Психологічні особливості мотиваційної готовності до школи дитини старшого дошкільного віку

Міністерство освіти і науки України

Криворізький державний педагогічний університет

		

		Кафедра загальної та вікової психології

		

		

		

		

		

		

		

		

		Курсова робота на тему:

		«Психологічні особливості мотиваційної готовності до школи дитини старшого дошкільного віку»



	Студентка ІІІ курсу

	Одноворова Ю.В.

	науковий керівник

	к. п. н. Шамне А.В.

	

	

	

	

	

	

	

Кривий Ріг

2009


Зміст



Вступ

І. Теоретичні аспекти проблеми підготовки до навчання в школі

1.1 Психологічні особливості дітей старшого дошкільного віку

1.2 Психологічні критерії підготовки до навчання в школі дітей старшого дошкільного віку

1.3 Специфіка мотиваційної підготовки дітей старшого дошкільного віку

1.4 Методи визначення психологічної підготовки до навчання дітей старшого дошкільного віку

ІІ. Експериментальне навчання мотиваційної підготовки до навчання

2.1 Організація і методи обстеження підготовки до навчання 

дітей старшого дошкільного віку

2.2 Кількісний і якісний аналіз результатів дослідження

Висновки

Література

Доповнення


Вступ



Коли ми говоримо про свідомість в контексті психодіагностики, то маємо на увазі довільність, внутрішній вольовий контроль і володіння мовою основних пізнавальних процесів дитини, його сприйняття, уваги, пам'яті, уяви, мислення [3.c.53].

Як свідомо регульовані, ці процеси у більшої частини дошкільників знаходяться на порівняно низькому рівні розвитку, оскільки когнітивний розвиток в даному віці ще далеко не завершено. Придбання пізнавальними процесами довільності починається у дитини приблизно з трьох-, чотирилітнього віку. Тому, здійснюючи психодіагностику дітей дошкільного віку, особливо раннього, слід мати на увазі, що тестові завдання не повинні вимагати від дитини високорозвинутого довільного управління своїми пізнавальними процесами. Якщо ця умова не враховуються, то в результаті тестування виникає небезпека одержати такі дані, які не цілком відповідають реальному рівню пізнавального розвитку дитини. Щоб правильно судити про рівень розвитку, досягнутий дитиною, необхідно тестові психодіагностичні завдання підбирати так, щоб вони одночасно були розраховані як на довільний, так і мимовільний рівень регуляції когнітивної сфери. Це дозволить адекватно оцінити, з одного боку, ступінь довільності пізнавальних процесів, а з іншого боку - реальний	 рівень їх розвитку в тому випадку, якщо вони ще не є довільними.

Про актуальність даної теми свідчить, що над її розв’язанням працювали, а також працюють і зараз дуже багато вчених, психологів таких як Костюк, Нємов, Венгер та багато інших. Розглядаючи всі аспекти цієї теми ми можемо побачити всі позитивні і негативні сторони психологічної готовності до школи дитини.

Метою є розглянути психологічні особливості мотиваційної готовності до школи дітей старшого дошкільного віку.

Предметом дослідження даної роботи є психологічні особливості мотиваційної готовності дітей 6-7 років. Об’єктом є діти старшого дошкільного віку.

Завданням є:

Дослідити теоретичні аспекти проблеми підготовки до навчання в школі.

Провести експериментальне навчання мотиваційної підготовки до навчання.

В своїй курсовій роботі користувалась методом аналізу, використовувала підручники, періодичні видання таких авторів, як Нємов, Венгер та інші.


1. Теоретичні аспекти проблеми підготовки до навчання в школі



1.1 Психологічні особливості дітей старшого дошкільного віку



Дослідження особи дитини дошкільного віку саме після себе скрутно з тієї причини, що більшість відомих особових тестів призначене для дорослих людей і засноване на недоступному дитині самоаналізі. Крім того, багато рис особи, які підлягають психодіагностиці, в дошкільному віці ще не сформовані, нестійкі. Тому тести для дорослих в психодіагностиці дітей частіше всього застосовувати не можна. У розпорядженні дитячого психодіагноста залишаються або спеціальні дитячі варіанти проектних тестів на зразок методики для вивчення мотиву досягнення успіху, або метод експертів, при використанні якого як експерти по відношенню до дітей-дошкільників виступають дорослі люди, особисто обізнані дану дитину. Тільки таким чином ми можемо судити про якості осіб дитини, які їм самим не усвідомлюються і самі ще знаходяться в процесі розвитку. Під мотивом досягнення успіху розуміється активне прагнення дитини до успіху в різноманітних ситуаціях і видах діяльності, особливо цікавих і значущих для нього, і перш за все там, де результати його діяльності оцінюються і порівнюються з результатами інших людей, наприклад, в змаганні[4.c.27]. Потреба в досягненні успіхів не є природженою, вона складається і формується в дошкільному дитинстві, в ранні роки і до моменту надходження дитини в школу може стати досить стійкою межею його особи. Вже в 5-6 літньому віці дітей по ступені розвиненості цієї потреби бувають досить значними. Від цих відмінностей, у свою чергу, залежить подальший розвиток дитини як особі, оскільки діти, що мають сильно виражену потребу в досягненні успіхів, звичайно добиваються в житті більшого як в особовому розвитку, так і в професійному зростанні, ніж ті, у кого ця потреба слабка або домінує протилежне нею прагнення - уникнення невдач.

