Індивідуальні особливості уваги та їх урахування у навчальній та виховній роботі

2



		

		

		

		

		

		

		

		

		

		

		Індивідуальні особливості уваги та їх урахування у навчальній та виховній роботі








		ЗМІСТ

		

		Вступ

		1. Теоретичні основи уваги як складова пізнавального процесу

		1.1 Визначення уваги,функції, види і властивості уваги

		2. Особливості уваги і їх врахування в учбовій і виховній роботі

		2.1 Розвиток уваги в процесі учбової і виховної діяльності

		2.2 Увага в структурі учбової і виховної діяльності. Можливість цілеспрямованого формування уваги

		3. Практичний аспект: план проведення заняття для учнів 1-3 класів з урахуванням індивідуальних особливостей уваги

		Висновок

		Список літератури

		

		
ВСТУП

		

		Сьогодні проблеми, пов'язані з розвитком уваги у дітей, викликають неспокій і у педагогів, і у батьків, і у психологів, що працюють з дітьми. Багато дорослих скаржаться на неуважність дітей, їх невміння зосередитися, довго утримувати увагу при рішенні учбових завдань. Збільшується кількість дітей дошкільного і молодшого шкільного віку з так званим синдромом дефіциту уваги, що поєднується, як правило, з гіперактивністю. У тісному зв'язку з проблемою уваги встає і проблема волі, адже в основі уваги лежать саме вольові процеси: необхідно утримувати концентрацію, коли це вже нецікавий, і тут в силу вступає воля.

		Довільне управління діями, дотримання правив, яке необхідне дітям, в першу чергу, в учбовій діяльності, можливо на перших порах, коли дитині ясні близькі цілі і коли він знає, що час його зусиль обмежений малим числом завдань. Тривала напруга довільної уваги утрудняє і стомлює дитину.

		Психологія уваги - одна з класичних областей психології. Її вивченням займалися Н.Н. Ланге, П.Я. Гальперін, Н.Ф. Добринін і багато інших. У її арсеналі накопичена велика кількість способів, що дозволяють досліджувати і проводити діагностику різних сторін уваги, безліч загальних рекомендацій і конкретних прийомів для активного розвитку уваги дітей різного віку і дорослих.

		Без уваги як уміння активно зосередитися на чомусь одному, головному, відкинувши все випадкове, в даний момент непотрібне, життя неможливе.

		Увага - це динамічна сторона свідомості, що характеризує ступінь його спрямованості на об'єкт і зосередження на нім. Увага виявляється у виборчому віддзеркаленні об'єктів відповідно до потреб суб'єкта, цілей і завдань його діяльності. Увага учнів - одна з основних умов ефективності учбово-виховного процесу.

		Увага - це динамічна сторона свідомості, що характеризує ступінь його спрямованості на об'єкт і зосередження на нім. Увага виявляється у виборчому віддзеркаленні об'єктів відповідно до потреб суб'єкта, цілей і завдань його діяльності. Увага учнів - одна з основних умов ефективності учбово-виховного процесу.

		Увагу зазвичай не вважають особливим психічним процесом, як сприйняття, пам'ять або мислення. Зате воно як би жертвує собою ради них і забезпечує успішну і чітку роботу нашої свідомості. Не можна бути уважним взагалі. Увага завжди виявляється в певних конкретних психічних процесах: ми вдивляємося, вслухуємося, принюхуємося, ми обдумуємо завдання або, забувши про все на світі, пишемо твір. Увага не тільки створює якнайкращі умови для психічної діяльності, але і допомагає людині своєчасно реагувати на різні зміни в навколишньому середовищі і у власному організмі.

		У зв'язку з цим очевидна актуальність теми курсової роботи: Розвиток довільної уваги у дошкільників в онтогенезі.

		Мета курсової роботи: досліджувати індивідуальні особливості уваги та їх урахування у навчальній та виховній роботі

		Для досягнення мети потрібно було вирішити наступні завдання:

		1) вивчити основні властивості уваги;

		2) розглянути функції, види і властивості уваги;

		3) проаналізувати розвиток уваги в процесі учбової і виховної діяльності;

		4)вивчити практичний аспект: план проведення заняття для учнів 1-3 класів з урахуванням індивідуальних особливостей уваги

		

		
1. ТЕОРЕТИЧНІ ОСНОВИ УВАГИ ЯК СКЛАДОВА ПІЗНАВАЛЬНОГО ПРОЦЕСУ

		

		1.1 Визначення уваги,функції, види і властивості уваги

		

		Сучасні дослідження уваги ведуться в рамках когнітивної психології, яка власне і починалася з аналізу уваги і пам'яті. Спочатку когнітивна психологія знаходилася під сильним впливом гештальтпсихології, кібернетики і необіхевіоризма. Нам вже відомо, що в сферу дії когнітивної психології входять процеси збору, прийому, зберігання, відтворення і використання інформації.

		Когнітивна психологія намагається триматися строго наукового курсу у вивченні пізнавальної діяльності людини. Більшість психологів вважають, що знайти відповідь на питання про суть уваги, проводячи тільки експериментальні дослідження як було раніше, в даний час просто неможливо, тобто необхідне теоретичне обґрунтування цієї проблеми.

		Оскільки ми розглядаємо збір інформації людиною в світлі когнітивної психології, то відповідно можемо сказати, що увага це когнітивний процес, який дає можливість упорядкувати інформацію, що поступає, відповідно до першочерговості завдань, що стоять перед людиною[2].

		Відносно свідомої або виборчої уваги можна сказати, що увага це концентрація розумових зусиль на певному предметі або явищі. Але має місце і розсіяну або розділену увагу, коли людина сприймає інформацію, не обертаючи на це уваги.

		Увага як пізнавальний процес

		Поняття уваги, як і завжди, викликає живий інтерес у психологів, та і у інших фахівців, оскільки воно забезпечує пояснення абсолютно різних психологічних феноменів.

		Увага, очевидно, один з тих пізнавальних процесів людини, відносно суті і права, на самостійний розгляд яких серед психологів до цих пір як не було, так і немає згоди, хоча її дослідження ведуться вже багато століть. Одні учені стверджували, що як особливого, незалежного процесу уваги не існує, що воно виступає лише як сторона або момент будь-якого іншого психологічного процесу або діяльності людини.

