Косач Микола Петрович

Косач Микола Петрович (1884-1937) - український громадський діяч, рідний брат відомої української поетеси і громадської діячки Лесі Українки. Представник старовинного українського християнського козацького старшинського роду південнослов'янського походження.
== Життєпис ==
Народився 3 вересня 1884 року в селі Колодяжному. Охрещений 4 січня 1887 року в Свято-Миколаївській церкві села Волошки, про що є запис у відповідній метричній книзі. Поручителями при хрещенні (хрещеними батьками) вказані Микола Лисенко і дружина голови Ковельської з'їзду мирових посередників Марія Карташевська.
Раннє дитинство пройшло у колі рідних і близьких. З першого класу відданий у науку до Київської четвертої гімназії, де працював директором їхній знайомий Микола Стороженко.
У 1903 році Микола успішно закінчив гімназію і вступив до Київського політехнічного інституту. В цей час захоплюється ідеями соціал-демократів, цікавиться соціалістичною літературою, в Київському окружному комітеті партії має псевдо Яким.
17 січня 1907 року під час обшуку на квартирі Косачів поліція знайшла 121 брошуру політичного змісту.
Восени 1907 року одружився з Наталією Дробишевою.
Здобув фах інженера-агронома, з 1912 року живе в родинному маєтку в Колодяжному, служить повітовим агрономом і членом земської управи Ковельського повіту (1912-1914), його головою.
З 1914 року на фронті. Його двічі відзначили за хоробрість на передовій Західного фронту - 1915 і 1916 року.
У 1917 році обраний головою Ради робітничих і солдатських депутатів Прифронтової (Сарненської) округи. Влітку того ж року - Житомирський, а потім Ковельський комісар. Делегат від Волині на Державну нараду в Москві 1917 року.
В 1918 році арештований німецькою окупаційною ("гетьманською") владою за противладну діяльність.
В 1919 році ув'язнений польською окупаційною владою.
В 1920 році працює комісаром при штабах XIV і XVI корпусів Робітничо-Крестьянської Червоної Армії в Рівному і Ковелі, "для територій, визволених від білопольської оккупації".
Продовжує громадську діяльність. Так 1920 року надав безпроцентну позичку у 5000 марок ковельській "Просвіті" (засновником і головою якої був). Організовує у Ковелі притулок для дітей-сиріт. Сприяв поповненню просвітянських бібліотек Волині книжками.
Після 1921 року західні терени Української Республіки були на два десятиліття віддані під владу Польші. Однак Микола продовжував свою діяльність. За його ініціативи на зборах 9 лютого 1926 року Ковельської просвіти було ухвалено надати їй ім'я Лесі Українки. Також в цей час за його підтримки постали "Просвіти" у Мацієві і Колодяжному.
На початку 1920х Микола Косач разом з сином Юрієм, будучи від народження охрещені у православній вірі, переходять у греко-католицтво.
Великі податки, запроваджені польською окупаційною владою, підтримка польських поміщиків тощо - все це у 1920-1930х рр. сприничило до масового зубожіння і морально-психологічної кризи селян західних теренів України. Не оминула ця доля і Миколу Косача, господарство яке було сильно підірване у нових умовах.
В цей час в подружньому житті у Миколи Косача виникають проблеми, вони розходяться з дружиною і вона одружується з іншим.
Громадський діяч, колишній власник великого маєтку доживав свій вік у самотності і бідності. Більшість жителів округи з повагою ставилися до пана.
Останні роки життя принесли йому певну відраду - йому запропонували викладати на вечірніх курсах у колодяжанській школі. Ця робота дала змогу йому частіше спілкуватися з людьми і сільською молоддю.
16 липня 1937 року Миколи Косача не стало.
== Джерела ==
* http://istvolyn.info/index.php?option=com_datsogallery&func=detail&catid=2&id=808&Itemid=18
* http://zwiahel.ucoz.ru/novograd/history/Nik_Kocach.html
* http://uk.wikipedia.org/wiki/Косач_Микола_Петрович
Category:Історія Фрипульястану
Category:Козаки Фрипульястану
Category:Русини
Category:Степовики
Category:Рідна Україна
Category:Стара Русь
Category:Схід Заходу
Category:Країна Безмежжя
Category:Східна Церква
Category:Руська Церква
Category:Українська Церква