Об'єкт і предмет дослідження - суть психологічної категорії, яке характеризує проблемне поле дослідження. У нашій курсовій роботі хотілося б розкрити проблему: наскільки добре діти старшого дошкільного віку підготовлені до школи, наскільки добре впливає бажання вчитися на інтерес до шкільних занять.



1.2 Психологічні критерії підготовки до навчання в школі дітей старшого дошкільного віку



Психологічна готовність складається з: мотиваційній, розумовій, вольовій і етичній готовності.

Поняття мотиваційної готовності включає відношення дошкільника до майбутнього навчання. Йдеться про позитивне відношення дитини до школи, про його настроєність на серйозну діяльність. Бажання стать учнем виникає майже у кожного старшого дошкільника. Це пояснюється тим, що дитина вже не задовольняється тими засобами зближення з життям дорослих, які йому надає гра. Він як би психологічно переростає гру хоча ще не перестає грати тривалий час, положення школяра все більше притягає дитину саме як сходинка дорослішання. Ваблять його і зовнішні атрибути шкільного життя: форма, приналежності учня. Так воно і є насправді: з переходом до шкільного життя змінюється суспільною положення дитини, у нього виникають нові обов'язки.

Проте бажання увійти до світу дорослих в новій якості не єдина причина для позитивної настроєності на майбутнє навчання. Друга причина полягає в пізнавальній активності, яка при завершенні дошкільного віку досягає щодо високого рівня розвитку. Для задоволення пізнавальних інтересів дитини на цьому рівні недостатньо «дошкільних» видів діяльності. Все настійніше ставати потреба в спеціальному навчанні, в бажанні пізнати нове, невідоме, розібратися в складному [8. c. 79].

Наукові дослідження показують, що великі труднощі в початковій школі випробовують не тільки ті діти, які не мають достатнього запасу знань і умінь, але перш за все ті, у яких не розвинена пізнавальна спрямованість, не сформована звичка думати, немає бажання шукати відповідь і т.д.

Не можна упевнено сказати про готовність до шкільного учення, того або іншої дитини, не з'ясувавши особливостей розвитку його пізнавальній активності, уявлень, що склалися, про школу, бажання вчитися і відношення до учення в цілому.

Мотиваційна готовність формується в кінці дошкільного - на початку шкільного віку як прояв потреби в знаннях - якісно нового етапу в розвитку пізнавальної діяльності дитини.

Одним з важливих завдань сучасної школи є формування пізнавальної активності дітей, розвиток їх творчих здібностей, готовності і уміння самостійно працювати: уміти виділяти істотні ознаки в сприйманих предметах і явищах, доступних його розумінню; порівнювати один предмет з іншим, указуючи на відмінність і схожість; визначати причину явищ, робити прості висновки. Дитина повинна уміти швидко знаходити певні предмети, дії, якості; підбирати слова з протилежним значенням; згруповувати декілька предметів за загальною ознакою [8. c.83].

Рівень розвитку мислення дітей старшого дошкільного віку дозволяє давати їм для вирішення завдання, розраховані на застосування одержаних знань, прояв кмітливості, кмітливості там, де чіткі знання не вистачає. До таких завдань відносяться розповіді, загадки, відповідь на які вимагає усвідомлення зв'язків і закономірностей явищ природи.



1.3 Специфіка мотиваційної підготовки дітей старшого дошкільного віку



Школа входить в життя дошкільника набагато раніше, ніж він переступає її поріг. У дитячому саду і удома діти з цікавістю виконують завдання, якщо їм говорять, що вони подібні школярам або важливі для підготовки до школи. Їх привертає шкільна дійсність зі всім тим новим, що вона несе: учнівська форма, ранець, класні кімнати, спортзал і ін. На грунті природного інтересу дітей до школи вже в умовах дошкільної установи необхідно формувати правильні уявлення про неї.

Наші спостереження показують, що у багатьох вихованців підготовчих груп знання про школу часом бідні і поверхневі. Ось, наприклад, як вони відповідають на питання «Чим тобі подобатися школа?»: «Школа подобатися тим, що там не сплять, там є довгі коридори», «В школі завжди ставлять хороші відмітки» і т.д. Першокласники з такими уявленнями про школу дуже швидко розчаровуються. Вони ж готові до учення як праці. Після перших же труднощів і зв'язаних з ними невдач іноді наступає таке сильне охолоджування до учбової діяльності, що у дитини пропадає всякий інтерес до шкільних занять і він шукає задоволення в позаурочному житті [2. c.72].

Введення розповіді-загадки в бесіду, дидактичну гру, в заняття не тільки пожвавив його, але забезпечує активність розумової діяльності дітей. Незвичність ситуації, новизна форми підношення знайомого матеріалу підвищує інтерес до завдання. Наприклад, розповіді-загадки про природу допомагає глибше осмислити сукупність ознак, характерних різним порам року, знайти і виразити залежність змін рослинного і тваринного світу від сезонних явищ.

Підбір розповідей-загадок ґрунтується на спостереженнях, що проводяться під час екскурсій, прогулянок, праці на свіжому повітрі, метою яких є ознайомлення дітей з процесами розвитку природи, сезонними змінами в ній. Завдання можна давати в такій послідовності: загадки першого типу, які стосуються очевидних, явищ, що проходять за короткий період. Рішення таких загадок часто спирається на самостійне експериментування, досліди, що проводяться під час спостережень, ігор, праці. Під впливом безпосередніх вражень, діти легко знаходять відгадку. Наприклад: «Поверталися хлоп'ята з дитячого саду додому, обходили калюжі, щоб ноги не замочити. А вранці або в дитячий сад - лід під ногами хрустить. Води немає. Що трапилося? Куди вода поділася?» [7. ст.126].

