Особливості облицювання стін мозаїкою

МІНІСТЕРСТВО ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ

КИЇВСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ БУДІВНИЦТВА І АРХІТЕКТУРИ

КАФЕДРА: ТЕХНОЛОГІЇ БУДІВЕЛЬНОГО ВИРОБНИЦТВА















Науковий реферат на тему:

Особливості облицювання стін мозаїкою











Вик. : 

Колпакова А.А. АБС-33а

Перевірив:

проф.  Ярмоленко М. Г.











Київ-2009




План



Вступ.

Використання мозаїки.

Властивості та види мозаїки.

3.1 Скляна мозаїка.

3.2 Смальтовая мозаїка.

3.3 Керамічна мозаїка.

3.4 Кам'яна мозаїка.

3.5 Нетрадиційні матеріали.

3.6 Металева мозаїка.

Висновок.

Використана література. 




Вступ



Серед усієї розмаїтості облицювальних і декоративних матеріалів навряд чи знайдеться більш демократична й художня техніка, чим мозаїка. Маленькі граціозні шматочки здатні створити як міцну, так і стійку до впливу температур і вологи поверхня, так і досить мудрий візерунок. Будучи плідним ґрунтом для польоту фантазії, мозаїка висуває не так багато вимог.

Якщо вам хочеться мати в будинку красивий і практичний обробний матеріал, а універсальна керамічна плитка здається аж занадто традиційною, зверніть погляди до мозаїки. Мозаїка - це малюнок, складений з невеликих шматочків або різних матеріалів. Саме слово в перекладі з латинської "musium" означає "присвячена музам". Перші мозаїчні зображення, що дійшли до наших днів, відносяться до епохи античності. Однак сьогодні вона переживає друге народження. Все частіше можна побачити панно і картини в самих різних за призначенням приміщеннях: басейнах, виставкових залах, холах отелей, кафе, магазинах, на вернадах. І, звичайно, в нових будинках і квартирах. 

На зміну втраченим старовинним секретам прийшли промислові технології виробництва і укладання музичних композицій. Фірм, які спеціалізуються на цьому, сьогодні маса. І кожна пропонує свої ескізи і сюжети, яких у каталогах звичайно сотні. Але якщо жоден не задовольнив смакам замовника, можуть використовуватися і малюнки, запропоновані самим замовником. Зрозуміло, художня виразність мозаїчного панно досягається не тільки складністю малюнка, але і різноманітністю матеріалів, його складових. 

Раніше мозаїка була доступна тільки дуже спроможним замовникам, але поява мозаїки з високою якістю за доступною ціною викликала справжній бум у використанні цього відмінного обробного матеріалу. Приміщення, в обробці якого використовується мозаїка, виглядає дуже святково. Мозаїка здатна передати будь-які стилі і напрями в обробці інтер'єру: від античної класики до сучасних модерністських дизайн - рішень. Мозаїка не є складною при укладанні, її можна без зусиль застосувати при облицьовуванні криволінійних поверхонь, а багатство відтінків і комбінацій цих відтінків не має собі рівних серед інших обробних матеріалів.




Використання мозаїки



Використання мозаїки дозволяє створювати тематичні інтер'єри, формуючи цілісні картини будь-якого розміру з детальним промальовуванням елементів і яскравою палітрою квітів, не обмежуючи замовника у виборі тематики.

Разом з готовими панно, замовник може замовити панно по своєму вибору або надати репродукцію сюжету для втілення його в мозаїці.

У обробці інтер'єрів часто застосовується комбінація декількох колборів мозаїки в певній пропорції - мозаїчна суміш, або розтяжки - плавний, поступовий перехід від світлого тону до насиченого, виконуваний в будь-якій колірній гаммі. Для підкреслення колірного рішення використовуються бордюри геометричної або довільної форми.

Для досягнення ефекту великого об'єму повітря і простору в обробці інтер'єрів часто застосовується комбінація декількох квітів мозаїки в певній пропорції - мозаїчна суміш, або розтяжки - плавний, поступовий перехід від світлого тону до насиченого, виконуваний в будь-якій колірній гаммі. Для підкреслення колірного рішення використовуються бордюри геометричної або довільної форми.