		Інші вважали, що увагою є цілком незалежний психічний стан людини, специфічний внутрішній процес, що має свої особливості, що не зводяться до характеристик інших пізнавальних процесів.

		Як обґрунтування своєї точки зору прихильники останньої думки указували на те, що в мозку людини можна виявити і виділити особливого роду структури, що мають відношення до уваги, анатомічно і фізіологічно відносно автономні від тих, які забезпечують функціонування решти пізнавальних процесів.

		Наприклад, ми не почнемо скидати з рахунків, роль ретикулярної формації в забезпеченні уваги, або орієнтовний рефлекс як його можливий природжений механізм, а також домінанту, досліджену і описану А. Ухтомським [16].

		Психологічний феномен

		У системі психологічних феноменів увагу займає особливе положення. Виділити і вивчати його в "чистому" вигляді не представляється можливим. Явища уваги розглядаються в процесі пізнання різних психічних станів людини.

		Всякий раз, коли ми хочемо виділити само увагу, як таке, відволікаючись від решти змісту психічних феноменів, воно як би зникає. Тут слід зазначити і властивість самої уваги людини розсіватися, "витікати" кудись.

		Образна увага можна представити як якийсь "прожектор психіки", завдяки якому в кожен певний момент неспання людини в його свідомій діяльності на перший план виходять різні форми віддзеркалення.

		Наприклад, людина задумалася означає, в його свідомості виразніші процеси мислення, він пригадує це означає, що в його свідомості виділяються процеси пам'яті, спостерігає отже, тепер головне місце в його свідомості займає процес сприйняття певного об'єкту, ухвалює рішення в полі його свідомості на основному місці процес волі.

		Але, все ж таки, не можна не помічати і особливостей уваги, пронизливих всі інші психічні явища, де воно виявляється, і вони не зводяться до моментів різних видів діяльності, в які включена людина. Ці особливості мають деякі динамічні, спостережувані і вимірні характеристики, такі як об'єм, концентрація на і ряд інших, безпосередньо до пізнавальних процесів типу відчуттів, сприйняття, пам'яті і мислення тих, що не відносяться.

		Вирішити цю проблему можна, якщо спробувати з'єднати і врахувати всі точки зору, тобто побачити в увазі і сторону процесів і явищ, і щось самостійне, незалежне від них. Тобто встати на точку зору, згідно якої увага як окремий психічний процес не існує, але є цілком особливим станом, що характеризує всі ці процеси в цілому.

		Визначення уваги У. Джемса

		Визначень увазі можна дати стільки ж, напевно, скільки людей зможе це зробити. Кожен психолог дав декількох визначень і описів уваги, але, мабуть, більше всіх відрізнився в цьому У. Джемс, і навіть багато сучасних психологів вважають, що його описи уваги стилістично точні і абсолютно достатні[21].

		У. Джемс вважав функцію відбору основою уваги: "Це коли розум охоплює в ясній і виразній формі щось, в чому бачиться одночасно декілька можливих об'єктів або ходів думки. Зосередження, концентрація свідомості ось його суть. Воно означає відвернення від одних речей ради того, щоб ефективно працювати з іншими".

		Функцію уваги можна порівняти з роботою спеціального фільтру, що відбирає необхідну інформацію на основі сенсорних ознак зі всієї доступної для органів чуття різноманітної інформації. Стимули, що приходять, обробляються, піддавшись фізичним і іншим видам аналізу. Можливості обробки інформації не великі і когнітивні процеси, що відповідають за селекцію подразників, відбирають їх по ступеню важливості, гучності або яскравості.

		Подивимося, що ж відбувається з нами, якими функціями уваги ми володіємо. Увага в житті і діяльності кожного виконує багато різних функцій. Воно активізує потрібні і гальмує непотрібні в даний момент психологічні і фізіологічні процеси, сприяє організованому і цілеспрямованому відбору інформації, що поступає в організм, відповідно до необхідних потреб, забезпечує виборчу і тривалу зосередженість психічної активності на одному і тому ж об'єкті або виді діяльності.

		З нашою увагою пов'язана як спрямованість, так і вибірковість пізнавальних процесів. Їх настройка безпосередньо залежить від того, що в даний момент часу представляється найбільш важливим для даного організму, для реалізації інтересів особи. Увагою визначається точність і деталізація сприйняття, міцність і вибірковість пам'яті, спрямованість і продуктивність розумової діяльності, тобто, якість і результати функціонування всієї пізнавальної активності [26].

		Для персептивних процесів увага є своєрідним підсилювачем, що дозволяє розрізняти деталі зображень. Для наший пам'яті увага виступає як чинник, здатний утримувати потрібну інформацію короткочасній і оперативній пам'яті як обов'язкова умова перекладу матеріалу, що запам'ятовується, в сховища довготривалої пам'яті.

		Для мислення увага виступає як обов'язковий чинник правильного розуміння і рішення задачі. У міжлюдських відносинах увага сприяє кращому взаєморозумінню, адаптації людей один до одного, попередженню і своєчасному дозволу міжособових конфліктів.

		Про уважну людину говорять як про приємного співбесідника, тактовного і делікатного партнера по спілкуванню. Уважна людина краще і успішніше навчається, досягає в житті великих висот, чим недостатньо уважний.

		Запозичення тексту і/або зв'язаних матеріалів можливо тільки за наявності прямої і добре помітного посилання на оригінал. Всі права захищені.

		Види уваги [12]

		Виділяють три види уваги:

		1) мимовільна - пасивна, само собою виникаюча увага, викликана дією сильного, контрастного або нового, несподіваного подразника або значущого подразника, що викликає відгук;

		2) довільне - активне, вольове, свідомо регульоване зосередження на об'єкті. Швидко стомлює, вимагає вольових зусиль для підтримки. Умови, що полегшують довільне зосередження уваги:

		- включення в пізнання практичної дії (наприклад, супровід читання конспектуванням полегшує утримання уваги на утриманні наукової книги);

		- оптимальний психічний стан людини (стомлення і емоційне збудження ослабляють зосередженість);

		3) післядовільна - викликається через входження в діяльність і інтерес, що виникає у зв'язку з цим, в результаті тривалий час зберігається цілеспрямованість, знімається напруга, і людина не втомлюється, хоча післядовільна увага може тривати годинами.