Ці загадки першого типу готують до рішення складніших задач, які вимагають розуміння взаємозв'язків, взаємозалежності між явищами, встановлення загальної для них причини. Розкриття її вже не лежить на поверхні, а пропонує порівняння, зіставлення різних фактів, спостережуваних тривалий час. До таких розповідей-загадок відносяться загадки другого типу. Наприклад: «Кожен по-своєму готується до зими. Стрибає непосида-білка, збирає горіхи, жолуді, ховає в дуплах, в деревних щілинах. А якщо знайде на землі грибок, зірве його і повісить сушити. Їй ця їжа дуже стане в нагоді. Цілий день трудиться білка і все поглядає на свого сусіда-їжака, який до осені став ледачим, неповоротким, мало бігає по лісу, не ловить мишей. Забереться в сухе листя та дрімає. «Що ти, їжак, зовсім розледачів? - питає білка. - Взимку є нічого буде». Розсміявся їжак і щось сказав білці. Та тільки я не розчула. Що ж він сказав білочку? Як їжачок готується до зими?»[2. c.101].

Загадки третього типу вимагають виділити характерні особливості тих періодів, на які ділитися кожну пору року, - рання пора, розпал і пізня пора. Загадка цього використана в методиці обстеження дітей підготовчої групи. Ускладнення змісту завдання, що стоїть перед дітьми сприяє розвитку мови: від односкладових відповідей відгадки, визначення вони переходять до докладніших пояснень опису, розповіді. Тут потрібна яскрава, образна мова із застосуванням складних лексико-граматичних категорій. Використовувати розповіді-загадки потрібно поступово і систематично. Роль вихователя в процесі рішення дітьми розповідей-загадок полягає не тільки в тому, щоб стежити і виправляти мовні погрішності, а і сприяти збагаченню дитячої мови. Він допомагає знайти різні варіанти мовних відповідей. Цьому сприяють питання, що направляють увагу дітей на встановлення причин, наслідків, закономірностей. Він схвалює правильний шлях рішення, націлює думку на пошуки відповіді. Задоволення, яке приносить знаходження правильної відповіді і сам шлях до нього, виступає сильним стимулом інтелектуальної активності.

Вихователі дитячих садів мають в своєму розпорядженні достатньо багатообразні засоби формування у дітей адекватних уявлень про школу. Складаючи на початку року план спільної роботи дитячого саду і школи, слід передбачити низку заходів щодо ознайомлення старших дошкільників із змістовною стороною майбутній їм в недалекому майбутньому життя. Вже на святі, яке звичайно знаменується перехід в по в підготовчу групу, бажано в доступній для розуміння дітей формі напучувати їх на старанність, працьовитість при виконанні завдань, тому що підготовча група - це сходинка до школи. Відтепер всі розмови про шкільну дійсність повинні включати орієнтацію дітей на серйозні і відповідальні відношення до навчання. У представленні майбутніх учнів школа повинна з'явитися джерелом нового, цікавого проникнення в принадний світ знань.

Зустрічі дошкільників з випускниками дитячого саду доцільно організувати так, щоб школярі, що починають, розповіли, як їм було цікаво в підготовчій групі: вони вчилися читати, вирішували завдання. Діти можуть показати своїм наступникам малюнки, іграшки - саморобки, навчити грати в дидактичні ігри. Сумісні веселі розваги, якими закінчується це свято, вносять мажорний завершальний акорд.

Мета таких свят - викликати у дітей бажання добре підготується до школи. Зрозуміло, первинне відношення потребує постійної підтримки. Лише завдяки повсякденним турботам вихователя про формування елементарних умінь вчитися діти можуть усвідомити, що для того, щоб стать школярем, потрібно бути уважним, старанним, дисциплінованим.

Сюжетно-ролеві ігри на теми шкільного життя сприяють закріпленню одержаних в школі уявлень і формуванню готовності дітей до учення. Вихователь орієнтує дітей на віддзеркалення не зовнішньої сторони, а найбільш істотних моментів в житті школяра. При цьому в грі відтворюються основні мотиви учення: прагнення проявити себе хорошим, дисциплінованим учнем і готовність прикладати зусилля, прагнути бути старанним і акуратним.

Щоб спонукати учасників гри до названих проявів, вихователь до е початку допомагає обговорити задум і намітити план, що включає різноманітні завдання. Дитині, виступаючій в ролі вчителя, пропонують попередити своїх «учнів», що потрібно уважно слухати пояснення і ретельно слідувати вказівкам. Що у такому разі грають переходять від ігрових дій, умовно передавальних зміст учбової діяльності, до їх більш розгорненого варіанту. Це допомагає дітям осягнути учення як би зсередини, поступово опанувавши його мотивами. Тільки при умілому керівництві гри «в школу» мають виховне значення, але робити це потрібно не нав'язливо, а тоді, коли, це доречно.

