Гончаренко Іван Михайлович/1

Гончаренко Іван Михайлович (Княжичі, Броварський район, Київська область, УСРР, ССРР - Шрамківка, Драбівський район, Черкаська область, Україна) або Іван Шрамківський, блаженний дід Іван зі Шрамківки - український радянський педагог 20 сторіччя, один з багатьох вчителів української народної школи християн-степовиків Подніпров'я, яка у формі української радянської школи, "школи красних козаків і робочих християн" діяла на теренах Рідної України і Дідової Русі у 20 сторіччі, багато років жив і працював у селі Шрамківка Драбівського району Черкаської області Українського господарства у складі Радянського союзного господарства.
Зять і співбесідник українського радянського педагога Якова Павловича Бублика (1905-1999), чоловік його дочки Анастасії, яка багато років як могла і уміла подвизалась в рідному краї лікарем-стоматологом, намагаючись трішки полегшити життя місцевим людям, своїм родичам і землякам, співбесідник їх родича, українського радянського педагога Антона Андрійовича Довгого, знайомий багатьох їхніх колег, українських радянських педагогів, що жили у селі Шрамківка і селах округи і викладали у Шрамківській школі, останні роки життя також трохи спілкувався з українським радянським педагогом Тетяною Григорівною Васенко, дочкою відомого у краї місцевого війського і суспільного діяча і педагога Григорія Демидовича Васенка і її чоловіком, Іваном Макаровичем, теж педагогом.
Був доволі неговіркий, про свої стосунки з Богом, людьми і дідами-прадідами говорив мало, швидше за нього говорять його діла, ставлення до людей, спогади колег, учнів, родичів і нащадків, односельців, земляків і співбесідників тощо. Не міг забути побачене і пережите у молодих роках, в т.ч. загибель батька і дядьків, двоюрідного брата, інших родичів, знайомих, земляків і односельців, розкуркулення, колективізацію, сталінські репресії 1930х і гітлерівську окупацію Українського господарства 1940х рр., а також участь частини його родичів і земляків, людей яких він знав у цих подіях у ролі не тільки гонимих, але й гонителів.
Рідний дядько і один із спібесідників дитячих років київського і українського козака і художника, дивака і кумедника Федора Фрипулья, шанованого деякими людьми як угодник Божий Феодосій Київський, який кілька разів бував у нього вдома у селі Шрамківка.
Як людина, охрещена батьками змалечку у православну віру може поминатись у православних храмах і монастирях, хоча за життя як і більшість радянських українців особливо богомільним не був, храми і монастирі не відвідував, не молився і релігійну літературу не читав, однак існування Бога, святих і угодників Божих не заперечував, вів доволі суворий і аскетичний образ життя.
== Життєпис ==
Грішний угодник Божий, цікавий зразок спільноти красних козаків і православних, творчих, робочих християн Рідної України і Дідової Русі своєї епохи. Нащадок старих родів Броварщини, воїнів Христових обох берегів Дніпра, козаків-українців, русинів Київщини і християн-степовиків Подніпров'я з діда-прадіда, уродженець села Княжичі, нащадок уродженців і жителів сіл Гоголів, Требухів та інших.
Син християнина села Княжичі Михайла Васильовича Гончаренка і козачки села Гоголів Євдокії Василівни Деревець, онук християнина села Княжичі Василя Степановича Гончаренка і козачки села Требухів Євфросинії Євстафіївни Оснач.
Випускник технікуму шляхів сполучення і Київського Університету імені Т.Г.Шевченка за спеціальністю "українська мова і література", згодом працював не за спеціальністю, учителем географії, а потім учителем праці і трудового навчання. Ветеран праці.
Свідок багатьох подій 20 ст. на теренах рідного села і краю, в т.ч. розкуркулення, голодомору, сталінських репресій і гітлерівської окупації Рідної України і Дідової Русі. В 1940х рр. втратив дуже багато родичів, чудом сам спасся, згадувати про ці часи не любив, все життя говорив українською мовою, хоча знав і російську, під час навчання в Університеті прочитав багато української і російської класичної літератури, згодом, поступово назбирав собі свою власну домашню бібліотеку. Досить критично ставився до прихильників української самостійності, які співпрацювали з гітлерівцями, хоча до партійних комуністів-сталінців, серед яких у нього було немало знайомих і родичів, земляків і співбесідників теж ставився досить критично і непривітливо, судячи за все враховуючи численні випадки зловживання службовим становищем і суспільним статусом, нехтування інтересами простих, в т.ч. позапартійних людей, громадян Української Республіки епохи Країни Рад, звичайних представників українського народу з діда-прадіда, їх вірою, мовою, культурою, життям, світоглядом і інтересами вільним чи невільним свідком чого змушений бути тощо. 
Замолоду під час голодоморів, репресій, окупації, епідемій був свідком дуже багатьох смертей рідних і близьких, друзів, родичів і односельців, внаслідок чого зрозумів і оцінив ціну людського життя. І свого і чужого.
Більшу частину життя жив і працював у селі Шрамківка, де побудував будинок і виховав дітей. Як міг і умів приймав участь у вихованні підростаючого покоління, передачі їм свого життєвого і професійного досвіду. По мірі сил і можливостей помагав людям, в т.ч. не тільки родичам теж у складних ситуаціях, в т.ч. не раз спасав п'яниць, безпритульних і неприкаянних людей, які з тих чи інших причин траплялись на його шляху чи поблизу його дому, які могли постраждати чи замерзнути вночі на морозі. Утішав, заступався за слабших перед сильнішими, розбороняв розбишак, ретельно і настирливо учив підростаюче покоління техніці безпеки при роботі на уроках праці у середній школі, прививав любов до праці, природи, повагу до людей, людського життя і особистості, учив співчуттю до чужого горя і біди, дбайливому ставленню до свого і чужого майна, як приватного так і суспільного.
== Висловлювання ==
* "Ви не любите роботи, роботу треба любити"
* "Не бачили ви смаженого вовка"
* "Ласкаве телятко дві матки ссе"
* "На Бога надійся, а за чорта не забувай"
* "Поки Бога побачиш, чорта з'їси"
* "Основне будь людиною, а не іродом"
* "Не лукав"
* "Ні корови, ні свині, тільки Сталін на стіні"
* "Сталін і його люди іроди і душогуби, але ви тоді не жили, їх лаяти не маєте права, вони іроди і душогуби, але зупинили інших, ще більших іродів і душогубів"