Катерининський Собор

Катерининський Собор 



Історія Катерининського собору невід'ємна від історії будівництва Херсонської фортеці. Херсон був заснований на південному кордоні Російської імперії, як оборонний пункт і суднобудівельна верф. Солдати херсонського гарнізону, віддалені від столичного життя потребували духовної опіки і підтримки. У 1781 році генерал-губернатор Новоросійського краю Григорій Потьомкін вирішив побудувати на місці гарнізонної дерев'яної церкви святого архангела Михайла 1779 кам'яний собор. Собор був споруджений в ім'я святої великомучениці Катерини - небесної покровительки Катерини II. Імператрицю, відвідала собор, збентежило таке очевидне присвячення їй церкви, і вона назвала собор Спаським. 



Архітектором проекту Катерининського собору вважається видатний майстер російського класицизму кінця 18 століття Іван Єгорович Старов. Безпосередньо будівництво собору очолював архітектор Іван Матвійович Ситников. Перший камінь від імені імператриці було закладено Ганнібалом у 1781 р. Будівництво церкви тривало до 1786 Будівля зводилася з блідо-жовтого Інгулецького вапняку в стилі російського класицизму. Строгі і чіткі форми собору в кращих традиціях класицизму створюють атмосферу величі і урочистості. Зверху храм прикрашений невеликим напівсферичним куполом. У 1787 р. після відвідин собору Катериною II на фронтоні західного фасаду була виконана напис позолоченими буквами: "Спасителю роду людського Катерина II присвячує". Скульптури в зовнішніх нішах належать відомому майстру Г. Т. Замараєву. Біля центрального входу стоять апостоли Петро і Павло, а північної і південної сторони святі мучениці Варвара і Катерина. 



У 1783 році з Шибанова був укладений контракт на створення іконостасу для собору, яка тривала до весни 1786 року. Художник брав участь у спорудженні іконостасу, його обробці, золоченні. На жаль, від живописного багатоярусного іконостасу в традиціях класицизму залишилися лише Царські врата і 11 образів. Зараз збереглися образи знаходяться в Херсонському художньому музеї ім.Шовкуненко. У 1922 році з собору вилучені цінності, а в 1930 році його закрили для служб, і збереглася лише та частина ікон, які потрапили в Краєзнавчий музей. Спершу в будівлі відкрили Херсонський антирелігійний музей, потім будівля використовувалася як сховище. У відкритій під час Великої Вітчизняної війни церкви іконостасу 18 століття вже не було, в 1862 році собор знов був закритий. 



У склепі собору був похований засновник Херсона генерал-губернатор князь Потьомкін в листопаді 1791года. За огорожею собору також поховані інженер-полковник Корсаков, генерал-майор С. О. Волконський, І. М. Синельников. 



Храм був повернутий віруючим 25 серпня 1991року. Зараз Єкатерининський собор входить до ансамблю споруд Херсонської фортеці збереглися і є архітектурним зразком забудови кінця 18 століття.





Греко-Софіївська церква 

Місто Херсон був задуманий Потьомкіним як центр відродження християнської імперії - Візантії. 

У щойно засновано місто активно заселялися іноземці, найпершими сюди прибули грецькі колоністи. З острова Хеопс, окупованого на той час римлянами приїхало три брати Дмитро, Опанас і Степан Горнапуло. На своєму острові вони були священнослужителями і в нове місто привезли іконостас своєї церкви з Греції. Узявши у Потьомкіна дозвіл на будівництво грецької церкви, брати звели глинобитна храм за 5 місяців з 16 червня і по 10 листопада 1780 року. 

За своїм архітектурним побудови храм і зараз виділяється серед безлічі церков Херсона. Він був зведений у формі базиліки і на сьогоднішній день це єдина базиліка в Херсоні. 