При виконанні окремих завдань на заняттях потрібна особлива старанність, увага, зібраність, і, оцінюючи вдалу відповідь, важливо похвалити дитину, сказавши: «Добре відповів, як справжній школяр» [1. c.33]. Подібні оцінки формують необхідну мотивацію учення. При нормальному ході розвитку ті якості, які потрібні для первинного входження в шкільне навчання закладаються не зовні, а усередині «дитячих» видів діяльності. Головні з цих якостей - довільність розумових процесів, уміння направляти їх на рішення певних задач, на засвоєння і виконання правив, досягнення наперед наміченого результату і тісно пов'язане з цим оволодіння плануванням своїх дій, можливістю будувати і утілювати певний хай поки що вельми нескладний задум.

До певного часу дитина не звертає уваги на виконання правив гри, його цікавить сам процес. Але поступово, звичайно якраз на 6-му році життя, картина міняється. На перший план виступають саме правила, їх дотримання і зрештою виграш. У зв'язку з установкою, що формується, на результат стає можливим пропонувати дитині нові типи повчальних, дидактичних ігор, наприклад настільні ігри, де виграє той, хто, діючи за правилом, першим заповнить свою карту або першим дійде фінішу. Звідси вже один крок до навчання шкільного, яке побудоване на увагу до того, як, яким способом досягається той або інший результат.



1.4 Методи визначення психологічної підготовки до навчання дітей старшого дошкільного віку



Дослідження особи дитини дошкільного віку саме після себе скрутно з тієї причини, що більшість відомих особових тестів призначене для дорослих людей і засноване на недоступному дитині самоаналізі. Крім того, багато рис особи, які підлягають психодіагностиці, в дошкільному віці ще не сформовані, нестійкі. Тому тести для дорослих в психодіагностиці дітей частіше всього застосовувати не можна.

У розпорядженні дитячого психодіагноста залишаються або спеціальні дитячі варіанти проектних тестів на зразок методики для вивчення мотиву досягнення успіху, або метод експертів, при використанні якого як експерти по відношенню до дітей-дошкільників виступають дорослі люди, особисто обізнані дану дитину. Тільки таким чином ми можемо судити про якості осіб дитини, які їм самим не усвідомлюються і самі ще знаходяться в процесі розвитку.

Під мотивом досягнення успіху розуміється активне прагнення дитини до успіху в різноманітних ситуаціях і видах діяльності, особливо цікавих і значущих для нього, і перш за все там, де результати його діяльності оцінюються і порівнюються.

Під мотивом досягнення успіху розуміється активне прагнення дитини до успіху в різноманітних ситуаціях і видах діяльності, особливо цікавих і значущих для нього, і перш за все там, де результати його діяльності оцінюються і порівнюються з результатами інших людей, наприклад, в змаганні [10.c.201].

Потреба в досягненні успіхів не є природженою, вона складається і формується в дошкільному дитинстві, в ранні роки, в ранні роки і до моменту надходження дитини в школу може стати досить стійкою межею його особи. Вже в 5-6-річному віці індивідуальні відмінності дітей по ступені розвиненості цієї потреби бувають досить значними. Від цих відмінностей, у свою чергу, залежить подальший розвиток дитини як особі, оскільки діти, що мають сильно виражену потребу в досягненні успіхів, звичайно добиваються в житті більшого як в особовому розвитку, так і в професійному зростанні, ніж ті, у кого ця потреба слабка або домінує протилежне нею прагнення - уникнення невдач.

Методи особової і поведінкової психодіагностики дітей у віці від чотири до шести років вже можуть включати такі завдання і питання, які орієнтовані на самосвідомість дитини і пропонують з його боку усвідомлену, зважену оцінку власних особових якостей. Проте, пропонуючи особових і поведінкових опитувальників, що спираються на адекватну самооцінку, слід мати на увазі, що можливості самооцінок дитини даного віку все ж таки не безмежні.

У зв'язку з сказаним при проведенні особової і поведінкової психодіагностики дітей дошкільного віку рекомендується частіше звертатися до методу зовнішньої, експертної оцінки, використовуючи як експертів незалежних, професійно підготовлених дорослих людей, обізнаних дану дитину. У старшому дошкільному віці до експертних оцінок можна додавати самооцінку дитини, але все таки більше довіряти думкам дорослих про нього.

Є певні труднощі і обмеження, зв'язані з використанням методик психодіагностики опитувального типу в даному віці. Для дітей-дошкільників не цілком годяться особові опитувальники, що містять в собі прямі думки самооцінки типу, що адресуються до недостатньо усвідомлюваним особовим якостям. Якщо йдеться про непрямі думки, то вони також не повинні включати особливості психології і поведінки, які дитина-дошкільник ще недостатньо добре усвідомлює. Взагалі, використання подібних опитувальників в психодіагностичних цілях в дошкільному віці слід звести до мінімуму, і якщо звернення до них неминуче, то кожне питання необхідно детально і доступно роз'яснити дитині.

Відзначимо ще одну особливість, пов'язану з мимовільністю процесів у дошкільників, яку обов'язково необхідно враховувати, провівши їх психодіагностику. Дошкільники лише тоді в процесі психодіагностики демонструватимуть свої здібності, тобто показувати результати, що правильно відображають рівень їх психологічного розвитку, коли самі методики і наявні в них психодіагностичні завдання викликають і підтримують до себе інтерес протягом всього часу психодіагностики. Як тільки безпосередній інтерес дитини до виконуваних завдань втрачається, він перестає проявляти ті здібності і завдатки, якими реально володіє. Тому, якщо ми хочемо виявити дійсний рівень психологічного розвитку дитини і його можливості, наприклад зону потенційного розвитку, необхідно наперед, складаючи інструкцію і методику, поклопотатися про те, щоб все це викликало з боку дитини мимовільну увагу і було досить цікаво для нього [10.c.204].

