STRESS (Стресс) (WinWord (на эстонском языке))

SISEKAITSEAKADEEMIA



PSÜHHOLOOGIA ÕPPETOOL





























STRESS

Kursusetöö











																Juhendaja:

	

		T. Ruubel





















Tallinn  2000


SISUKORD

	SISUKORD	2

	Sissejuhatus	3

		1.	Elustress	4

		1.1.	Stressi tekkepõhjused	4

		1.1.1.	Tööstress	5

		1.1.2.	Organisatsiooni stressitegurid	5

		1.1.3.	Tööstressi vältimise meetodid	6

		1.1.4.	Töö hüved	8

		1.1.5.	Isiklikus elus toimuvad muutused	9

		1.2.	Stressipinge	11

		2.	Stress ja sugu	13

		3.	Võitlus stressi vastu	16

		3.1.	Mismoodi inimese organism reageerib stressile	16

	3.2. Relaksatsioon	17

	3.3. Rahustav hingamine	18

	3.4. Lihasrelaksatsioon	19

	3.5. Mõtlus	21

	3.6. Kuidas vaimset puhkust võtta?	22

	3.7. Aroomid stressi vastu	22

		3.8.	Muud meetodid lõõgastumiseks	23

	KOKKUVÕTE	24

	KASUTATUD KIRJANDUS	25




Sissejuhatus



Käesolevas kursusetöös püüan analüüsida stressi, stressi tekkepõhjused, stressi mõju inimese organismile ja samuti uurida, kuidas võidelda stressiga ning stressi profülaktika meetodeid. 

Stress on tavakeeles ärritav närvipinge, mis pikema aja jooksul mõjub muserdavalt ja tekitab kehalisi vaevusi. Teaduslikumalt tõlgendatult on stress keha ja meelte vastus organismile esitatud kõrgendatud nõudmistele, valmisolek tekkinud ohu ning ülekoormuse tingimustes tegutsemiseks. Sõna “stress” tähendab, tõlkides inglise keelest, “surve, pinge, rõhumine”. Ensüklopeediline sõnastik annab järgmist stressi tõlgendust: stress on organismi pingeseisund kaitsereaktsioonina negatiivsete mõjurite vastu (Erelt 1999). Kuid esimesena andis stressi tõlgenduse kanada füsioloog Hans Selje. Tema seletuse järgi stress on kõik, mis põhjustab kiire organismi vananemist ning tekitab haigusi.

Stressoriks võib saada mistahes nähtus, mis nõuab organismilt kohanemist. Tüüpilised stressorid on psüühiline pinge, raske kehaline pingutus ja trauma. Organismi kohanemisviisi stressorile nimetatakse stressireaktsiooniks. 

Iga inimese elus esineb stressi, sest kõikides inimese elu- ja tegevusvaldkondades on olemas stressi impulsid. Stressisituatsioonid tekivad nii kodus kui ka tööl. Juhtimisteooria seisukohalt pakuvad meie jaoks suuremat huvi organiseerimise probleemid, mis tekitavad stressi töökohtadel.

Peale stressi tekke üldiste põhjuste analüüsitakse töö esimeses osas organisatsiooni stressitegureid. Teises osas käsitletakse ülepingetest vabanemise võimalusi ning seda, kuidas mõtelda ja toimida, et stressi vältida. Kolmas osa sisaldab stressi profülaktika meetodite kirjeldust, mille hulka kuuluvad päevakorra ümberkorraldamine stressivastaseks ja psühholoogiline esmaabi kriisiolukorras.







Elustress



Stress on harilik ja tihti esinev nähtus. Kõik meist aeg-ajalt saavad seda tunda, näiteks, kas õõnsa tundena kõhus ennast uutele klassikaaslastele tutvustades või kõrgenenud ärrituvusena ning unetusena eksamisessiooni ajal. Stress on vältimatu ja selle madal tase kahjutu. Nimelt liigstress tekitab probleemi indiviidide ja organisatsioonide jaoks. Stress on inimolevuse lahutamatu osa. Tuleb õppida vahet tegema lubatava stressi taseme ja liigstressi vahel. Nullstress on võimatu.

Meie käsitleme selles töös üleliigset psühholoogilist või füsioloogilist pinget. Uurimused näitavad, et füsioloogilised stressitunnused on maohaavandid, migreen, hüpertoonia, hingeldustõbi ja südamehaigused. Psühholoogilised tunnused on ülitundlikkus, ärevus, depressioon, isutus, unetus ning langenud huvi intiimelu ja suhtlemise vastu jt.

Üleliigne stress läheb ettevõttele kalliks maksma indiviidi efektiivsuse ja heaolu languse tõttu. Paljud töötajate probleemid, mis kajastuvad nii palga suuruses ja töö tagajärgedes, kui ka tervises ja töötajate heaolus, põhinevad psühholoogilisel stessil. Stress suurendab otseselt ja kaudselt ettevõtte kulusid eesmärgi saavutamisel ning vähendab töötajate elukvaliteeti.



Stressi tekkepõhjused



Stress võib olla põhjustatud teguritest, mis on seotud kas ettevõtte tööga ja tegevusega või inimese isikliku elu sündmustega.

Osa stressi tekkepõhjusi, nagu kõrge tööpinge või jõhker kohtlemine, on kõigile teada, ent mõndagi nendest, näiteks kärsitustõbe, masendustunnet, enesesisendust, närivat kadedustunnet või pettumist lähisuhetes, ei osata alati närvipinge tõusu põhjustajaks lugeda. Organismi vastusreaktsioon ühele või teisele stressorile oleneb suuresti sellest, kuidas me hindame situatsiooni raskust ning sellega toimetuleku võimalusi. Ootamatu, ohtlik ja väljapääsmatuna näiv olukord suurendab stressi.



Tööstress



Mõõdukas närvipinge on tööl mitte üksnes vältimatu, vaid koguni soovitav – see sunnib end mobiliseerima, võimed mängu panema. Ametikoht, millega pidevalt kaasneb psüühiline alakoormus, ei paku enamikule tervetele ja töökatele inimestele erilist pinget.

