Деревець Андрій Васильович

Деревець Андрій Васильович (Гоголів, Остерський повіт, Чернігівська губернія, Російська імперія - 1943, Гоголів, Броварський район, Київська область, УРСР, СРСР) - представник козачого сословія містечка Гоголів Остерського повіту, громадянин Українського господарства радянської епохи, 1920х-1940х рр., свідок, учасник і жертва розкуркулення, колективізації і сталінських репресій 1930х, співробітник окупаційної гітлерівської адміністрації у рідному селі Гоголів на Броварщині 1940х рр., убитий червоними партизанами у 1943 році разом з жінкою Тетяною через небажання (судячи за все принципове) з даними людьми співпрацювати і на думку частини родичів стару (1930х рр.) особисту неприязнь до нього і його сім'ї з боку когось із партизан чи керівників партизанського загону з числа його земляків, уродженців округи, з яким він схоже був непогано знайомий і ім'я якого його сестрі Євдокії, племінникам Анастасії, Миколі, Івану, дітям убитого в тому ж таки 1943 році тільки вже гітлерівцями у рідному селі Княжичі Михайла Васильовича Гончаренка так само і іншим родичам було відоме, але у спогадах не називалося. Нащадок і родич працьовитих і відносно заможних родів історичного Задніпров'я кінця 19-го і початку 20-го сторіччя, Деревців з Гоголева і Гончаренків з Княжич, його батько відомий у Гоголеві підприємець і меценат Василь Кузьмович Деревець, який зробив немало пожерв на розвиток місцевих храмів, зокрема храму Різдва Пресвятої Богородиці, з яким було пов'язане життя місцевої православної громади.
Рідний брат Євдокії, баби Федора Фрипулья.
На думку частини родичів і односельців, зокрема Анастасії, Миколи і сусідки, яка його знала мальнькою у побуті і особистому спілкуванні був скоріше добра людина, в цілому те, що відомо про нього і його родичів і дідів-прадідів дозволяє стверджувати, що вмер він швидше як мученик, який як достойний нищадок дідів-прадідів, представників козачого сословія Задніпров'я як міг і умів до останнього боронив рідне село від злочинців, зайд і непевних людей навколо, про що багато людей, які знали його особисто з кращого боку старалися не особливо згадувати вголос, враховуючи повоєнне ставлення до коллаборантів і душогубів. В рідному селі до нього і його роду ставлення було доволі непогане, незважаючи на загибель більше 10 односельців в часи його управління селом, про що свідчить як те, що згодом немало його родичів, зокрема племінник Іван Степанович Деревець, працювали на державних посадах так і те, що частина з них продовжували жити у рідному селі в повоєнні часи, що теж вказує на те, що односельці і родичі, які знали про нього і історію його життя і трагічної загибелі вважали його радше жертвою обставин і складної обстановки того часу, грішником, але разом з тим заступником за село в умовах гітлерівської окупації і відсутності повноцінних структур влади на місцях, який зробив немало для відстоювання інтересів рідного села і його громади як перед оккупантами так і перед партизанами, серед яких були люди доволі різні, в т.ч. доволі немилосердні, жорстокі і непевні з відверто злочинними нахилами.
Рідний брат Євдокії Василівни Деревець, матері українського педагога Івана Михайловича Гончаренка і баби самобутнього київського художника, філософа  і богослова Ф.К.Тетянича, блаженного Феодосія Київського, молитвенника і заступника за Стару Русь (Україну) і її народ, за всіх своїх рідних, близьких, друзів і земляків, за всіх людей Землі Піднебесної незалежно від їх походження, мови, віри, світогляду і політичних поглядів.
Його сестра Євдокія, племінники Микола і Анастасія, що його знали свідчили про нього як про "хорошу людину", благочестивого, чесного і порядного чоловіка, який до радянської влади і її представників ставився дещо критично і неприязно, пам'ятаючи репресії проти рідних і односельців, розкуркулення і знищення у 1920х-1930х рр. отриманого від батька і дідів-прадідів господарства тощо, що 
очевидно зіграло свою роль в тому, що він опинився на посаді керівника села в епоху гітлерівської окупації, швидше за все висунутий громадою села, яка чекала на зміни на краще від нової влади. За час перебування на посаді за спогадами очевидців як людина сильно не змінився, до перебування на посаді ставився доволі відповідально, знаючи, що у сусіда син служить в Червоній Армії і сам він радше прихильник радянської влади чим противник для годиться грозив йому, однак фактично жодних репресій не застосовував, сусід спокійно пережив окупацію, нащадки сусіда згадували його як справедливу людину. Так само судячи за все було і з багатьма іншими односельцями. За винятком показової страти людей, яку він не міг ні зупинити ні відвернути.
Життєвий шлях і трагічна загибель А.В.Деревця вплинули на багатьох його родичів і знайомих, односельців і земляків, заставили черговий раз згадати науку життя і творчості дідів-прадідів про Кару і Благодать Божу, задуматись над тим, що в цьому світі важливіше - людське життя чи майно, матеріальні блага, прощення і примирення незважаючи на різні погляди чи справедливість за всяку ціну тощо, світоглядні і релігійно-філософські мотиви, які потім будуть зустрічатись зокрема у творчості видатного родича А.В.Деревця, київського художника, філософа і богослова, козака і дивака Ф.К.Тетянича (1942-2007), відомого широкому загалу як Федір Фрипулья.
