Розвиток природничих наук в стародавньому Єгипті

МІНІСТЕРСТВО ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ

ЛУЦЬКА ГІМНАІЯ № 21 ІМЕНІ МИХАЙЛА КРАВЧУКА

















“РОЗВИТОК ПРИРОДНИЧИХ НАУК В СТАРОДАВНЬОМУ ЄГИПТІ”









Курсова робота з історії

yчениці 10-А класу

В.В. Дяченко

Науковий керівник

Т. А. Моренчук















Луцьк-2011


Зміст



ВСТУП.

РОЗДІЛ І.  Уявлення давніх єгиптян про Всесвіт

1.1 Релігія Стародавнього Єгипту

1.2 Муміфікація

1.3 Боги Стародавнього Єгипту

РОЗДІЛ ІІ. Розвиток медицини

2.1 Лікування в Давньому Єгипті

2.2 Гігієна

2.3 Фізична культура

2.4 Фармакологія

2.5 Фізіологія

2.6 Хірургія

2.7 Офтальмологія

2.8 Стоматологія

2.9 Танатологія

РОЗДІЛ ІІІ. Розвиток інших природничих наук

3.1 Хімія

3.2Астрономія та астрологія

3.3 Географія

ВИСНОВОК

ДОДАТКИ

СПИСОК ВИКОРИСТАНОЇ ЛІТЕРАТУРИ


Вступ



«Оригінальність та неповторність Стародавнього Єгипту — причина його особливого приваблювання та разом із тим визначеної чужості нам, з якою ми часто не можемо примиритися ні розумом ні серцем»

Войтех Замаровський



Стародавній Єгипет - країна дивна і загадкова. Поцятковані написами стіни храмів, колони, стели, предмети домашнього вжитку і папіруси зберегли пам'ять про часи єгипетської цивілізації. Завдяки розшифровці всіх цих написів перед світом постала одна з найбільш яскравих сторінок стародавньої історії людства. Допитливому погляду вчених відкрився надзвичайно високий рівень знань стародавніх єгиптян в багатьох областях.

Самобутня культура Древнього Єгипту з незапам'ятних часів залучала до себе увагу всього людства. Вона викликала подив у гордого своєю цивілізацією вавілонського народу. У єгиптян училися мудрості філософи і вчені Стародавньої Греції. Великий Рим схилявся перед стрункою державною організацією країни пірамід.

Минули тисячоліття, але жвавий інтерес до історії Стародавнього Єгипту аж ніяк не вичерпався.

Напевно,саме це найглибше визначає актуальність даної теми,адже стародавні єгиптяни завдяки своєму віруванню були надзвичайно тісно пов’язані з природою і саме у Єгипті ці науки найперше  зародилися і розвивалися.

Метою дослідження є  дізнатися які науки природничого циклу були характерні для Стародавнього Єгипту,які з них набули найбільшого розвитку і як саме розвивалися.

Предметом дослідження є Єгипетська цивілізація до Греко-Римського періоду.


УЯВЛЕННЯ ДАВНІХ ЄГИПТЯН ПРО ВСЕСВІТ



Релігія Стародавнього Єгипту



За уявленнями древніх єгиптян, життя не закінчувалася смертю.Тіло вмирало, але душа продовжувала жити в потойбічному світі, що представляв собою копію реального. І в ньому "Ка", життєва сила, поверталася тілу. Родичі зобов'язані були забезпечити померлому гідне життя в загробному світі. Не зроби вони цього - мертві "повернуться з вітром", і помста їхня буде страшною. До посмертним дарам належала так звана "Книга мертвих "- збірник заклинань, які повинні були уберегти мертвих від небезпеки.

Стародавні єгиптяни не вірили, що після смерті людина може зайняти інше соціальне становище: фараон у царстві мертвих не міг стати придворним, а підданий - царем.

На відміну від людей, боги могли перевтілюватися за своїм бажанням.

Багатьох з них представляли у виді тварин - кішки, корови, бика.

Релігійні уявлення стародавніх єгиптян відрізнялися, з точки зору сучасної людини, суперечливістю. У самих богах з'єднувалися протиріччя: Осіріс одночасно був богом мертвих і богом родючості.

Подібно чергуванню сходів і заходів сонця, постійно чергуються смерть і народження. Реальний і потойбічний світ відносили до різних країн світла, світ живих - на схід, мертвих - до "прекрасного заходу".