Властивості та види



3.1 Скляна мозаїка



На сьогоднішній день саме цей вид мозаїки користується найбільшою популярністю. Скляна мозаїка являє собою сплав кременисто піску та інших компонентів з різними фарбувальними добавками. Найпоширеніший матеріал для виробництва мозаїки сьогодні - венеціанське скло. Воно довговічне, водостійкою, жаростійкої, морозостійко і ударопрочное. Мало того, воно має суцільну структуру, а значить, не піддається впливу мікроорганізмів і бактерій і може використовуватися для обробки басейнів. Коефіцієнт водопоглинання (КВП) керамічної мозаїки - 1 %, а відповідний КВП скляної мозаїки - менше 0,1 %. Все це робить її ідеальною для використання на кухнях, басейнах, лазнях або саунах, а також при облицьовуванні печей і камінів. 

Китайська мозаїка технологічно ідентична європейським зразкам і успішно продається у всіх європейських країнах.  Що стосується колірної палітри, то її важко описати, настільки вона багатобарвна. Для цього в процесі виробництва в скло додають найрізноманітніші добавки: від бору, кадмію і селену до напівдорогоцінного мінералу авантюрин і перламутру. Що важливо пам'ятати при роботі із скломозаїкою - це необхідність грамотної консультації. Вибір правильного клею обов'язковий. Білого, без будь-няких сірих грудочок або вад - інакше прозорість, а, відповідно, і ефектність матеріалу може постраждати. Також важливо придбати замазку під мозаїку, якщо йдеться про обробку поверхонь, що постійно контактують з водою. Цих засобів на ринку предостатньо, обзавестися ними зовсім не важко.

«Наводять красу» скломозаїки по-різному, використовуючи домішки фарб, пігменти. А в деяких випадках навіть натуральне золото, яке за спеціальною технологією «вростає» в шматочок цього матеріалу.

Найпоширеніша форма складальних елементів (їх називають також модулями, чіпсами, тессерамі) - квадратна. Чим вони дрібніше, тим докладніше буде деталізація зображення і точніше промальовування.

Скляна мозаїка має дуже широку сферу застосування: це стіни і підлоги в будь-яких закритих приміщеннях, від кухонь до басейнів і ванних кімнат, а також поверхні меблів, каміни, фасади будівель.

Раніше не існувало технологій виготовлення стекол великого розміру. Набагато простіше було виготовити багато маленьких скелець - природно, вони виходили різними, - а потім зібрати їх, як мозаїку, в скло більшого розміру. Так з’явився вітраж. Але і ці маленькі шматочки абсолютно не походили на сучасні стекла: вони були закругленими , а не плоскими. Річ у тому, що скло варили в печах і надували спеціальними трубками . Щоб скласти з таких частинок скляне полотно, було потрібно багато терпіння, тому скло було дуже дорогим і виготовлялося під замовлення для дуже багатих людей. 

Першою широко стала використовувати вітражі католицька церква . Вона, як ми знаємо, була достатньо багата, щоб дозволити собі таку розкіш, як стекло. Світло, що проходило через нього, заломлювалося, забарвлювалося в різні кольори і здавалося таємничим і неземним, приводячи прихожан в божественний трепет і викликаючи у них думки про вічний. 

В наші дні існує безліч техніки виготовлення вітражів, та і під самим словом вітраж подразумеваєтся і прикраса дверних або віконних отворів, і декоративне панно, і навіть частина фасаду, виконана особливим способом. У будь-якому випадку, вітраж - це яскрава і оригінальна прикраса будь-якого інтер’єру. Крім того, він достатньо практичний: пропускаючи світло, дозволяє залишатися захованим від непотрібної цікавості, що, погодитеся, дуже актуально, наприклад, для ванної кімнати з великими вікнами.

Скляна мозаїка - найдоступніший облицювальний матеріал зі всіх видів мозаїки.




3.2 Смальтова мозаїка







Серед скляної мозаїки особливим чином слід виділити смальтову мозаїку, яка відрізняється від звичайної скляної мозаїки особливою міцністю. 

Смальта була відома ще в античності, але пізніше технологія виробництва цієї мозаїки була втрачена. Відродження смальти пов’язано з ім’ям Михайла Ломоносова, який знову відродив унікальну техніку і винайшов спосіб отримання високощільного непрозорого кольорового скла.  

