Besedoslovje

BESEDOSLOVJE
BESEDA
Poimenujemo predmetnost (korenina, rdeč, ...)
Razmerja v predmetnosti (za, ko, pred...)
Lastno razmerje do predmetnosti/naslovnika (izvrsten, želim, joj...)
Na prvine predmetnosti le kažemo (tukaj, zdaj, letos.. )
Besede glede na poimenovalne vloge
Predmetnopomenske (travnik, dijakinja, dvajset...)
Slovnične (v, na ker, in...)
Naklonske (mogoče, hvala)
Kazalne (ta, njihov, ...)
Lastnosti besede:
Ima dogovorjen pomen (znotraj posamezne jezikovne skupine)
Ima dogovorjeno tvorno stran (izgovorjene besede + zapisane besede); glasovi si sledijo v določenem zaporedju
Pomen besede:
Beseda je ime česa; pomeni konkretno (avto) ali abstraktno (ljubezen). Glede na število pomenov jih delimo na:
Enopomenke (poved, biolog; navadno strokovni termini)
Večpomenke (jezik, krilo; dejanski pomen prepoznamo iz sobesedila)
Pomenska razmerja:
Sopomenke / sinonimi (pameten razumen bister – enak pomen)
Protipomenke / antonimi (dolg kratek – nasproten pomen)
Nadpomenke / hipernimi (glasbilo – širši pomen)
Podpomenke / hiponimi (violina, kitara, fagot – ožji pomen)
Besedna družina (pisati, pismo, opis, oris..; besede z istim / skupnim korenom in sorodnim pomenom)
Tematsko polje (igrišče, žoga, mreža, parket, sodnik, ekipa; skupna tematika!)
Izrazna razmerja:
Enakozvočnice / homonimi (enako zvenijo/se pišejo imajo pa drugačen pomen)
Enakoglasnice (rob-rop, trg-trk; enak izgovor, drugačen pomen, drugačen zapis)
Enakopisnice ( celo-celo, klop-klop; različen izgovor, različen pomen, enak zapis)
Blizuzvočnice / paranimi (trenerka-trenirka, etičen-etničen; podoben zapis in izgovor, različen pomen)
Slogovna vrednost besed:
Slogovno nezaznamovane besede (knjiga, profesor; lahko jih uporabljamo v katerem koli besedilu, ker le poimenujejo predmetnost)
Slogovno zaznamovane besede (bukva, prfoks; lahko jih uporabljamo le v nekaterih besedilih in govornih položajih, ker razodevajo tudi sporočevalčevo razmerje do predmetnosti, pokrajinsko, starostno, poklicno, strokovno pripadnost)
Čustveno zaznamovane besede:
Ljubkovalnice (srček, punči)
Olepševalnice (nelep, okrogel)
Otroške besede (ninati, pupati, čičati)
Slabšalnice čvekati, ženšče)
Zmerljivke:
psovke: prasec
kletvice: jebelasto
prostaške: posranec
ironične: heroj
nečustveno zaznamovane besede:
narečne (gučati, čompe)
pokrajinsko pogovorne (dila, šalčka)
družbeno zaznamovane besede.
slengovse (kul, komad)
žargonske (prebukirati, prištepati)
praktičnosporazumevalne (pundra, pildek)
uradovalne (odločba, predračun)
strokovne (skladnja, fonem)
publicistične (predvajati, spektakel)
Časovno zaznamovane besede
novejše besede / neologizmi (križišče, medmrežje)
starinske / arhaizmi (ako, dasiravno, duri)
Izvor besed:
domače besede:
izvirajo iz prednika današnje slovenščine (pra. Slovanščine, zgodnje slovenščine – danes se tega izvora ne zavedamo več, ker so besede glasovno prilagojene slovenščini: stol, čebula, ura, žaga)
nastale v novejšem času na podlagi starejših slovenskih besed (gost, zgostiti, zgoščenka)
izvirajo iz posnemanja naravnih zvokov, glasov (mijavkati, kukavica)
prevzete besede:
so prišle v slovenščino iz jezikov, s katerimi nismo povezani razvojno, ampak zemljepisno ali kulturno (life, desert, korupcija).
Glede na to kako so besede prilagojene slovenščini ločimo:
sposojenke (popolnoma prilagojene SKJ, v izgovoru, pisavi, pregibanju – avto)
tujke (delono prilagojene SKJ, v izgovoru in pregibanju pa ohranjajo originalen zapis – peugeot, Shakespeare)
citatne besede (ohranjajo originalen zapis, izgovor, slovnične lastnosti – first lady, in vino veritas)
Občna imena ponavadi popolnoma prilagodimo SKJ (izjema so glasbeni izrazi, znamke avtomobilov)
Lastna imena pa načeloma ohranjajo izvirni zapis (latinica), nekatera pa tudi podomačujemo (Kolumb, Petrarka, Ren, benetke, Dunaj...)