Муміфікація



Приблизно з 3400 р. до н.е. c допомогою високого мистецтва муміфікації готували тіла померлих до подорожі в загробний світ і до їх збереження в вічності. 70 днів останки знаходилися в пересиченому содовому розчині, далі бальзамування тривало і включало дуже багато технологічних стадій. Так, мумії фараонів пережили тисячоліття. Але їм завдавали шкоди розкрадачі гробниць, а також деякі археологи.

Спочатку бальзамувальники розсікали тіло і видаляли з нього нутрощі, щоб уповільнити процес розкладання. Мозок гаками витягали через ніс. Очищені і загорнуті в пелени нутрощі надалі зберігалися в чотирьох судинах (канопах) в тій же гробниці, що і сама мумія. Тільки серце залишали в тілі. Після сповивання мумію посипали порошком соди. При дешевому способі всередину тіла через кишечник вводили їдкі розчини, а потім після розчинення нутрощів розчин відкачували. Обробка содою калічила тіло, щоки провалювалися, м'язи зникали. Мистецтво повернення тілу його первинного вигляду безперервно розвивалося. Для того щоб додати об'ємність тканинам, намагалися використовувати тирсу і жири - вибухову суміш, від спучування якої із плином тисячоліть шкіра розтріскувалася.

Під кінець вимащенне пахощами тіло обертали полотняними бинтами, просочуючи їх маслами і смолами. Тому мумії мають таку темне забарвлення.

Між пов'язками закладали амулети для захисту небіжчика. На амулетах були записані магічні формули типу: "Нехай смерть своїми крилами погубить того, хто порушить спокій фараона".



Боги Стародавнього Єгипту



Боги

Амон, Анубіс, Апіс, Атон, Баал, Геб, Гор, Мін, Нун, Осіріс, Птах, Ра, Себек, Сет, Тот, Хонсу, Хнум, Шу

Богині Астарта, Баст, Ісіда, Маат, Нехбет, Нут, Сехмет, Тефнут, Хатхор

Амон: покровитель міста Фіви, бог повітря і урожаю, творець миру; зображувався у вигляді людини (іноді з головою барана) зі скіпетром і в короні, з двома високими пір'ям і сонячним диском.

Баст: богиня любові, радості, свят; жінка з головою кішки або левиці з кошиком в руках.

Гор: бог неба і світла, покровитель фараонів, які вважалися його земним втіленням;

Імхотеп: божественний покровитель зодчих, вчених переписувачів, лікарів, його символізує сидяча постать ученого з розгорнутим папірусовим сувоєм на колінах.

Ісіда: богиня-мати, сестра і дружина Осіріса; жінка з рогами корови і сонячним диском на голові, в руці стебло папірусу.

Осіріс: бог щорічно вмираючої природи, що відроджується, пізніше бог загробного світу і суддя померлих;

Хатхор: богиня любові і долі, богиня неба, годувальниця фараонів і володарка далеких країн.


РОЗВИТОК МЕДИЦИНИ



Лікування в Давньому Єгипті



Посилений інтерес єгиптян до лікування, цілеспрямований і науковий підхід до хвороб, досить складна рецептура приготування ліків - все це не може не вражати уяву навіть фахівців, наших сучасників.

Створюється враження, що писарі почали фіксувати у письмовій формі усні традиції лікарів, засновані на їх власних прийомах і на практиці їх попередників, як тільки була винайдена писемність, тобто на початку III тисячоліття до н.е. Завдяки тому що переписувачі допустили медичні спостереження і рецепти в корпус письмових документів, ці тексти стали копіювати наступні покоління. Таким чином вони і були врятовані від забуття.

Перша згадка існування збірника медичних приписів відноситься до XXVIII століття до н.е. Підтвердженням цього є напис на блоках гробниці візиря і глави архітекторів Вешптаха.

Зміст тексту, записаного на камені, таке. При відвідуванні споруди, побудованої під керівництвом Вешптаха, фараон Неферкара, розхвалюючи роботу будівельників, звернув увагу, що глава архітекторів ніяк не реагує на його слова. Терміново викликаний лікар констатував, що Вешптах мертвий і на підтвердження представив папірус, в якому, по всій видимості, цей випадок був описаний.