Смальта - це різновид скляної мозаїки. Але на відміну від останньої до складу смальти входять солі калію, а не натрію, та інші природні сполуки, що додають матеріалу колір. Сучасну смальту отримують в результаті пресування дрібних частинок щільно пофарбованого скла з додаванням оксидів і спікання при температурі 700-800 °C протягом доби. В результаті матеріал набуває відмінні фізико-хімічні властивості: ударостійкість, морозостійкість, стійкість до різних агресивних чистить засобів. Смальта цікава тим, що непрозора, але ніби світиться зсередини. Крім того, кожен кубик трохи відрізняється від інших відтінком. Через це велика поверхня, викладена смальтою одного кольору, не виглядає сумно. Наявні технології дозволяють одержувати до 10 тисяч відтінків смальти.

Справжня смальта виглядає дуже гідно: її легко впізнати за насиченого кольору, навіть самі світлі тони не мають ніяких білих включений . Вона має дуже гладку і приємну на дотик поверхню, з якою легко видаляються будь-які забруднення (легше, ніж з поверхні недорогих скляних мозаїк). Крім зовнішнього вигляду, смальта відрізняється від скла за технічними характеристиками. Їй притаманна стійкість до абразивного зносу, що робить її придатною для укладання в місцях з підвищеним навантаженням як усередині будівлі, так і зовні (коридор, кухня, поверхню біля басейну, ганок).

Смальту роблять розміром 1,2 х 1,2 см і товщиною 8 мм (товщина звичайної мозаїки - 4 мм). Головне достоїнство - вона відмінно підходить для облицювання підлоги в приміщеннях з інтенсивним рухом: сходів і сходових майданчиків, холів і коридорів. Мозаїку викладають зовсім не поштучно. Ще на фабриці її приклеюють на щільну паперову або сітчасту основу (матрицю) розміром 322 х 322 мм. Такими листами вона і надходить у продаж. Потім цю матрицю прикладають до поверхні, обробленої клеєм, тією стороною, де немає паперу. Після цього паперову основу видаляють, злегка зволоживши водою. Тобто виходить своєрідна «переводілка». Але ,не дивлячись на простоту укладання, процес облицювання досить складний. Цю копітку роботу можна довірити тільки професіоналам! Звичайний «плитковий» майстер не впорається. Адже потрібно, щоб всі шви ідеально збігалися, а відстань між листами-матрицями було таким же, як і між самими «скельцями».  Клей - спеціальна цементно-латексная маса, яка добре тримає скляну поверхню, - теж наноситься особливим способом. Для цього необхідний зубчастий шпатель, довжина зубчиків якого не перевищує 3,5 мм (для смальти - 7,5 мм). Тоді при укладанні мозаїки зайвий клей не вилазити з швів. Все це потрібно прорахувати аж до міліметра. У результаті мозаїка повинна складати разом з клеєм рівну поверхню.  Зате доглядати за мозаїкою нескладно. Її можна мити водою і практично будь-якими засобами, що чистять, крім абразивних.




3.3 Керамічна мозаїка



Керамічну мозаїку часто використовують як декоративний елемент, викладають з неї панно, комбінують з плиткою. Правда, кераміку, на відміну від скла, в поверхнях, що постійно контактують з водою, все ж таки не варто використовувати. А ось прикрасити зовнішню поверхню каміна або печі - цілком реально. Адже температурний режим, в який потрапляє керамічна мозаїка при обпаленні, пристосовує її до істотної різниці температур.

Дизайнери сміливо експериментують з боєм плитки - і не тільки виробничим. У пошуку потрібних форм плитка б'ється в самому буквальному сенсі цього слова. Такі роботи є ексклюзивними і неповторними.  Що ж до вибору конкретної керамічної мозаїки - то тут все просто: звернете увагу на те, з якої плитки вона зроблена. Які характеристики плитки - такі вони і у мозаїки!

