Москвини

Москвини - одна з старих назв русинів Московщини на противагу русинам з інших куточків Русі, Малої, Білої і Великої. Відомі також як москалі, москвичі, московці чи москвитяни, люди московські. Назва зазвичай вживалася русинами з інших куточків Русі (Росії), щоб відділити себе від них, себе вони зазвичай називали людьми руськими, християнами, православними і т.д. і т.п., згодом також людьми царськими, підкреслюючи свій зв'язок з Руссю в т.ч. Руссю, Старою, Святою і Дідовою з осередком в Києві, звідки колись вийшли, зі Східною Церквою і "царем східним, православним", яким мислили правителів Грецького зі столицею в Костянтинополі, Татарського зі столицею в Сараї, а згодом Руського (Російського) зі столицею у рідній для себе Москві господарств (царств).
Поява і поширення назви на Русі і Сході Заходу судячи за все стосується кінця татарської і початку потатарської, литовської і польської епох в історії Русі особливо Русі Малої, Старої, Святої, Дідової і Русі Білої, Вільної, коли прибічники Литовського великого князівства і Речі Посполитої в т.ч. з числа русинів намагались себе відділити від Татарщини і Татарської Русі (Росії), на теренах якої, у підданстві татарських царів все ще знаходилась Московщина, що також породило поняття про Русь Білу, Вільну себто Русь зі столицею у Вільні, вільну від татарського панування, створивши умови для появи на теренах Русі спільноти білорусців (білорусів), предків багатьох представників сучасного білоруського і (згодом, почасти) українського народів. Так само в цей час у Степу виділилась спільнота козаків себто жителів Степу, русинів і степовиків руської віри, яка теж себе відділяла від Татарської Русі і Московщини і руських людей, які там проживали. Так з'явились передумови для появи суспільства Сходу Заходу (Європи), Країни Безмежжя на Сході (Азії, Степу, Татарщини) і Малої (України), Білої (Білорусі) та Великої Русі (Росії) подальших, російської, радянської і порадянської епох.