Тетянич Феодосій Костянтинович

Федір Костянтинович Тетянич або Фрипулья, Безмежжя, Феодосій Безмежний, Дядько Федось (ім'я при народженні — Феодосій Костянтинович Тетянич; 17 лютого 1942, селище Княжичі — 18 лютого 2007, Київ) — український художник (монументаліст, живописець, графік, скульптор, перформер), поет і філософ, концептуаліст. Член Спілки художників СРСР і Спілки художників України (з 1973). Був одним із піонерів перформансу та гепенінгу на теренах Радянського союзного господарства (СРСР) і Українського господарства (УРСР) у його складі (в т.ч. у центрі Старого Києва - на Андріївському узвозі, Майдані Самостійності тощо), які він влаштовував під екзотичною маскою фрика ("останнього київського козака і юродивого"), яскравим представником андеграунду, а згодом і учасником нової української хвилі.
Своїми прихильниками може розглядатись як угодник Божий, святий і юродивий Христа ради, предтеча, пророк, проповідник і один із яскравих символів сучасного українства і творчого києвоцентризму українського народу нинішньої епохи тощо.
Феодосій Костянтинович Тетянич, інколи Федір Тетянич, козак Фрипулья (17.02.1942, с. Княжичі Броварського району Київської області - 18.02.2007, Київ) — український філософ, художник-авангардист,літератор, живописець, графік, перформер, художник-монументаліст, член Спілки художників СРСР і Національної спілки художників України, у радянські часи — яскравий представник неофіційного мистецтва, андеграунду, захисник природи і чистого навколишнього середовища і нарешті просто козак, вільна людина по волі Божій, а не царській чи панській, людина тої ж традиції, що і його предки і родичі, прості сільські люди з Наддніпрянщини...
Народився і вихований у православній родині у тому повоєнному середовищі українського села, яке наскільки могло і уміло зберігало побут і традиції староукраїнського патріархального козацько-селянського середовища з їх духом свободи і рівності всіх членів сільської громади і які поступово зникали і забувалися в умовах нової, повоєнної, української радянської дійсності. За походженням нащадок старовинних україноруських селянських і козацьких родин Київщини, корінних жителів, осадників і першопоселенців навколишніх сіл Княжичі, Гоголів, Требухів. Охрещений по православному обряду.
Охрещений на честь святителя Феодосія Чернігівського (Феодосія 2-го), пам'ять якого припадає на 18 лютого, який у свою чергу був як відомо охрещений у честь Феодосія Печерського (Печерника, Феодосія 1-го), засновника Феодосієвої обителі у Святих Печерах Київських нині більш відомої як Київська, Старо-Українська, Старо-Руська або Феодосієва Лавра, таким чином являючись таким собі Феодосієм 3м, Феодосієм Безмежним, блаженним мирянином і юродивим Христа ради, через якого Непостижиме Божество, Художник Картини Буття, Христос і Троїця християн зумів нагадати про себе українству і людству в Києві на зламі епох (радянської і порадянської), знаменуючи цим новий період в історії українства і Українського господарства ("епоха глобального українства", "епоха Безмежжя" і т.д. і т.п.).
Почав малювати ще у дитинстві. Це бачили його батьки і рідні. Рідний дядько Микола, побачивши малюнки свого племінника, майбутнього українського художника, поїхав разом з ним в Академію Мистецтв в Києві дізнаватись про умови вступу. Після перегляду робіт Феодосія їм відповіли, що на даний момент місця вже всі заняті, але якщо якесь місце звільниться, то вони його запросять. Місце звільнилось через два місяці - так Феодосій Тетянич при участі дядька знайшов свій життєвий шлях.
Важливе місце у його світогляді і філософському вченні відведено поняттю "Фрипулья" ("Фріпулья"), утвореному від слів "free" (вільний, свобода) і "пульсація", тобто в деякому сенсі "вільна пульсація", "вільне життя", "безкінечне буття", "безкінечний Всесвіт", "царство Боже" яке і було покладено ним в основу творчості, світогляду і життєвої філософії. Також у цій концепції важливе місце відводилося дбайливому ставленню до людей, природи і навколишнього середовища.
В дитинстві малого Федося на прохання матері благословив на життя і творчість во славу Божу (в т.ч. в якості художника і живописця) відомий у Старому Києві батюшка отець Олексій Глаголєв, син отця Олександра Глаголєва, людини з близького оточення сім'ї Булгакових і інших сімей Старого Києва кінця царської і початку радянської епох, що таким чином дозволяє говорити про зв'язок малого Феодосія зі Старим Києвом на Святих Горах Київських, встановлений ще у ранньому дитинстві. Так само відомо (в т.ч. з інтерв'ю з ним, викладеним у Міжмережжі) про відвідини ним з батьками у дитячому віці Феодосієвої обителі у Святих Печерах Київських, судячи за все неодноразові, під час яких він зокрема побачив на корі дерева образ Матері Божої, проявивши цим своє унікальне художнє мислення і сприйняття реальності, притаманне йому протягом всього його подальшого життя і творчого шляху, шляху християнина і не лише християнина, "мученика від мистецтва" з власноруч змайстрованим хрестом на плечах ("хрест Федора Фрипулья, красного козака і художника").
