Ординське царство

Ординське царство - багатонаціональне державне, наддержавне і міждержавне утворення, яке у різних формах проіснувало у Великому Євразійському Степу з XIII по XX ст. Його правонаступниками у тій чи іншій мірі стали більшість держав Степу, на землях від України до Китаю - зокрема царство Руське, царство Китайське, козацькі Війська Запорізьке і Донське, Казахська, Кримська, Казанська, Ногайська орди (ханства), а також численні орди і ханства у Середній та Східній Азії.
Ординське царство було утворене Ордою, військом-державою, створеним степовим отаманом Темуджином (Чингізханом) і його прибічниками, нащадками вільних кочівників Великого Степу. Воно продовжило традицію військ-держав, яка існувала в цьому регіоні ще з часів древньої Скіфії.
Після смерті Чингізхана, Ординське царство, втративши єдиний центр влади, практично одразу перетворилося на децентралізоване квазіфедеративне державне утворення, верховна влада у якому формально належала численним представникам родини Чингізовичів, а фактично - також численним представникам місцевої знаті (князів, ханів, султанів, царів та ін.) тих стародавніх суспільств і державних утворень, які увійшли до складу Ординського царства. Визнаючи єдність Ординського царства і (формально) владу ординських царів (великих ханів), фактично вони утворили численні місцеві угрупування, які здійснювали управління на місцях. Так зокрема в ті часи жителі земель стародавньої Русі потрапили у підданство до нащадків одного з синів Чингізхана - Джучі, Джучієвичів, керівників Джучієвого улусу, до якого у руськомовній науковій літературі XIX-XX ст. прийнято було вживати назви Золота Орда або Ординське царство (у вузькому розумінні). Тому саме навколо Джучієвичів группувалась в часи XIII-XVI ст. більшість руських князів з роду Рюрика, до того часу, поки у суспільстві Русі не виникла потреба у незалежних державних утвореннях, яким стало царство Руське (Московське) і, трохи згодом - Військо Запорізьке (сформоване значною мірою на землях Литви, Литовської Русі).