Аналіз сучасних релігійних течій в світовій і національній практиці

2



















Аналіз сучасних релігійних течій в світовій і національній практиці




План



1. Особливості нетрадиційних культів

2. Неохристиянські об'єднання

3. Велике Біле Братство

Список використаної літератури




1. Особливості нетрадиційних культів



Нетрадиційні культи формуються як різновид харизматичних культів. Приведемо їх основні особливості.

	Очолює харизматичний лідер, який запевняє, що він володіє новим унікальним "одкровенням" щодо Бога і реальності.

	Лідер створює особливу "сім'ю", або комуну, в якій його називають "отцем".

	Лідер встановлює обов'язкові для всіх правила поведінки, але сам не обов'язково слід їм.

	Група дотримується катастрофічно-апокаліптичного погляду на світ. Члени організації часто відмовляються від всього майна, міняють місце проживання.

	Використовується певна техніка контролю за поведінкою обернених, що зазвичай передбачає ізоляцію від зовнішнього світу.

	У нових організаціях домінує колективний культ, використовуються "техніка" психологічного маніпулювання, психотерапія, особлива увага приділяється новонаверненою, їх адаптації до групи.

Дослідники нетрадиційних культів виділяють такі їх різновиду:

Неохрістианські об'єднання — Церква об'єднання, Діти Бога, Церква тіла Христа і ін. Для цих віросповідань характерне прагнення об'єднати християнське віровчення з елементами східних релігій, наукоподібна фразеологія у викладі віровчення, яскраво виражені мотиви швидкого кінця світу і месіанізм, наділ керівника статусом посланця Бога, "живого Бога", що повідомляє людям нове одкровення і вищі етичні розпорядження.

Саєнтологічні (від англ. science — наука), або наукоподібні, напрями. Класичний представник — Церква саєнтології Р. Хаббарда. У цих напрямах отримують містичне трактування різні недосліджені явища природи і психіки людини.

Культи неореалістів — Суспільство Свідомості Крішни, Тихоокеанський вузол — буддійський центр, Місія Божественного світла, Махарай Джі і ін. Спільною межею всіх цих неоорієнталістських (східних) культів є агресивна антиінтеллектуалістська спрямованість, а також способи психофізичної дії на людину. Вони називаються неоорієнталістськими тому, що запозичені зі сходу: це західні версії учень індуїстів і буддійських.

Сатанинські групи — церква Сатани — проголошують себе свідомими носіями зла і антиподами християнства.

Ділення нетрадиційних культів на ці чотири групи умовно, оскільки в змістовній частці віровчень і культової діяльності між ними немає жорстких кордонів. Неохристиянські віросповідання запозичують багато елементів східних учень і культової практики, при обгрунтуванні віровчення широко використовується наукоподібна фразеологія. У свою чергу, орієнталістські культи намагаються знайти опору в християнській свідомості, використовувати знайомі для європейців і американців християнські образи і поняття.



2. Неохристиянські об'єднання



Серед неохристиянських об'єднань найбільшого поширення набула Церква об'єднання, або Асоціація Святого Духу за об'єднання світового християнства, заснована в 1954г. у Південній Кореї преподобним Сан Мун Муном. В даний час ця цілісна міжнародна організація має мільйони послідовників в більш ніж 150 країнах світу. Керівний орган Церкви — Усесвітній Місіонерський Центр — знаходиться в Нью-Йорку. Президентом центру є преподобний Кван. Засновник церкви Мун народився в 1920 р. Своє покликання він відчув в 16 років, коли в стані глибокого молитовного занурення пережив, за його твердженням, сходження на нього Божественного одкровення. В результаті дев'ятирічної духовної роботи він сформулював основоположні істини віри, викладені ним в праці "Божественний Принцип". Згідно ученню Муна, існує єдиний Бог, отець всіх націй, що сповіщає про себе в іудаїзмі, християнстві, ісламі, буддизмі і інших релігіях миру. Тепер настав час усвідомити "живого Бога" поза кордонами традиційних релігій. Людська історія складається з трьох періодів: "століття Старого Завіту", "вік Нового Заповіту", "вік Завершеного Заповіту". Кожному віку Бог повідомляє "істину" в певному об'ємі з урахуванням духовного рівня людей за допомогою месій і пророків. Перший і другий періоди отримали свою "істину" в Біблії. У 1960 р. зачався останній період — "століття Завершеного Заповіту". Месією третього періоду Мун оголосив себе, а своя праця "Божественний Принцип" — істотним доповненням одкровення. Мун вважає, що Христос, створюючи церкву, бачив в ній не якусь організацію, а підставу Царства Божія на землі. Мета Церкви об'єднання полягає в побудові цього царства. Оскільки основними перешкодами для його створення є, з погляду Муна, расизм, війни, бідність і інші соціальні пороки, остільки в Церкві очолююче значення надається не індивідуальному етичному вдосконаленню, а соціальній дії. Церква веде активну підприємницьку діяльність. Вона володіє корпораціями в харчовій промисловості, рибальстві, виробництві комп'ютерів, медичної техніки. Преподобний Мун бачить в промисловості фундамент, на якому буде побудовано "Царство Божіє". Церква об'єднання функціонує у всьому світі як "сім'я". У ній відсутні формальні канони і обряди. Головне, по ученню Муна, це складові її люди, що піклуються про інших людей. Члени Церкви жертвують релігійній общині гроша, майно. Головна мета члена Церкви — знайти "нове народження" і взяти активну участь в будівництві царства Божія. Церква об'єднання — розвинена організація, здатна змагатися з так званими традиційними релігіями. Але виросла вона з маленької общини — харизматичного культу, минувши всі стадії інституціоналізації і оцерковлювання. Основні принципи створення нетрадиційних віросповідань були використані на початковій стадії формування Церкви об'єднання.