Гігієна



У Стародавньому Єгипті однією з найбільш розроблених галузей медицини була гігієна. Проведення в життя гігієнічних розпоряджень було полегшено тим, що вони мали форму релігійних правил і заповідей. При виробленні цих правил чітко простежувався принцип, що хворобу легше попередити, ніж вилікувати. Для єгиптянина це було очевидним. Це видно з того, що в профілактичних цілях і здоровій людині рекомендувалося раз на десять днів приймати блювотні й проносні ліки. Єгиптянам наказували помірності в їжі, охайність, обов'язковість частих обмивань і розтирань тіла мазями. Вони зобов'язані були носити чисто випрану полотняну нижню білизну. Вкрай негативно вони ставилися до носіння вовняного одягу, в такому одязі заборонялося входити в храм. Єгиптяни серйозно ставилися до загартовування в дитячому віці, діти зобов'язані були ходити босоніж. До області гігієни слід віднести і обов'язкове винищення комах в будинках.

Дуже важко пояснити, яким чином єгиптяни дізналися про антисептичних і протимікробних діях смол ладану, але застосування їх у храмах при великих скупченнях людей зазначалося ще в Давньому Царстві. Так як ці рослини в Єгипті не виростали, то для придбання їх споряджалися великотрудні та багатомісячні експедиції в країну Пунт (теперішнє Сомалі).

Отже, дотримання гігієнічних розпоряджень разом зі сприятливим кліматом робило єгиптян самим здоровим з усіх давніх народів. Своїм умінням зберегти себе здоровим вони здавалися до того майстерними, що на кожного єгиптянина іноземці дивилися як на цілителя усіх хвороб.



Фізична культура



Найбільш древній з відомих рельєфів на спортивну тематику зображує перемогу фараона Джосера в культовому змаганні з бігу. З усією очевидністю біг царя-бога пояснюється тими ж мотивами, що і випробування героїв грецької міфології і сучасних керманичів окремих африканських племен, під час яких кандидати фізичними досягненнями підтверджують, що вони гідні бути обраними.

Пізніше випробування в бігу при обранні царя були витіснені боротьбою, краще виражає перевагу в силі і спритності. Найбільш ранній пам'ятник, пов'язаний з боротьбою, датується серединою III тисячоліття до н.е. Це зображення серії рухів в гробниці в Саккара, що свідчать про володіння єгиптянами прийомами боротьби.

У стародавніх гробницях знайдено багато зображень танцюючих фігур, але марно шукати в е.тіх фігурах мотиви ніжності і чуттєвості. Рухи рук у цих фігур схожі на ті, які робляться за веслування, а вправи з поворотами, "мостами", за нинішніми поняттями, ближче до гімнастики, ніж до танців.

На малюнках і рельєфах Стародавнього Єгипту часто зображувалися парні ігри з м'ячем гравців, які ніколи не борються за м'яч. На цій підставі був зроблений висновок, що ігри з м'ячем культивувалися для естетичного виховання та веселого проведення часу..

Відображені також змагання веслярів, видовищні бої на човнах, а також фехтувальні бої на палицю. Поруч з борються часто зображуються, по всій видимості, судді, які керують поєдинками у відповідності з виробленими правилами. Дуже часто єгиптянам протистоять, судячи за характерними ознаками, представники Нубії, Лівії та інших народів. Такі поєдинки організовувалися, ймовірно, для того, щоб продемонструвати перевагу воїнів фараона і зіставити ступінь володіння ними спортивною технікою.



Фармакологія



У збережених папірусах міститься безліч рецептів ліків. Трави - коріння, стебла, листя, плоди - використовувалися або сухими, або свіжими, розтертими і просіяний або розмоченими і прокип'яченими. Вони змішувалися з пивом, оцтом, медом або жиром. На підставі вивчення рецептів вдалося розшифрувати назви окремих рослин. Серед них зустрічаються такі, які з успіхом застосовуються і в наші дні: алое, аніс, білена, насіння льону, подорожник, цибуля, мак, фінік, ялівець

Як приклад можна навести рецепт мазі для рощення волосся: «Кігті хорта собаки, квіти фінікової пальми, ослячі копита зварити в олії до готовності, розтерти і втирати в голову».