Нарешті, слід враховувати особливості самих мимовільних пізнавальних процесів, наприклад непостійність мимовільної уваги і підвищену стомлюваність дітей даного віку, що викликається перш за все психогенними чинниками. В зв'язку з цим серію пропонованих їм тестових завдань не слід робити дуже довгими, що вимагає великої кількості часу. Оптимальним для дітей дошкільного віку вважається час виконання тестових завдань, що знаходяться в межах від одного до п'яти хвилин, причому чим менше вік дитини, тим більше коротким воно повинне бути.

У старшому дошкільному віці додаються ігри з правилами крім того, виникають елементарні здібності рефлексій. Старші дошкільники не тільки усвідомлюють і керуються в своїй поведінці деякими правилами міжособової взаємодії особливо в іграх, але в певних межах можуть, займаючись тим або іншим видом діяльності, наприклад ученням і грою, аналізуючи власну поведінку в ньому, давати оцінки собі і навколишнім людям. Це відкриває можливість для використання в даному віці тих психодіагностичних методик, які звичайно застосовуються для вивчення психології школярів і дорослих людей. 


ІІ. Експериментальне навчання мотиваційної підготовки до навчання



2.1 Організація і методи обстеження підготовки до навчання дітей старшого дошкільного віку



Більшість створених і вживаних практичних психодіагностичних методик представляють так звані бланкові методики - такі, в яких випробовуваному пропонують серію думок або питань, на які він повинен в усній або письмовій формі дати відповідь. По одержаних відповідях випробовуваного, у свою чергу, судять про психологію тієї людини, яка ці відповіді запропонував. Широка поширеність і практичний інтерес до бланкових методик пояснюється тим, що вони відносно прості як для розробки, так і для використання і обробки отриманих результатів[8. ст. 207].

Друге місце по частоті тієї, що зустрічається займають опитні методики, в процесі застосування яких дослідник психології людини задає випробовуваному усні питання, відзначає і обробляє його відповіді. Ці методики хороші тим, що не вимагають підготовки спеціальних бланків і дозволяють психодіагносту вести себе відносно випробовуваного достатньо гнучко. Недоліком опитувальних методик є суб'єктивність, яка виявляється як у виборі самих питань, так і в інтеграції відповідей на них. Крім того, опитувальні методики, важко стандартизувати і, отже, добитися високої надійності і порівнянності одержуваних результатів.

Третє місце по частоті використання займають рисуночні психодіагностичні методики. У них для вивчення психології і поведінки випробовуваних використовуються створені ними малюнки, які можуть мати як заданий тематично, так і спонтанний характер. Іноді застосовується прийом інтерпретації випробовуваними стандартних, готових зображень. Нерідко у вмісті цих зображень в наочній формі представлені завдання, які випробовуваний повинен вирішити.

Для дослідження підготовки до навчання дітей старшого дошкільного віку ми використовували бланкову методику. У одному з садків задавалися дітям ряд питань (доповнення 1), на основі відповідей, одержаних в результаті проведення тесту, робилися певні висновки.



2.2 Кількісний і якісний аналіз результатів дослідження



Якісний аналіз показує як властивість, що діагностується, описується у відомих наукових поняттях, а кількісний - через відносний ступінь його розвитку у даної людини в порівнянні з іншими людьми. Кількісні і якісні характеристики поєднуються в рамках однієї і тієї ж методики, так що властивість, що у результаті вивчається, одержує подвійну, кількісно-якісну характеристику.

Завдання методики «Визначення у старших дошкільників сформованої внутрішньої позиції школяра» - визначити початкову мотивацію учення у дітей, що вступають до школи, тобто з'ясувати, чи є у них інтерес до навчання.

Дошкільний вік - це період появи нових мотивів дій і вчинків, відчуття довга, відчуття відповідальності і т.п., дитина старшого дошкільного віку прагне до шкільного навчання, до отримання нових знань, хоче зайняти нове місце в житті. Дитині подобається сам процес виконання шкільних обов'язків[7.c.127].

Діти старшого дошкільного віку із задоволенням грають в ігри, відтворюючі шкільне життя, шкільні обов'язки. На жаль, деякі діти із-за неправильного виховання приходять в школу недостатньо до неї підготовленими. У школу, іноді приходять діти, що керуються в своїй діяльності лише мотивом «хочу», нічого що не уміють робити інакше, як граючи. Таких дітей привертає в школі лише незвичність оточуючих їх предметів: парт, пенала, портфеля і т.д. Ряд досліджень довів, що в дитячому саду, використовуючи певну організацію ігор, трудової діяльності, малювання і ін. видів занять, можна добре підготувати дітей до шкільного навчання.

Майбутньому школяреві необхідно довільно управляти своєю поведінкою, зокрема своєю пізнавальною діяльністю, направляти її на рішення учбових задач. А це стає можливим, якщо у дитини склалося ієрархічна система мотивів, що дозволяє підпорядковувати приватні спонуки більш значущим, стійким цілям і намаганням. 

