Glasba, likovno snovanje, umetnostna zgodovina Srednje poklicno izobraževanje

UMETNOST
Glasba, likovno snovanje, umetnostna zgodovina
Srednje poklicno izobraževanje
Anja Bunderla, prof. likovne umetnosti
Ljudska univerza Radovljica, 2010
(za interno uporabo)
KAZALO
Kaj je glasba? 3
1. NAŠA VLOGA V GLASBI 3
2. DELITEV GLASBE 3
3. GLASBENE USTANOVE IN POKLICI 4
Kako v glasbi ustvarjamo zvoke 9
Vokalna glasba (vox – glas) 11
Vokalno-instrumentalna glasba 11
Inštrumentalna glasba 11
Kako dojemamo zvoke 12
Pesem 14
Opera 14
Zgodovina v glasbi 14
Poslušamo pesmi 15
Moderne ideje umetnosti 16
Ekološka sporočila 17
Umetnost 20. stoletja 19
Barva 19
Psihološko-simbolične implikacije zelene barve 19
Motiv in vsebina ter likovna snov 20
Motiv 20
Vsebina: 21
Likovna snov 21
Oblikovna analiza 22
Kompozicija 22
Slikarstvo 22
Kiparstvo 24
Arhitektura 24
Prazgodovina 28
Egipčanska umetnost 29
Antika 29
Grška umetnost 29
Rimska umetnost 30
Srednjeveška umetnost 31
Bizantinska umetnost 31
Gotika 32
Renesansa 34
Barok 35
Neoklasicizem 36
Romantika 37
Realizem 38
Impresionizem 38
Secesija 40
Moderna umetnost 41
Kubizem 41
Nadrealizem 42
Abstraktna - geometrična umetnost 42
Abstraktna umetnost – akcijsko slikarstvo 43
Konceptualna umetnost – happening 43
VPRAŠANJA 44
LITERATURA: 46
GLASBA
Kaj je glasba?
Glasba je umetnost izražanja z zvokom.
Je vrsta umetnosti, ki črpa svoj izraz iz zakladnice zvočnih pojavov. Njena izrazna moč lahko presega besede – govorico – pove neizrekljivo. Glasbena stvaritev ni statična ali trenutna, ampak je dinamična, saj njen tok neprenehoma teče; zdaj hitro, potem počasneje, menja razpoloženja, preseneča, vznemiri. Glasba potrebuje svoj čas. Čas za poslušanje.
V današnjem svetu ima glasba veliko pojavnih oblik – od preproste ljudske ali otroške pesmi do računalniško programiranih skladb, od zvočne kulise do razgrajanj na pragu bolečine, od nabožne pesmi do hrupnega spektakla. Njeni nameni so različni (npr. sproščanje). Pri tem se lahko na različne načine povezuje z drugimi vrstami umetnosti – literaturo, gledališčem, plesom …
1. NAŠA VLOGA V GLASBI
Glasba je umetnost časa – je nesnovna umetnost, zato sta tudi njeno ustvarjanje in posredovanje drugačna od drugih umetnosti.
Doživljanje glasbe in obenem definicija naše vloge v glasbi, nas vodi k delitvi:
Skladatelj izvajalec poslušalec
Skladatelj mora s prirojeno ustvarjalnostjo obdelovati in povezovati zvočno gradivo v umetniško celoto.
Izvajalec se mora čimbolj verodostojno približati skladateljevi zamisli in jo s svojo interpretacijo posredovati poslušalcu. Je vmesni člen med ustvarjalcem in poslušalcem.
Poslušalec s svojo bolj ali manj prirojeno glasbeno odzivnostjo in izobrazbo povezuje zvočno pripoved glasbenega dela v celoto ter dopolnjuje skladateljevo in izvajalčevo domišljijo.
Tipi poslušalcev:
- neizkušen/naiven – sprejema le tisto glasbo, na katero se pozitivno čustveno odziva.
- razločujoč/selektiven – sprejema samo eno zvrst glasbe (npr. rave…) in obsoja druge zvrsti. Zakaj ne zna pojasniti. Njegovo znanje je ozko in njegova sodba nima vrednosti.
- povezujoč/sintetičen – glasbi se odzove čustveno in je sposoben slediti njenim notranjim povezavam. Slišano primerja z že poznanim in podobnim, jo objektivno oceni, svoja doživetja zna opisati in utemeljiti. Takšnemu poslušalca se glasba razkrije v vsej veličini!
2. DELITEV GLASBE
Za delitev glasbe je moč določiti več kriterijev – navedenih je le nekaj, kriterijev, možni so tudi drugačni:
Glede na čas, v katerem je nastala:
- glasba različnih obdobij (srednjeveška, renesančna, baročna…) in tokov v posameznih obdobjih (npr. v baroku – rokoko, v 20. stoletju: impresionizem, ekspresionizem, popularna glasba in njene zvrsti, alternativna glasba…)
Glede na funkcijo - namembnost, ki jo ima:
- poročna koračnica, marš, meditativna glasba…
Glede na izvor oz. avtorja:
- ljudska glasba (glasbeno izročilo posamezne kulture)
- umetna glasba (glasba, ki so jo ustvarili skladatelji, ki jih poznamo in jih lahko uvrstimo v čas in prostor)
Glede na vsebino:
- duhovna
- posvetna
Glede na izvajalce:
- vokalna glasba (npr. zbor)
- inštrumentalna glasba (npr. orkester)
- vokalno-inštrumentalna glasba (npr. glas in klavir, orkester in zbor, opera)
Glede na število izvajalcev:
- solist
- komorna glasba (duo, trio, kvartet – do 20 izvajalcev)
- velike zasedbe (nad 20 izvajalcev – zbor, orkester…)
Glede na postavitev izvedbe:
- koncertna (oder in izvajalci – statično prizorišče)
- scenska (dogajanje na odru, npr. opera, balet)
3. GLASBENE USTANOVE IN POKLICI
Dandanes je glasba prisotna tako rekoč povsod… Na radiu, televiziji, v javnih prostorih. Srečamo jo tudi v najrazličnejših strokah, ki so bodisi posredno ali neposredno povezane z njo. Glasbo npr. kot terapevtsko sredstvo uporabljamo v medicini, njene osnove najdemo v matematiki, fiziki in biologiji, vzporednice pa v ostalih umetnostih.