Спочатку в I столітті нашої ери базиліки використовувалися під адміністративні будівлі, а до 4 століття ранні християни додали до будови купол і хрест, зробивши базиліку Будинком Божим. Базиліка може розбиватися на 3 і до 7 і більше нефів. На Русі такий вид храмів був витіснений хрестово-купольними будівлями. Херсонська базиліка розбита на три нефи двома рядами колон. 



У дворі церкви зведена прекрасна дзвіниця, її унікальність у тому що третій ярус прикрашений її розфарбованими дерев'яними скульптурами чотирьох апостолів: Матвія, Марка, Луки та Іоанна. 



Служби, божественні літургії, таїнство вінчання, хрещення, причастя, абсолютно всі проводилося в храмі на грецькій мові. Для російськомовного населення п'ятьма роками пізніше був побудований Успенський собор. Через економічну кризи початку 18 - кінця 19 століття грецька частина населення покинула місто і в 1808 році церкву Софії освячена в православ-ний храм Різдва Богородиці. 



Нинішній вигляд храму нічим не відрізняється від грецької церкви 18 століття. Всередині збереглися живопис і настінні розписи, а також чудовий іконостас з Греції, зараз йому вже близько 450 років. 

Як і в архітектурі, так і у внутрішньому оздобленні Греко-Софіївська церква - одна з найдавніших і найбільш яскравих священних реліквій міста Херсона.









Художній музей імені О. О. Шовкуненка 



Недалеко від Дніпра, в будівлі колишньої Міської Думи, побудованому за проектом архітектора 

А.Б. Мінкуса в 1905 - 1906 рр.., Розмістився Херсонський обласний художній музей ім. О. О. Шовкуненко. Створений завдяки дару ленінградського колекціонера М. І. Корніловської на базі художнього відділу краєзнавчого музею і урочисто відкритий 27 травня 1978 напередодні 200-річчя міста, Херсонський художній музей став справжньою скарбницею образотворчого мистецтва. 



Стиль будівлі ідентичний характеру історико-культурно життя кінця 19-початку 20 століть. У той час архітектори шукали нетипові проекти, прагнули до висловлення через неординарність, свободу думки. Натхнення черпалися як з нових течій так і з історично сформованих стилів минулого часу. Все це вилилося в неабиякий стиль еклектизму, який поєднує в собі елементи ренесансу, класицизму і ампіру. У 1907 році споруда будівлі була закінчена і Дума в'їхала в новий будинок. Дума в Херсоні була повним і законним представником всього міського населення і мала право здійснювати юридичні акти. 8 жовтня 1918 був прийнятий новий закон про вибори і Херсонська міська Дума була розпущена. По закінченню революції 1917 року багато років саме тут знаходився міськрада, а з 1944 по 1960 Обком Компартії України і Виконком міськради. 



У 1960-і роки у співробітників Горіспокома виникла ідея встановити в круглих отворах башти годинник на зразок західноєвропейських ратушею. У прорізах були встановлені белоснежний циферблат із звуковим супроводом мелодії "Ой, Дніпро, Дніпро" і ударами дзвону, відповідними часу. У 70-80-х роках 20 століття механізм зносився і лише 3 роки тому до святкування 225-річчя міста знов були урочисто запущені в акомпанементі тієї ж улюбленої пісні херсонців "Ой, Дніпро, Дніпро". 



Зараз в будівлі ось уже чверть століття розташовується Херсонський художній музей імені О. О. Шовкуненко 