Paljud selliste levinud kutsealade esindajaist nagu näiteks õpetajad, autojuhid, raamatupidajad või müüjad on valmis kinnitama, et nende töö on täis närvipinget. See ei tähenda aga mitte alati kõrgenenud stressi vastaval tööalal.

Kroonilise ajapuuduse ja suure tööpinge tunne on miski, mida paljud inimesed ise endale alateadlikult sisendavad – nii selleks, et tähtsate asjadega hõivatud isikuna teiste silmis tunnustust võita, kui ka selleks, et arvatud ülekoormuse olukorras endale ise vähem kohustusi võtta.

Kiire tempo, kõrge vastutus või suur töökoormus tekitavad stressi seda enam, mida rohkem nendega kaasneb järgmisi subjektiivseid asjaolusid: töö ei paku huvi, selle tegemiseks puudub kutsumus, suhted juhi või kolleegidega on halvad, töökohal valitseb korralagedus, firmas esineb käegalöömise meeleolusid jne.





Organisatsiooni stressitegurid





Käsitleme neid tegurid, mis toimuvad organisatsiooni sees ja tekitavad stressi.

Ülekoormus või väike alakoormus. Näiteks, töötajale antakse liiga palju ülesandeid või nõutakse tulemuste liiga nõrget taset teatud aja jooksul. Sellel juhul tavaliselt tekibki frustratsioon ja lootusetuse tunne. Kuid ka alakoormus võib esile kutsuda samasuguseid tundeid. Töötaja, kellel ei ole tema oskustele ja võimetele vastavat tööd, tunneb frustratsiooni, rahutust oma väärtuse suhtes ning oma koha suhtes organisatsiooni sotsiaalses struktuuris ja tunneb ennast alahinnatuna.

Rollide konflikt. Rollide konflikt tekib siis, kui töötajale esitatakse vasturääkivad nõudeid, kui on mitu juhti. Rollide konflikt võib tekkida ka mitteformaalse rühma normide ja formaalse organisatsiooni nõudmiste erinevuste tulemusena. Selles situatsioonis indiviid võib tunda pinget ja rahutust, sest ta tahab ühest küljest kohaneda kollektiiviga ning teisest küljest kinni pidada juhtkonna nõuetest.

Segased rolliootused. Segased rolliootused tekivad siis, kui töötajale pole selge, mida talt oodatakse ja nõutakse. Rollide konfliktist erinevalt nõuded ei ole vasturääkivad, aga samal ajal need on põiklevad ja ebamäärased. Töötajatel peab olema kindel ettekujutus juhtkonna ootustest.

Ebahuvitav töö. Uurimused on näidanud, et indiviididel, kellel on huvitav töö, tekib harvem ängistust ja nad haigestuvad vähem, kui need, kelle töö ei ole huvitav. Kuid vaatenurgad mõistele “huvitav töö” kõigil on erinevad: see, mis paistab huvitavana ühele, ei tähenda seda, et teisele see kindlasti pakub huvi.

Muud tegurid. Leidub tuhandeid töökohti, kus stressi ja rahulolematust lisavad sellisedki tegurid nagu müra, vilets valgustus, liiga madal või kõrge temperatuur, niiskus, vibratsioon, tolm ja haisud, inetud kõledad tööruumid, aegunud töövahendid ja masinad – kõik see, mida traditsiooniliselt füsioloogilisteks töötingimusteks on peetud.

Suure töökoormuse kõrval tekitavad stressi ka rahulolematus töö sisu, oma positsiooni ja rolliga.



 Tööstressi vältimise meetodid 



Inimestele, kes kannatavad ülemäärase tööstressi all, soovitatakse rakendada järgmiseid meetodeid.

Töötage välja prioriteeti süsteem oma töös. Hinnake oma tööd järgmisel viisil: “pean tänaseks tegema”, “teha hiljem, sellel nädalal” ja “teha, kui on aega”.

Õppige ütlema “ei”, kui te jõuate piirini, kus ei suuda enam võtta tööd juurde. Seletage oma ülemusele, et te saate aru ülesande tähtsusest. Seejärel kirjeldage konkreetsed prioriteetsed tööd, mille kallal te praegu töötate. Kui ta jääb oma arvamuse juurde, küsige, mis tööd te peate edasi lükkama uue töö lõpuleviimiseks.

Suhelge oma ülemisega eriti efektiivselt ja usaldusväärselt. Püüdke aru saada tema probleemidest ja aidake tal aru saada teie omadest. Õpetage oma juhti lugu pidama teie prioriteetidest, teie töökoormusest ning andma põhjendatud ülesanded.

Ärge nõustuge oma juhiga, kui ta hakkab andma vasturääkivaid nõudeid (rollide konflikt). Seletage talle, et niisugused nõuded tõmbavad teid erinevatesse suundadesse. Paluge korraldada nõupidamist kõigi asjaosalistega, et välja selgitada probleem. Ärge võtke süüdistavat agressiivset seisukohta; lihtsalt seletage, missugused konkreetselt probleemid loovad vasturääkivaid nõudeid teie jaoks.

Andke teada juhile või kaastöötajale, kui te tunnete, et teie ülesannete ootused või hindamise standardid ei ole selged (segased rolliootused). Öelge neile, et te kahtlete konkreetsetes küsimustes, mis on seotud ülesandega ja tahate nõu pidada neis küsimustes.

Arutage igavusetunnet või huvi puudumist töö vastu oma juhiga. Aga pidage meeles, et ei tohi muutuda kaeblevaks. Seletage, et teie eeldate tööd, mis nõuab pühendamist ja tahaksite saada võimalust võtta osa teistest töövaldkondadest.

Igapäev leidke aega puhkepausideks ja relaksatsiooniks.

Teised tegurid, mis on seotud stressi teke vähendamisega, on tervislik toitumine, enese vormis hoidmine kehaliste harjutuste abil, ning üldtasakaalu saavutamine elus.

Juhtidele soovitatakse kõrge tööviljakuse ning madala stressi taseme saavutamiseks:

Hinnake teie töötajate vajadusi ja kalduvusi ning püüdke määrata vastav töö maht ja tüüp nende jaoks. Kui nad näitavad häid tagajärgi selle ülesande täitmisel, tõstke töökoormust töötajate nõusolekul. Sobivatel juhtudel delegeerige volitused ja vastutus alluvatele.