		Розрізняючи довільну і мимовільну увагу, не потрібно, проте, відривати одне від іншого і зовні протиставляти їх один одному. Не підлягає сумніву, що довільна увага розвивається з мимовільної. З іншого боку, довільна увага переходить в мимовільну. Мимовільна увага зазвичай обумовлена безпосереднім інтересом [11].

		Довільна увага потрібна там, де такої безпосередньої зацікавленості немає, і ми свідомим зусиллям направляємо нашу увагу відповідно до завдань, які перед нами встають, з цілями, які ми собі ставимо. У міру того як робота, якою ми зайнялися і на яку ми спочатку довільно направили нашу увагу, набуває для нас безпосереднього інтересу, довільна увага переходить в мимовільну (або, по термінології Н.Ф. Добриніна, довільне для поста). Облік цього переходу мимовільної уваги в довільне і довільне в мимовільне має центральне значення для правильного теоретичного відображення реального протікання процесів уваги і для практичної правильної організації роботи, зокрема учбової.

		Властивості уваги

		До основних характеристик уваги відносять об'єм, вибірковість, стійкість, концентрацію, розподіл і перемикання.

		Під об'ємом уваги розуміється та кількість об'єктів, які можуть бути виразно сприйняті у відносно короткий період часу. Ряд дослідників в розумінні об'єму уваги пропонує виходити з об'єму інформації, на якому може зосередитися свідомість суб'єкта з тим, щоб оперувати цією інформацією. Введення в сучасні експериментальні дослідження суб'єктивних критеріїв уваги (наприклад, бальних оцінок для рівня суб'єктивної упевненості в ясній, швидкій і точній відповіді) дозволило зробити вивід, що об'єм уваги визначається шістьма елементами. При подальшому збільшенні числа елементів відбувається їх структурування (наприклад, на основі двох-трьох елементів, а саме: пара - лінія, три - трикутник і т. д.). Тому ряд з десяти елементів, створюючий ті або інші структури, сприймається так же точно і виразно, як і ряд з одного-трьох елементів. Явище структуризації виявлене при дослідженні об'єму уваги для різних сенсорних аналізаторів, у тому числі і для слухового. Об'єм слухової уваги залежить також від тривалості, частоти і темпу пред'явлення звукових стимулів. Наприклад, всяка зміна оптимального темпу веде до зменшення об'єму слухової уваги [14].

		Довільна регуляція об'єму уваги при розрізнених стимулах обмежена. При смисловій організації стимулів вона значно вища. Обмеженість об'єму уваги вимагає постійного виділення суб'єктом яких-небудь об'єктів, що знаходяться в сенсорно-перцептивній зоні, а невиділені об'єкти використовуються ним як фон. Цей вибір з безлічі сигналів тільки деяких з них носить назву вибірковості уваги. Кількісним параметром вибірковості уваги вважається, наприклад, швидкість здійснення випробовуваним вибору стимулу з множини інших, а якісним - точність, тобто ступінь відповідності результатів вибору початковому стимульному матеріалу.

		Показник успішності уваги є комплексною характеристикою. Він включає і кількісні (швидкість), і якісні (точність) параметри вибірковості.

		Стійкість уваги - це здатність суб'єкта не відхилятися від спрямованості психічній активності і зберігати зосередженість на об'єкті уваги. Характеристиками стійкості уваги є тимчасові параметри тривалості збереження спрямованості і зосередженості психічної активності без відхилення від початкового якісного рівня. Необхідною умовою стійкості уваги є різноманітність вражень або виконуваних дій, інтерес.

		Властивість, протилежна стійкості, - коливання, періодичне ослаблення уваги до конкретного об'єкту діяльності, що пояснюється безперервною зміною збудження і гальмування в корі головного мозку.

		Концентрація уваги передбачає так визначення здатності суб'єкта зберігати зосередженість на об'єкті уваги за наявності перешкод. Оцінку концентрації уваги проводять по інтенсивності перешкод. Чим менше круг об'єктів уваги, тим вище концентрація. Зосередження на об'єкті забезпечує поглиблене вивчення пізнаваних об'єктів і явищ, вносить ясність до уявлень людини про той або інший предмет.

		Розподіл уваги свідчить про можливість суб'єкта направляти і зосереджувати увагу на декількох незалежних змінних одномоментно. Характеристиками розподілу уваги в експерименті є тимчасові показники, отримані в результаті зіставлення тривалості правильного виконання одного завдання і виконання цього ж завдання спільно з іншими (двома або більш) завданнями.

		Перемиканням уваги є переміщення його спрямованості і зосередженості з одного об'єкту на іншій або з одного виду діяльності на іншу. Характеристикою перемикання уваги є ступінь трудності його здійснення, вимірюваний швидкістю переходу суб'єкта від одного виду діяльності до іншого. Встановлено, що швидкість перемикання уваги залежить як від стимульного матеріалу, так і від характеру діяльності суб'єкта з ним. Легкість або трудність перемикання уваги обумовлюється також індивідуальними особливостями суб'єкта, а саме властивостями його нервової системи. У осіб, що характеризуються рухомою нервовою системою (швидким переходом від збудження до гальмування і назад), перемикання уваги здійснюється легшим[23]. Не менш значущі при перемиканні уваги і особові особливості випробовуваних, а саме: їх активність і зацікавленість, рівень мотивації і так далі.

		Всі перераховані характеристики уваги представляють функціональну єдність, і їх розділення є чисто експериментальним прийомом. Разом з ним в наші дні все більш розвивається системний підхід до вивчення уваги, який передбачає використання методик інших наук, суміжних з психологією. Прикладом такої міждисциплінарної інтеграції може служити дослідження особливостей уваги у зв'язку із загальною активацією діяльності мозку і континуумом рівнів неспання.

		

		
2. ОСОБЛИВОСТІ УВАГИ І ЇХ ВРАХУВАННЯ В УЧБОВІЙ І ВИХОВНІЙ РОБОТІ

		

		2.1 Розвиток уваги в процесі учбової і виховної діяльності

		

		Увага учнів – обов'язкова і необхідна умова для успішної учбової роботи. Основні засоби збудження уваги учнів – динамічне ведення занять із застосуванням різноманітних прийомів організації активності учнів, чіткий і ясний виклад матеріалу. Необхідне перемикання уваги учнів з одного виду діяльності на іншій, усунення відволікаючих подразників, окрім цього, поступове формування здатності протистояти їм, боротися з відволікаючими чинниками (робочий шум в класі, шуми в коридорі або на вулиці, наявність в учбовому класі нових предметів, експонатів, присутність нових людей). Інакше, якщо учень не здібний до перенесення уваги, він перетвориться в зніжена істоту із стійкою звичкою працювати тільки в абсолютній тиші[2].