Керамічна мозаїка, вірніше, її чіпси зовні схожі на звичайну плитку, у формі квадрата або прямокутника, тільки меншого розміру. Розмір плиток може бути 10х10, 20х20, 25х25, 30х30 або 50х50 мм.  Пропоновані виробниками кольори і відтінки дуже різноманітні. Мозаїка може бути просто глазурованої, а може містити "спецефекти" - кракелюри (дрібні тріщини по поверхні), розлучення, вкраплення іншого кольору, імітації нерівній поверхні. Викладена нею поверхню буде більш рельєфною, ніж оброблена скляною мозаїкою. Керамічна мозаїка міцніше скляній, що поєднується зі стійкістю до абразивного зносу і оригінальним зовнішнім виглядом. У неглазурованої кераміки - пориста структура, з усіма наслідками,що випливають звідси неприємностями. Втім, існує і малопорістая кераміка - монопрессокоттура.

Керамічна плитка, вручну виготовляється ремісниками в стилі “Мосарабе”, надзвичайно популярна на території Іспанії. Завдяки повсюдному застосуванню плитки, в таких містах як Севілья, Валенсія, Сарагоса, Толедо та ін, формується свій індивідуальний стиль і вигляд. Фасади будинків і внутрішні дворики облицьовані різними видами плитки із застосуванням геометричних, симетричних і рослинних орнаментів.

Найбільш цінна та якісна плитка і до цього дня проводиться вручну, однак сучасні виробники (власники невеликих фабрик) намагаються поєднувати традиції виготовлення плитки з новими технологіями виробництва.

Як і за часів ручного виробництва, сучасні виробники продовжують надавати велике значення кожної деталі. З підключенням сучасних технологій виробництва виробники почали добиватися бездоганної якості кожної плитки окремо.

Особлива ретельність виробництва з часом дозволила виробникові добитися досконалості колірної гами, надихає декоратора на створення оригінальних інтер’єрів. 

Підтвердженням цьому служить факт використання нашої плитки в оформленні будівель п’яти континентів світу. На кожному етапі виробництва плитка проходить суворий контроль якості, що гарантує досконалість обробки продукту. Велика увага приділяється відбору кращих керамічних заготовок, які піддаються термічному впливу при температурі близько 1000 градусів за Цельсієм. 

Потім професійні ремісники-художники приступають до процесу розпису плитки, застосовуючи свій талант і фантазію. Настає момент відтворення старовинних традиційних орнаментів і створення нових, після чого плитка піддається останньому випалу при більш помірній температурі і набуває ефект скляного блиску. Продукт вважається готовим до продажу лише після проходження останнього етапу контролю якості.

Керамічна мозаїка підходить для облицювання різних поверхонь, в тому числі басейнів, фасадів будівель, стін і підлоги ванних кімнат і кухонь. 




3.4 Кам'яна мозаїка





Мистецтво складання кам'яної мозаїки починалося з нехитрих узорів з кольорової гальки, якими стародавні греки прикрашали внутрішні дворики своїх будинків. Пізніше при оформленні інтер'єрів палаців і храмів стали використовувати гранує, мармур, напівкоштовні і навіть дорогоцінні камені. Першими викладали підлоги, з других створювали дивовижні по красі панно. 

Завдяки таким властивостям каменя, як міцність, стійкість до руйнування і старіння, ми і сьогодні можемо милуватися фрагментами дивовижної мозаїчної полови в античних пам'ятниках архітектури, що збереглися на території Еллади. Наприклад, в храмі Зевса (V в. до н.е. ) зображення морських божеств в обрамленні орнаментів складені з дрібних (близько 1 см в поперечнику) рубаних шматочків каменів різного кольору. Так з'явилася одна з основної техніки складання мозаїчних малюнків - набір. У цій же техніці працювали і майстри Стародавнього Риму, складаючи мозаїчні зображення з кубиків або стовпчиків приблизно однакової величини і форми.

Отриману поверхню або шліфували, або, якщо вона знаходилася на достатньому видаленні від глядача, залишали шорсткою. Шви між кубиками могли відрізнятися по товщині, що додавало зображенню ефект об'єму. 