Lubage oma töötajatel loobuda mõne ülesande täitmisest, kui nendel on olemas mõjuvad põhjused. Kui on väga vajalik, et nad täidaksid seda ülesannet, seletage, miks seda on vaja, ning seadke  prioriteedid järjekorda nende töös, et anda vajalikku aega ja lisaressurse ülesande täitmiseks.

Määrake täpsemalt konkreetsete volituste, vastutuste ja tootmisootuste tsoonid. Kasutage kahepoolset kommunikatsiooni ja alluvate informeerimist (tagasisidet).

Kasutage liidri stiili, mis vastab antud situatsiooni nõuetele.

Kindlustage vastav hüvitus efektiivse töö eest. Tööpinge läbielamine kahjutoova stressina ja tööst saadav rahulolu või rahulolematus olenevad paljuski sellest, kui hea palgaga jõupingutusi korvatakse.

Olge eeskujuks oma alluvate jaoks, arendades võimeid ning arutades koos nendega keerulisi küsimusi (Popova jt. 1994: 252-256).



 Töö hüved



Tööst  hoidumine ja iga hinna eest oma koormuse vähendamine ei ole kuigi tark tegu. Toimekas tegutsemine ja oma töö tulemustest rahulduse saamine on ühevõrra olulised nii hea enesetunde hoidmiseks kui toonuse tõstmiseks. Järgnevalt on loetletud mõned ratsionaalselt korraldatud ning energiliselt ja keskendumisega tehtud töö kasutegurid. 

Töö võimaldab luua kontakte teiste inimestega ning tunda rahuldust üheskoos millegi tegemisest, eesmärgi saavutamisest.

Töö sunnib avardama silmaringi, õppima pidevalt midagi juurde.

Tööl võib leida sümpaatse inimese, kellega on meeldiv ka vaba aega koos veeta.

Koostöö teiste inimestega sunnib ületama oma vaateviisi piiratust, arvestama ka teiste kogemusi.

Töö käigus võib ise teistele midagi õpetades tunda end targa ja vajalikuna.

Töö võimaldab enamasti paremini tegeliku eluga kursis olla kui puhkus.

Tööl võib leida usaldusväärse inimese, kellega saab ka oma isiklikke probleeme arutada.

Hingelise kriisi olukorras aitab töö mõtted iseendalt ja oma muredelt eemale viia.

Iga nõudlikum töökoht esitab teatud väljakutse taiplikusele ja nõuab loovust.

Tööl käimise rütm aitab vaimselt ja kehaliselt vormis püsida.

Töö tagab hea enesetunde hoidmiseks tarviliku tunnustuse ja lugupidamise (Elenurm jt. 1997:25).



 Isiklikus elus toimuvad muutused



Igasugune muudatus elus nõuab kohanemist: olgu see siis töökoha või riigikorra vahetus, lapse kooliminek, reis või isegi pühad. Rahulolematus ja pinge on sel puhul üsna tavalised nähtused. Inimest võivad häirida nii elu rutiin ja üksluisus kui ka sagedased või järsud elulised muutused. Tundub, et ühtaegu inimene januneb muutuste järele ja samas kardab neid. Miks? Iga muutus rikub  väljakujunenud töö- ja elurütmi ning sunnib muutma inimese harjumusi käitumises ja mõtlemises.

Olulised muutused elus on seotud kõrgenenud emotsionaalse stressiga. Stress, see iseäralik pingeseisund, mis energiavarude koondamisega paratamatult kaasneb, aitab aga toimuvate muutustega kohaneda: probleeme lahendama asuda, hingevaluga toime tulla ning mõtteviisi ja toimimise muutumist ette valmistada.

Kui me uuesti vaatame läbi elusituatsiooni ja sündmuste loetelu, mis võivad esile kutsuda stressi, siis näeme, et mõned nendest on positiivsed ning avaldavad soodus mõju meie elu peale (pulm, isiklik edu, lapse sünnitamine, edukalt tehtud eksamid). Peale seda, elu jooksul me kogeme ka teised positiivsed tunded, nt rõõm (kooli, ülikooli lõpetamine, sugulaste või sõprade kokkutulek, lemmik võistkonna võit), armastus, loomingutõus jne. Stressipinge tekitavad nii positiivsed kui ka negatiivsed situatsioonid. Selleks, et kuidagi vahet teha stressiallikate vahel, positiivsed said nimetuse eustress, negatiivsed – distress.

Psühholoogid on pakkunud hulga skaalasid, mille abil on võimalik hinnata ühe või teise sündmuse poolt tekitatud stressi suurust. Näiteks 1967.a. T. Holmesi ja R. Rahe poolt koostatud isikliku elu muutuste skaala järgi oli tolleaegse Inglismaa elanike jaoks kõige suuremaks stressoriks lähedase inimese surm, nõrgimaks jõulupühad.

Kuidas nii meeldiv aeg nagu jõulud võib stressi tekitada? Ühele muudab pühad nukraks üksiolek. Teisele toovad jõulud kaasa hulga sekeldusi (piduroogade valmistamine, majapidamise korrastamine jne.). Kolmas ei suuda kuidagi otsustada, kellele millist kingitust teha, neljas ootab pühadelt midagi tõeliselt erilist ning on pettunud, kui nende kätte jõudes mitte midagi ei toimugi (Elenurm jt.1997:44).

Kui mingile ajalõigule kuhjub liialt palju ulatuslikku kohanemist nõudvaid muutusi, võib stress ületada taluvuse piiri ja ohustada tervist. Seepärast, kui võimalik – üks muutus korraga! 

