Purgatórium

A Purgatórium az Anstettenek uralma alatt a Birodalom legerősebben őrzött börtönbolygójaként funkcionál végleges pusztulásáig. A birodalmi enciklopédiák is csak annyit írnak róla, hogy “börtönbolygó”. Pontos lokációja és létezése egyike a Birodalom hétpecsétes titkainak. Ide csak a Birodalom ellen legsúlyosabb bűntetteket elkövető, többségében humanoid személyek nyerhetnek bebocsátást, többek között: felségárulók, felkelés szítók, gyilkosok stb. A bejutás ennek tekintetében elég szigorú, “egyszerű” látogatóknak több hivatalos irat is kell a megközelítéshez, ezek alól két kivétel van: a biztonsági szolgálat meg az egy irányú börtönjárat, nekik elég villantani a mindenkori BBH igazgató engedélyező pecsétjét és mehetnek.
==== Lokáció ====
Ugyan a birodalmi átlagpolgárnak lokációja ismeretlen, megfelelő szinttől egész pontos adatokat bocsátanak az odaérkező felek részére. Ha a Purgatórum és a Föld között húzunk egy egyenes vonalat, akkor 3427 fényév távolságot kapunk, de ha csak a galaktikus síkon húzunk vonalat a két égitest között, akkor ez a távolság "csak" 3712 fényév. Ebből kiszámolhatjuk, hogy a bolygó 1296 fényévvel helyezkedik el a galaktikus sík alatt. Ezentúl Rosantól 1747 fényévnyire, Georginától pedig alig 120 fényévre található.
==== Purgatórium III. von Anstetten idején ====
A Purgatórium valaha egész bolygó volt, holdjai most alaktalan sziklatömbök, vasmagját elemi erők tépték ketté, és amikor a felszín is meghasadt a vákuum a mélyébe szippantotta a légkört. Mivel a bolygó mágneses mezője is megszűnt létezni, semmi nem akadályozza meg, hogy a rendszer napja halálos sugárzással bombázza a két félteke maradékát, így pusztulása után felszíne hosszú évezredekig radioaktív maradt, 2572-ben is csak fokozottan veszélyes környezetre hitelesített szkafanderben lehet a felszínen tartózkodni, akkor is csak rövid ideig. A “bolygó” két féltekéből áll, az egyiken van a börtön, az gyakorlatilag névtelen, a másik félgömbre viszont a feletébb fantáziadús “Másik” néven hivatkoznak. A két félteke közötti hasadást kreatív módon Hasadéknak hívják, és gravitációs stabilizátorokkal fixálták a helyére, azért hogy megőrizzék a bolygó már amúgy nem létező gravitációs egyensúlyát. No nem azért mert féltették a rabok életét, inkább az őrök védelmét szolgálta ez. A bolygó azon felének felszínén, mely otthont ad a börtönnek, kevés épület kapott helyet, azok ablakaiból sem igazán lehet mást látni, mint a "Másik" szurokfekete felszínét, és néha, megfelelő beesési szög esetén a rendszer napja “bearanyozza” a hasadék két alját sárga és halálos radioaktív ragyogással. Légkör híján aki ilyenkor a felszínen tartózkodik, azt nemes egyszerűséggel megsüti ez a halálos ragyogás.
===== Börtön =====
A börtöntelep a névtelen félteke mélyén helyezkedik el, a szikla természetes sugárpajzsként funkcionál. A rabok egy 50 kilométer átmérőjű, nagyjából kör alakú barlangban élnek. A barlangrendszer saját domborzattal bír: dombokkal, hegyekkel tarkított és szakadékokkal barázdált. A levegő orrfacsaróan büdös és áporodott. A mennyezet 1 km magasan húzódik, de a plafont eltakarta egy különös gáz felhő (eredete nem ismert, valószínűleg mesterséges). A felhőből szüremlő arany és vörös derengés volt hivatott bevilágítani a rabok életterét, ám ahhoz nem elég erős, hogy nappali fénybe öltöztesse a sivár vidéket maga alatt. Csupán annyi fényt adott, mint amennyi naplemente után fél órával még átszűrődhetett a horizonton. Az égből néha eső esett, ami a testek kipárolgásának lehűlt változata volt. Savas, büdös és barna. Higany tavak feküdtek a barlang másik végében, sósav-vízesés a jobbra húzódó hegy függőleges falán, és kénkőszagú mocsaras mélyföld párolgott vele szemben. A