Історія виникнення художнього музею починається в конце19 - початку 20 століття, коли в 1890 році археологом і відомим громадським діячем Віктором Івановичем Гошкевичем був відкритий перший в Херсоні музей археології. Приблизно в 1910 році Гошкевичем передав музей у дар місту. Софія Богданівна Фальц-Фейн безоплатно виділила один зі своїх будинків під міський музей, в якому він розташовувався аж до 1978 року. В експозиції 1910 крім археологічних знахідок були представлені також і твори мистецтва. У 1912 році було покладено початок майбутнього Херсонського художнього музею, з ініціативи художника А. М. Гедрейца на першому поверсі історико-археологічного музею було відкрито музей витончених мистецтв. Завдяки діяльності Гедрейца колекція музею, яка складається переважно з ікон та старовинних картин, поповнювалася творами живопису з Петербурзької Академії мистецтв, а також скульптурами, фарфорових та кришталевими виробами з імператорського фарфорового і скляного заводів. У колекцію музею мистецтв входили мальовничі полотна О. П. Боголюбова, І. Ф. Колесникова та інших майстрів. Також свої твори дарували музею В. Є. Маковський, С. С. Егорнов, Н. К. Горбунов та інші художники. Після Жовтневої революції 1917 року в колекцію музею увійшли націоналізовані приватні колекції російської, західно-європейського живопису, графіки, декоративно-прикладного мистецтва. У 30-і роки 20 століття при закритті Катерининського собору в колекцію музею увійшли 9 робіт Михайла Шибанова. 



На жаль, колекція музею значно постраждала під час Другої Світової війни. Через нестачу матеріалу художній музей відновив свою діяльність лише в 1966 році. На той час уже діяв єдиний краєзнавчий музей, який об'єднує в собі природничий та історико-археологічний відділи. У 1978 році на базі відділу художньо-краєзнавчого музею і отриманого в 1976 році зборів петербурзького колекціонера М. І. корніловського, Ф. П. Толстого, К. Є. Маковського був створений Херсонський художній музей. 27 травня 1978 відбулося його відкриття в колишній будівлі Міського Думи. Що відкрився музею були передані експонати з найбільших музеїв країни та запасників Міністерства культури СРСР: ікони 17 століття, роботи радянських художників, а також музей проводив закупівлю картин з приватних зібрань. У 1981 році понад 70 творів народного художника О. О. Шовкуненко були передані музею його дружиною. У тому ж році музею присвоєно його ім'я. До 1985 року фонди музею налічували близько 4000 експонатів. 



В даний час його унікальне зібрання налічує понад 7 тисяч експонатів, серед яких безліч прославлених імен, дає уявлення про розвиток російського і українського мистецтва XVII-XX століть. 



Блискучу майстерність російських іконописців демонструють ікони XVII ст. - Так звані «північні письма», які є прикладом народних уявлень і смаків, вражають стриманою і благородної колірною гамою («Апостол Пилип», «Євангеліст Марко», «Євангеліст Лука»). Українські ікони відрізняються любов'ю до декоративності. Вони пронизані національним колоритом і сердечністю українського народу («Георгій Побідоносець зі святими Петром і Павлом» XVIII ст., «Богородиця Утамуй мої печалі» XIX ст., «Андрій Первозванний» XIX ст., «Христос Виноградна Лоза» XIX ст.). Гордість музею - ікони з іконостасу Херсонського Катерининського собору, виконані наприкінці XVIII ст. російським майстром Михайлом Шибанова. Свого часу церква офіційно передала їх музею, який, практично, подарував їм друге життя, здійснивши повну їх реставрацію («Свята Катерина», «Три Святителя», «Апостол Петро»). 



У відділі російського та українського мистецтва кінця XVIII - першої половини XIX ст., Значну цінність представляють твори таких майстрів як Ф. Толстой, І. Айвазовський, П. Орлов, М. цвіркунів, Ф. Капков, А. Боголюбов, пейзажі і портрети, виконані невідомими живописцями цього часу. Експозицію прикрашають чудові полотна О. Саврасова, В. Максимова, В. Полєнова, К. Маковського, І. Крамського - членів Товариства художніх пересувних виставок, заснованого в 1871 році, діяльність якого відіграла величезну роль у розвитку реалістичного демократичного мистецтва другої половини 19 століття. 