Poklic glasbenika je torej po eni strani ozko specializiran, po drugi pa zelo širok…
Glasbene ustanove:
Poklici v glasbi:
Zvočni pojavi
Energija se pojavlja v različnih podobah: kot gibanje, toplota, svetloba, elektrika, magnetizem, kot zvok. Zvok je vse, kar slišimo. Zrak, ki nas obdaja, je podoben prožni množici delcev, molekul. Zvočni udar – impulz (udarec po zvenečem predmetu, struni ipd.) prisili zračne delce v gibanje. Najbližji se premaknejo, udarijo ob sosednje, se zgostijo in takoj zopet umaknejo, razredčijo. Nemir se širi kot zvočno valovanje. Valovi na svoji poti zadevajo ob različne sprejemnike:
zvočni udarzvočno valovanje ovira / sprejemnik
Zvočnih pojavov je brez števila. Od takih, ki jih povzroča človek (vrisk, sopenje), ki jih pripisujemo živalim (renčanje, ščebet), ki so del narave (grmenje, šumenje), zvokov strojev (ropot), vse do zvokov glasbil, namenjenih predvsem ustvarjanju glasbe.
Da bi vse to zvočno bogastvo lažje dojeli, delimo zvočne pojave po njihovih akustičnih lastnostih na šume, zvene in tone.
Šum je zmes mnogih neenakomernih valovanj, ki jih s sluhom ne razločujemo. Pok, sikanje, prasketanje.Šumov ne moremo »zapeti«.
Beli šum je »popoln« šum, pri katerem valovanje prekrije in zapolni vse naše slušno območje.
Značilnosti šuma in tona so pomešane. Zveni imajo tonsko višino, z glasom jih težko zapojemo.Zvon, gong, činela.
Zvene, zapleteno mešanico različnih tonov, ustvarjamo večinoma s poznanimi glasbili.
Ton je pravilno in enakomerno valovanje, ki ga slišimo kot tonsko višino. Melodična glasbila, človeški glas.Tone lahko zapojemo.
Vsi zvoki lahko postanejo glasbeno gradivo. Erik Satie je v balet »Promenade« uvedel pisalni stroj, Edgar Varese v skladbo »Ionisation« sirene, John Cage je skladbo »LivingRoom« ustvaril samo z zvoki predmetov, ki so v stanovanju, Christian Wolf skladbo »Stone Music« le z igro kamnov.
Poleg delitve na šume, zvene in tone lahko zvokom določimo tudi stalne lastnosti (parametre):
-
višino
-
barvo
-
moč, glasnost
-
trajanje
-
mesto zvoka v prostoru
-
Višina tona je odvisna od števila tresljajev na sekundo in velikosti zvočila:
hitrejše nihanje – višja frekvenca – višji ton
počasnejše nihanje – nižja frekvenca – nižji ton
krajše, manjše zvočilo – struna, piščalka ipd. – višji ton
daljše, večje zvočilo – struna, piščalka ipd. – nižji ton
Tonski sistem je razvrstitev sedmih osnovnih tonov po višini v devetkratnem zaporedju od najnižjih do najvišjih.
Oktava je vrsta tonov, ki sega od 1. do 8. tona, pri čemer je zadnji ton oktave hkrati 1. ton naslednje oktave.
Melodija je v smiselno celoto urejeno zaporedje tonov. Melodija je pesem sama po sebi. Je zaokrožena celota.
V glasbi se z zvočno barvo okoriščamo tako, da skladatelji ustvarjajo skladbe za različna glasbila, da pevske in instrumentalne glasove združujemo v zbore, ansamble in orkestre, da izvabljamo iz glasbil čim bolj pestre zvoke, da z elektro-akustičnimi napravami zvokom umetno spreminjamo značilnosti. Barva zvoka je pri človeškem glasu odvisna od fiziološkega ustroja dihalnih in glasotvornih organov, pri glasbilih pa od števila, moči in razporeditve delnih tonov (to so tisti, ki zvenijo hkrati z osnovnimi toni). Oznake za barvo so npr. mehko, svetlo, toplo, ostro.
Moč, glasnost zvoka je odvisna od velikosti zvočnih valovanj. Zamejena je s slušnim pragom, kjer zvok začenjamo dojemati, in pragom bolečine, kjer zvok že občutimo kot pritisk in bolečino. Med njima je razpeta lestvica decibelov, enot, s katerimi merimo glasnost.
Trajanje zvoka je odvisno od našega doživljanja časa in ga dojemamo prav tako zelo osebno (odvisno od razpoloženja,starosti, okoliščin, biološkega ritma, gibanja…)
Zvok je lahko trenuten (pok), krajši ali daljši. Vmes so krajši ali daljši premori. S trajanjem zvoka sta neposredno povezana ritem in tempo (hitrost izvajanja).
Za dojemanje zvoka je prostor, v katerem se širi, zelo pomemben.
|