Ленінізм

Ленінізм - світогляд, теорія і практика життя і творчості, пов'язані з Володимиром Іллічем Леніним, російським, сходозахідним і країнобезмежним дослідником, мандрівником, суспільним, військово-політичним і господарським діячем початку 20 ст., одним з авторів ідеї Країни Рад себто ідейним натхненником і одним з організаторів Радянського союзного господарства і Українського господарства у його складі, що суттєво вплинуло на історію Руської (і Української Церкви) під опікою Московської патріархії (і Київської митрополії). Часом розглядається як різновид матеріалістичного світогляду і філософії радянської епохи, який зазнав певного впливу світогляду, теорії і практики робочого християнства Заходу (Європи), в т.ч. країн, народів і господарств Сходу Заходу, які увійшли до складу Країни Рад. З іншого боку говорячи про зв'язок ленінізму з теоріями і практиками творчого християнства Заходу і Сходу, в т.ч. Сходу Заходу і Країни Безмежжя зазвичай згадують знищені храми, розграбоване церковне майно і загиблих людей, перш за все прихильників Руської (і Української Церкви), але також і інших світоглядів, конфесій і віровчень (латинян, унійних і протестовських християн, магометан, буддистів, язичників і т.д.), активне і агресивне безбожництво у сфері освіти, науки і культури тощо. Разом з тим саме з покаянням, переосмисленням власного світогляду, теорії і практики життя і творчості колишніми ленінцями пов'язують появу і поширення на теренах Сходу Заходу і Криїни Безмежжя на Сході таких понять як Партія Бога, появу таких людей як преподобний Габріель з Грузії, блаженні дід Яків і дід Антон з сіл і хуторів історичного Задніпров'я, Федір Фрипулья з Києва та безлічі інших.
== Ленінізм і фрипулізм ==
Один з багатьох світоглядів і віровчень, з якими мають справу дослідники радянського українства і радянської епохи в цілому, зокрема таких церковних, суспільних, культурних і мистецьких явищ як Федір Фрипулья, він же легендарний "красний козак і герой Фрипульястану", який згодом став для частини свого оточення мудрим вчителем, наставником і утішителем Теодором Фрипульманом, а потім, після "достойних плодів покаяння" любимим багатьма киянами і гостями столиці Рідної України і Старої, Святої, Дідової Русі дядьком Федосем, приснопоминаємим, блаженним Феодосієм Київським, одним з впізнаваних символів Української Церкви під опікою Київської митрополії (патріархії) порадянської епохи, що навіть породило в Києві приказку "Володимир - Ленін, а Федір - Тетянин".