		Інша форма виразу позитивних мотивів учення – наявність учбових матеріалів. Учбові інтереси, як правило, дуже виборчі. Учбовий інтерес залежить від того, наскільки зрозуміло учневі значення висловлюваного викладачем матеріалу, наскільки зрозуміло йому значення цього матеріалу, наскільки матеріал пов'язаний з позаучбовими інтересами. При цьому величезне значення мають також методи викладу цього матеріалу, наскільки вони активні і різноманітні. Інтерес може бути непрямим, опосередкованим, коли він визначається не просто зацікавленістю, а глибоким усвідомленням значення предмету або матеріалу, життєвій важливості тих або інших відомостей.

		«Увага!» Як часто з цим словом поводиться вчитель до своїх учнів, не відволікатися від роботи, не бути розсіяним на уроці. Тільки привчивши дітей бути уважним, вчитель може розраховувати на успіх своєї роботи. Якщо учні уважні, то в класі і дисципліна відмінна і заняття проходять плідно. Уважні діти зроблять на уроці набагато більше і краще, ніж розсіяні, а втомляться від роботи і вони і їх вчитель менший.

		Увага має величезне значення в житті, зокрема, в трудовій діяльності людини.

		Відомо, що дивитися і бачити, слухати і чути – далеко не одне і те ж. Тільки увага дає нам можливість бачити, чути, в справжньому сенсі слова сприймати що оточуюче середовище. Де немає уваги, там немає і свідомого відношення до того, що він робить.

		Індивідуальні особливості уваги - це виділення свідомістю певних предметів і явищ з навколишнього світу з одночасним відверненням від всього останнього, що ми зовсім перестаємо помічати. Іншими словами під увагою розуміється зосередженість нашої свідомості на якомусь предметі або явищі [36].

		У ранньому дитинстві у дітей переважає мимовільна увага. Його викликає перш за все сильні зовнішні подразники: гучні звуки, яскраві кольори, блискучі або рухомі предмети і так далі Пізніше у дитини починає розвиватися і довільна увага. Зі вступом дітей до школи наступає період подальшого швидкого розвитку у них і мимовільної і довільної уваги.

		Ось діти, учні 1 класу, працюють над вирішенням математичних завдань, прикладів, раптом з коридору донісся гучний тупіт ніг, хто – те біжить і регоче. Увага учнів вмить відключилася від роботи, їх зосередженість порушена, діти навіть не чують, що говорить вчитель. Його слова не доходять до свідомості учнів, не викликає збудження, не сприймається ними. Це носить назву - “мимовільне”.

		Учень повинен добре уявляти собі, для чого треба бути уважним. Наприклад, вчитель говорить, що треба стежити по підручнику, коли читають текст інші учні. Школяр не виконує цієї вимоги, оскільки не усвідомлює, навіщо це потрібно. Тоді я ставлю перед ним завдання чіткіше: стеж, як читає товариш, відмітиш помилку, виправлятимеш. Тепер школяр уважно стежить за читанням – він усвідомив необхідність бути уважним. Така увага називається довільною.

		Щоб управляти увагою дітей, треба знати її природу, її фізіологічні основи. Тоді кожному дорослому стане ясно, що дітей треба спочатку навчити бути уважними, а не вимагати їх зосередженість повністю в сформованому вигляді.

		Важливе значення в розвитку уваги має виховання у дітей стійкого інтересу до навчання, прагнення до кращого виконання всіх учбових завдань.

		Найважливішою умовою успіху учбової і виховної роботи вчителя є увага учнів до того, що відбувається в класі, що виконує сам учень, працюючи під керівництвом вчителя або самостійно. Без уваги неможливе ні сприйняття нового учбового матеріалу, ні його розуміння, ні його засвоєння. Тому проблема виховання уваги учнів викликає особливий інтерес вчителів.

		Від зібраності уваги учнів залежить і чітке сприйняття матеріалу, і його розуміння, швидке засвоєння знань і, нарешті, дисципліна під час учбових занять. Організованість уваги школярів на уроці означає направити їх свідомість на зміст учбової роботи, включити в дію, змусити думати. Наприклад, навчаючи учнів розглядати картини, звертаючи їх увагу на потрібний об'єкт або його окремі сторони і якості.

		Організуючі вказівки примушують учнів направляти увагу на даний об'єкт, відволікаючись від всіх інших предметів, зображених на даній картині.

		Стан учнів на початку уроку сильно впливає на їх увагу протягом всього уроку. Особливо важливі перші хвилини уроку, коли визначається перебудова психічного стану учнів, перехід від часом досить великої схвильованості під час зміни до спокійної зосередженості, необхідної для роботи на уроці [41].

		Вчитель прагне максимально використовувати час на уроці, щоб ніщо не відволікало дітей від справи. Важливо почати урок, відразу оволодівши увагою дітей. Варто на хвилину уповільнювати з початком, щось пошукати в сумці, заглянути в журнал, когось запитати – і діловий настрій гасне.

		Без виховання уваги неможливо успішно здійснювати учбовий процес, з цього починаються перші кроки навчання. Невміння бути уважним, невміння зосереджено працювати є однією з істотних причин того, що люди погано трудяться, а причина цього у свою чергу знаходиться в тому, що вчитель своєчасно не навчив їх бути уважними.

		Велике значення для виховання уваги має вся діяльність школи по профілактиці стомлюваності і раціональної організації учбовий – виховної роботи. Сюди входять правильно складений розклад, гігієнічні умови проведення уроків і змін, здоровий психологічний клімат класних колективів і ін.

		Звичайно правилами поведінки, як і умінням вчитися, діти оволодівають не все одночасно і не все однаково легко. Тому не можна відразу вимагати від першокласника стійкої уваги, також як неможливо вимагати від нього відразу дотримання всіх правил орфографії. Вони поступово навчаться всьому, і чим молодше діти, тим більше необхідно терпіння, також підготовленості в повсякденній роботі вчителя зі всім класом і з кожним окремо.