Suured muutused toovad endaga paratamatult kaasa ebakindluse, teadmatuse ja hirmu. Ajal, mil vanad harjumused ei aita enam toime tulla, muututakse nii heale kui kurjale vastuvõtlikumaks, vaimustutakse või vihastutakse kergemini, võidakse uisapäisa otsustada ja endalegi ootamatult toimida. Suurte muutuste ajal on seepärast tark elada üks päev korraga ja kaalukate otsuste langetamine võimaluse korral edasi lükata. Samas sunnib turvatunde ja enesekindluse puudumine kiiresti otsustama. Segipaisatuse ja teadmatuse tunne kaovad sedamööda, kuidas uued käitumis- ja tegutsemisviisid juurduvad. Elu suurte muudatuste aegu annavad tuge kindlad tõekspidamised, usaldusväärsed põhimõtted, harjunud tööviisid, keskendumine konkreetsele ja lihtsale praktilisele tegevusele. Näiteks suure mure või leina korral saab tõhusat abi igapäevaste kodutoimetuste ärategemisest.

Teisest küljest võib vahel muutustega kohanemiseks vaja olla just lahtiütlemist mõnest vanast harjumusest. Suured muutused panevad proovile inimese võime maailma teisiti näha ja oma tegutsemine sellele vastavks kohandada.

Stress, on otsekui organismi märguanne selle kohta, et elus tekkinud muudatusele peaks järgnema ka enese muutmine.

Muutustega kaasneb mõnelegi meeliülendav teravate elamuste kogemine – emotsionaalne pinge tekitab teatud “narkootilise” efekti – nauditakse adrenaliini verre paiskumisele järgnevat erutuse ja erksuse seisundit. Leidub inimesi, kes püüavad oma elu mõnusaks teha aina uutesse seiklustesse sukeldudes. Kuid sage uue otsing võib anda tunnistust iseenda eest põgenemisest – lakkamatuid muutusi ja vaheldust otsides pagetakse kehva keskendumisvõime, kärsituse, pealiskaudsuse ning paradoksaalsel viisil ka võimetuse eest endas midagi muuta. Otsitakse muutusi oma ümbruses selleks, et ise mitte muutuda.



Stressipinge



Seega stress on organismi pingeseisund, s.t. keha ja meelte vastus organismile esitatud kõrgendatud nõudmistele (stressi situatsioon). Inimese organism kannatab stressipingest tekkiva mõju all. 

Käsitlegem erisugused inimese seisundid, mis võivad signaliseerida sisemise pinge olemasolust organismis. Teadvuslik hinnang võib üle viia need signaalid emotsionaalsest sfäärist (tunded) ratsionaalsesse (mõistus) sfääri ning sellega likvideerida ebasoovitatava seisundi.

Stressipinge tunnused:

Võimatus keskenduda millelgi.

Sagedad vead töös.

Mälu halvenemine.

Väsimusetunde liiga sagedane tekkimine.

Kõne kiiremine.

Hajameelsus.

Sagedased valud (pea-, selja-, maovalu).

Suurenenud ärrituvus.

Töörõõmu alanemine.

Huumorimeele puudumine.

Suitsetamise sagenemine.

Kalduvus alkoholilembusele.

Pidev nälja tunne.

Isu kaotus – ei tunne toidu maitset.

Võimatus õigel ajal tööd lõpetada.

Kui leitakse oranismi stressipinge tunnused, siis tuleb tähelepanelikult uurida selle põhjusi.

Võimalikud stresspinge põhjused:

Tihtipeale tehakse mitte seda mida sooviks, vaid seda mida on vaja, mis kuulub kohustuste hulka.

Ei jätkuta pidevalt aega – ei jõuta midagi ära teha.

Keegi või miski ajab taga,  rutatakse pidevalt kuhugi.

Tahetakse pidevalt magada – kuidagi ei saa end välja magada.

Tuntakse, et kõik ümbritsevad on ka pinges.

Nähakse unesid sagedamini, eriti kui on üleväsinud.

Suitsetatakse liiga palju.

Tarvitatakse alkoholi rohkem kui tavaliselt.

Ei meeldi peaaegu kõik.

Kodus on pidevalt konfliktid.

Tuntakse pidevalt rahuldamatust elust.

Võetakse raha võlgu siis ku ei teata kuidas pärast tagasi maksta.

Tekitakse alaväärsuse kompleks.

Ei olda kellegagi rääkida oma probleemidest ning ei soovita seda.

Tuntakse, et ei peeta lugu ei tööl ega kodus.

Arvatavasti siin ei ole toodud kõik stressipinge põhjused. Iga inimene peab ise analüüsima oma seisundit ja ilmsiks tegema stressipinge põhjused, mis on iseloomulikud ainult tema jaoks.







Stress ja sugu



Mõnikümmend aastat tagasi leidsid inglise psühholoogid, et naistele on omasemad neurootilised, meestele aga somaatilised stressireaktsioonid: naised kipuvad nutma, näägutama ja halama, tahavad end tühjaks rääkida ja ootavad lohutamist. Mehed tõmbuvad pigem endasse, elavad kujutlustes toimunut läbi või eitavad sündmuste negatiivset mõju, kuni stress kehaliste vaevustena endast märku annab. Ühiste ja esmaste stressi tunnustena kirjeldatakse unetust, masendust ja ärrituvust.

Eesti naised märkavad enda juures stressi tunnuseid meestest sagedamini: nad on tunduvalt rohkem üleväsinud ja palju sagedamini rahutud, ängistunud või ükskõiksed. Neil valutab pea ja nad kurdavad, et ärrituvad kergesti. Nad käivad sagedamini arsti juures.

Mehi hakkavad vaevama ebamäärased pisted südame piirkonnas, rõhumine rinnus ja põhjuseta higistamine, justkui raske on hingata ja viha väljub kontrolli alt. Stressi üle kurdavad mehed vähem, sest seda pole kombeks tunnistada. Enese ja oma keha tunnetamisega on Eesti meestel kehvad lood. Oma autost ja selle mootori võimsusest teatakse kõike, viimasest tehnoülevaatusest mäletatakse pisemaidki rikkeid, kui aga küsida neilt kasvõi nende kehakaalu ja veresuhkru taset või viimast hambaarsti juures käimise kuupäeva, siis sattub mees kimbatusse.

Kohustus tööd nii teha, et perele piisav sissetulek tagada, on tugev stressitegur. Selle nimel püütakse endast viimane välja võtta. Juhtub, et armu ei anta ei alluvatele ega perelegi. Tööstressi tunnused ilmnevad mujalgi: suhted lähedastega pingestuvad ning sõpradest hakatakse eemale hoidma.