Стародавні єгиптяни теж були знайомі з мистецтвом кам'яної мозаїки, але використовували її більш камерно. З напівкоштовних каменів вони набирали плакетки, якими потім прикрашали меблі, предмети побуту і навіть парадні костюми фараонів. Ця близька до інкрустації техніка стала прообразом іншого популярного виду мозаїки - пластинковою, або штучною. У цій техніці мозаїку складають з тонких пластин відшліфованого мармуру або яшми, вирізаних по контурах зображення і так щільно підігнаних один до одного, що швів між ними практично не видно. Це мистецтво досягло досконалості в XVI столітті у флоренції, а тому отримало назву Флорентійської мозаїки. 

До речі, саме в техніці Флорентійської мозаїки була виконана знаменита Янтарна кімната, на виготовлення якої пішов свого часу понад напівмільйон шматочків Янтару. Ось вже більше 20 років в майстерень Екатерінінського палацу в Царському Селі каменерізи відтворюють по фотографіях втрачений шедевр, сподіваючись закінчити грандіозну роботу 300-летию Петербургу. Невеликі Янтарні пластинки обточують і наклеюють на дерев'яні панелі за допомогою мастики, звареної по старовинних рецептах. Між іншим, з одного кілограма Янтару в справу йде всього лише 150 грамів. 

Про мистецтво російської кам'яної мозаїки заговорили в XVIII сторіччі, коли на Уралі була почата здобич каменя. Творчо розвиваючи техніку Флорентійської мозаїки і віртуозно використовуючи багатющу палітру уральських самоцвітів, російські майстри добивалися приголомшливих результатів. Шматки щільного каменя, переважно малахіту, розпилювали на пластини завтовшки всього декілька міліметрів і підганяли один до одного так, щоб природний малюнок каменя злився в єдине ціле. Потім пластини наклеювали на форму з каменя або металу, всі нерівності ретельно шліфували, а поверхню полірували. В результаті шви між пластинками ставали практично невидимі і створювалася повна ілюзія моноліту.

У цій техніці виконувалися не тільки знамениті малахітові вази, торшери, столешніци, але і облицьовування архітектурних деталей будь-який, навіть найскладнішої форми. У техніці російської мозаїки виконані, наприклад, величезні колони в Ермітажі і Ісаакиевськом соборі. 

Проте не варто думати, що кам'яна мозаїка підходить лише для прикраси палаців і соборів. Її з успіхом застосовують і в оформленні приватних будинків. Наприклад, витончена мозаїчна вставка біля каміна або в центрі вітальні перетворить будь-який інтер'єр. Цей дивовижний матеріал з успіхом здатний замінити розпис на стінах: адже мозаїка не тільки красива, але і практично вічна. У найпрестижніших будинках можна побачити столешніци, барниє стійкі і інші поверхні, оброблені мозаїкою. Чудово виглядає кам'яна мозаїка у ванних кімнатах і критих басейнах, які сьогодні дуже модно оформляти в античному стилі.

Мозаїка може зробити неповторним не тільки внутрішній, але і зовнішній вигляд будинку, якщо прикрасити нею цоколі, фасади, головний вхід будівлі. Дуже часто кам'яну мозаїку використовують при облаштуванні простори навколо будинку: нею викладають доріжки і майданчики, оформляють фонтани і внутрішні дворики. Таким чином, мозаїка стає основою прекрасних ландшафтних композицій. 

При створенні мозаїк використовують самі різні породи каменя - від туфу, травертину і мармуру до онікса, яшми, лазуриту... Нескінченна різноманітність квітів і відтінків природного каменя дозволяє створювати унікальні мозаїчні панно. Адже майстер може використовувати не тільки багатство квітів, але і різні фактури і техніку обробки. Наприклад, камінь можна відшліфувати, відполірувати, штучно «постарити». 

Існують два основні способи укладання мозаїки - прямий і зворотний. При прямому наборі, відомому ще з античності, зображення закріплюють безпосередньо на поверхні, що декорується. У наш час цю трудомістку техніку використовують рідко -только при створенні особливо складних зображень або найважливіших фрагментів панно. При зворотному наборі, що увійшов до практики в XVIII столітті, шматочки мозаїки лицьовою стороною укладають по контуру малюнка на кальку (тканину, картон, папір), за допомогою склеювального складу закріплюють з тильного боку і наносять на поверхню як цілісну композицію або крупний фрагмент. 