		Увага учнів у великій мірі залежить від самого вчителя: його наполегливості, глибокої зацікавленості в своїй справі і уміння самому бути цілеспрямованим, організованим, вчителеві необхідно володіти високо розвиненою здатністю: бути уважним до всього, що відбувається на уроці.

		Уважність вчителя є своєрідним педагогічним умінням.

		Особливо необхідно стежити вчителеві за тим, наскільки уважні учні до учбової роботи на уроках, чи вірно направлена їх увага, чи достатньо зосереджені для розуміння учбового матеріалу і виконання самостійної роботи[16].

		Своєчасна дія вчителя попереджає ослаблення зосередженості, що починається, в роботі учнів. Якщо ж вчитель, побачивши ослаблення уваги учнів, не приймає потрібних заходів, це приводить до подальшого погіршення уваги учнів на уроці.

		Величезне значення в роботі вчителя має розподіл уваги. Працюючи з учнями в класі, вчитель знаходиться в невпинно змінній обстановці: кожен учень вимагає до себе особливої уваги.

		Головна умова виховання уваги учнів – різноманітність їх роботи на уроці.

		В цілях активізації уроку потрібно, щоб якомога менше часу йшло на організаційний період початку уроку. Повинна бути проведена заздалегідь велика підготовка вчителя, щоб привчити що вчаться швидко перемикати свою увагу від зміни до уроку.

		Важливо почати урок, оволодівши увагою дітей. А найголовніше – кожному уроці потрібно не тільки навчати: але і виховувати: без хороших навиків працьовитості, наполегливості, дисципліни, акуратності при виконанні роботи не може бути гарної успішності.

		Для збудження і підтримки уваги учнів під час опитування вчителеві необхідно правильно поєднувати роботу з класом і з опитуваними учнями.

		Потрібно організовувати роботу так, щоб під час опиту все учні були у полі зору вчителя, щоб вони ретельно стежили за відповідями товаришів, вчасно поправляли їх. Коли до виправлення неправильної відповіді притягується весь клас, то цим перевіряються знання і уміння багатьох учнів.

		Необхідність давати правильне і доступне пояснення нового матеріалу, підтримувати увагу всіх учнів зобов'язує вчителя бути зосередженим в перебігу всього уроку. Велике значення має роз'яснення теми і мети уроку[26].

		При закріпленні матеріалу, також як і при опиті, важливо уміти поєднувати роботу з класом і окремими учнями. Закріплення нового матеріалу – найважливіший етап уроку, що полегшує підготовку до наступних уроків. Важливо, щоб і на цьому етапі уроку увага учнів були організовано.

		Завдання додому – окремий етап уроку, який займає різне місце: в кінці уроку, залежно від складності завдання і від зв'язку його з матеріалом, що вивчається. Необхідно і на цьому етапі уроку організувати увагу учнів.

		Вольову зосередженість слід підтримувати різноманітними видами учбових занять, позакласною і домашньою роботою. Молодші школярі швидко стомлюються від напруги, тут треба дати дітям хвилину відпочинку. Кращий відпочинок від розумової роботи дають фізкультхвилинки.

		Велике значення у вихованні уваги має наочність. Наочність дає ясність сприйняття, викликає і підтримує увагу, полегшує таким, що вчиться розуміння матеріалу, що вивчається, і тому сприяє міцному і глибокому засвоєнню знань. Використовую набори різних наочних і сюжетних картинок в роботі по розвитку мови[22].

		Добре допомагає вихованню уваги гра в пропозиціях – накази.

		Напиши на дошці своє прізвище і ім'я.

		Напиши на дошці прізвище і ім'я товариша.

		Намалюйте на дошці будиночок.

		Спаяйте пісню.

		Істотна умова успішного навчання – це виховання у дітей звички бути уважним до всього того, що говорить і що робить вчитель в класі, а також до відповідей своїх товаришів. Увага – необхідна умова для залучення дитини до знань і особливо знань по математиці. Багато помилок учня в математичних роботах не тільки в першому, але і в подальших класах, пояснюються недоліком уваги при виконанні роботи.

		У клас приходять діти з нестійкою увагою, що не уміють слухати вчителя. Вчитель повинен вже на перших уроках математики почати роботу над вихованням у дітей звички уважно слухати його мову і точно виконувати його завдання.

		На уроках математики для виховання уваги використовую наочної картинної наочної допомоги, картки для розвитку уваги дітей і заняття усним рахунком.

		Систематична робота вчителя по вихованню уваги завжди дає позитивний результат – у учнів розвивається звичка будь-яку роботу виконувати уважно.

		2.2 Увага в структурі учбової і виховної діяльності. Можливість цілеспрямованого формування уваги

		

		Розвиток уваги у дітей проходить поступово.

		У молодшому дошкільному віці переважає мимовільна увага. Характерна межа уваги дітей молодшого дошкільного віку - значна відволікаємість. Дитину легко відвернути яскравою іграшкою, розмовою. Проте чим сильніше виражений інтерес до об'єкту, тим стійкіше мимовільна увага дитини.

		Подальший розвиток мимовільної уваги пов'язаний із збагаченням інтересів. У міру того як розширюються інтереси дитини, його увага приковується до ширшого круга предметів і явищ. Він може досить значний час розглядати іграшку, картинки, слухати вірші і казки, стежити за мовою тих, що оточують і своєю власною. Виконання дітьми ряду доручень, покладених на них обов'язків в дитячому саду і удома, привчає дітей звертати увагу на необхідність досягнення тієї або іншої мети, виконання вказівок і вимог дорослих. Все це приводить до розвитку довільної уваги[19].

		До кінця дошкільного віку увага піднімається на вищий ступінь свого розвитку. Це пов'язано з появою нових інтересів, розширенням кругозору, входженням дитини в умови життя сім'ї і дитячого саду, оволодінням новим виглядом діяльності. Старший дошкільник все більше і більше починає звертати увагу на ті сторони дійсності, які раніше залишалися поза полем його уваги. Це розширення сфери спілкування дитини, збагачення його інтересів в першу чергу піднімає на вищий рівень розвитку мимовільну увагу.

		Довільна увага особлива інтенсивно розвивається в іграх, де дотримання правил ігор вимагає від дитини зосередженості і концентрації уваги.