Віровчення, культ і організація Міжнародного Суспільства Свідомості Крішни

Найбільш великим з сучасних неоорієнталістських віросповідань є Міжнародне Суспільство Свідомості Крішни (MOCK) — релігійна організація вайшнавов. У 1966 р. цю організацію заснував в США індійський проповідник Абхай Ширан Де (1896-1977), що отримав ритуальне ім'я Його Божественна Милість Бхактіведанта Свамі Прабхунда. Завдяки активній місіонерській діяльності засновника MOCK і його послідовників це релігійне віровчення широко розповсюдилося по всьому світу. Прихильників цієї релігії в світі — близько 700 тис. Готуються кадри священнослужителів, видається журнал "На шляху до Бога".

Учення кришнаїтів генетично пов'язане з індуїзмом. Кришнаїти представляють своє віровчення і культ як органічне продовження, сучасну інтерпретацію древнього учення вед. Основна праця, в якому Свамі Прабхунда виклав своє учення, називається "Бхагавад-гита, як вона є". Таким чином, кришнаїти хочуть підкреслити, що їх релігія не є якоюсь новою освітою. Вона має якнайдавніше коріння і базується на "учнівській спадкоємності", ланцюг якої виник на зорі творіння, коли Крішна — верховна особа Бога, вклав знання вед в серце Брахми, першої створеної жвавої істоти у Всесвіті. Брахма передав його своєму синові і учневі Нерьяде, який згодом став духовним вчителем Шріли Вьясадеви, укладача Вед. У XX ст цей ланцюжок дійшов до Бхактіведанти Свамі Прабхунди, який зумів викласти це учення на зрозумілому для людини нашого часу мові — мові людей, вихованих в традиціях європейської культури.

Віровчення кришнаїзма, або релігія вайшнавов (відданих Богові), засноване на принципі монотеїзму. Згідно цьому віровченню, існує єдиний абсолютний Бог — Крішна, який виступає в трьох своїх проявах: Бхагаваки, Брахмана і Паратама. Бхагавак — це прояв Бога як Верховній особі, що володіє незбагненними якостями, всім багатством, могутністю, красою. Брахман — це позаособистісна сторона: всепроникна абсолютна істина, незбагненна, нескінченна сила, випромінювання трансцендентального тіла Особи Бога. У Паратаме виражається Верховна Душа, яка знаходиться в серці кожної жвавої істоти разом з індивідуальною душею, — дживой. Бог вічний і володіє нескінченною різноманітністю енергій. У відповідності co безліччю дій у Бога безліч імен, але головне з них — Крішна (Всепрівлекающий). Решта Богів мислиться як аватары (втілення) Крішни. У кришнаизме такий аваторой є і Ісус Хрістос. Крішнаїзм, як і багато інших віросповідань, що виникли в XX ст, прагне стати релігією об'єднання. Тому він включає в свій пантеон всіх Богів традиційних релігій.

Кришнаїти велике значення надають вченню про подвійну природу миру. Людина також є істота, що складається з двох зачав: духовного і матеріального. Духовний початок є основою людини — це те, що живе вічно, тіло лише оболонка душі, і душа постійно міняє цю оболонку. Слідуючи традиціям релігії вед, кришнаїти стверджують, що душа здатна перевтілюватися в 8 млн. 400 тис. форм життя. Ці перевтілення відбуваються за законом Карми і можуть продовжуватися нескінченно. Проте, коли душа придбала людську зовнішність, у неї з'являється можливість перервати цей ланцюг перероджень, розвинути свою початкову духовну свідомість і усвідомити себе невід'ємною часткою з Крішной.