Stressiekspert ameeriklane Georgia Witkin tõdeb, et meeste stressi põhiliseks põhjuseks on võitlus positsiooni pärast.

Pikka aega on karjäär olnud mehe peaaegu ainuke eneseteostusvõimalus. Amet annab talle elu põhirolli, kuid toob kaasa ka suurema stressi. (Vaatamata sellele, et ülekurnatus ja tööväsimus naisi nende endi arvates sagedamini vaevab.) Mehe peamine roll on tööd teha ja sissetulekut teenida – see tagab edu, tunnustuse, kindlustatuse. Teenitud raha, saavutatud positsioon ja omandatud lugupidamine võivad halvimal juhul osutuda pakutavateks vahetusväärtusteks ka tervise, armastuse ja hoolimise hankimisel.

Naise “valuuta” on mitmekesisem ning ning ta on riskide vastu paremini kindlustatud. Naist peetakse tavaliselt paremaks suhtlejaks, tema puhul on hinnas ka kaunis ja hoolitsetud välimus.

Püstitanud enesele eesmärgid ja neid täitma asunud, sihib mees juba järgmisi: ta tahab saavutada nii palju, kui suudab, kuid sageli rohkem, kui parajasti vaja. Mees on tihti vaid ühes – ameti-rollis.

Naisel on rohkem valikud. Ema, abikaasa ja töötaja rollide esitatavad ootused on erinevad, ühe täitmine ei sõltu teisest.

Rootsi stressiuurija Frankerhaeuser kinnitab, et tööstress kimbutab naisi vähem tänu valikuvabadusele: nad ei saa end teostada mitte ainult tööl, vaid ka naise ja emana. Ta puhkab ühest rollist, täites teist. Kõige enam kehtib see seaduspärasus just juhtide ja spetsialistidena töötavate naiste kohta, kellel on voli ise oma tööd kavandada ja korraldada. Ülemuseks olemise pinget see naine ei põe: pigem naudib võimalust end traditsioonilises meeste valdkonnas teostada.

Mees paneb kõik tavaliselt ühele kaardile – kui töö ei edene ja amet ei anna võimalust end hästi tunda, siis näib kõik hukas olevat. Stress tööl muserdab meest enam nii juhina teiste inimeste tegevuse eest vastutamisel kui ka alluvana kellegi käske täites. Alluva rolli on mehel raskem taluda kui naisel. Traditsiooniliselt oodatakse juhi ja liidri rolli võtmist pigem mehelt ning see toob kaasa saavutuspinge.

Südamearst Jaan Eha on tõdenud, et Eesti meeste hulgas esineb palju enesehävituslikku käitumist, mis viitab suurele stressile ja ebaadekvaatsele enesehinnangule: mõttetud ja ohtlikud manöövrid liikluses, kihutamine, suitsetamine, joomine ja narkootikumide kasutamine. Üldine närvilisus ilmneb olmekonfliktides ja tühjas sõnelemises. Nii nagu ei peeta kinni liikluseeskirjast ega peeta seadusi miskiks, ei järgita ka keha ja vaimu tervist säästvat eluviisi. Ühepäeva-unistuste nimel elamine viib mõttetu tõmblemiseni. Võimalik, et selle põhjuseks on sotsiaalne ebakindlus ja tuleviku-usu puudumine.

Eesti meeste suremus südamehaigustesse on Euroopas esikohal, eriti keskesliste meeste hulgas (Läti ja Venemaa kõrval). Jaan Eha leiab, et olukord võib hakata aegamööda muutuma, kui riik ja tööandjad hakkavad väärtustama inimest ja tema tervist, mitte ainult kasumit. Näiteks Inglismaal on võidetud juba üsna mitu kohtuasja stressist tingitud kahju hüvitamiseks.

Noorte meeste eluväärtuste ja rollide mitmekesistumine (lõõgastumine kodutöid tehes, isaduspuhkusele jäämine jms), mis viimastel aastatel on levinud Põhjamaades, võib olla oluliseks stressipuhvriks. Vastutus pere ja järglaste üleskasvatamise eest ei kao, kuid selle teostamise viis suurendab mehe ja kogu turvatunnet ning lähendab pereliikmeid üksteisele.

Stressi ületamise viisid on aja jooksul mõneti muutunud ning mõjutatud mehe ja naise rollidele omistatud tähendusest. Mõlemad pooled teadvustavad ennast läbi peegelduse oma ajas ja kultuuris ning põevad suhte- ja tööpingeid vastavalt sellele, kuidas suudavad neile ootustele vastata. 

Meeste ja naiste taktikad stressi tekitanud probleemide lahendamisel on erinevad. Naised küsivad sagedamini nõu, keskenduvad positiivsele ning hakkavad samm-sammult ja ettevaatlikult katsetades asja parandama. Mehed püüavad ise toime tulla ja hoiavad asja enda teada, kuni kõik on omaette läbi mõeldud ning olukorra muutmise võimalused läbi kaalutud. Kui mees midagi muuta otsustab, siis tahab ta teha kõike korraga. Selline otsus võib suurendada pinget ja viia purustava käitumiseni. Niisugust käitumist toidab mõtteviis: mees ei tohi oma nõrkusi näidata ning ta otsused peavad olema kindlad ja kõigutamatud.

Kui probleem ei õnnestu lahendada, siis võib abi olla suhtumise muutmisest. Naistele on omane anda probleemile teine tähendus, eitada selle olulisust või lihtsalt fantaseerida (“küll kunagi midagi iseenesest muutub”).

Mehed kipuvad otsima süüdlast ning püüavad teda karistada. Nii mõnigi kord võib “süüdlaseks” osutuda mitte probleemi tegelik põhjustaja, vaid nõrgem kolleeg või pereliige. Ohtlikuks muutub olukord mehe töövõimele, enesehinnangule ja vaimsele tervisele siis, kui süüdlaseks hakatakse pidama ennast.

Naisi saab mehe stressi leevendada, kui aitab tal probleeme selgeks rääkida, süükoormat hajutada ning lahendusele jõudmise üksikasju kavandada ( Elenurm 2000: 40-42).