		Вихователі ставлять перед дітьми мети, направляють їх сприйняття на життєво важливі сторони навколишнього життя, учать їх спостерігати. Старші дошкільники можуть протягом тривалішого часу управляти своєю увагою.

		Розвитку довільної уваги сприяє участь дітей в інших видах діяльності (навчання, праця, малювання і ін.). Без наявності мети, зосередженості і спрямованості уваги, без його стійкості неможливо оволодіти жодним видом діяльності, неможливо досягти бажаного результату.

		Поступово до кінця дошкільного віку з'являється досвід в управлінні своєю увагою, уміння більш менш самостійно його організовувати, без тієї постійної допомоги з боку дорослих, яка так була необхідна молодшим дітям. Це є одним з основних умов готовності дитини до шкільного навчання.

		Характер уваги залежить від спрямованості і інтересів особи школяра. Увагу молодшого школяра носить виборчий характер, тобто прямує на те, що особливо для нього значущо. Для учнів молодших класів зазвичай значущо те, на що їх увагу звертає вчитель. Утримувати увагу на одному об'єкті буває непросто.

		Увага учнів початкових класів, у зв'язку з їх значною емоційною збудливістю легко відволікається і насилу прямує на те, що їм здається нудним. Тому другорядні деталі помічаються ними іноді легше, ніж основне.

		Разом з тим є і якісь нецікаві моменти, які треба подолати, щоб досягти результату. Так формується довільна увага, яка вимагає відомих зусиль волі. Постійне тренування довільної уваги приводить до оволодіння ним в достатній мірі. Учні (знову-таки під керівництвом вчителя) починають ще краще розуміти, як і чому важливо не відволікатися під час занять, чому важливо уміти бути уважним [13].

		Впродовж молодшого шкільного віку регулюючі впливи вищих кіркових центрів поступово удосконалюються. В результаті цього відбуваються і істотні перетворення характеристик уваги, йде інтенсивний розвиток всіх його властивостей: збільшується об'єм уваги, підвищується його стійкість, розвиваються навики перемикання і розподілу. Проте тільки до 9-10 років діти стають здатні достатньо довго зберігати і виконувати довільно задану програму дій.

		У педагогічному процесі необхідно уміти використовувати мимовільну увагу і сприяти розвитку довільного. Для збудження в підтримку мимовільної уваги можна використовувати емоційні чинники: порушити інтерес, внести відому емоційну насиченість. При цьому зацікавленість повинна бути пов'язана з самим предметом навчання або трудової діяльності. Добре розвинені властивості уваги і його організованість є чинниками, що безпосередньо визначають успішність навчання в молодшому шкільному віці. Розвиваючи різні властивості уваги, можна підвищити успішність школярів по різних учбових предметах. Складність полягає в тому, що різні властивості уваги піддаються розвитку в неоднаковому ступені. Найменш схильний до впливу об'єм уваги, він індивідуальний, в той же час властивості розподілу і стійкості можна і потрібно тренувати.

		Успішність тренування уваги значною мірою визначається також індивідуально-типологічними особливостями, зокрема властивостями вищої нервової діяльності. Встановлено, що різні поєднання властивостей нервової системи (сила - слабкість, інертність - рухливість) можуть сприяти або, навпаки, перешкоджати оптимальному розвитку характеристик уваги. Таким чином, необхідно враховувати, що індивідуально-типологічні особливості кожної конкретної дитини дозволяють тренувати його увагу лише в певних межах [13].

		

		


		3. ПРАКТИЧНИЙ АСПЕКТ: ПЛАН ПРОВЕДЕННЯ ЗАНЯТТЯ ДЛЯ УЧНІВ 1-3 КЛАСІВ З УРАХУВАННЯМ ІНДИВІДУАЛЬНИХ ОСОБЛИВОСТЕЙ УВАГИ

		

		У своїй практичній роботі я зупинюся на проведенні заняття для учнів 1-3 класів з урахуванням індивідуальних особливостей уваги.

		Мета: Розробка плану заняття для учнів 1-3 класів з урахуванням індивідуальних особливостей уваги.

		Завдання:

		1. Розробити програму уроку

		2. Урахувати індивідуальні особливості уваги

		Тема: Число і цифра 7

		Мета:

		1. Закріпити уміння читати і записувати число і цифру 7; визначати склад числа 7; уміння порівнювати числа і вирішувати прості завдання.

		2. Розвивати мислення.

		3. Виховувати інтерес до знань, спираючись на цікавий ігровий матеріал.

		План уроку:

		1. Організаційний момент

		2. Актуалізація опорних знань

		3. Закріплення

		4. Контроль і самоперевірка

		5. Підведення підсумків

		Хід уроку:

		Організаційний момент.

		Острів "Рахівник"

		Усний рахунок.

		1. 6 + 1 7 - 1 6 - 1 4 + 2

		5 + 2 7 - 2 5 + 1 6 - 2

		(учні спочатку показують відповіді, а потім читають приклад)

		Веселі завдання:

		Розставив 

		АНДРЮША в два ряди іграшки

		Поряд з мавпою - плюшевий ведмедик.

		Разом з лисицею - зайка косий, 

		Слідом за ними - їжачок і жаба. 

		Скільки іграшок розставив Андрюшка? 

		На піску три ведмежати грали в хованки у бочонка.

		Один в бочонок ледве вліз, А скільки втекло в ліс?

		Група малюків – качат 

		Плавати і пірнати хочуть.

		П'ять поплили далеко, 

		Два пірнули глибоко.

		Скільки ж качат в ставку? 

		Злічити я не можу.

		2. Проведення фізкультхвилинки

		Основна стійка за партою

	Ось помічники мої, 

	Їх як хочеш поверни

		Руки вперед, пальці випрямити і розвести. Долоні повернути вгору, вниз. Пальці стискати і розтискати в такт слова.

		Раз, два, три, чотири, п'ять

		Не сидиться їм знову.

		Постукали повертіли – І працювати захотіли.

		Руки вперед вгору, вперед в сторони, вперед. Руки до плечей, лікті притиснути до тулуба, плечі розвернути.

		Три оплески в долоні, три кругових рухів кінцівками рук

		Попрацюють трішки

		Ми даємо їм відпочити

		Постукали, повертіли

		І назад в дорогу

		Чотири рази встати і розтискати пальці рук. Легкі помахи гроном рук. Три бавовна в долоні. Три кругові рухи гроном рук. Сісти, руки покласти на парту.