Звільнитися від матеріального світу, розвинути в собі свідомість Крішни може кожна людина. Для цього він повинен присвятити себе відданому любовному служінню Богові. На цьому блуканні базується бхакта-йога, яка складається з дев'яти видів діяльності.

Бхакта-йога є основою культової діяльності кришнаїтів. На думку кришнаїтів, мета їх культової діяльності полягає в тому, щоб повністю зануритися в духовну свідомість, відновивши свої взаємини з Богом, і розвинути в собі любов до нього, спочатку властиву кожній жвавій істоті. Один з найважливіших принципів, на якому базується культова практика кришнаїтів, полягає в самообмеженні людини. Кришнаїт — "відданий" — повинен прагнути звести до мінімуму потреби тіла, щоб підняти свою свідомість на вищий рівень і зберегти час для духовної діяльності. Самообмеження включає відмову від мирського життя і всіх благ, які вона надає. Ідеальною формою такої відмови є перш за все відмова від майна, пожертвування засобів на користь MOCK і переходу в храм на положення ченця або черниці. Ті, хто не переходить на чернечий спосіб життя, можуть продовжувати свою діяльність в світі, заробляючи собі на життя і вносячи пожертвування до храмів. Велике значення в кришнаїзмі надається харчовим обмеженням. "Відданим" забороняється є м'ясо, рибу, яйця. Кришнаїти пропагують вегетаріанську їжу. Разом з тим вони забороняють застосовувати одурманюючі і збуджуючі засоби, у тому числі кава, чай, тютюн, засуджують недозволені статеві стосунки, тобто не призначені для зачаття дітей.

У культовій практиці кришнаїтів велике місце відводиться обмиванню. На їх думку охайність — одна з важливих якостей "відданого". Обмивання рекомендується здійснювати два-три рази на день. Зробивши обмивання, "відданий" наносить на тіло тилак глину з берегів Ямуни — одної зі священних річок Індії. Тілак наносять на лоб і дванадцять інших місць на тілі, при цьому кожного разу вимовляють одне з імен Вішну. Ці знаки, згідно кришнаїзму, захищають тіло і указують на те, що людина, носячий тилак, віддана Верховній Особі Бога, Нуш Крішни.

Велике значення в культовій практиці кришнаїтів мають ритуальні богослужіння в храмі, які здійснюються щодня: починаються зі світанку — в 4 ранки — і закінчуються в 21 годині

Особливе значення в культовій практиці мають медитації, під час яких чоловік повністю відмовляється від цього світу і концентрується на любові до Бога. Виняткова роль під час медитації відводиться мантре (очищенню розуму): "Харі Крішна, Крішна Харе, Харі, Харі Рама, Харі Рама, Рама, Рама Харі, Харі". З погляду кришнаїтів, мантра — це оспівування святих імен Бога. Протягом дня кришнаїти повинні вимовити мантру 1728 разів. Як затверджують вчителі кришнаїзма — гуру, повторювати мантру необхідно для того, щоб повністю сконцентрувати свідомість на Бозі, прийти в молитовний стан і медитувати під звуки Його святого імені. Медитації можуть бути як індивідуальними, так і колективними. Індивідуальні медитації (джана) здійснюються на чотках, колективні — під час служби в храмі. Цей вид медитації називається киртана. Кришнаїти надають релігійне значення всім видам життєдіяльності своїх послідовників — "відданих". Тому культовою діяльністю є і прибирання храму, і переклад рідною мовою учення Свамі Прабхунди, і добродійністю. За кожним "відданим" закріплені певні обов'язки, і виконання їх представляється як здійснення релігійного боргу, форма прояву любові до Крішне і служіння йому. Найбільш же важливою визнається місіонерська діяльність, проповідь і пропаганда учення, включаючи і перекладацьку видавничу діяльність.

Міжнародне Суспільство Свідомості Крішни є релігійною організацією типа деномінації. Основними вічками релігійного життя є храми. При храмах, як правило, створюють проповідницькі (місіонерські) центри — гуркули, де здобувають систематичну релігійну освіту і виховання що прийшли в общину "віддані". Минувши навчання, вони присвячуються у вайшнави. Всі храми в адміністративному відношенні самостійні. Разом з тим є три рівні взаємодії і координації їх діяльності. На нижчому рівні координація здійснюється через реєстраційні ради, що складаються з представників храмів регіону, на національному — через раду президентів найбільш крупних храмів країни. Світовий центр Міжнародного Суспільства Свідомості Крішни знаходиться в Індії — в Західній Бенгалії, місті Маяпур.