Tvorjenost besed:
koren ( osnovni morfem s konkretnim pomenom, skupnim celi besedni družini – miza)
obrazilo (morfem s stvarnim pomenom; mizica)
končnica (morfem s slovničnim pomenom: miza)
tvorjenke (besede z obrazilom; miz-ica)
netvorjenke (besede brez obrazila; miz-ica)
podstava (del tvorjenke, ki se ohrani pri tvorjenju; mizica, namizni)
tvorjenke (koren + obrazilo; miz-ica stvaren pomen – majhen)
netvorjenke (koren + končnica; miz-a slovničen pomen – določi spol, število)
BESEDNE VRSTE
Pregibne: Nepregibne:
- samostalniška beseda - prislov
- pridevniška beseda - predlog
- glagol - veznik
- členek
- medmet
Samostalniška beseda:
SAMOSTALNIK
Beseda s katero neposredno poimenujemo bitja, reči, pojme.
delitev po pomenu na:
lastna imena (osebna, zemljepisna, stvarna)
občna imena – števna in neštevna:
snovna: moka, mleko
skupna: gorovje, divjad
pojmovna: mir. Ljubezen
oblikovne lastnosti samostalnika
ednina (singular stol, knjiga)
dvojina (dual stola, knjigi)
množina(plural stoli, knjige)
Pazi na edninske (sadje je) in množinske (hlače so) samostalnike!!
Pri parnih organih telesa (roke, noge, ušesa) in oblačilih zanje (rokavice), namesto dvojine uporabljamo množino!!
Imenovalnik – kdo ali kaj je
Rodilnik – koga ali česa ni
Dajalnik – komu ali čemu dam
Tožilnik – koga ali kaj vidim
Mestnik – pri/o kom ali čem
Orodnik – s/z kom ali čim
1. ženska – lipa, mati
2. ženska – perut, stvar
3. ženska – mami, Ines, Karmen
1. moška – kajak, človek
2. moška – poslovodja, Luka
3. moška – OZN, SAZU
1. srednja – mesto, polje
PRIDEVNIŠKA BESEDA:
lastnosti
vrsto
svojino
količino
vrste:
lastnostni – kakšen
vrstni – kateri
svojilni –čigav
oblikovne lastnosti pridevnika:
v spolu, sklonu, številu se ujema s samostalnikom, ki ga ta določa
Lastnostni pridevniki se lahko sklanjanjo z glasovnimi končnicami (dober) ali z -0 končnico (poceni)
stopnjevanje (lastnostnih pridevnikov)
tristopenjsko (osnovnik, primernik, presežnik)
mlad – mlajši – najmlajši
dvostopenjsko (osnovik, elativ)
čudovit –prečudovit
oblika
nedoločna (velik, kakšen)
določen (velik, kateri)
to obliko uporabljamo tudi kadar govorimo o zneni lastnosti samostalnika
kadar pridevnik označuje posebno vrsto
za kazalnimi in svojilnimi zaimki
Pridevniški zaimki:
osebni svojilni – svojina sporočevalca (moj, tvoj, njegov)
povratni svojilni – svojina osebka (svoj)
neosebni (vprašalni, oziralni, kazalni, količinski)
ŠTEVNIKI
glavni (število, petdeset)
vrstilni (vrstni red, stoti)
ločilni (število različne vrste, dvoje vrat)
množilni (pomnožitev, dvojna kava)
neodločni (količino, več)
GLAGOL
poimenuje dejanje, dogajanje, spreminjanje, stanje, zaznavanje, razmerje
polnopomenski (brati)
nepolnopomenski:
fazni (začeti)
naklonski (smeti)
biti (kadar ne pomeni obstajati knjiga je dobra
oblikovne lastnosti
oseba (1., 2., 3.)
število (ednina, dvojina, množina) – ga spregamo
čas (sedanjik, preteklik, prihodnjik, predpreteklik)
naklon:
povednik – vstanem
velelnik – vstani!
Pogojnik – bi vstal, če...
vezljivost (lastnosti glagolov, da ob sebi predvidevajo določena dopolnila: KDO živeti KJE
prehodnist (glagol je prehoden, če glagolsko dejanje prehaja na predmet)
glagolske oblike glede izražanja osebe
osebne (že dolgo živim tukaj)
neosebne:
nedoločnik –ti, -či (ob modalnih glagolih)
namenilnik –t, -čt (ob glagolih premikanja)
opisni deležnik –l ( z njim sestavljamo vse 4 čase)
opisni deležnik –n, -t (z njim delamo trpnik)
PRISLOV
ločimo 4 vrste
krajevni (domov, noter)
časovni (danes, zvečer)
načinovni (zaspano, humano)
vzročni (nenamenoma, note)
PAZI!! Pravi prislovi so samo posamezne besede oz. samostojne besede ( v soboto, brez besed – predložna zveza) in besede ki neposredno poimenujejo (tja, tod, marsikdaj) -> prislovni zaimki
kam? dol, gor
nekateri prislovi se tudi stopnjujejo (zeleno – bolj zeleno – najbolj zeleno)
PREDLOG
poimenujejo neenakovredna razmerja med besedami in besedni zvezami
prostorska
časovna
načinovna
vzročna
predlog samo zase nima pomena, vendar pa določa v katerem sklonu bo samostalnik za njim. Nekateri predlogi se vežejo samo z enim, drugi z dvema ali več skloni
nekaj vezav:
Brez dežnika ne hodi nikamor. BREZ – z rodilnikom
Skala je čez ovire. ČEZ – s tožilnikom
Končno so prišli do velikega mesta.
Borisli so se do zadnjega diha DO – z rodilnikom
Postavil se je k tabli.
Stran
|