Эротические тексты. Взамен самопальной лабуды - порнуха от культового автора. Лесь Подеревъяньский, «Піздєц».=======================ПіздєцДійові особиМагарич, митець.Омелян Косопизд, митець.Харитон Уйобищенко, митець.Назар Сивуха, митець.Альфред Золупенко, митець.Люда, вагонна провідниця котру всі вищезгадані митці їбуть іноді по черзі а іноді так.Гаврюша Обізянов, інженер.Степан Срака, главний інженер.Шльома Гомельский, науковець.Роже Городі, французський буржуазний націоналіст.Пророк Самуїл, старий жид.Дiя перша.На сцені стоїть товарний вагон. На дверях вагона напис E=MC^2. Трохи нище написано: “Ніщо нікуда не зникає і нізвідкіля не береться”, підпис: Ломоносов. Ще нижче написана непристойна похабєнь. Двері старанно закриті і прикручені дротом, із-за дверей чути приглушені голоси.Перший голос. І от уявіть собі, – цей мудило уходить і ви залишаєтесь з нею удвох, а у вас в руках немає нічого крім старого дерев’яного корита.Другой голос. З цього місця, будь ласка, з подробицями, Альфреде Юхимович.Перший голос. Перш за все ви сците у корито.Третій голос. Воно ж диряве, Альфред Юхимович.Четвертий голос. Замовч, не пизди, слухай що розумна людина каже.Голос Альфреда Юхимовича. Повторяю ще один раз для тугодумів: ви сците в корито, шановний, а потім ставите її туди обома ногами.Другий голос (хрипко). Шо одєтую?Голос Альфреда Юхимовича. Звичайно ні, пан Сівуха, – голісіньку!Третій голос. Тю! Навіщо таку хуйню робить – та підійшов сзаду та засунув!Четвертий голос. От ти, Косопизд репаний, замість багато пиздіти учився б у старших людей.Третій голос. Та я єбу!Голос Альфреда Юхимовича. Спеціальне пояснення для дітєй природи – моча актівізіруєт ерогєнниє зони у женщіни на п’ятах.Голос Косопизда. Тю, яка іщо зона, блядь, когда вона і так мені кожну ніч сниться.Четвертий голос. Та не пизди, дай послухать!Голос Альфреда Юхимовича. Тантра, на хуй!Голос Назара Сивухи. Я вас прошу, не отвлєкайтєсь, шановний Альфреде Юхимович.Голос Альфреда Юхимовича. Я акцентірую ваше вніманіє, господа, – женщіна прі цьому пріходіт в состояніє статевого збудження.Голос Назара Сивухи. Як ви сказали, Альфреде Юхимович? Повторіть.Альфред Юхимович. “Статевого збудження”, пизда очката. І саме в цю мить, господа, ви вказівним і безімянним пальцями намацуєте у неї подколєнну ямку і починаєте її лизати, весь час поднімаючись язиком все вище, вище і вище…П’ятий голос. І так до самої сраки! Га-га-га-га!В вагоні раздається тваринний регіт.Голос Альфреда Юхимовича. Саме в цю хвилину, мої друзі, до вас приходить довгожданна ерекція.Голос Назара Сивухи. А якщо не приходить, Альфреде Юхимович? Тода що робить?Голос Омеляна Косопизда. Тогда надо воду злівать!Входить Люда, вдягнута вагонною провідницею, в руках у Люди поднос із їжею. Вона разкручує дріт на дверях, відчиняє іх і зникає у темній пащі товарного вагону.Голос Омеляна Косопизда. Скількі тєбя ждать можно, курва!Голос Харитона Уйобищенки. Знов макарони, блядь!Голос Альфреда Юхимовича. А бацили шо нема?Голос Назара Сивухи. Та не чавкай, ти – чучундра! Голос Магарича чавкає.Деякий час з вагону долинає тільки чавкання, стукіт алюмінєєвих ложок та репліка Омеляна Косопизда “Давай компот на хуй!”. Трохи згодом ми чуємо хтивий голосок Назара Сивухи – “Люда, ти готовая?”, та якесь таємниче шарудіння. За декілька хвилин Люда виходить з товарного вагону, держачи акуратно складені стойкою забруднені алюмінієві пуломиски. Вона поправляє зачіску, надіває формєний бєрєт і закручує двері на дріт. З товарного вагону чути, як хтось сито ригнув і веселий регіт. З усього видно, що його мешканцям живеться гарно і весело. Входять Гаврюша Обізянов і Степан Срака, поглиблені в свої інженерні папки і розрахунки. Вони зайобані і закомплексовані.