Всі методи математико-статистичного аналізу умовно діляться на первинні і вторинні первинними називають методи, за допомогою яких можна одержати показники, що безпосередньо відображають результати вироблюваних в експерименті вимірювань. Відповідно під первинними статистичними показниками є на увазі ті, які застосовуються в самих психодіагностичних методиках і є підсумком початкової статистичної обробки за допомогою яких на базі первинних даних виявляють приховані в них статистичні закономірності.

До первинних методів статистичної обробки відносять, наприклад, визначення вибіркової середньої величини, вибіркової дисперсії, вибіркової моди і вибіркової медіани. У число вторинних методів звичайно включають кореляційний аналіз, регресивний аналіз, методи порівняння первинних статистик у два або декілька вибірок.

Після того, як ми провели тестування (доповнення1) спочатку семирічних, потім шестирічних дошкільників, результати цього тестування заносяться в таблицю 1.

Результати обстеження дошкільників на визначення сформованої «внутрішньої позиції школяра»



Таблиця 1



1

2

3

4

5

6

7

8

9

10

Результати обстеження 7-ми літніх дітей

10

10

10

10

9

9

9

9

8

8



11

12

13

14

15

16

17

18

19

20

Результати обстеження 6-ти літніх дітей

10

10

9

9

9

9

8

8

8

8



де:

1. Резніченко И.			11. Альохина А.

2. Попова Н.			 12. Сидорчук И.

3. Алексєєва О.			13. Бондаренко Л.

4. Ткачук Е.			 14. Кучерук А.

5. Весела С.			 15. Васельчук И.

6. Березовська О.			 16. Шевченко К.

7. Когут А.				 17. Литвиненко И.

8. Грицан В.			 18. Лінник Н.

9. Бондарь И.			 19. Жучинський А.

10. Радужна О.			 20. Авдасьова В.



Враховувалися всі відповіді на питання, окрім 6 і 7, які приблизно повинні були звучати так:

1.	Хочу йти в школу.

2.	Не хочу ще на рік залишатися в дитячому садку (або удома)

3.	Ті заняття, на яких учили (букви, цифри і т.д.)

4.	Люблю, коли мені читають книжки.

5.	Сам прошу, щоб мені почитали.

8. Ні, не влаштовує, хочу ходити в школу.

9. Хочу бути учнем.

10. Урок повинен бути довше.

Оцінювалися відповіді по 10-бальній системі: якщо на всі питання давалися правильні відповіді - 10 балів.

Знаходимо вибіркове середнє значення [5.c.218].

Вибіркове середнє значення як статистичний показник є середньою оцінкою психологічної якості, що вивчається в експерименті. Ця оцінка характеризує ступінь його розвитку в цілому у тієї групи випробовуваних, яка була піддана психодіагностичному обстеженню. Порівнюючи безпосередньо середні значення два або декілька вибірок, ми можемо судити про відносний ступінь розвитку у людей, складових ці вибірки, оцінюваної якості.

Медіаною називається значення ознаки, що вивчається, яке ділить вибірку, впорядковану по величині даної ознаки, навпіл. Середня і медіана для нормального розподілу звичайно співпадають або дуже мало відрізняються один від одного. Якщо вибірковий розподіл ознак нормальне, то до нього можна застосовувати методи вторинних статистичних розрахунків, засновані на нормальному розподілі даних. Інакше цього робити не можна, оскільки в розрахунки можуть вкрастися серйозні помилки.

Модою називають кількісне значення досліджуваної ознаки, що найчастіше зустрічається у вибірці.

З середніх вибіркових ми можемо зробити висновок, що істотно мотиваційна готовність дітей 7-ми літнього і 6-ти літнього віку не відрізняються.

Для успішного навчання в школі дитині необхідне уміння слухати і виконувати інструкцію, підпорядковувати свої дії правилам при послідовному виконанні вказівок дорослого. Запропонуємо дитині пограти в школу (у цій грі можна брати участь одноліткам, це пожвавило обстановку, вносить в заняття елемент гри, змагання).

За допомогою іншої методики перевіримо як інтерес до учбових занять, до школи впливає на правильність написання диктанту, на успішність (доповнення 2).

За допомогою цієї методики теж робимо вибірку, дані заносимо в таблицю 2.


Результати обстеження дошкільників за допомогою диктанту

Таблица 2



1

2

3

4

5

6

7

8

9

10

Результати обстеження 7-ми літніх дітей

10

10

8

7

10

9

9

9

9

8



11

12

13

14

15

16

17

18

19

20

Результати обстеження 6-ти літніх дітей

9

8

7

10

10

9

9

7

7

7



Для порівняння вибіркових середніх величин тих, що належать до двом сукупностям даних, і для вирішення питання про те, чи відрізняється середнє значення статистично достовірно один від одного, нерідко використовують t- критерій Стьюдента Після того, як обчислили показник t, вибраній вірогідності допустимої помилки знаходимо потрібне табличне значення t і порівнюємо з ним обчислене значення t(доповнення 3). Обчислене значення t менше табличного і в першому і в другому випадку. З цього робимо висновок, що порівнювані середні значення з двох вибірок дійсно статистично достовірно не розрізняються з вірогідністю допустимої помилки. Отже, психологічна готовність до шкільного навчання - цілісне утворення, яке включає в себе достатньо високий рівень розвитку мотиваційної, інтелектуальної сфер і сфери довільності. Відставання в розвитку однієї з них веде за собою відставання розвитку інших. одним із критеріїв готовності дитини до школи - "внутрішню позицію школяра”. Це психологічне новоутворення виникає в кінці дошкільного віку і є сплавом двох потреб - пізнавальної і потреби в спілкуванні з дорослим на новому рівні. Саме поєднання цих двох потреб дозволяє дитині свідомо формувати свої наміри і цілі та виявляється в довільній поведінці. 