Необхідно відзначити, що наведені рекомендації не так вже безглузді, як здається на перший погляд. В даний час встановлено, що копита, роги і кігті складаються з рогової речовини, високим вмістом сірчистих сполук, при термічній обробці яких виділяються сірчисті сполуки. А сірка незмінно входить до складу різних сучасних лікарських засобів для рощення волосся. Тільки для отримання сірки зараз немає необхідності спалювати або варити роги і копита. .

Як приклад можна навести і рецепт приготування напою з «діа-діа», що приводить людину в бездушне стан на кілька годин. Судячи з опису в папірусі Еберса, - це мандрагора, бесстеблевое рослина з довгими широкими листям і складним коренем. Напій з мандрагори дійсно приводив людини в бездушне стан на кілька годин.

Цікаво, що мандрагору, яка не росте в Європі на північ від Середземномор'я, на Русі тим не менше знали, як «сонне зілля», «сон-траву



Фізіологія



Єгипетські лікарі з давніх часів прагнули зрозуміти механізм здійснення функцій живого організму. І в цьому вони досягли великих успіхів.

По всій видимості, вони здогадувалися про важливість системи кровообігу, але більш важливою субстанцією вважали «пневму», що розуміється, як міститься в повітрі невидима речовина. З повітрям «пневма» надходить у легені, звідти в серце, а потім по артеріях розноситься по всьому тілу. За переконаннями єгиптян, здоров'я людини зберігається лише, до тих пір, поки властивості крові і «пневми» нормальні. Хвороба - результат зміни цих властивостей, що мають характер гниття.

А ось ще один приклад досягнень єгиптян у галузі фізіології. До недавнього часу єгиптологи не могли пояснити значення слова «мету». Так в давньоєгипетських текстах називали лінії, що зв'язують деякі частини обличчя, носа, пальців, ступень ніг з внутрішніми органами. Зокрема, одна з таких «мету» пов'язувала серце і мізинець.

Звідси й звичай занурювати мізинець в жертовні напої, як доказ особливої сердечності. І ось кілька десятків років тому сучасна наука про життєдіяльність організму висунула сміливу гіпотезу про існування, крім нервової та гуморальної, ще однією регулюючої системи. Функції цієї системи полягають у передачі інформації внутрішнім органам від периферійних частин тіла, пов'язаних із зовнішнім середовищем.

Грунтуючись на цій гіпотезі, президент англійського суспільства акупунтури Фелікс Манн довів, що на Лондонському папірусі зображена схема меридіанів - «мету» тіла людини. Виявити існування меридіанів в наш час вдалося тільки шляхом ретельного аналізу впливів на певні ділянки тіла. Неймовірно, але виявляється відкриття сучасної фізіологією третій регулюючої системи було надбанням єгипетських лікарів-практиків три з половиною тисячі років тому, а можливо, й раніше.



Хірургія



У Стародавньому Єгипті були відомі методи лікування переломів кісток, хоча описів таких ми і не знайдемо в збережених папірусах. У даному випадку підставою для такого твердження є численні знахідки добре зрощених кісток у мумій, похованих навіть на початку III тисячоліття до н.е. В окремих випадках збереглися і лубки навколо кінцівок з матеріалом, що нагадує бинти.

Судячи із зображень у храмах, єгипетські хірурги робили ампутації, перев'язували рани, що гнояться, ставили банки, для чого використовували роги тварин. Наважувалися вони і на більш складне хірургічне втручання. Скальпелі, ножі, голки з ретельно відполірованою поверхнею відомі нам за знахідками в гробницях. Там же знайдено кошти для припікання, використовувані для руйнування пухлин і зупинки кровотеч.

Офтальмологія



Високий ступінь світлового вивчення в Єгипті несприятливо діяла на органи зору, з цієї причини лікування очних хвороб з давніх пір мало підвищену увагу.

Так, в папірусі Еберса, хворобам очей присвячено 9 «сторінок» тексту. Крім звичайних визначень страждань, таких, як сліпота, кров в оці, запалення очей, описуються катаракта (помутніння кришталика ока), лейкома (більмо) і т.п. У папірусі наводиться опис прийомів лікування очних хвороб.

Не так давно в руках вчених виявилася найдавніше лікувальний засіб. У оазисі Райоум в гробниці принцеси нефро-Птах разом з мумією було виявлено флакон з якимось косметичним засобом. Хімічний аналіз вмісту показав, що у флаконі знаходиться суміш смол і сульфіду свинцю. З розшифрованих ієрогліфів, вирубаних на стінах гробниці під малюнками молодої принцеси, вчені дізналися, що її свого часу лікували від «білих плям в очах». Фахівці вважають, що такий опис характерно для катаракти, а дана суміш смоли і сульфіду свинцю могла допомогти при цьому захворюванні.