Гаврюша Обізянов. По нашим даним, якщо будівництво не наєбнеться зараз – воно обов’язково наєбнеться в наступному кварталі.Степан Срака (налякано). І шо тогда будєт, Гаврюша?Гаврюша Обізянов (спльовує). Тюрма на хуй!Голос Альфреда Юхимовича. Так от, друзі мої, єслі с женщіной правильно обращаться, то она становітся уже не жєнщіной, а сімфонієй етого, как єго…Голос Магарича. Брамса!Голос Альфреда Юхимовича. В пизду Брамса! Ото пизданув, як в лужу перднув!З вагону знов чути як хтось сито ригнув, і голос Омеляна Косопизда – “Макарони блядь!”Степан Срака (пошепки). От дє кайф ловлять!Гаврюша Обізянов (до Люди). Хто там у тебе ?Люда. Митці.Гаврюша Обізянов. Які митці?Люда. Разні. Один з бородою, один бритий, ще два з вусами, а один очкарик – пацан єщьо.Степан Срака. І шо вони роблять?Люда. А макарони їдять! У суботу і неділю замість компота – кохве, горілку по святах.Гаврюша Обізянов. А бацила?Люда. Бацилу раньше давали, щас ні.Степан Срака (рішуче). От все одно – заєбісь жизнь! (До Люди). Відкривай, блядь!Люда. А може не треба – вони битись будуть!Степан Срака. Та одін хуй – раз живьом! Эх жизнь хуйовая!Степан Срака і Гаврюша Обізянов штурмом беруть вагон, але негайно отримують пизди і відкочуються назад. [Гаврюша щупає бланжа на морді: "Террористи хуєві!"]Степан Срака. Пустіть друзі! Ми більше не будемо!Голос Магарича. Тобі, я бачу, мало пизди получить, – ти ще хочеш шоб тебе в сраку виєбли! Закрий двері – бздить!Степан Срака. Хлопці, єбіть куди хочете, тіки пустіть – парашу буду виносить, бля буду!Голос Харитона Уйобищенки. А шо, можна пустить, хлопці – воно, інженер, як цуценята – скавучить, то так весело робиться, а набридне – придушим та й викинем к хуям!Альфред Залупенко. Правильно, хлопці – нехай лізе.Омелян Косопизд. Чєловєк чєловєку – друг, товарищ і брат.Гаврюша Обізянов і Степан Срака залазять до товарного вагону і зникають в пітьмі. Люда знову закриває двері на дріт.Голос Магарича. А ти, курва, як ще кого-небудь пустиш – я тобі гланди через сраку вирву!Люда уходить, подзенькуючи [пустим] посудом.Голос Альфреда Юхимовича. На чьом ми зупинились, господа?Назар Сивуха. На сімфонії Бpамса.Альфред Юхимович. В пизду [того] Брамса! Ви, пане Сивуха, краще слухайте уважно і занотовуйте до цитатника, бо ви ніхуя іще жизні не знаєте! От вчора, після вечері, вам звонила якась лярва – мов так і так, кидай усе – приїзджай їбати! Так шо ви зробили? – Весь затрусилися мов скажений і давай у двері гупати, [мало окуляри не побили!] Так добре, що у меня шприц всєгда наготовє. От ви, Косопизде. От щоб ви зробили на місті пана Сивухи?Голос Омеляна Косопизда. Та я б її вбив!Альфред Юхимович. Чули, пан Сивуха? Шо неясно?Степан Срака (запопадливо). А шо у вас в ампулах до шприца?Альфред Юхимович (демонстрірує свою комунікабельность). Чом не сказати? Скажу: в одній ампулі – сімянна витяжка бобра, в другій – всячєскіе імунодєпрєссанти.Степан Срака (у захваті). Яки люди! Гаврюша, які люди! А ми цілу жизнь їбемось як кроти, як та мушка ми літаєм.До вагону кілька хвилин тому підійшов Шльома Гомельский – науковець, і з цікавістю прислуховується до бєсєди, яка плавно тече в своєму звичайному руслі.Альфред Юхимович. Або увізміть таку штуку як танці. Щас кожен мудак сам по собі танцює, руками й ногами махає, спотіє весь, а в нагороду хіба що запалення легенів схопить. Між тим, чоловічий піт – то ценна сировина. Тож, замість руками махать, візьми платок та зажми його під пахвою і так танцюй, щоб добре потом просяк.Голос Магарича. Ги-ги! Ото нєхуйово!Альфред Юхимович. Як хорошо просякне – зараз їм тьолці мармизу витри і считай дєло в шляпе.Голос Косопизда. Тю! А ця хуйня навіщо?Альфред Юхимович. Вона раз нюхне і їй піздец! Від ерогенних зон носа імпульс іде до статевого центру збудження. Тільки і роботи, що до кущів дотягти!