Техніка зворотного набору відкрила широкі можливості для промислового виробництва мозаїки. Тепер її випускають у вигляді готових модулів - квадратів або прямокутників розміром 300 х 300 або 300 х 600 мм, а як основа зазвичай використовують гнучку сітку. Виробники пропонують навіть готові набори, пазли, що нагадують, з яких самостійно можна скласти мозаїчне панно. Потрібно тільки пам'ятати, що модулі кріплять до ідеально вирівняної поверхні спеціальними клеями, а шви між модулями закрашують такими, що спеціальними затерли.



3.5 Нетрадиційні матеріали



Один з них - керамограніт, з задоволенням використовуваний в оформленні інтер'єрів. Керамогранит міцніше, ніж просто кераміка, і обходиться набагато дешевше, ніж привізні матеріали. Але якщо технологія його виготовлення дотримувалася не в повному обсязі, з часом він починає розшаровуватися і втрачати колір. Для мозаїки використовується і так званий Metron - суміш шматочків авантюрину і різнокольорового скла, скріплених спеціальним складом - легким, але дуже міцним, водостійким, жароміцних, стійким до перепадів температур. Metron чудово підходить для облицювання стін та підлоги, з нього робляться стільниці, підвіконня, плінтуси. 



3.6 Металева мозаїка



Не всі знають про існування металевої мозаїки. Вона була створена для інтер'єрів в стилі Хай-тек. Це новомодний напрям допускає в оформленні приміщень використання скла і металу. Основою мозаїки є пластини з неіржавіючої сталі, які тримаються на прокладці з гуми або кераміки. Вони володіють високими експлуатаційними якостями. 

Металеві елементи не стираються. З них легко віддаляється будь-яка грязь. Облицювальний матеріал призначається не тільки для стін, але і для підлоги, по якій можна ходити навіть на каблуках. Металева мозаїка декоративна. Є полірована, матова мозаїка. Буває продукція з металевим блиском, рельєфним узором, або з легкими насічками. 

Металева мозаїка з'явилася лише кілька років тому. Деякі італійські фабрики випускають мозаїку із справжнього металу, а не просто імітують його. Модулі являють собою штамповані металеві ковпачки висотою 4 мм з полумілліметрового листа нержавіючої сталі. Вони закріплюються на запатентованої гумовій підкладці, яка надає плитці необхідний ступінь жорсткості. Модулі можуть мати різну форму, фактуру і навіть колір поверхні. Овальні, шестигранні, прямокутні, ромбоподібні і квадратні елементи дозволяють викласти хитромудрий килим на стіні або на підлозі. Поверхня сталі роблять полірованої, матовою, з насічками різних видів і, нарешті, покритою тонким шаром латуні або бронзи. Правда, любителям металевої мозаїки не варто зловживати побутовою хімією, щоб не зіпсувати довершений вигляд свого інтер'єру.

Металлізма досить дорога: 1 кв. м - близько $ 250-350. Але якщо використовувати її в якості декору або для обробки невеликих поверхонь, вийде варіант "недорого і гідно" і при контрольованих витратах інтер'єр придбає родзинку. Для оздоблення басейнів існує спеціальна серія high tech з більш корозійно-стійкої нержавіючої "сталі". Виробники не рекомендує використовувати її для облицювання поверхонь, що знаходяться на вулиці. 

Вже існує така мозаїка, як «золота», у кожної шматочок якої вкладена дійсна золота (99 проби) фольга. Ще одна витончена мозаїка - мозаїка з додаванням штучного аквамарина, процес виготовлення якої дуже складний і кропіткий. Додавання оксиду міді дозволяє домогтися неповторності відтінків кожного шматочка. Радує око й «мерехтливий» ефект поверхні мозаїки. Експерименти й тривають, так що ці втілення не є вичерпними. Так, скажемо, ексклюзивну дорогу мозаїку роблять також з натурального перламутру.

Згодом і цей список, мабуть, буде значно продовжений. Адже сучасні виробники прагнуть до оригінальності своєї продукції й жадають самобутності. Це стосується й лідерів виробництва мозаїки в Італії, якими вважаються фабрики TREND, BISAZZA і вже згадана нами SICIS. Кожна із цих компаній привносить у мистецтво створення мозаїки свою фірмову «фішку»: будь те стандарт розміру, колірне рішення або технологія виробництва.