У зібранні музею чудово представлена творчість Товариства південно-російських художників, заснованого в 1890 році в Одесі під впливом передвижництва. Дане об'єднання, яке очолював Кирьяк Костанді, відіграло величезну роль у розвитку українського мистецтва кінця XIX - початку XX ст. Цей розділ колекції знайомить глядачів з творчістю М. Кузнєцова, Т. Дворнікова, М. Скадовського, П. Нілуса, К. Костанді. Гордістю колекції є твори видатного українського майстра Миколи Пимоненка - експонента Товариства пересувних художніх виставок і Товариства південно-російських художників («Колядки», «пасхальної заутрені»). 



Російська скульптура дореволюційного періоду представлена творами таких видатних майстрів як П. Клодт («Кінь з воднічім»), Є. Лансере («Князь Святослав», «Мефістофель»), М. Антокольський («Сільська дівчина на коні»), а також роботами М. Ліберіха, В. Грачова, В. Сєрова, І. Гінцбурга, І. Віта, майолікою М. Врубеля. 



Справжні перлини музейної колекції - твори майстрів кінця 19 - початку 20 ст. Це твори В. Сєрова, В. Рождественського, Н. Кримова, К. Коровіна, М. Врубеля, Є. Столиці, М. Жука, Б. Григор 'єва. 



Збори відділу зарубіжного мистецтва відносно невелика, але гідно музеїв будь-якого рівня. Прикрасою колекції вважається робота англійської майстра XVII ст. Пітера Лелі (Пітера Ван дер фаса) «Дама з собачкою», а також німецького художника Августа фон Байєра «У монастирського настоятеля» (1859). Італійська живопис представлена чудовим полотном «Портрет духовної особи і хлопчика», виконаним невідомим майстром XVIII ст. 



Значну частину музейного зібрання становить колекція творів радянського періоду. З творчістю відомих радянських художників союзних республік знайомлять роботи І. Заріпова, К. Добрайса, А.іС.Ткачевих, Д. Мітлянского, А. Акопяна, В. Стожарова, Т. Геворкяна, П. Оссовського, В. Попова, П. Кончаловського та ін 



Широко і різноманітно представлені в колекції твори українських майстрів XX століття: О. Шовкуненко, К. Трохименко, Т. Яблонської, М. Глущенка, С. Григор 'єва, А. Коцки. Творчість херсонських художників у колекції представлено роботами наших талановитих земляків таких як Г. Курнаков, В. Токаєва, Г. Петров, В. Осадчий, В. Чуприна, А. Платонов, Є. Толкунов, Л. Штирмер, Ф. Кідер, В. Ваганов, І. Білокур, Л. Петрова, Л. Вітковська та ін 



Особливе місце в музейному зібранні займають твори нашого земляка - видатного українського живописця О. Шовкуненко (155 робіт), серед яких такі як «Молодиця» (1938), «Натюрморт з синім глечиком» (1930), «За шитвом» (1940), «Портрет М. М. Ужвій у ролі Раневської» (1947). Всі вони сповнені любові до рідного краю, людині, світу речей. 



Значний інтерес представляє колекція графіки, в якій зібрані твори таких видатних майстрів XIX - початку XX ст. як В. Тімм, В. Сєров, М. Врубель, А. Васнецов, З. Серебрякова та ін 



Народна творчість майстрів декоративно-прикладного мистецтва Росії, України, країн Заходу і Сходу представлено старовинними і сучасними зразками кераміки, скла, металопластики, ткацтва, різьблення по дереву і кості, декоративного розпису. 



Збори Херсонського художнього музею цікаве й різноманітне. Колектив музею сподівається, що знайомство з колекцією музею не залишить глядачів байдужими і зробить їх істинними друзями і шанувальниками музею.

Олексій Шовкуненко (1884-1974) 



Іменем одного з кращих представників української художньої школи 20 століття народного художника СРСР, члена Академії мистецтв СРСР, лауреата Державної премії імені Т. Г. Шевченка, професора живопису Олексія Олексійовича Шовкуненка названі Херсонський художній музей і одна з вулиць нашого міста, в якому в 1884 році він був народжений. 