Висновки



	На підставі вторинних статистичних даних ми можемо зробити висновок, що мотивація готовності дітей старшого дошкільного віку до школи висока. Психологи визначають готовність до школи переліком таких найголовніших якостей:

- бажання самої дитини вчиться (тобто він охоче виконує всі пропоновані йому завдання);

- уміння працювати по заданому зразку;

- здібність до аналізу, узагальненню, виділенню в предметах і явищах істотних ознак, зв'язків і закономірностей;

- здібність до довільного запам'ятовування і уміння користуватися прийомами запам'ятовування;

- здатність оцінювати свої дії з різної точки зору.

При підготовці дитини до школи важливо пам'ятати, що його розумові здібності з віком зазнають кількісні і якісні зміни. Простіше кажучи, на різних етапах оволодіння дією дитина як би використовує різні інструменти: спочатку він вирішує задачу руками (обмацає, прикладе і т.п.), пізніше він промовляє свої дії вголос, а ще пізніше дія буде виконаються в думці.

Діти розвиваються не однаково, часто рівень досягнення в майбутньому не залежить від того, як рано дитина змогла навчитися вважати, читати, пісяти і вирішувати задачі. Головне - праця, постійна і цілеспрямований.

Розділення психологічних процесів на увагу, пам'ять, сприйняття, мислення є чисто умовним. Тести, як правило, перевіряють здібність дитини до певних видів розумової діяльності (наприклад, до запам'ятовування, сприйняттю, аналізу і т.п.), в кожному з яких, звичайно ж бере участь весь мозок.

Для успішного навчання в школі дитині необхідне уміння слухати і виконувати інструкцію, підпорядковувати свої дії правилам при послідовному виконанні вказівок дорослого.

Необхідно пам'ятати, що готовність дитини до школи визначається не тільки його розумовим розвитком, але і особовим, не останню роль грає і стан здоров'я. Всі ці якості розвиваються не одночасно. Наприклад, інтелектуальна готовність не обов'язково поєднується із здібністю дитини до систематичних занять, з серйозним відношенням до навчання. Тому не можна вимагати від недоспілого організму дитини, дуже багато чого. Інакше всі наші благі наміри можуть обернутися перевтомою, нервовими зривами, розладом здоров'я у дитини. Отже ми можемо зробити висновок, що істотно мотиваційна готовність дітей 7-ми літнього і 6-ти літнього віку не відрізняються. Діти, які в першому класі успішно адаптуються до нових соціальних умов і без надмірних потрясінь увійдуть у шкільне життя, удало виконуватимуть поставлені перед ними завдання, отримуватимуть задоволення від участі в навчальному процесі, надалі успішно навчатимуться в середній і старшій школі. \

	
Література і джерела

	

	1. Венгер Л.А., Венгер А.Л., Домашняя школа мышления – М. «Знание», 1984г. Ст. 22-58

	2. Венгер Л.А., Педагогика способностей – М. «Знание», 1973 г., 211с

	3. Возрастная и педагогическая психология под ред. Проф. А.В. Петровского – М., Просвещение, 1986 г. Ст. 51-69

	4. Вікова психологія, за ред. Костюка – К. «Рад. Школа», 1986 р. Ст.27-31

	5. Диагностика умственного развития дошкольников, под ред. Л.А.Венгера и В.В Холмовской – М. «Педагогика», 1983 г., 356 с.

	6. Добрынин Н.Ф., Бордиан А.М, Возрастная психология, курс лекций – М. «Просвещение», 1965 г., ст. 291-301

	7. За ред. Лунікова І.І «Виховання дітей дошкільного віку» - К. «Рад. Школа», 1991 р., ст. 121-129

	8. Кондратенко Г.Д., В. К. Котирма, С.А.Ладивір « Навчання старших дошкільників» – К. «Рад. Школа», 1986г., ст. 78-111

	9. Немов Р.С. Психология в 3-х книгах, книга 2 – Москва, «Владос», 2003 г., ст. 201-207

	10. Проколієнко Л.М. «Формування допитливості у детей дошкільного віку» - К. «Рад.школа», 1979 г. Ст. 201-204

	11. «Ты меня понимаешь?» - Тесты для детей 5-7 лет с рекомендациями психолога – Васильева Т.В. под ред Гулиной А.А – С.-Петербург «Акцидент», 1994 г. С. 56-89

	12. Буцкіна С.В. Формування мотиваційної готовності дітей 6-7 років до навчання в школі//Практична психологія та соціальна робота. – 2001. - №5. – С.16-19

	13. Буцкіна С.В. Проблема формування мотиваційної готовності дітей до навчання в школі// Рідна школа. – 2001. - №10. – C.49-51

	14. Методика дослідження психологічної готовності дитини до школи//Психологічна газета. – 2007. - №6. – С.3-7

	15. Сухаребська А. Психологічна готовність дошкільнят до навчання// Психологічна газета. – 2007. - №20. – С. 3-9

	16. Шевкун М. підготовка дитини до школи // Психологічна газета. – 2005. - №8. – С.16-31.

	
Доповнення

	

	Визначення у старших дошкільників формування «внутрішньої позиції школяра»

	

	Інструкція:

	Поставте дитині питання і попросите дати відповіді (відповіді треба записати):

	1 Ти хочеш йти в школу?