Цікаво відзначити, що лікарі Стародавнього Єгипту прекрасно знали про існування зв'язку між захворюваннями очей і вух.

У зв'язку з цим примітно такий засіб: «Ліки від сліпоти. Візьми воду з обох очей свині, справжню чорну фарбу для очей - 1 частина, червоної охри - 1, продукт бродіння меду - 1. Все ретельно розтерти, приготувати суміш і всипати у вухо людини. Він негайно стане здоровим ».



Стоматологія



Обстеження черепів, знайдених під час розкопок могил III тисячоліття до н.е., показало, що єгипетські дантисти виробляли операції з видалення гною при запаленні окістя, скріплювали хитаючийся зуб з сусіднім золотий дротом.

Ці лікарі в давньоєгипетських текстах називалися «ті, які піклуються про зуби».

Для оздоровлення порожнини рота, зміцнення зубів та припинення процесу запалення ясен лікарі рекомендували прикладати пасти і проводити полоскання рота розчинами і настоями деяких трав.



Танатологія



Наука про смерть і її ознак, про проблеми полегшення передсмертних страждань хворого. У Єгипті смерть вивчалася тисячоліттями.

Існувало спеціальне керівництво «Книга мертвих». Крім міфологічних описів у ньому містяться настанови вмираючому, а також правила поведінки для тих, хто проводжає людину в останню путь. У зв'язку з тим, що людина, як вважали єгиптяни, повинен померти у свідомості, то жерцям наказували активні маніпуляції з його сонною артерією.

Єгипетська танатологія і теоретично і практично розробила основні положення того світогляду, який позбавляє людину від страху перед смертю. Неможливо вигадати щось краще для заспокоєння відходить душі, ніж пропонована давньоєгипетської релігією ідея продовження життя в іншому світі.

За смертю слідував новий вид «життя», який має продовжуватися за бар'єром смерті за допомогою збереження тіла, уваги, що виявляється до мумії, і всього того, що передбачалося в соціальних, економічних і релігійних звичаях. З цієї причини єгиптяни і досягли величезних успіхів у бальзамуванні трупів.

Потрібно прочитати це двічі, щоб зрозуміти лякаючу неймовірність наступних результатів наукових досліджень: біологи Оклахомському університету в березні 1963 р. встановили, що шкірні клітини мумії єгипетської принцеси Мене, зберегли життєздатність до наших днів. Але ж смерть принцеси настала кілька тисяч років тому! Слід зазначити, що цей висновок американських біологів оскаржують інші вчені. Їхні аргументи: якщо в клітинах муміфікованої шкіри і виявлені ознаки життя, то мова може йти тільки про життя сторонніх істот, наприклад, про бактеріях, що влаштувалися там. Отже, два підходи для остаточних висновків, мабуть, потрібні додаткові експерименти.

Перші спроби бальзамування відносяться до III тисячоліття до нашої ери. Це підтверджується розкопками стародавнього поховання цього періоду, проведеними англійським археологом Джеймсом Квібеллом. У процесі цих розкопок і був виявлений труп молодої жінки, який вважається найдавнішою єгипетської мумією.

Про сам процес бальзамування було відомо тисячам людей, але до наших днів дійшло єдине повідомлення «очевидця». Їм з'явився Геродот, грецький мандрівник,що був у Єгипті у V столітті до н.е. Багато що в описах Геродота піддається сумнівам і переосмислення, але процедуру бальзамування він в цілому описав вірно, крім одного важливого нюансу. Геродот написав, що труп на тривалий час поміщали у ванни водних розчинів солей.