Перші кроки свого художнього навчання Олексій робив у херсонській іконописній майстерні Івана Клименка. На початку 20 сторіччя Шовкуненко продовжив навчання в Санкт-Петербурзької Академії мистецтв у майстерні професора історичного живопису В. Савінський. 




Три літа (1930-1933) Олексій Олексійович їздив на будівництво енергетичного гіганта Радянського Союзу - Дніпрогесу, і створив прекрасну серію акварелей, що складається з 70 листів. У 1937 році на міжнародній виставці в Парижі, а в 1958 році - в Брюсселі Шовкуненко отримав найвищі нагороди і світове визнання за скоєне майстерність акварельного живопису і фактичне підставу жанру індустріального пейзажу в сучасному мистецтві. Графічна серія "Дніпробуд" з успіхом експонувалася також на виставках у Венеції, Філадельфії, Лондоні, Шанхаї. Найбільшу частину свого довгого і творчого життя художник провів у Києві. 



У колекції Херсонського художнього музею імені О. О. Шовкуненка знаходиться більше півтораста творів видатного майстра. Серед них великі живописні полотна і етюди, пастелі, акварельні листи, велика частина яких була подарована музею дружиною художника Олександрою Василівною. Широкий експозиційний ряд дає уявлення про еволюцію творчості художника від "Автопортрет" 1910 учня Академії мистецтв до першокласних творів маститого художника. Велике зібрання творів О. О. Шовкуненка є справжньою гордістю музейної колекції.

Олексій Шовкуненко (1884-1974) 



Іменем одного з кращих представників української художньої школи 20 століття народного художника СРСР, члена Академії мистецтв СРСР, лауреата Державної премії імені Т. Г. Шевченка, професора живопису Олексія Олексійовича Шовкуненка названі Херсонський художній музей і одна з вулиць нашого міста, в якому в 1884 році він був народжений. 

Перші кроки свого художнього навчання Олексій робив у херсонській іконописній майстерні Івана Клименка. На початку 20 сторіччя Шовкуненко продовжив навчання в Санкт-Петербурзької Академії мистецтв у майстерні професора історичного живопису В. Савінський. 




Три літа (1930-1933) Олексій Олексійович їздив на будівництво енергетичного гіганта Радянського Союзу - Дніпрогесу, і створив прекрасну серію акварелей, що складається з 70 листів. У 1937 році на міжнародній виставці в Парижі, а в 1958 році - в Брюсселі Шовкуненко отримав найвищі нагороди і світове визнання за скоєне майстерність акварельного живопису і фактичне підставу жанру індустріального пейзажу в сучасному мистецтві. Графічна серія "Дніпробуд" з успіхом експонувалася також на виставках у Венеції, Філадельфії, Лондоні, Шанхаї. Найбільшу частину свого довгого і творчого життя художник провів у Києві. 



У колекції Херсонського художнього музею імені О. О. Шовкуненка знаходиться більше півтораста творів видатного майстра. Серед них великі живописні полотна і етюди, пастелі, акварельні листи, велика частина яких була подарована музею дружиною художника Олександрою Василівною. Широкий експозиційний ряд дає уявлення про еволюцію творчості художника від "Автопортрет" 1910 учня Академії мистецтв до першокласних творів маститого художника. Велике зібрання творів О. О. Шовкуненка є справжньою гордістю музейної колекції.





Відділення Державного банку 

На вул. Перекопської в 1902 році почалося будівництво будівлі для Державного банку. Проект будівлі у стилі еклектики з елементами модерну і ренесансу був розроблений інженером Р.К.Згерскій-Струмілло. Матеріалом для будівництва послужив червона цегла, мода на нього проникла до Європи з Англії. 

Після Другої Світової війни будинок було віддано під військовий госпіталь. А зараз у будинку знову проводяться фінансові операції, тут знаходиться управління національного банку України.