		3. Актуалізація

		В селі 7 хатинок,

		7 крилечок, 7 стареньких, 7 щенят, 7 димків, 7 забіякуватих півнів, 

		На 7 плотах сидять, 

		Один на одного не дивляться, розпустили 7 хвостів, 

		Кожен хвіст 7 кольорів.

		Чим цікаве це село? (відповідь: всіх предметів по сім) Як ви думаєте про яке число піде сьогодні мова на уроці?

		Острів "Порівнялкин"

		Завдання:

		1. Порахувати до 7 і назад з оплеском

		2. На дошці склад числа 7 (колективно)

		3. Закріплення.

		3. Усний рахунок: 7

		(написати цифру 7 через клітку один рядок)

		4. Письмове завдання

		Порівняєте: >, <, = (по ланцюжку у дошки під диктування вчителя)

		7*5 7*4 7*2

		6*7 3*7 1*7

		(перевірити один одного)

		Острів "Відпочивалкин - 1" - физкультхвилинка (1)

		"Де ми були - ми не скажемо,

		А що робили - покажемо".

		Показуємо: рухи маляра; рухи боксера; скрипаля; матери, що колише дитину; піаніста; як треба сидіти за столом.

		Острів "Задачкин"

		Рішення задачі по малюнку (на дошці намальовано дерево, на дереві 6 яблук, а 1 яблуко впало).

		- Як називається дерево? Чому?

		- Скласти по побаченому завдання в питанні якої були б присутні слова "Скільки всього.?"

		Аналізуємо завдання і по ходу аналізу робимо до завдання малюнок.

		Острів " Узнавалкин" (про геометричні фігури)

		Робота з підручником (с.38)

		Острів " Відпочивалкин - 2"

		Фізкультхвилинка(2):

		Закривають очі і під музику слухають вірш.

		Кораблі по морю пливли,

		До чудо-острову поспішали.

		Чекали там давно гостей,

		Першокласних малюків.

		Морський вітер гладить вам щоки, волосся, яскраве сонечко посміхається і посилає вам свої жаркі промені. Галасують чайки, що летять за кораблем, указують шлях наступному острову. Морська прохолода допомогла нам відновити свої сили.

		Острів "Занімалкин".

		трикутник круг квадрат

		круг квадрат ?

		квадрат трикутник ?

		Знайдіть і прикріпіть бракуючі предмети.

		Які геометричні фігури ви бачите?

		Який багатокутник вийде, якщо у цих фігур скласти кількість кутів?

		3.Дні тижня

		Що сказати про цифру 7?

		Адже ти знаєш дні тижня.

		Порахуй їх живіше!

		Якщо в рахунку не зіб'єшся –

		Рівно сім отримаєш днів!

		Який день тижня йде першим? останнім? сьогодні? був вчора? буде завтра? у зворотному порядку?

		4. Прислів'я і приказки:

		Коли ми так говоримо?

		- на сьомому небі

		- сім верст до небес

		- сьома вода на киселі

		7 - священне число

		Острів "Всезнайкін"

		Підсумок:

		Скільки ми відвідали островів?

		Склад числа 7?

		У яких видах робіт зустрічається число 7?

		Що ви дізналися нового на уроці про число 7?

		Вправа на розвиток стійкості уваги.

		Пропонується дітям, що уміють читати.

		

		

		

		На бланку надруковані букви у випадковому порядку (5 рядків). У кожному рядку приблизно 30 букв. Дитина проглядає уважно кожен рядок і намагається виявити серед випадкових букв слова. Він повинен відшукати ці слова (трьох-, чьотирьох-, п'ятибуквені) і підкреслити їх.

		Показник успішності – число знайдених правильних слів і швидкість виконання завдання.

		Для подальшого тренування уваги приготуйте самостійно аналогічний стимульний матеріал.

		Букви і слова між ними можна надрукувати на машинці або написати від руки. Придумайте слова смішні, дітям це завжди подобається.

		Вправа 2 на розвиток стійкості уваги.

		Для розвитку стійкості уваги дайте дитині невеликий текст (газетний, журнальний) і запропонуєте, проглядаючи кожну строчку, закреслювати яку або букву (наприклад, «а»).

		Фіксуйте час і кількість помилок. Щодня відзначайте результати на графіці, проаналізуйте, як змінюється результативність.

		Якщо ви робили все правильно, то повинне бути поліпшення результатів – ознайомте дитину з ними, порадійте разом з ним.

		Для тренування розподілу і перемикання уваги зміните інструкцію. Наприклад, так: «У кожному рядку закреслюй букву «а», а букву «б» підкресли». Або так: «Закреслюй букву «а», якщо перед нею стоїть буква «н», і підкресли букву «а», якщо перед нею стоїть буква «л»». Фіксуйте час і помилки.

		Проводите ці розвиваючі вправи у формі змагання.

		

		

		
ВИСНОВОК

		

		Не дивлячись на те, що дослідження уваги породжують численні недозволені і складні питання, вони, поза сумнівом, дуже корисні, оскільки людині необхідно знати прийоми і способи, що дозволяють йому навчитися концентрувати свою увагу для вдалої учбової або професійної діяльності.

		Увага – один з тих пізнавальних процесів людини, відносно суті і права, на самостійний розгляд яких серед психологів до цих пір немає. Згоди, не дивлячись на те, що її дослідження ведуться вже багато століть.

		Увагою є складне психічне явище. Таке складне явище може бути пояснене тільки на основі широких фізіологічних закономірностей, що діють.

		Увага в житті і діяльності людини виконує багато різних функцій. Воно активізує потрібні і гальмує непотрібні в даний момент патологічні і фізіологічні процеси, сприяє організованому і цілеспрямованому відбору інформації, що поступає в організм, відповідно до його актуальних потреб, забезпечує виборчу і тривалу зосередженість психічної активності на одному і тому ж об'ємі або виді діяльності.

		Не завжди увагу можна розглядати як окреме психічне явище. Увага пов'язана з іншими психічними процесами. Увагу «жертвуючи собою» забезпечує успішну і чітку роботу нашої свідомості. Тому разом з розвитком уваги розвивається і розумова діяльність людини. Хоча в цілому в онтогенезі увага змінюється мало і його основні характеристики з віком залишаються достатньо стійкими, але все таки з часом при достатніх і систематичних зусиллях можна позбавитися від багатьох недоліків в розвитку уваги. Це пояснюється тим, що одні слаборозвинені якості уваги можна компенсувати посиленим розвитком інших його якостей. Так, слабка стійкість уваги нерідко може бути заповнена його хорошою об'ємом і так далі.