Võitlus stressi vastu



Tekib küsimus, kuidas inimese organism paneb stressile vastu ning juhib seda?

Käsitleme organismi võimalikud reaktsioonid stressile ning stressi alandamise põhiviise:

relaksatsioon;

keskendumine;

hingamise autoreguleerimine.



Mismoodi inimese organism reageerib stressile



Mis on inimese organismi võimalikud reaktsioonid stressile?

Stressi reaktsioon.

Ebasoodsad tegurid (stressorid) kutsuvad esile stressi. Inimene katsub teadvuslikult või teadvustamatult kohaneda uue situatsiooniga. Sellele järgneb tasandamine ehk adapteerimine. Inimene kas leiab tasakaalu kujunenud situatsioonis ning stress ei tekita mingeid tagajärgi või ei kohane sellega, see on nn MAL-adapteerimine (halb adapteerimine). Selle tagajärjel võivad tekkida erisugused psüühilised või füüsilised hälved, stress kas kestab küllaltki kaua või tekib tihti.

Pasiivsus.

See ilmneb inimesel, kelle adapteerimise reserv on kasin ning organism ei suuda stressile vastu panna. Tekib abituse, lootusetuse ja depressiooni seisund. Aga selline stressi reaktsioon võib olla ajutine.

Kaks ülejäänud reageerimisviisi on aktiivsed ja allutatud inimese tahele.





Aktiivne kaitse stressi vastu.

Inimene vahetab tegevusala ja leiab üles midagi otstarbekamat ja sobivamat vaimutasakaalu saavutamiseks, mis soodustab tervise seisundi paranemist (sport, muusika, aia kujundamine, joonistamine jne).

Aktiivne relaksatsioon, mis suurendab organismi loomulikku adapteerimist nii psüühilist kui ka füüsilist. See reaktsioon on mõjuvam.

Normaalsetes tingimustes stressi vastuseks inimesel tekib ärevus, norutunne, mis on automaatne ettevalmistus aktiivseks tegevuseks kas ründavaks või kaitsvaks käitumiseks. Niisugune ettevalmistus teostub organismis alati, sõltumata sellest, milline stressireaktsioon tuleb – isegi siis, kui ei toimu mingit füüsilist toimingut. Automaatse reaktsiooni impulss võib olla potentsiaalselt ohtlik ja viib organismi valmisoleku seisundisse. Südamelöögid sagenevad, tõuseb vererõhk, lihased on pingul. Sõltumata sellest kas oht on tõsine (elule ähvardus, füüsiline vägivald) või mitte (solvang) organismis tekib ärevus ja selle vastuseks vastupanekuks valmisolek.



3.2. Relaksatsioon



Ärevuse automaatne reaktsioon seisneb kolmest järjestikusest faasist (vastavalt H. Selje teooriale) (Popova jt.1994:288):

impulss

stress

kohanemine

Teiste sõnadega, kui tekib stress, siis stressiseisund hakkab varsti alanema – inimene nii või teisiti rahuneb. Kui kohanemist rikutakse (või üldse puudub), siis on võimalik mõnede psühhosomaatiliste haiguste või häirete tekkimine.

Järelikult, kui inimene tahab suunata oma jõupingutusi tervise säilitamise peale, siis ta peab teadlikult vastama stressi impulssile relaksatsiooniga. Aktiivse kaitse abil on inimene suuteline sekkuma igaühte kolmest stressi faasist. Sellega ta võib segada stressi impulssi mõju, peatada seda või (kui stressi situatsioon ei ole tekkinud) nõrgendada stressi vältides sellega psühhosomaatilisi häireid organismis.

Aktiviseerdes närvisüsteemi talitlust, relaksatsioon reguleerib meeleolu ja psüühilist erutuse taset, võimaldab nõrgendada või alandada stressist põhjustatud psüühilist või lihaspinget.

Relaksatsioon on meetod, mille abil võib osaliselt või täiesti lahti saada füüsilisest või psüühilisest pingest. Relaksatsioon on väga kasulik meetod, kuna omandada seda üsna kerge – selle jaoks ei ole vaja spetsiaalset haridust ega loodusannet. Kuigi on olemas üks vältimatu tingimus – motiveering, s.t. igaühel tuleb teada, milleks ta tahab omandada relaksatsiooni.

Tänapäeval kasutatakse sadu erinevaid lõõgastustehnikaid. Näiteks jooga jt. ida enesearenduse süsteemid pakuvad rea tõhusaid keha ja vaimu lõdvestamise võtteid. Mõned meetodid, nagu näiteks hiina tervistav võimlemine ja võitlustehnika taj chi nõuavad pikaajalist harjutamist. On aga neidki, mida võib pingeolukorras kohe proovida.



3.3. Rahustav hingamine



Pingeseisundis muutub hingamine pinnapealseks ja kiireks. Lõõgastunud inimene seevastu hingab aeglaselt ja sügavalt: kopsudes kulgev õhk näib diafragmat ehk vahelihast masseerivat. Kõhu- ehk diafragmahingamine parandab organismi talitlust ning aitab kooskõlastada keha, meelte ja vaimu toimimist. Kõhuhingamise tähtis osa meelte rahustamisel ning ärevuse kõrvaldamisel on aastasadu teada joogidele (Elenurm jt.1997:114).

Tegelikult ei hinga enamus meist korralikult, olgu pinges või mitte. Ebaõige hingamine jätab meid ilma keha puhastavast ning energiat tootvast hapnikust. Soovitatakse leida sobiv koht lebamiseks. Asetada käed kõhule ribide alla ning alustage aeglast ja sügavat hingamist. Hingamist võib harjutada ka püsti seistes. Sellisel juhul jälgida, et teie jalalabad asuksid paralleelselt, käsi asetatakse kõhule. Kui hingatakse õigesti, tuntakse kõhupiirkonna laienemist enne, kui rindkere hakkab kerkima. Hingamist tuleks harjutada 5-10 minutit korraga. See aitab parandada hingamist ka muul ajal ja lühendab ooteaega, kasvõi töölt tulles toidupoe pikkades kassajärjekordades seistes või ühistransporti oodates (DELFI 2000).



