Finnish

== Overview ==
Finnish is a Finnic language spoken by the majority of the population in Finland and by ethnic Finns outside Finland. It is one of the two official languages of Finland and an official minority language in Sweden. In Sweden, both standard Finnish and Meänkieli, a Finnish dialect, are spoken. The Kven language, a dialect of Finnish, is spoken in Northern Norway by a minority group of Finnish descent.
Finnish is a member of the Finnic language family and is typologically between fusional and agglutinative languages. It modifies and inflects nouns, adjectives, pronouns, numerals and verbs, depending on their roles in the sentence.
== Official Status ==
Finnish is one of two official languages of Finland (the other being Swedish, spoken by 5.42% of the population as of 2010) and one of the official languages in the European Union since 1995. Finnish language started to gain its role during the Grand Duchy of Finland, along with the nationalistic Fennoman movement, and obtained its official status in the Finnish Diet of 1863. It enjoys the status of an official minority language in Sweden. Under the Nordic Language Convention, citizens of the Nordic countries speaking Finnish have the opportunity to use their native language when interacting with official bodies in other Nordic countries without being liable to any interpretation or translation costs. Concerns about future status of Finnish language in Sweden have been expressed.
== Finnish excerpt from Wikipedia article "Suomen kieli" ==
Vanhimmaksi suomen kielen kieliopiksi arvioidaan Rudimenta linguae finnicae breviter delineata. Teoksen kirjoittajaa tai julkaisuvuotta ei tiedetä, mutta sen uskotaan olevan 1500-luvun lopulta tai 1600-luvun alusta. Aeschillus Petraeus julkaisi kieliopin Linguae Finnicae brevis institutio vuonna 1649. Ensimmäinen laajahko suomen kielen sanakirja on Daniel Jusleniuksen Suomalaisen Sana-Lugun Coetus vuodelta 1745. Se sisältää 16 000 hakusanaa sekä lopussa ruotsinkielisten sanojen luettelon. Vuonna 1917 siitä julkaistiin täydennetty painos. Aarni Penttilän Suomen kielioppi (1957) oli ensimmäinen nykyaikainen yleisesitys suomen kielestä. Vuonna 2004 julkaistu Iso suomen kielioppi on ensimmäinen yksinomaan deskriptiivinen (kuvaileva) kielioppi. Suosittuja kielenkäytön oppaita ovat muun muassa Osmo Ikolan Nykysuomen käsikirja sekä Terho Itkosen ja Sari Maamiehen Uusi kieliopas (2007).
Ensimmäinen täysin yksikielinen suomen kielen sanakirja on Nykysuomen sanakirja. Sen ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1951, vaikka toimitustyö alkoi jo 1920-luvun lopussa. Sen jälkeen osia ilmestyi tasaiseen tahtiin vuoteen 1961 asti, jolloin julkaistiin kuudes ja viimeinen osa. Professorit Martti Airila ja Matti Sadeniemi olivat kirjan päätoimittajia. Nykysuomen sanakirja on sekä kieltä kuvaava että suosituksia sanojen käytöstä antava teos. Nykysuomen sanakirja sisältää yli 200 000 hakusanaa. Vuonna 2002 WSOY julkaisi sanakirjan 15. painoksen, joka on kaikkien uusintapainosten lailla identtinen ensipainoksen kanssa.
Vuosina 1990–95 valmistui Suomen kielen perussanakirja Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisemana ja Editan kustantamana. Perussanakirja on kolmiosainen, ja se sisältää lähes 100 000 hakusanaa. Se kuvaa nykyisen yleiskielen sanastoa ja antaa ohjeita sanojen käytöstä. Perussanakirjan CD-ROM-versio ilmestyi vuonna 1997. Kielitoimiston sanakirja on vuonna 2005 julkistettu Perussanakirjaan pohjautuva sähköinen sanakirja, joka julkaistiin painettuna laitoksena vuonna 2006.
== Video ==
centre|thumb|330x330px
Category:Uralic Languages
Category:Finland
Category:Europe
Category:Scandinavia