасканная б**дь,Нацистов новых кликаете в гости-Украинские хлеб и сало жрать.Вы будете слоняться по чужбинам,Пока вас чёрт к себе не заберёт.Но знайте — не погибла УкраинаФашистам даст отпор и не умрёт!Оригинал:Я  зустрічався  з  вами  в  дні  суворі,Коли  вогнів  червоні  язикиСягали  від  землі  під  самі  зоріІ  роздирали  небо  літаки.Тоді  вас  люди  називали  псами,Бо  ви  лизали  німцями  постоли,Кричали  "хайль"  охриплими  басамиІ  "Ще  не  вмерла..."  голосно  ревли.Де  ви  ішли  -  там  пустка  і  руїна,І  трупи  не  вміщалися  до  ям,  -Плювала  кров'ю  "ненька  Україна"У  морди  вам  і  вашим  хазяям.Ви  пропили  б  уже  її,  небогу,Розпродали  б  і  нас  по  всій  землі,Коли  б  тоді  Вкраїні  на  підмогуЗі  сходу  не  вернулись  "москалі".Тепер  ви  знов,  позв'язувавши  кості,Торгуєте  і  оптом,  і  вроздріб,Нових  катів  припрошуєте  в  гостіНа  українське  сало  і  на  хліб.Ви  будете  тинятись  по  чужинах,Аж  доки  дідько  всіх  не  забере,Бо  знайде  -  ще  не  вмерла  УкраїнаІ  не  умре!