	2Ти хочеш ще на рік залишитися в дитячому садку (удома)?

	3Які заняття тобі більше всього подобаються? Чому?

	4Ти любиш, коли тобі читають книжки?

	5Ти сам просиш, щоб тобі почитали книжку?

	6Чому ти хочеш йти в школу?

	7Тобі подобається шкільна форма і шкільне приладдя?

	8Якщо тобі удома дозволять носити шкільну форму і користуватися шкільним приладдям, а в школу дозволять не ходити, то тебе це влаштує? Чому?

	9Якщо ми зараз гратимемо в школу, то ким ти хочеш бути: учнем або вчителем?

	10Під час гри в школу, що у нас буде довший урок або зміна?

	Відповіді на питання повинні бути приблизно такі:

	1. Хочу йти в школу.

	2. Не хочу ще на рік залишатися в дитячому садку (або удома)

	3. Ті заняття, на яких учили (букви, цифри і т.д.)

	4. Люблю, коли мені читають книжки.

	5. Сам прошу, щоб мені почитали.

	8. Ні, не влаштовує, хочу ходити в школу.

	9. Хочу бути учнем.

	10. Урок повинен бути довше.

	Завдання складається з малювання під диктування за певним правилом рисок-з'єднань, щоб з лав фігурок вийшов певний узор. Заготовки для цієї роботи вирізуємо наперед.

	Інструкція така:

	- Ми вчитимемося малювати узор. На листочку намальовані ряди фігурок: трикутники, квадрати і кухлі (рис.1). Ми сполучатимемо трикутники і квадрати (показуємо) так, щоб вийшов узор. Треба уважно слухати і робити те, що я скажу.

	У нас будуть три правила:

	1. Два трикутники, два квадрати або трикутник з квадратом можна сполучати тільки через кружок (показуємо);

	2. Лінія узору повинна йти тільки вперед;

	3. Кожне нове з'єднання треба починати з тієї фігурки, на якій зупинилася лінія, тоді лінія вийде безперервною, в узорі не буде проміжків.

	От так з'єднуються фігурки (показуємо на зразку). Тепер спробуй сам з'єднати два трикутники, трикутник з квадратом, два квадрати, квадрат з трикутником.

	Коли переконалися, що завдання дитиною зрозуміли, приступаємо до диктанту. Заздалегідь ви повинні придумати три таких диктанту, в кожному з яких буде по 12 з'єднань.

	Диктант виконується на іншому листочку. Нагадаємо дитині правила і попереджаємо, що помилки виправляти не потрібно, якщо помилиться, хай продовжує роботу з наступної фігури.

	Оцінка результатів:

	За кожне правильне з'єднання 2 очки. Штрафні окуляри (1 бал) нараховуються: за зайве з'єднання, не передбачене диктантом (окрім тих, що знаходяться в кінці або на початку узору); за розриви, пропуски між правильними з'єднаннями. Максимальна кількість очок за кожен диктант 24, за всі завдання 72.

	Дитина, що не справляється з цим завданням, що робить багато помилок (більш за третину), ще не готовий стати учнем. Йому важко зосереджено слухатиме вчителя, запам'ятовувати те, що він розповідає, пояснює. Як правило, у віці 7 років майже всі діти здатні легко написати такий диктант.





		

		

	

	

	Рис 1. Завдання для малювання.





		

		

	

	

	Рис 2. Приклад виконаного завдання.

	

	Критичні значення t - критерію Стьюдента для заданого числа мір свободи і вірогідності допустимих помилок рівних 0,05; 0,01 и0,001

	Число мір свободи

	(n1 +n2 – 2)

	Вірогідність допустимої помилки

	

	0,05

	0,01

	0,001

	

	Критичні значення показника t

	4

	2,78

	5,60

	8,61

	5

	2,58

	4,03

	6,61

	6

	2,45

	3,71

	5,96

	7

	2,37

	3,50

	5,41

	8

	2,31

	3,36

	5,04

	9

	2,26

	3,25

	4,78

	10

	2,23

	3,17

	4,59

	11

	2,20

	3,11

	4,44

	12

	2,18

	3,05

	4,32

	13

	2,16

	3,01

	4,22

	14

	2,14

	2,98

	4,14

	15

	2,13

	2,96

	4,07

	16

	2,12

	2,92

	4,02

	17

	2,11

	2,90

	3,97

	18

	2,10

	2,88

	3,92

	19

	2,09

	2,86

	3,88

	20

	2,09

	2,86

	3,85

	21

	2,08

	2,83

	3,82

	22

	2,07

	2,82

	3,79

	Число мір свободи

	(n1 +n2 – 2)

	Вірогідність допустимої помилки

	

	0,05

	0,01

	0,001

	

	Критичні значення показника t

	23

	2,07

	2,81

	3,77

	24

	2,06

	2,80

	3,75

	25

	2,06

	2,79

	3,73

	26

	2,06

	2,78

	3,71

	27

	2,05

	2,77

	3,69

	28

	2,05

	2,76

	3,67

	29

	2,05

	2,76

	3,66

	30

	2,04

	2,75

	3,65

	40

	2,02

	2,70

	3,55

	50

	2,01

	2,68

	3,50

	60

	2,00

	2,66

	3,46

	80

	1,99

	2,64

	3,42

	100

	1,98

	2,63

	3,39

	





2