Все це, а також знайомство і зацікавленість власне україноруською козацькою тематикою, дозволяє розглядати його творчий і філософський спадок як вияв одночасно і власне української і світової, загальнолюдської філософії свободи в конкретних умовах українського суспільства 1960-2010х рр., як продовження традиційної української філософії попередніх епох, зокрема часів кризи українського суспільства XVIII ст., коли жив і творив незабутній Григорій Сковорода, з життєписом якого без сумніву був добре знайомий, так само як і з староруською православною і козацькою традицією пересмішництва і юродництва (перфомансу), того козацького характерництва, основною зброєю якої були добрий гумор і щирий сміх, елементи якої з успіхом використовував і відобразив у своїй творчості.
Вірив у Бога. Зробив посильний внесок у будівництво церкви у рідному селі Княжичі.
Родич Володимира Карабута, українського і київського митця, філософа і поета і просто непересічної людини одного з ним покоління.
Похований у столиці Українського господарства, духовному і культурному осередку Старої, Святої, Дідівської, Київської Русі - місті Києві, а точніше на теренах його нових районів, Новому Києві на Задніпров'ї (раніше Чернігівської губернії - землями, якими опікувався його небесний покровитель, святитель Феодосій Чернігівський, там де він народився і провів дитячі роки).
Будучи людиною "планетарного масштабу", людиною, яка стверджувала, що "Я - Безмежжя, значить я і християнин", просила щоб "поминайте як хочете, тільки не забальзамуйте живого" (нагадуючи цим широкій громадськості в т.ч., що він символ нової епохи, що "він Федір Тетянин, а не Володимир Ленін") і разом з тим не відрікаючись від старої, православної, "робочо-християнської" віри дідів-прадідів очевидно може (і має - був би радий, що його поминають добрим словом) поминатись людьми самих різних світоглядів і віросповідань в т.ч. православним українством і не лише українством, унійними християнами (грекокатоликами), римокатоликами, іудеями, магометанами, буддистами, язичниками (рідновірами), матеріалістами і т.д. і т.п., виступаючи таким чином в якості одного з символів сучасного глобального українства, нагадування про присутність Непостижимого Божества, Творця Світів і Владики Безмежжя, Художника Картини Буття, Божества Феодосія Безмежного, Христа і Троїці благочестивих дідів-прадідів і всіх східних християн, Аллаха магометан і Будди буддистів на всіх його шляхах, єднаючи своєю присутністю (в т.ч. у процесі свого поминання) самих різних людей, людей самого різного походження, мов, світоглядів і віросповідань, які поминаючи його добрим словом, поминають добрим словом в його особі і все сучасне українство і людство в цілому.
== Згадки ==
"Фрипулья або козак Фрипулья - надзвичайно відомий і кумедний український козак-характерник другої половини XX ст., який на основі древніх принципів кумедності, розвинув власну неповторну життєву філософію («Моя философия — то всем философиям смерть!.. Бо у меня нет философии!..» «Мовчи, мовчи; слова — то камень. По камням ходишь и сам камень. Ты влады хочешь? Я тоби ии дам») за допомогою якої показував людям як відкривати і творити нові, кумедні світи і нести людям добро і кумедність. Майстер справжнього українського перфомансу, який люди завжди будуть пам'ятати з посмішкою. Судячи з усього, на даний момент перебуває близько до Кумедного, тому спілкування з ним, як і з усіма іншими людьми, які зараз там, якщо і можливе то тільки шляхом молитви."
== Роботи ==
* Тетянич Федір (Фріпулья, 1942-2007) "Маска" 1970-і рр. Папір, гуаш. 28,5х20 см 
* Тетянич Федір (Фріпулья, 1942-2007) "Мандула." 1980-і рр. Полотно, олія.90х79,5 см.
* Тетянич Федір (Фріпулья, 1942-2007) "Всесвіт." 1982 р. Полотно, олія. 70х100 см. Підпис і дата праворуч внизу 
* Тетянич Федір (Фріпулья, 1942-2007) "М. С. Горбачов." 1987 р. Полотно, олія. 63х62 см. Підпис і дата праворуч внизу 
* Тетянич Федір (Фріпулья, 1942-2007) "Дивна гра" 1978–2006 рр. Полотно, авторська техніка. 115х88 см 
== + + + ==
Упокой, Боже, Феодосія і учини його в раї, де лики святих, Господи, і праведники сіяють яко світила; усопші люди Твої упокой, презираючи їх всі согрєшенія