3. Велике Біле Братство



Ця релігійна організація сформувалася в 1990 р. в Києві як незалежне суспільство Присвячених, таких, що входять в міжнародний інститут душі «Атма». Її засновниками були Іоан Свамі (він же тоді і патріарх) і Марія Деві, які неначе прийшли в цей світ з місією Ісуса Хріста, щоб передати людству останню заповідь Божу і прийняти мученицьку смерть за гріхи людей. Вони входили в Трійцю, яка називається ЮСМАЛОС. (Іоан Свамі — Іоан Крестітель — ЮС, Марія Деві — Богородиця — МА і Логос, або Ісус Хрістос — ЛОС). Над трійцею, як і над всім світом, коштує Верховна Божественна Особа. З часом оповістило, що Ісус Хрістос неначе вселився в Марію Деві.

Творці цього об'єднання — зараз добре відомі люди. Іоан Свамі — Ю. Крівоногов — колишній кібернетик, кандидат наук. Спочатку він спрацьовував з кришнаїтами, потім порвав з ними і створив інститут душі «Атма» і нову релігію. Марія Деві — М. Цвигун, за фахом лікарка-терапевт, була кореспонденткою газети «Атма», а надалі, кинувши сім'ю і малолітнього сина, стала дружиною Крівоногова. У минулих життях Іоан Свамі і Марія Деві неначе були Адамом і Євою, Крішной і Рама, Діонісом і Персефоною, Богоматір і Хрестителем, Києм і Лебедем, Ромео і Джульєтою.

На думку засновників цього напряму, ЮСМАЛОС уповноважена самим богом, і лише вона може диктувати релігійні закони.

На початку 90-х років організації Великого Білого Братства існували в Одесі, Дніпропетровську, Києві. У найбільшій з них — київською — налічувалося декілька сотень членів. Більшість з них були ще молодими людьми або підлітками з несформованою психікою, легко піддавалися навіюванню і тому готові були виконати будь-які накази Крівоногова, який заявляв, що той, хто загине за Марію Деві, потрапить в «золоте століття».

Впродовж 1992—1993 рр. братерство готувалося до «другого пришестя Христа», коли Христос повинен був побувати в Києві — «Новому Єрусалимі». Поява Ісуса Хріста повинна була, неначе, статися під час однієї з проповідей Білого Братерства, яке збиралося показати його людству і не дати розіпнути другий раз. Потім повинен настати Суд Божий, на якому суддею буде Ісус Хрістос, а по праву і ліву руки від нього сидітимуть Іоан Свамі і Марія Деві. Саме після цього суду і зачнеться «золоте століття». З часом в ролі Ісуса Хріста повинна була виступати М.Цвигун.

Для підготовки членів об'єднання до пришестя і з метою контролю над ними відкриваються таємні трущоби, в яких поселяли віруючі. Члени об'єднання вели відчужений спосіб життя, поривали зв'язки з сім'ями, не працювали, не вчилися, довго постили.

Матері дітей, які залишали свої сім'ї і вступали в Біле Братство, навіть створили комітет «Порятунок», а також зверталися у Верховну Раду, прокуратуру з проханням допомогти повернути дітей. Але тут виникла не юридична, а медико-соціальна проблема. Дітей повернути в сім'ї дуже важко із-за зрушень в світосприйманні і психіці.

Осінью 1993 р. організатори Білого Братерства зробили акцію, до якої довгий час готувалися. У Києві на майдані біля Софійського собору вони організували гучні виступи, які привели до порушень громадського порядку, пошкодження національної святині українського народу — храму Святої Софії. Правоохоронними органами були прийняті заходи, а значна частка учасників акції затримана для медичного обстеження і лікування, а також проведення розслідування.

Антигромадська діяльність Білого Братерства спричинила немало негативних наслідків. Непоправної шкоди завдана здоров'ю великого числа людей, їх психіці — не лише членів братерства, а і багатьом їх родичам. До того ж сталося порушення громадського порядку, були зруйновані сімейні зв'язки. Держава втратила і втрачає повноцінних громадян.

Невиконання законів і норм загальнолюдської моралі небезпечно для суспільства. Тому організатори братерства були притягнуті до кримінальної відповідальності. Їх справи передані до суду. Але судовою справою історія братерства не закінчилася. Звільнені з розподільників МВС, виписані з лікарень члени братерства знову продовжують свою небезпечну діяльність. Це набуває досить масового характеру. Тому можна чекати продовження діяльності Білого Братства, яка може виявлятися в інших формах.




Список використаної літератури



		Гуревич П.С. Нетрадиционные религии на Западе и Восточные религиозные. –М., 1995.

		Митрохин Л.Н. Религиозные культы в США. – М., 1984.

		Основы религиоведения/ под редакцией И.Н.Яблокова. – М., 1994.

		Радугин А.А. Введение в религиоведения. – М., 1996.

		Калинин Ю. А..,Харьковщенко Е.А. Религиоведение. – К., 1997.

		Лубовский В.И. Религиоведение. – К., 1997. 

		Рибачук М.Ф. Религиоведение. – К., 1997.