мусити быть должным; быть обязанным; быть вынужденным мусити мушу, мусиш, , з 1) Уживається як член складеного присудка : повинен, повинна, повинне, повинні (робити щось, мати якусь властивість або якість і т. ін.). || Діяти всупереч бажанню, залежно від обставин; бути змушеним. •• Мусить бути — напевне. 2) Могти.