Будівля Міського зборів 

До середини XIX століття на місці будівлі Громадського Міського зборів перебував Грецьку базар - один з трьох міських ринків, а поруч розташовувалося будівля Гостинного двору. За задумом губернатора П. М. Клушин, в 60-х рр.. XIX століття на місці ринку було побудовано будівлю Міського зборів, що стало основним культурно-розважальним центром для мешканців Херсона. Сюди приходили відпочити, пограти в карти, більярд. У будівлі проводилися танці, концерти, спектаклі. У 1879 р. тут виступали російський композитор Модест Петрович Мусоргський і співачка Дарина Михайлівна Леонова. На їхніх концертах звучали уривки з опер і балад Мусоргського. На початку XX століття в будівлі Міського зборів виступав з концертом відомий російський композитор О. М. Скрябін. У дворі Міського зборів архітектором В. А. Домбровським був спроектований прекрасний сад, з якого часто лунала гра симфонічного оркестру. Крім розважальних заходів в будівлі Громадського збори відбувалися засідання Міської Думи. 

Після революції 1917 р. діяльність Міського зборів припинилася, а будівля передавалась різним клубам: спочатку це був клуб металістів, пізніше клуб ім.Леніна. C 1944 р. у приміщенні колишнього міського зборів розміщувався театр ім. Т. Шевченка, а з 60-х рр.. XX століття - Палац культури суднобудівників.



Пам'ятник Джону Говарду 

Невисокий літня людина, що приїхав до Херсона у 1789 році, назавжди залишився в серцях багатьох херсонців. Тут він вивчав стан в'язниць, надавав безкоштовну медичну допомогу, допомагав нужденним, заради хворої людини виїжджав навіть у віддалені поселення. Народжений в сім'ї спроможного купця, Говард віддав своє перевагу не зручностей торговельної діяльності, а порятунку нужденних людей та філантропії. Об'їхавши практично всю Європу, Говард мав намір доїхати і до Єгипту. У 1789 році Джон Говард приїхав до Росії і звідти пішов на південь. У жовтні того ж року він оселився в Херсоні. Через чотири місяці в січні 1790 року на 65 році свого життя після візиту до тяжкохворий пацієнтці Говард помер. 

З схвалення імператора Олександра I у Херсоні було встановлено пам'ятник Говарду в 1820 році. Монумент був споруджений архітектором В. Л. Стасовим. Матеріалом для побудови обеліска і п'єдесталу до нього послужив вапняк Інгулецький. З Англії був присланий гіпсовий медальйон Говарда, через рік з нього виготовлена бронзова копія скульптором Екімовим. Він був укріплений на додатковому кубічному камені в 1821 році. 

За заповітом самого Джона Говарда на пам'ятнику встановлені сонячні годинники з позолоченої міді - символ вічності і висічений напис "Ad sepul-chrum stans quidquid est amici", що означає: "Хто б ти не був, тут друг твій прихований". Також на обеліску встановлена таблиця: "Говард. Помер 20 генваря 1790 на 65 році від народження". До літа 1828 закінчена перебудова пам'ятника, яку спонсорував херсонський губернатор серпня Комстадіус. Висота обеліску сягає 11 метрів. Пам'ятник у стилі класицизму чудовою роботи архітектора Стасова, зараз розташований на головному проспекті міста - Ушакова, біля старого міського кладовища.



Готель Європейський





Будівля готелю була побудована в 1915 році на розі вулиць Леніна і Жовтневої революції. Проект цього будинку належав херсонському архітекторові Давида Бунцельману. Він вирішив оживити одну з центральних вулиць міста оригінальним будівлею в стилі романтичного модерну. За свої розмірами і зручностей готель "Європейський" була поза конкуренцією в місті Херсоні, до неї самої великої вважалася Санкт-Петербурзька. 



Це прекрасна будівля величними і плавними лініями повертає з однієї вулиці на іншу. Головний його фасад виходить на перехрестя й урочисто завершується куполом, по обидва боки якого, грайливо причаїлися, наче живі, янголята. Масивність будівлі надають широкі лоджії на другому і третьому поверсі над головним входом. 



Зараз тут розташовані ресторан і готель Херсон 1 Травня.