Луйк Ігор Альфредович

Луйк Ігор Альфредович (30.11.1918, Київ, УНР – 04.10.1993, Київ, Україна) – київський і український вчений радянської і (по)радянської епох у галузі механіки.
Батько викладач у Фундуклеївській жіночій гімназії Альфред Гансович Луйк, уродженець Дерпта (Тарту), за національністю естонець, за віросповіданням лютеранин. По матері корінний київлянин у кількох поколіннях. Уродженець Старого Подолу.
Батько київського і українського вченого О.І.Луйка.
У 1940х під час Другої Світової і Великої Вітчизняної Війни брав участь у бойових діях у складі військових формувань Червоної Армії, має бойові нагороди.
У 1943 закінчив у Москві Військову Академію механізації та моторизації.
В 1958 звільнився з військової служби.
У 1969 році став доктором технічних наук, у 1971 професором.
У 1958–72 працював у НДІ будівельного виробництва Держбуду УРСР (Київ).
У 1972–1993 рр. – завідувач кафедри технічної експлуатації автомобілів Київського автомобільно-дорожного інституту.
Основний напрям наукових досліджень – тех. обслуговування і ремонт рухомого складу автотранс­порт. підприємств. Розробив основи теорії планування тех. експлуатації машин. парків.
== Джерела ==
* https://esu.com.ua/article-59072