Перешивко Федір Федорович

Федір Федорович Перешивко (05.08.1910, Капустинці, Пирятинський повіт, Полтавська губернія, Російська імперія - 21.09.1999, Капустинці, Яготинський район, Київська область, Україна) - уродженець Капустинської пустині, заслужений український педагог радянської епохи, сусід, співбесідник і критик Я.П.Бублика (1905-1999), блаженного діда Якова з Капустинець, краєзнавець, директор школи і один з головних організаторів краєзнавчого музею у селі Капустинці Яготинського району Київської області України. Дід українського письменника, науковця і публіциста Олександра Яровогоhttp://philology.knu.ua/php/3/5/alm2.pdf. Автор багатьох краєзнавчих статей, які виходили у місцевих газетах у 1950-1970х рр. Член партії, ветеран війни. Один з представників численної спільноти вчителів Степу, школи дідів-степовиків Подніпров'я 20 ст., так само як багато його колег, друзів, знайомих і співбесідників, в т.ч. його далекий родич, сусід, земляк, багаторічний співбесідник і оппонент, український довгожитель Яків Павлович Бублик (1905-1999), блаженний дід Яків з Капустинець, з яким вони зараз разом з дідами-прадідами предстоять Богу за рідне село і край, за грішних нащадків християн-степовиків Подніпров'я, козаків-українців і русинів Київщини з діда-прадіда, які тут з давніх давен проживають.
Судячи за все був добре знайомий з краєзнавцями рідного краю і Степового Задніпров'я, зокрема з Галиною Лаврентіївною Рих, авторкою публікації про його односельчанина і далекого родича М.В.Чаленка, комсомольця 1920х рр., присутньої на стінах краєзнавчого музею села Капустинці, участь у організації якого він приймав.
== Життєпис ==
Народився в родині знаного і шанованого на всю округу народного лікаря, сільського фельдшера Федора Пименовича Перешивки, жителя села Капустинці, приписного міщанина міста Києва і його жінки Марти Юхимівни.
Охрещений священником Григорієм Білінським по православному обряду у Свято-Михайлівській церкві села Капустинці. Восприємниця при хрещенні Олена Йосипівна Кулінська.
Одружений з Ольгою Василівною Карпенко, дочкою двоюрідної сестри одного з організаторів загону вільного і червоного козацтва округи у 1917-1919 рр., українського вченого і суспільного діяча, в'язня ГУЛАГу Івана Гнатовича Козуба.
З кінця 1930х років працював вчителем, а також з перервами директором школи у селі Капустинці. У 1960х рр. разом зі своїми колегами-вчителями приймав участь в організації місцевого краєзнавчого музею (первісно Музей трудової і бойової слави колгоспу "Дружба").
Заарештований 30 вересня 1937 року, утримувався під вартою до 17 березня 1939 року. Згодом звільнений. Реабілітований лише у 1991 році.
У 1947-1948 рр. працював директором школи у селі Шрамківка, нині Драбівського району Черкаської області http://shramkowka.at.ua/index/istorija_shkoli/0-9.
Пішов на пенсію у 1969-1970 рр. До самої своєї смерті проживав у рідному селі. Його хата знаходилась по сусідству з хатою ще одного відомого вчителя села Капустинці і всієї округи, директора Капустинської школи у 1943-1946 рр. - Якова Павловича Бублика.
== Краєзнавство ==
Був організатором багатьох краєзнавчих експедицій учнів місцевих шкіл, які збирали матеріали і спогади про історію краю, зокрема боротьбу за народовладдя у краї під різними гаслами і прапорами в 1917-1947 рр., яка в той час звісно ж мала трактуватися з врахуванням ідеології правлячої партії.
Був автором багатьох статей на історичну і краєзнавчу тематику, написаних на основі матеріалів краєзнавчих експедицій, які виходили друком у місцевих газетах. Як приклад можна навести замітку "Комітетчик. Сторінки життя" написану у 1960х рр. про жителя села Комінтерн Драбівського району, уродженця села Капустинці Данила Васильовича Кулінського, у 1917-1920х рр. молодого солдата-фронтовика і революціонера, який підняв червоний прапор над будівлею Капустинського волвиконкому і погрожуючи зброєю заставив сільського священника Григорія Білінського відслужити панахиду по жертвам подій Лютневої Революції у Петрограді в 1917 році. В цій статті також згадуються розстріляні денікінцями жителі села Трохим Павленко (1880-1919) і Семен Данилович Добровольський (1864-1919), батько місцевого соціал-демократа і боротьбиста, одного з організаторів загону революційного, вільного і червоного козацтва у селах округи у 1917-1919 рр. Бориса Семеновича Добровольського. В підшивках старих газет Яготинського району можна знайти багато подібних заміток, присвячених учасникам подій 1917-1920х рр., місцевим уродженцям.
Перед смертю покаявся перед Творцем Світів і дідами-прадідами і дозволив поховати себе внуку за православним обрядом дідів-прадідів, козаків-українців, русинів Київщини і християн-степовиків Подніпров'я, поминається у православних храмах і монастирях. Один з численних вчителів Степу 20 ст., один із представників шкіл красних козаків і робочих християн (школа діда Якова), які жили і працювали в міру сил і можливостей, так як їм було дано і відкрито на теренах історичної Полтавщини, Степу Безкрайнього і Української Республіки у 20 ст.
== Співбесідники ==
[[Чаленко Феодосій Кузьмович]], Асауленко Яків Порфирович, Петричко Василь Михайлович, Яровий Олександр Степанович, Бублик Яків Павлович
== Посилання ==
== Джерела ==
* http://philology.knu.ua/php/3/5/alm2.pdf
* http://www.reabit.org.ua/files/store/Kuivsk.kn.3.s.798-984.pdf
* http://shramkowka.at.ua/index/istorija_shkoli/0-9
Категорія:Вчителі
Категорія:Українські вчителі
Категорія:Директори шкіл
Категорія:Краєзнавці
Категорія:Українські краєзнавці
Категорія:Радянські краєзнавці
Category:Рідна Україна
Category:Стара Русь
Category:Свята Русь
Category:Свята Троєщина
Category:Українське господарство
Category:Руська Церква
Category:Українська Церква
Category:Краєзнавці
Category:Партія Бога
Category:Всесвіт Божий
Category:Вічне Військо
Category:Степ
Category:Степовики