Свята Русь

Свята Русь або Стара Русь, Русь Дідівська, Русь Безкрайня, Русь Божа - одна з назв Рідної України і одночасно Святої Троєщини, Всесвіту Божого, Царства Христового, Безмежжя Благодатного на Небі і на Землі, важливе світоглядне і богословське поняття у вірі, мові, світогляді і культурі слов'яномовних жителів сходу Європи, центру Євразії (Скіфії-Тартарії-Росії) і Великого Євразійського Степу у VIII-XXI ст. Наслідком такого світобачення стає те, що люди, які мають чи проголошують свою належність до святої Русі як царства Божого на небі і на землі називають себе руські, вірячи однак що тільки Бог насправді знає - хто справжній руський, а хто ні, а також, що Він по своїй доброті і благості створив святу Русь не тільки для самих руських, але для всіх людей світу - всього людства. Таким чином вільна, свята і соборна Русь - це царство правди, свободи і спасіння, в якому не дивляться на мову, віру чи національність, це царство, яке засноване і дається людям Богом-Спасителем, але разом з тим твориться самими людьми, щодня і щогодини.
Важко визначити точний час появи даної концепції в регіоні. Судячи за все вона відноситься до часів боротьби слов'яномовних жителів сходу Європи з Хазарсько-Тюрксько-Булгарським каганатом. В певному сенсі поняття мабуть являло собою переформульоване в рамках православного віровчення поняття царства Божого, відомого багатьом народам світу, в т.ч. старозавітним євреям у вигляді поняття святого Ізраїлю.
В подальшому, на протязі століть поняття розвивалося, уточнювалося, а часом навіть "заперечувало" само себе. Так, у VIII-XII ст. на теренах східної Європи виникає і набирає сили Руське князівство-каганат-царство - "держава святої Русі" з переважно слов'яномовним населенням християнської (руської) віри, піддані-громадяни якого ідентифікували себе "людьми святої Русі", руськими-русинами-русичами.
В XIII ст. "федеративна держава святої Русі" розпадається під тиском Орди, царства Ординського. Багато руських людей, людей руської віри, віруючі у Бога-Спасителя і святу Русь, царство Боже на небі і на землі, навіть ставши підданими ординських царів продовжують берегти дідівську віру у вічне царство Добра, Правди і Свободи і заповідають її нащадкам. Більше того, саме в часи царства Ординського стара руська віра стає важливим варіантом єдинобожжя і християнського віровчення в регіоні, все більше і більше людей різних племен і культур центральної Євразії в цей час знайомляться з віровченням про святу Русь. Немає нічого дивного, що саме прихильники цього віровчення в часи розпаду царства Ординського, стають тою державотворчою силою, яка дозволила народам регіону подолати соціальну кризу і утворити нову державу на теренах центральної Євразії - царство святої Русі, царство Руське.
В XVI-XVIII ст. відбувається бурхливий розвиток царства Руського, який однак призводить до суперечністю між вірою в святу Русь як царство Боже на землі і на небі і політичним вченням про світську, централізовану державу з великою часткою слов'яномовного населення християнської віри. Ідейна боротьба між прихильниками і противниками старої віри призводить до страшної соціальної кризи в регіоні подібної до кризи, яка супроводжувала розпад і реформування структур царства Ординського за два століття до цього. На зміну старій династії приходить династія нова, династія Романових, яка в кінці XVII - на початку XVIII ст. проголошує перетворення царства Руського на Російську імперію. Древнє віровчення про святу Русь як царство Боже на небі і на землі так само як його прихильники зазнають гонінь і уходять у підпілля, з іншого боку дана концепція переформульовується під поточні потреби державотворення - у якості царства Божого на землі все більше починає розглядатись Російська імперія.
== віра в святу Русь у XX і XXI століттях ==
Однак віра у святу Русь, у царство Боже на небі і на землі, у царство Добра, Правди, Свободи і Спасіння зберігається у простому, поневоленому християнському народі, серед людей регіону у XVIII-XX ст. Свідченням цього є актуалізація древньої віри у новому формулюванні в часи Руської Революції XX століття - під час боротьби за народовладдя, за царство Добра, Правди, Свободи і Спасіння під червоними прапорами - древньою символікою людей святої Русі, символом Бога-Спасителя (Сонця Правди у святому Письмі - Сонця Красного у народному фольклорі руських людей), відомою ще з часів перших руських князів і руських козацьких отаманів.
В наш час віра у вільну святу, православну, соборну Русь стала надбанням всього людства. Вона знайома багатьом громадянам глобального суспільства в усіх куточках світу, як руського так і неруського походження. Слава Богу і всім святим, мрія людей, які назвалися руськими, щоб захищати добро, правду і свободу у далекі і страшні часи VIII-IX ст. здійснилась - руська віра віднині й довіку є правдива загальнолюдська віра у Бога, Добро, Правду, Свободу і Справедливість.
== Джерела ==
* http://www.patriotica.ru/books/kozh_slovo/
* http://militera.lib.ru/common/solovyev1/index.html
* http://litopys.org.ua/hrushrus/iur.htm
Category:Історія Фрипульястану
Category:Релігія Фрипульястану
Category:Всесвіт Божий
Category:Свята Русь
Category:Стара Русь
Category:Рідна Україна
Category:Руська Церква
Category:Українська Церква
Category:Східна Церква