Православні комуністи

Православні комуністи — частина комуністів, люди як правило руського (українського, російського, білоруського) походження і беспартійних, які залишились вірними вірі своїх предків, «не зняли хреста», разом з тим підтримавши і визнавши радянську владу, розглядаючи її як більш справедливу і демократичну систему і принцип влади у порівнянні з російською монархією, чи буржуазною республікою, побудованою на принципі націоналізму (на зразок УНР). Не будучи партійними як правило за часів СРСР не займали високих постів, чимало з них виступили проти сталінської диктатури і потрапили під репресії 1930х років, нарівні з іншими інакомислячими.
Хоч в трактуванні багатьох послідовників вчення, комунізм тісно пов'язувався з матеріалістичною філософією, а отже безбожжям (атеїзмом), в дійсності в СРСР багато комуністів, особливо беспартійних, які розуміли комунізм не більш і не менш як вчення про народну радянську владу, як правило не були в партії, спокійно поєднували віру в Бога і ідеали комуністичного вчення — вчення про майбутнє загальнолюдське суспільство загальної свободи, рівності і братства, яке засноване на участі всіх членів суспільства в управлінні суспільними справами. Більшість комуністів, які підтримали революцію 1917-23 рр. так чи інакше були віруючими (християнами, мусульманами, іудеями), масове поширення безбожжя серед підростаючого покоління відноситься до епохи 1930-х років.
Прикладами православних комуністів можуть бути наприклад червоний козак, командир РСЧА Борис Мокійович Думенко, не знявший хреста, або син Михайла Коцюбинського Роман, за деякими даними хрест продовжував носити і Семен Михайлович Будьонний. Значна частина населення Радянського Союзу, навіть по другому перепису 1930х років назвала себе віруючими.
З іншого боку, багато комуністів проявили себе як безбожники. Серед них Володимир Ленін, який демонстативно зняв хреста чи Йосип Сталін, в часи керівництва якого проводились масові репресії проти релігійних громад, знищувались храми і святині, нарушались заповіді. Варто також згадати численних мучеників за віру, священників і звичайних віруючих, які загинули від рук комуністів, в тому числі напр. діда Зої Космодем'янської.
=== Велика Вітчизняна Війна ===
За спогадами багатьох вояків Червоної Армії, навіть партійних, багато з них пішли на фронт, маючи за пазухою натільного хреста чи материну іконку. Чимало з них потім згадували, що віра допомагала їм у важкі хвилини зберегти життя і розсудок. Багато людей, які пішли на війну фактично безбожниками (навіть носячи хреста), з війни повернулися віруючими, про що свідчать численні спогади фронтовиків, які за радянських часів не прийнято було афішувати, але які почали публікуватися в часи перебудови.
== Посилання ==
* http://www.komunist.com.ua/article/6/685/10576_u.htm
* http://kyiv.comments.ua/article/2012/05/28/090026.html
* http://news.dt.ua/POLITICS/komunisti_hochut_zminiti_trizub_na_pravoslavniy_hrest-83004.html
* http://www.pravda.com.ua/news/2007/12/26/3343903/
* http://risu.org.ua/article_print.php?id=48264&name=society_digest&_lang=ua&