3.4. Lihasrelaksatsioon



Järgnevalt on kirjeldatud ameerika arsti E. Jacobsoni poolt pakutud 20 põhiharjutust, mille puhul iga lihastegrupi 15-20 sekundi pikkusele lõõgatamisele eelneb 7-10 sekundi pikkune pingutamine.

Sellist tüüpi relaksatsioon aitab leevendada lihaspingeid õlgades, kaelas, silmade ümbruses, kergendab uinumist ning on abiks pingepeavaludest vabanemisel. Lihaste pingutamine – lõõgastamine ning kehale keskendumine suunab tähelepanu piinavatelt mõtetelt kehale ja võimaldab nõnda vaimul puhata ning ülekuumenema kippuvaid meeli jahutada.

Soovitatav on praktiseerida umbes 20 minutit päevas, tühja kõhuga ning vaikses õhkkonnas. Lihasrelaksatsiooni ajal peaks keha olema võimalikult vaba: kingad võiks jalast võtta ning pigistavad vööd ja rihmad valla päästa.

Esmalt veendu, et isud mugavalt. Pärast iga lihastegrupi pingutustlõõgastamist jäta 15-20 sekundi pikkune paus, enne kui asud järgmist lihastegruppi pingutama. Naudi seda tunnet, mis kehas tekib, kui tunnetad pingutamise ja lõõgastamise erinevust, lõtvumise vabastavat toimet. Kui mõni lihastegrupp tundub eriti pingul olevat, siis lõdvesta seda 2-3 korda järjest ning jäta seejuures iga pingutuse-lõõgastuse tsükli vahele 20 sekundit.

Alustuseks tee 3 sügavat hingetõmmet ning hinga aeglaselt ja pikalt välja. Tunneta, kuidas keha väljahingamise ajal pingetest vabaneb.

Pigista rusikad kõvasti kokku. Hoia neid nõnda 7-10 sekundit ning lõdvesta siis 15-20 sekundi jooksul. Jäta umbes sama pikk ajavahe ka enne iga järgmise lihastegrupi pingutamist.

Pinguta biitsepseid, nagu demonstreeriksid oma käsivarte muskleid. Tee seda 7-10 sekundit ja lõõgastu siis 15-20 sekundit.

Pinguta käsivarte sisekülje lihaseid, sirutades käed ette. Hoia ...lõdvesta.

Pinguta otsaesise lihaseid, tõstes kulmud nii kõrgele, kui saad. Hoia...lõdvesta. Kujutle, et su otsaesine muutub lõõgastudes jahedaks, pea selgeks.

Ava suu nii pärani, kui suudad. Lase huuled seejuures lõdvaks ning püüa tunnetada lõualuude kokkupuutekohas tekkivat lihaste venitust. Hoia...lõdvesta.

Tee mõned sügavad hingetõmbed ja langeta pea. Tunneta pead kogu raskuses nagu mõnusa une eel.

Painuta õlad taha, nagu tahaksid abaluid selja taga kokku suruda. Keskendu pingele abaluude taga… ja lõdvestu. (Kuna see piirkond on sageli eriti pinges, võid sellise pingutamise-lõõgastamise tsükli läbi teha kaks korda.)

Pinguta rinnalihaseid ja hinga samal ajal mõnusalt sisse. Hoia hinge 7-10 sekundit kinni… ja lase siis õhul aeglaselt kopsudest välja voolata. Kujutle, kuidas koos väljahingatava õhuga lahkub rinnust ülemäärane pinge.

Pinguta kõhulihaseid ja tõmba kõht sisse, nagu tahaksid kõhunahaga selga puudutada. Hoia pingul … ja lõdvesta. Kujutle, kuidas lõõgastuse laine levib läbi lõtvunud pehme kõhu ja selgroo.

Pinguta tuharalihaseid ja suru tuharad kokku. Hoia …lõdvesta. Tunneta, kuidas niuete piirkond täielikult lõõgastub.

Pigista reied kokku. Pinguta… ja lõdvesta. Tunneta, kuidas sääremarjad pingule tõmbuvad… ja lõdvesta.

Siruta jalad ette ja painuta varbad enda poole. Tunneta, kuidas sääremarjad pingule tõmbuvad …ja lõdvesta.

Pinguta tallalihaseid ja pigista varbad konksu. Hoia …lõdvesta.

Käi mõttes ja liigutades kogu keha uuesti läbi ning veendu, kas mõni lihas pole jäänud üleliigselt pingesse. Kui leiad mõne sellise koha, siis korda selle lihastegrupiga uuesti pingutamise-lõõgastamise harjutust.

Olles kontrollinud, et lihased on lõdvad, sea end hästi mugavalt istuma ja lase lõõgastuse mahedal pehmel lainel aeglaselt läbi kogu keha voolata ning oma vabastava hoovusega kõiki su keha lihaseid ja närve pealaest jalatallani puudutada.

Esimesel korral võtab selline lihasrelaksatsiooni harjutus aega 20-30 minutit, hiljem saad hakkama 15-20 minutiga (Elenurm jt. 1997:115-117).



3.5. Mõtlus



Tänapäeva kiirustavas maailmas, kus infotulv meid sageli enese alla matta ähvardab, vajaksime ka tööpäeva keskel minuteid, et lihtsalt niisama olla. Mõtluse eesmärk on meelel peatuda ja mõtetel vabalt minna lasta, keskenduda olemisele “siin ja praegu”. Selline ümberlülitumine välise maailma tegelikkuselt oma mõttelennu jälgimisele puhastab ja virgutab vaimu, aidates meid igapäevaaskelduste keerisest tagasi elu sügavama mõtte ja ainukordsuse tunnetamise rajale.

Meditatsiooni on praktiseeritud vähemalt viis tuhat aastat. Viimase sajandi uuringute järgi tervendab mõtlus nii keha kui meeli: suurenevad tähelepanu- ja keskendusvõime, tõusevad organismi energeetiline tase ja produktiivsus, tasakaalustuvad meeleolu ja enesehinnang, paranevad enesetunne ja loovus.