Зокрема його історія вплинула на формування світогляду і особистості його племінників, дітей його сестри Миколи, Івана і Анастасії Гончаренків, рідних дядьків і тітки блаженного Феодосія Київського, київського українського художника, філософа і богослова Ф.К.Тетянича (1942-2007), які у дитинстві з ними спілкувались, а згодом дізнались про його трагічну загибель.
== Життєпис ==
Представник заможного козацького роду містечка Гоголів, його батько Василь Кузьмович Деревець, представник козачого сословія містечка був відомим на все містечко і округу підприємцем, прихожанином і жертводавцем місцевих храмів на честь Різдва Богородиці та інших, знайомим і співбесідником місцевих християн і євреїв, селян і міщан, козаків, дворян і священнослужителів.
Після смерті батька як наймолодший син отримав чималу частку його господарства, в 1920х-1930х рр. був розкуркулений і значна частка майна експропрійована державою і місцевими органами влади у складі яких були його далекі родичі і односельці. Як і багато жителів села і округи був свідком численних зловживань владою, насилля над інакомислячими, примусової колективізації, штучної голодовки (голодомору) викликаної в т.ч. значними експропріаціями харчів тощо. Судячи за все як і багато людей його епохи і оточення доволі критично ставився до радянської влади і політики правлячої партії, про що його родичам і односельцями було добре відомо, згодом у 1940х рр. зловживання і несправедливості представників місцевих органів влади і односельців, комуністів і їх прихильників, схоже вплинули на його згоду взяти на себе обов'язки старости села, співробітника окупаційної адміністрації.
В 1937-1938 рр. в часи сталінських репресій деякий період ховався на дворищі своєї сестри Євдокії і її чоловіка Михайла у селі Княжичі, свідками чого були його племінники Микола, Іван і Анастасія.
В 1941 році з початком окупації Київщини і Броварщини гітлерівцями його кандидатура була запропонована і висунута односельцями на посаду старости села, на що він дав свою згоду, з одного боку бажаючи допомогти громаді села, родичам і землякам в нових умовах, з іншого як і багато людей його оточення і громадян рідної країни маючи образу на прихильників радвлади і партійних комуністів, політику яких критикував і з якою був принципово не згоден.
У 1941-1943 рр. обіймаючи посаду співробітника місцевої адміністрації разом зі своїми колегами старався діяти в інтересах громади села, по мірі сил захищаючи її і від зловживань гітлерівців і партизан, наслідком чого стало зокрема те, що село в цілому менше постраждало в ті часи чим оточуючі села.
В 1942-43 рр. були складені списки "тих, хто співчуває радянській владі' і на їх основі через деякий час страчена (повішена) група молодих людей (комсомольців 17-20 рр.), яких обвинили у зв'язках з партизанами. Андрій Васильович і його колеги на жаль цю акцію гітлерівців зупинити не змогли, хоча частину людей і вдалося попередити. Мати одного зі страчених, за спогадами односельчан, сусідів Андрія Васильовича, які були свідками цієї події страшно тужила і проклинала усіх причетних до акції, в т.ч. і А.В.Деревця.
В 1943 році після розмови на підвищених тонах (з криками і матюками) близько опівночі представниками місцевого партизанського загону були застрелені він і його дружина Тетяна, дружина померла одразу, його забрали до місцевої лікарні, недалеко від його будинку, де він промучився до ранку і помер близько 04.00. За офіційною версією партизани йому помстилися за співробітництво з німцями, однак неофіційно практично всі з його оточення були впевнені, що вбивство було скоєно з особистих мотивів через стару неприязнь, кимось з його земляків, які були у складі загону.
Серед тих, хто так чи інакше свідчили про Андрія Васильовича як про хорошу, чесну і порядну людину, жаліли про його ранню, наглу і трагічну загибель, згадували і заступалися про нього в своїх спогадах перед рідними і близькими були його рідна сестра Євдокія Василівна Деревець, її діти, його племінники і його співбесідники у дитячому віці і разом з тим свідки гітлерівської окупації села Княжичі, діти убитого гітлерівцями Михайла Васильовича Гончаренка (1885-1943) Анастасія Михайлівна Гончаренко ("Андрій був хороший"), Микола Михайлович Гончаренко, в тій чи іншій мірі Іван Михайлович Гончаренко, прості радянські і порадянські українці своєї епохи.
== Поминання ==
Як чоловік охрещений у дитинстві в православну віру поминається в православних храмах і монастирях Рідної України, Святої Русі і інших куточків Всесвіту Божого разом з жінкою Тетяною, дідами-прадідами і іншими родичами і односельцями.
Category:Історія Фрипульястану
Category:Козаки Фрипульястану
Category:Рідна Україна
Category:Свята Русь
Category:Стара Русь
Category:Свята Троєщина
Category:Всесвіт Божий
Category:Руська Церква
Category:Українська Церква
Category:Вічне Військо
Category:Кривава Орда
Category:Броварський район
Category:Київська область
Category:Остерський повіт
Category:Чернігівська губернія