Швидко реагують на нові тенденції й пропозиції фабрики кераміки Китаю, де теж є своя школа виробництва й історія використання мозаїки. Прийнятна ціна цієї мозаїки аж ніяк не впливає на якість негативно: та готова довго служити й радувати око. Серед розмаїтості пропонованих на ринку варіантів є як класика, так і нововведення: мозаїка незвичайних розмірів і форм, неймовірних відтінків; якась схожа на гальку, а якась на карамельки.

Золото і платина.Такий декор - безперечний ознака розкоші. Всі фабрики, виробляють мозаїку, випускають колекції з жовтим, білим золотом або платиною. Є серії, у яких мозаїку від початку до кінця роблять вручну, прокладаючи між двома шарами скла справжню золоту фольгу 99-ї проби. Очевидно, що і ціна такого матеріалу чимала - 2 євро за один сегмент (20х20 мм) або 3300 євро за 1 кв. м. Але виглядає вона прекрасно!

Найчастіше золоту мозаїку використовують поштучно, роблячи вставки. Подібні вироби пропонуються як для стін, так і для підлоги, вкраплення особливо красиво виглядають на дні басейну. 




Висновок



Отже, мозаїка з авантюризмом використовується для оформлення інтер'єрів котеджів, квартир і басейнів . Перламутрова мозаїка створює відчуття особливої легкості і великої кількості світла, ілюзорно розширюючи простір. Монохромна скляна мозаїка дозволяє створювати орнаменти і колірні композиції як в інтер'єрі, так і в зовнішній обробці будинку і ландшафтному дизайні і особливо ефектно виглядає під водою. Золота мозаїка представлена в двох варіантах: гладке і гофроване золото. Цей розкішний матеріал може бути використаний як декор камінів, меблі, а також для створення оригінальних елементів інтер'єру.

Головні постачальники всієї цієї краси - італійські BISAZZA, APPIANI, GIARETTA, MEGARON, SICIS, MARCHETTI FRANCESCO, TREND, французька OPIOCOLOR, іспанська ZIRKONIO, китайська CARTER. Хоча продавці і стверджують, що керамічна мозаїка найдешевша, на ділі виявляється, що вартість 1 кв. м скляної одноколірної мозаїки - від $ 49, а керамічної - від $ 79. Керамічна ж у вигляді камінчиків коштує від $ 120. Використання більш складного скла значно підвищує ціну продукції. Вартість 1 кв. м авантюриновий мозаїки - від $ 101, а кожного шматочка золотої мозаїки - від $ 1,3. Смальта - теж задоволення недешеве: мінімальна ціна 1 кв. м - близько $ 170. Звичайний природний камінь - від $ 108, а зістарений - від $ 112. На Metron вам доведеться витратити від $ 248 за 1 кв. м плитки. Ціна на ексклюзивні і авторські панно відповідна - підлоговий "килим" може коштувати $ 10 000 і більше. 

Звичайно, мозаїчні панно надзвичайно красиві, але професіонали цінують їх ще й за практичні властивості. Можна з упевненістю сказати, що матеріалу, порівнянного по міцності і довговічності з мозаїкою, не існує, вона дійсно здатна пережити будь-які негаразди. Її легко укладати, нею можна облицьовувати криволінійні поверхні. Кожна з видів представлених сьогодні мозаїк, а також ескізи, сюжети, застосовуються технології заслуговують окремої розмови, і це у нас ще попереду.




Використана література



Використовувались данні із сайтів «budivnitstvo.com», «www.hydra-mosaic.com»

Культурологія: теорія та історія культури : Навчальний посібник / За ред. І.І. Тюрменко, О.Д. Горбула - Київ: Центр навчальної літератури, 2004.- 368 c.

Технологія будівельного виробництва: Підручник /В.К. Черненко, М.Г. Ярмоленко, Г.М. Батура, О.Ф. Осипов та ін. – К.: Вища шк., 2002. –  430 с.

Технологія будівельного виробництва: Підручник / М.Г. Ярмоленко, Є. Г. Романушко, В. І. Терновий та ін. – К.: Вища шк., 2005. – 342 с.