Kuidas aitab mõtlus stressi leevendada? Esiteks loob see kontakti intuitiivse ja ratsionaalse, mällu talletatu ja praeguste mõtete, järelduste ning kavatsuste vahel. Teiseks lepitab mõtlus konfliktse loomuse vastandusi – aitab kohandada soove võimalustega, tasakaalustada kohusetunde ja iha, tunded ja mõtlemise, ideaalidest unelemise ja tõelisusetaju.



3.6. Kuidas vaimset puhkust võtta?


Ebameeldivatele asjadele mõeldes läheb meie keha pingesse, sest keha funktsioone reguleerivad ajukeskused ei tee vahet tegelike ja kujuteldavate kujundite vahel. Niisiis reageerib teie keha ebameeldivatele mõtetele, otsekui te oleksitegi selles olukorras. Proovida võiks vahelduseks midagi vastupidist ja kujutada ette asju, mis tekitavad inimeses hea tunde. 

Vaimseks puhkuseks valmistumiseks lõdvestatakse lihased ja hingatakse paar korda sügavalt sisse. Siis sulgetakse silmad ja kujutatakse ette, et ollakse meeldivas kohas, kas rannal või mägedes või lemmiktegevuse juures. Püüda seda kogeda. Manada silme ette pilt, kuulata helisid, tunda lõhnu. Harjutada seda 10-15 minutit. Mida osavama muututakse, seda efektiivsem selline lõõgastumine on ning varsti suudetakse saavutada sama efekti vaid mõne minutiga. 





3.7. Aroomid stressi vastu



Aroomid mõjuvad meile vahetult haistmismeele kaudu, seetõttu on nende mõju sügav ning sageli teadvustamata.

Lõhnaasjatundjad väidavad isegi, et parfüümist võib kujuneda universaalne keel – selline, mis omab positiivset mõju psüühikale. Inimese võime lõhnu eristada on piiratud, kuid lõhnamälu on see-eest haruldaselt hea. Kunagi kogetud lõhnaaisting võib meenuda aastaidki hiljem sama lõhna tundes. Seda arvatavasti seetõttu, et lõhnad kipuvad olema seotud teatud sündmuste ja inimestega, kes koos tuttava lõhnaga meenuvad.

Tänapäeval kasutab lõhnaõlisid või tualettvett umbes 90% naistest ja 80% meestest, olles veendunud, et õigesti valitud lõhn äratab huvi ja suurendab meeldivust. On täheldatud, et tööruumide meeldiv aroom tõstab töötajate enesekindlust ja võimekusetunnet ning soodustab eesmärkide saavutamist. Meeldivast aroomist on abi ka läbirääkimistel – parandab meeleolu ja vastuolude puhul on kergem kompromisse leida.



Muud meetodid lõõgastumiseks



- Muusika kuulamine on väga lõõgastav, paljudele meeldib lugeda. Kui teil on hobi, aitab ka sellega tegelemine mõtted mujale suunata. Mitmesugused uuringud on näidanud, et paar korda nädalas kehalisi harjutusi aitab vähendada stressi ja pinget. 

Vältida liiga ohtrat kofeiini ja alkoholi tarbimist. Mõlemaid peetakse küll lõõgastavateks aineteks, aga tegelikult võivad nad asja hullemaks muuta. Ei maksa vaadata uudiseid enne voodisse minemist. Elada üks päev korraga. Mõelda enne uinumist päeva jooksul juhtunud headele asjadele. Pidada meeles, et andmine on parem kui võtmine. Püüda andestada, mitte kanda viha. Keegi ei ole ideaalne. Me kõik teeme vigu. Kui ollakse õppinud teistele andestama, andestatakse ka iseenesele (Internet 2000:delfi). 










KOKKUVÕTE



Tänapäeva moodsas ühiskonnas painavad meid paljud asjad ja pidev vaimne stress hoiab meie keha kogu aja pinges. 

Krooniline pinge mõjutab inimesi erinevalt. Tekkida võivad unehäired, pea- ja hambavalu, keskendumisraskused, söögiisu võib kasvada või üldse puududa. Nii või teisiti nõrgestab pingeseisund meie immuunsussüsteemi. 

Kuidas stressiga toime tulla? Õppigem mõtetesse ja sündmustesse suhtuma selliselt, et need ei ole enam stressitekitavad. Õppigem lõõgastuma! 

Ei tohi võimaldada stressil endast võitu saada. Tuleb kannatlikult valmistada ennast rasketeks elu situatsioonideks, mis kindlasti tulevad meile ette nii tööl kui ka isiklikus elus. 

Põhiline järeldus, mida võib teha sellest tööst, saab sõnastada järgmisel viisil. Stress on vältimatu, mida me peame teadma ja alati meeles pidama. Stressi saab ennetada. Kindlasti tuleb ettevalmistuda tema tekkimisele ja püüda temaga hakkama saada võimalikult paremini. Mõnikord võib stressi üldse vältida, kui osatakse adekvaatselt hinnata antud situatsiooni.          


KASUTATUD KIRJANDUS



1.Eesti keele sõnaraamat. Toim. Erelt, T. – Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus, 1999. – 1020 lk.

2.Võõrsõnastik. Peatoim.: Mägi, R. Üldt.: Kull, R. – Tallinn, TEA, 1999. – 693 lk.

Elenurm, T. & Kasmel, A. & Kidron, A. & Rüütel, E. & Teiverlaur, M. & Traat, U. Stressi teejuht. – Tallinn, Eesti Tervisekasvatuse Keskus, 1997. – 191 lk.

Elenurm, T. Stress ja Sugu. - “Anne”, 2000/04.

 М.Мескон, М.Альберг, Ф. Хедоури.  Основы менеджмента: пер. с англ. - М.: “Дело ЛТД”, 1994. - 702 с.

Стресс жизни: Сборник.  / Составители: Л.М.Попова, И.В.Соколов.                           ( О.Грегор. Как противостоять стрессу.    Г.Селье. Стресс без болезней. )   - Спб, ТОО “Лейла”, 1994. - 384 с.

INTERNET : http://woman.delfi.ee/Suhted/Omavahel/article155005.php





2