Гоголівська різанина

У 1630 році польське (латинське) військо під проводом Конєцпольського, переправившись з правого берега Дніпра, повністю або майже повністю винищило козаче (християнське, руське, православне, "схизматицьке") населення у містечку Гоголеві, не пощадивши старих, жінок і дітей, що очевидно не могло не посилити в подальшому симпатії до "заступників за руську і козачу віру", прихильників Війська Запорізького під проводом Богдана Хмельницького, яке визволяло край від польських і західноєвропейських окупантів у процесі відродження самостійності Старої Русі (Рідної України) і розбудови самостійного Українського господарства (Гетьманщини), про що місцеві уродженці і жителі, представники православної спільноти краю берегли пам'ять століттями, не бажаючи забувати наругу над предками, родичами і земляками, спричинену їх відмовою переходити в чужу для них (польську, латинську, папську) віру. Навіть у 19-20 ст. містечка, села і хутори Задніпров'я славились своєю фанатичною відданістю православ'ю, що виражалось зокрема у тому, що представники інших вір (латиняни, протестанти, уніати, євреї) практично не могли укорінитись у селах старовинного українського, руського і козачого краю, землі якого нині, після випробувань радянської епохи рік за роком поступово включаються до складу Нового Києва на Задніпров'ї на загальних умовах.