		У своїй практичній роботі я розробила проведення заняття для учнів 1-3 класів з урахуванням індивідуальних особливостей уваги.

		
СПИСОК ЛІТЕРАТУРИ

		

			Асеев В.Г. Возрастная психология: Учебное пособие. Иркутск, 1989. 350 с.

			Бондаренко А.К. Словесные игры в детском саду: Пособие для воспитателей детского сада. М.: Просвещение, 1974. 260 с.

			Бурменская Г.В. Хрестоматия по детской психологии. М.: Просвещение, 1996. 372 с.

			Валентинов В. 150 веселых игр. СПб.: Литера, 2002. 215 с.

			Васильева Н.Н., Новоторцева Н.В. Развивающие игры для дошкольников: Популярное пособие для родителей и педагогов. Ярославль, 1996. 268 с.

			Венгер Л., Мухина В. Развитие внимания, памяти и воображения в дошкольном возрасте // Дошкольное воспитание. 1974. 12. С. 24-30.

			Возрастная и педагогическая психология / Под ред. А.В. Петровского М.: Просвещение, 1979. 450 с.

			Возрастная и педагогическая психология / Под ред. М.В. Гамезо, М.В. Матюхиной, Т.С. Михальчик. М.: Просвещение, 1984. 280 с.

			Волков Б.С., Волкова Н.В. Детская психология в вопросах и ответах. М.: Владос, 2002. 324 с.

			Волкова Н. Внимание детей во время занятий// Дошкольное воспитание. 1971.- 12.- С. 6-9.

			Выготский Л. С. Развитие высших форм внимания в детском возрасте// Хрестоматия по вниманию / Под ред. А.Н.Леонтьева, А.А.Пузырея, В.Я. Романова. М.: Просвещение, 1976. С. 184-219.

			Выготский Л.С. История развития высших психологических функций // Собрание сочинений: В 6 т. М.: Просвещение, 1983. Т. 3. С. 240.

			Гавриков К.В., Глазачев О.С., Бердникова Т.К. Система медико-педагогического контроля готовности и адаптации детей 6-летнего возраста к обучению в школе: Информационное методическое письмо. Волгоград, 1988. 64 с.

			Гальперин П.Я. К проблеме внимания // Докл. Апн РСФСР. 1958. 3. С. 33-38.

			Гальперин П.Я., Кабыльницкая С.Л. Экспериментальное формирование внимания. М.: Просвещение, 1974. 260 с.

			Гоноболин Ф.Н. Внимание и его воспитатель. М.: Просвещение, 1972. 280 с.

			Грановская Р.М. Элементы практической психологии. Л.: Наука, 1988. 364 с.

			Джеймс У. Внимание: Хрестоматия по вниманию. М.: Просвещение, 1976. С. 50-103.

			Диагностика и коррекция психического развития дошкольников / Под ред. Я.Л. Коломинского, Е.А. Панько. Минск, 1997. 365 с.

			Диагностика познавательной сферы ребенка / Под ред. Т.Г. Богдановой, Т.В. Корниловой М.: Просвещение, 1994. 270 с.

			Добрынин Н.Ф. и др. Возрастная психология: Курс лекций. М.: Просвещение, 1965. 340 с.

			Добрынин Н.Ф. О селективности и динамике внимания // Вопросы психологии. 1975. 2. С. 68-80.

			Добрынин Н.Ф. О теории и воспитании внимания // Советская педагогика. 1938. 8. С. 27.

			Дьяченко О.М., Лаврентьева Т.В. Психическое развитие дошкольников. М.: Просвещение, 1984. 311 с.

			Ермолаева М.В., Ерофеева И.Г. Методические указания к пользованию психологической картой дошкольника. Москва-Воронеж, 2002. 250 с.

			Зверева Г.И. О воспитании внимания //Дошкольное воспитание.- 1960.- 12. С. 46.

			Козлова, С.А., Куликова Т.А. Дошкольная педагогика. М.: Академия, 2000. 390 с.

			Коломинский Я.Л., Панько Е.А. Учителю о психологии детей шестилетнего возраста. М.: Просвещение, 1988. 240 с.

			Кулагина И.Ю.Возрастная психология (Развитие ребенка от рождения до 17 лет): Учебное пособие. 4-е изд. М.: Университет Российской академии образования, 1998. С. 120.

			Люблинская, А.А. Детская психология. М.: Просвещение, 1971. 412 с.

			Морозов, А.В. Деловая психология. Курс лекций; Учебник для высших и средних специальных учебных заведений. СПб: Союз, 2000. 456 с.

			Мухина В.С. Возрастная психология: феноменология развития, детство, отрочество: Учебник для студ. вузов. 4-е изд., стереотип. М.: Академия, 1999. 456 с.

			Набатникова Л. Влияние социально значимых раздражителей на характер внимания // Дошкольное воспитание. 1970. 7. С. 36-38.

			Осипова А.А., Малашинская Л.И. Диагностика и коррекция внимания. Программа для детей 5-9 лет. М.: Просвещение, 2001. 153 с.

			Психолог в детском дошкольном учреждении: методические рекомендации в практической деятельности/ Под ред. Т. В. Лаврентьевой. М.: Новая школа, 1996. 144 с.

			Психология детей дошкольного возраста / Под ред. А.В. Запорожца, Д.Б. Эльконина. М.: Просвещение, 1964. 390 с.

			Руководство практического психолога: психическое здоровье детей и подростков в контексте психологической службы. / Под ред. Дубровиной И.В. М.: Академия, 1995. 168 с.

			Рутман Э.М. Исследование развития внимания в онтогенезе // Вопросы психологии. 1990. 4. С. 161-167.

			Смирнов А.А.Психология ребенка и подростка. М.: Просвещение, 1999. 462 с.

			Тихомирова Л.Ф. Развитие познавательных способностей у детей: Популярное пособие для родителей и педагогов. Ярославль: Академия развития, Академия холдинг, 1996. 275 с.

			Урунтаева Г.А. Диагностика детей дошкольного возраста. М.: Академия, 1997. 340 с.