barlangban három elkülönült várost lehet behatárolni: a legtávolabbi a barlang másik végében épült a higany-tó partján és azok éltek itt akik valódi pokolként tekintettek erre a helyre, a hegy tetején az épületet kannibálok lakták és azokból táplálkoztak akiket a harmadik városból szoktak elrabolni. A harmadik város pedig azt a modern tranzitállomás épületet vette körül ahova az új rabok érkeztek. A felszínt a rabok egyébiránt csak akkor látták mikor a számítógép veszélyes kinti munkára választottak ki őket. Véletlenszerűen, egyszerre mindig csak ötöt. Odakint tűzparancsért reszkető börtönőrök sorfala állt, míg szerencsétlenek elvégezték a kényszermunkát. Az űrt csak ekkor láthatták, ekkor is mindössze pár órára. A nézelődés ugyan tiltott volt, de aki évek óta itt raboskodott az elviselte, ha a lazsálást energiakorbáccsal büntették. A rabok között nyílt titok volt, hogy jótállásukat rég elvesztett, régimódi űrruhákat viselnek és az energiakorbács által megsütött izmok fájdalma szinte csodásnak tűnt a később kínokhoz képest, amit a láz, hashasmenés, majd halál követett. Mielőtt visszateleportálták őket a tranzitállomásra, fertőtlenítő zuhanyt és gyógyszert kaptak sugárszennyezés ellen. A kötelezően előírt minimum adagok soha nem érték el az optimális szintet ami valóban van használna. A tranzitállomás mellett egy visszaforgató rendszer üzemelt. Ez volt az egyetlen dolog idelent, amit a rabok soha nem tettek tönkre. Az egyik oldalában egy mély és sötét lyuk veszett a mélybe, ide folyt a csatornákban felfogott esővíz és ide gyűlt a szenny is, valamint ide dobták le a holttesteket is, hogy kivonják a maradék használható tápértéket is. Ezzel látták el ugyanis hidroponikát és a víz visszaforgatót. Ellátmányt ugyan kaptak fentről, de soha nem eleget, így nekik kellett gondoskodni az élelmezésről. Ezt olyan genetikusan módosított, paradicsom növényekkel érték el, melyek fél óra alatt szárt bontó, gyümölcsöt hozó tövek voltak, melyek automatikusan teremtek, ha volt elégséges energia létrehozásukhoz. Ennek megfelelően a paradicsomoknak az ára sok rabnak elérhetetlenné tette azt. A holttestekből és az egyéb befogott folyadékból az energiafejlesztés mellett kivonták és megtisztították a nedvességet, és poshadt, meleg, de iható víz a másik oldalon kialakított kis medencébe folyt. A visszaforgató rendszer mélyén egy szubszónikus generátort működik folyamatosan, ami megzavarja a rabok agyát, rákönyököl az elmére és apránként állati sorba passzírozza őket.
====== Sajátos hitvilág ======
A Purgatóriumi rabok a megváltó megjelenését várják, aki majd átvállalja szenvedéseiket, ezt egy ideig Earl Greyben látják meg. Ezentúl egy potipi rab említést tesz az “Alvó” nevű entitásról, ami utalhat arra is, hogy tisztában vannak vele, hogy van a bolygón egy másik entitás és vagy a shatgelt megérintette az elméjüket.
===== Másik =====
A “Másik” fél gazdag az őt egykor lakó nép romjaiban, és egyben egy zarándokútvonal. Eredeti rendeltetését tekintve a zarándokút célja, hogy az ide látogató eljuthasson az elhunyt an'shentiek kutatóállomásának eredeti helyszínén emelt emlékhelyhez, és leróhassa kegyeletét az elhunyt tudósok előtt, azonban Tyrann graad Baah saját céljanak megfelelően módosított rajta, hogy elősegíthesse a saját újászületéséhez megfelelő körülmények létrejöttét. Így a zarándokút kihasználásával létrehozta a mondakört, és elhintette galaxis szerte, hogy aki a Purgatóriumra látogat, és kiállja a próbákat annak teljesül egy kívánsága. Valójában aki eljutott volna a shatgelt színe elé az megszűnt volna létezni. Azonban az események csúcsán sok minden nem úgy történt, ahogy azt kalkulálta, ez bővebben részletezésre kerül a Purgatórumi zarándoklat leírásában.