По очкастому і веснянкуватому обличчі Шльоми [Гомєльского, який припав вухом до вагону] обільно тєкут сльози і слюні.Шльома (крізь сльози щастя). Хлопці, пустіть.Голос Альфреда Юхимовича. Іди в лабораторію, жидок, тут своїх вже до хуя!Шльома Гомєльский (вражений такою проникливістю). Звідки ви знаєте, дядя?Альфред Юхимович. Я зняю, бо я жизнь прожил! Пиздуй, тобі кандидатську їбошить надо!Шльома Гомєльский (схлюпує). Єбав я ту кандидатську!Альфред Юхимович. Ти шо, пизда, не хочеш 150 карбованців получать?! Нє, ви бачили таке? Совсєм оборзєл пацан.Шльома плаче. Його ридання гнітуче діють на сидячих у вагоні. Вони зловісно мовчать.Омелян Косопизд (жорстоко). Нічого, нехай поплаче, потім піде собі обрєзаніе зробить, мацою зажре та буде банкувать [як у теплій сраці].Альфред Юхимович. Ти не гуманіст, Омелян.Магарич. А шо, може візьмем жидка?Харитон Уйобищенко. Та, мені шо? Нехай лізе… [Якщо не буде бздіть, нехай лізе - мені шо?]Косопизд. Пайка зменьшиться!Назар Сивуха. Жиди – то такі хітросракі… Заждіть, вони не тільки шо макарони, – вони й сайри дістануть!Альфред Юхимович. Сайра хай вас не їбе, пан Сивуха, – вам її все одно не їсти. (До Шльоми) Давай, жидок, розкручуй дрота і йди сюди – ми тобі посвящєніе в митці зробимо.Шльома відкручує дрота і залазить до вагона, де його відразу ж починають пиздити любителі цієї справи: Магарич, Омелян Косопизд і Харитон Уйобищенко.Гаврюша Обізянов. Надо двері якось закрутить – це ж не богадельня, шо вони все лізуть і лізуть!Альфред Юхимович. Та нехай, Люда обід принесе та й закрутить.Входить Роже Городі – французський буржуазний націоналіст. Він у шикарному фланелевому костюмі з гарним капелюхом на голові.Роже Городі (стука по вагону). Вилазь, хлопці, – свобода прийшла!У вагоні мовчання.Роже Городі. Хорош хнюпитись, хлопці, на волі хорошо – пташки, жито, квіточки, дівчата, шо хочеш – те й малюй, всіх куди хочеш – туди й посилай!Степан Срака (пошепки). Явна провокація, хлопці, – ми виліземо, а він хвисть і сам залізе та й буде макарони один за всіх наябувать!Альфред Юхимович. (до Роже Городі) А бацилу даватимуть?Роже Городі. Нє. Бацила тільки в Бога і в начальства!Магарич. Ну то іди к хуям звідси!Омелян Косопизд. Нас агітіровать на хуй! Ми самі кого хочешь загітіруєм!З вагона вилітає камінюка і збиває з Роже Городі капелюх. Роже Городі палахливо тікає. Входить якийсь дідуган з довгими пейсами, одягнутий в лапсірдака, поверх лапсірдака у нього яскрава кацавейка залізничних робітників, в руках у нього кувалда і лом.Голос Магарича. Діду, закрутіть дрота [на хуй], бо дме [сквозить дуже]!Дід мовчки закручує вагона на дріт і починає кувалдою методично вибивати утюги, завдяки котрим вагон стоїть на місці.Голос Харитона Уйобищенки. Дєдушка пацаватий, ото воно йому надо отак їбошить!Магарич. Амбальний дідусь. Мабуть і хуй ще стоїть! Стоїть хуй, діду?Дід (продовжує роботу). Стоїть, синку, – дай тобі боже щоб в тебе так стояло!Омелян Косопизд. Ого, ні хуя сєбє, дєдушка борзєєт! А як звать тєбя?Дід (продовжує роботу). Як звать? А Самуїлом.Харитон Уйобищенко. Тоже жид, значить. Жидів розвелось, я їбу!Самуїл (продовжує роботу). Да, багато жидів.Омелян Косопизд. У нас тут тоже єсть.Назар Сивуха. Ги! Самуїл. Може ти пророк Самуїл?Самуїл (просто). Да, я – пророк Самуїл.Альфред Юхимович. Ха! [Ото нєхуйово!] А ну пророки шо з нами буде!Пророк Самуїл. А шо буде? Нічого не буде – Піздєц буде!!!З цими словами Самуїл вибиває останній утюг, вагон зривається з місця і швидко зникає з очей. Входить Люда. В руках у неї пуломиски з макаронами і компотом. Люда завмирає на місці.Люда. А де ж вагон? Де хлопці?Пророк Самуїл. Гдє, гдє – в піздє! Смотрєть надо!У цю ж мить з того боку, куди уїхав вагон, роздається страшний вибух. Люда роняє пуломиски [та застигає на місці].Пророк Самуїл. Какая ви нєрвная – я єбу!Завіса