Довга Ганна Андріївна

Довга Ганна Андріївна (Шрамківка, УСРР, ССРР - Київ, Україна) - дочка українського радянського педагога і довгожителя, свідка епохи Антона Андрійовича Довгого (1903-2004), шанованого частиною родичів, знайомих, земляків і співбесідників як угодник Божий Антоній Шрамківський і його дружини Анастасії Петрівни Шевченко, двоюрідної сестри угодника Божого, одного з заступників за села колишнього Пирятинського повіту Полтавської губернії, їх уродженців і жителів, своїх родичів і земляків Якова Капустинського, українського радянського педагога Якова Павловича Бублика. Двоюрідна сестра українського радянського журналіста Феодосія Кузьмовича Чаленка.
== Життєпис ==
Народилася в селі Шрамківка в родині свого батька, на той час молодого українського комсомольця Антона Андрійовича Довгого, вихідця з досить заможної і богомільної православної родини представників козачого сословія села Капустинці Пирятинського повіту Полтавської губернії, який як і багато його однолітків і вирішив "порвати зі старим світом і його порядками" і почати нове, самостійне життя у "молодій країні соціалізму".
В 1920х-1930х рр. бувала малою у селі Капустинці у своїх діда й баби й у інших родичів, про що залишились спогади.
В 1930 році бачила тіло Марії Йосипівни Красножон, першої дружини Якова Павловича Бублика, коли його привезли у Шрамківську лікарню, де згодом з 1950х рр. працювала її троюрідна сестра Анастасія Яківна Бублик, дочка Марії Йосипівни, знаний і шанований лікар у селах краю, яка очевидно стала лікарем не в останню чергу через відсутність кваліфікованої лікарської допомоги, що призвела до ранньої смерті її матері.
В 1940х рр. жила в селі Шрамківка на теренах Українського комісарства у складі Німецького царства, себто окупованих гітлерівськими військами теренів Українського господарства, вчилася у середній школі. Розповідала як в той час по Шрамківці ходили розмови про те, що потрібно всім охреститися і носити хрестик на шиї, бо інакше гітлерівці будуть переслідувати і убивати як потенційних євреїв або комуністів. Цього не трапилось, прийняла хрещення у значно більш старшому віці.
Після війни, у другій половині 1940х рр. вчилась у містечку Сміла на бухгалтерських курсах. Потрапила на Далекий Схід Росії, де зустріла свого чоловіка, з 1950х рр. разом з чоловіком переселилась до Києва, де прожила все подальше життя.
Часто навідувалась до батька у село Шрамківка, зберегла про нього найкращі спогади, угодником Божим не називала, однак судячи за все батько був для неї прикладом достойної людини і справжнього чоловіка, красного козака і творчого християнина, в чомусь грішного, але в цілому благословенного Богом, була поряд з батьком коли він пішов до Бога і дідів-прадідів.
== Поминання ==
Поминається з родичами, з батьками і дідами-прадідами у православних храмах і монастирях.
== Див. також ==
Шрамківка, Капустинці