==== Purgatórium múltja ====
A birodalom azon polgárainak, akik kicsit több hatáskörrel rendelkeznek, sem ismert a bolygó és az azt egykor lakó civiliáció teljes pusztulásának eredettörténete, számukra ez a változat publikus:
“A faj ami addig lakta depresszióba süllyedt, majd észrevétlenül két generáció alatt kihalt. Az űrtávoli zugaiban mende-mondák szóltak csupán a pusztulás okairól. A hely szentségtelenné vált és bal szerencsét hozott arra aki csak arra járt úgyhogy egy idő után messzire elkerülték majd végleg elfelejtették a rendszert. II. von Anstetten fedezte felújítból mikor ezt a rendszert is be kell bekebelezte az emberiség birodalmába majd úgy határozott hogy különösen veszélyes bűnözők számára alakítanak ki a felszínén börtönt. ”
Ami érdekes lehet, hogy a börtön megnyitásakor jelen volt II. von Anstetten is, noha koránt sem a börtön érdekelt, a megnyitó alatt végig a Másikat bámulta, majd a megnyitó után át is ment és egy ideig senki nem látta, majd távozott a bolygóról. A Purgatórium valós múltja és széthasadásának története legalább százezer évvel ezelőttre nyúlik vissza, de abból a korszakból kevés krónika maradt fent hiteles forrásból, és ha akad is néhány az valószínűleg az Anstettenek kincstárában bújnak meg. Viszont Tyrann graad Baah-nak hála rekonstruálni tudjuk bolygó múltját. A bolygót Sh'engh-nek hívták, és an'shentiek kolonizálták. Az ő idejükben egy buja és termékeny bolygó volt, kellemes időjárással, tengerekkel és egyebekkel. Úgy döntöttek, hogy kutatólabort helyeznek el a bolygó magjában, és azzal kísérleteztek, hogy egy mesterséges feketelyukat féregjárattá alakítsanak, és azt az világegyetemet behálózó féregjáratok sorába illesszenek. Egy sikeres próbálkozásra futott a tőlük, megközelítőleg 30 másodpercig élvezhették a dicsőséget amikor megjelent egy gigantikus sárkány és véget vetett az ünneplésnek. Felületes szemlélőnek tűnhet úgy, hogy ez volt az a momentum, ahol a bolygó széthasadt, azonban ez nem volt más, mint Tyrann graad Baah belépője, aki igazából véletlen bukkant rájuk, de ha már ott volt, akkor szét csapott a szemtelen tudósok között, majd kedvesével Wyvernával letelepedett itt abban a hitben, hogy itt nem találnak majd rájuk megaira üldözőik. A bolygó lakói azt hihették, hogy a kísérlet balül sült el, ami tekintve az itt végzett munka természetét benne volt a pakliban teljesen. Aztán megjelent a bolygó felett a megaira flotta, és végülis ez volt a történelemben az a pont, ahol a bolygó meghasadt és lakhatatlanná vált. Mivel az an'shetieknek ötletük sem volt, hogy kik a támadók, és miért támadnak, ennek megfelelően reagáltak a külső űrből érkező hatalmas, kilométer átmérőjű és vagy három kilométer hosszú hajóra, mely nem tűnt felfegyverzett hadihajónak, mégis felvonult ellene az egész ansenti sereg, mert az nem lassított, hanem átgázolt az űrvédelmen. Folyamatosan lőtték, darabok szakadtak le róla, ám végül mégis a bolygóban csapódott. Katasztrófális következmények sújtották a tájat 1000 km-es térségben. A közvetlen közelében semmi nem élt a túl, csak a nagyobb városok rendelkeztek védelmező energiapajzsokkal, ők átvészelték a lökéshullámot és az azt követő pusztító tűzfalat, de a tektonikus rengések ellen nem volt olyan hatékony védelem. A kisebb városok kiégett és üszkös maradványokká váltak, több 100 km-t kellett megtenni az epicentrumtól, hogy újra életet találjanak bolygó lakói, amikor úgy tűnt hogy minden elcsendesedik a mélyben újabb robbanás történt és, egy ezer kilométer hosszú törésvonal jelent meg. És ha ez mégsem lett volna elég újabb űrhajók érkeztek. A semmiből törtek elő, és mögöttük fényévek folyosója látszott, mintha kapu nyílt volna számukra végtelenbe. Pillanatok alatt zúzták szét a rendszer maradék ellenállását. A hatalmas hajó kinyitották zsilipjeiket a légkör szélén, és óriási, förtelmes szárnyas teremtmények sorrjáztak el ő belőlük, amik keresztül-kasul bejárták a bolygó légkörét, végül egy ponton találkoztak a hasadás felett, majd egy pillanat alatt megállították a bolygó tengely körüli forgását. Ezt földrengések és az óceánok áradása követte, majd mintha egy óriási kéz csavarta volna meg, gigantikus hasadást nyílt a bolygó hosszanti tengelyén és 2000 kilométert távolodott egymástól a két fél. A vészhívásra reagáló an'shetniek már senkit nem találtak itt.
==== Purgatórium végleges pusztulása ====
Mikor a shatgelt megszűnt létezni, azaz inkább reinkarnálódott, nem volt mi kordában tartsa a bolygó instabil magjának gyilkos sugárzását, és az felrobban, elpusztítva ezzel a bolygó maradékát. A börtön túléli hála a pajzsainak, de a bolygó végleg elpusztult.
Category:Helyszínek
Category:Bolygók