РОЗВИТОК ІНШИХ ПРИРОДНИЧИХ НАУК



Хімія в стародавньому Єгипті



Близько II тисячоліття до н. в країнах Межиріччя, а також у Єгипті з'явилися і фаянсові вироби. Давньоєгипетський фаянс за складом значно відрізнявся від звичайного фаянсу і приготовлялся із глини в суміші з кварцитний пісковиком. До теперішнього часу не з'ясовано, яким матеріалом користувалися давні майстри під час виготовлення і формуванню фаянсових сумішей. Припускають, що використовувалося якесь органічна речовина, вигоряють при випаленні. Поливання фаянсових виробів спочатку вироблялася сумішшю соди і фарбувальних добавок оксидів металів, переважно малахітової або азурітовой борошна. Пізніше стали готувати спочатку суху глазур сплавом соди, місцевого піску, завжди містить (в Єгипті) солі кальцію, і фарбувальних добавок.



Інші галузі ремісничої хімічної техніки



З інших галузей ремісничої хімічної техніки слід згадати перш за все найдавніше мистецтво фармації і парфумерії.

Незважаючи на те що ці рецепти не можуть бути названі суто хімічними, оскільки вони присвячені способам витяги з рослин різних соків і масел, вони дають уявлення про операції виварювання, настоювання, вичавлювання, зброджування, проціджування і т.д

У Стародавньому Єгипті отримало широке поширення ремесло муміфікацпі трупів померлих.

В якості будівельного в'яжучого матеріалу в Стародавньому світі застосовували зазвичай гіпс.

Крім такого гіпсового цементу, при кладці будівель в якості в'яжучих речовин застосовувався асфальт та бітум.

Кілька слів скажемо про засоби для письма, що застосовувалися в Стародавньому світі. Давньоєгипетський папір -''папірус''- широко застосовувалася вже в Середньому царстві. Її виготовляли із стебел рослини - нільської лілії. Стебла розрізали на вузькі смужки, які складали один біля одного в два шари хрест-навхрест на плоскій кам'яній плиті, потім покривали шматком тканини і вибивали плоским каменем, без застосування клею. Виходила цільна плівка, яку сушили і розгладжували. За допомогою такої простої техніки виготовляли смуги папірусу шириною 30-40 см і довжиною іноді до 40 м. На папірусі писали тушшю за допомогою загостреної палички.

Крім папірусу іноді застосовувався і пергамент - спеціально вироблені телячі шкіри. По пергаменту, крім туші, писали золотом, сріблом і золотоподобнимі складами.

У елліністичному Єгипті процвітали найважливіші напрями ремісничої хімічної техніки: переробка металевих руд, виробництво та обробка металів, у тому числі виробництво різноманітних сплавів, фарбувальне мистецтво з більш широким асортиментом барвників у порівнянні з Давнім Єгиптом, приготування різноманітних фармацевтичних та косметичних препаратів.

До нас дійшли деякі літературні пам'ятники елліністичного Єгипту, в тому число і рецептурпо-хімічні збірники. Слід підкреслити, проте, специфічний характер таких збірників. Вони не представляли собою записок звичайних майстрів-ремісників, а скоріше - представників так званого ''священного таємного мистецтва'', що отримав в Олександрії дуже значне поширення. Єгипетські майстри володіли мистецтвом виготовлення золотоподобних сплавів. Вже в перші століття до н. е.. таке мистецтво підробки металів набуло широкого поширення. Воно процвітало і в самій Олександрійській Академії, де і отримало свою назву.

Способи''перетворення''неблагородних металів в золото зводилися до трьох шляхах:

1) зміна поверхневого забарвлення відповідного сплаву або впливом відповідних хімікатів, або нанесенням на поверхню тонкої плівки золота;

2) забарвлення металів лаками відповідного кольору;

3) виготовлення сплавів, зовні схожих на справжнє золото або срібло.

Серед фарбувальних речовин згадуються Вайда, алканів, Шерлі (кермес), орсель, фарбувальна марена, чистотіл та ін Велике значення стародавні фарбарі надавали правильному підбору і застосуванню допоміжних речовин при фарбуванні. Велика увага приділяється знаменитої в давнину фарбі – пурпуру.



Астрономія та астрологія



Про колосальних астрономічних знаннях древніх єгиптян сьогодні, через тисячоліття, ми можемо судити з розрізненим ієрогліфічним текстів, виписаним рукою писаря на папірусі. У Астрономії Єгиптяни створили наступне:

Склали сонячний календар, що складається з 365 днів і поділяється на періоди: "повені", "виходження " і "сухість".

Винайшли водяні годин з градуюванням часу на внутрішній стінці судини. "Прив'язали " календарний новий рік до астрономічного явища (поява Сіріуса на ранковому небі) і початку розливу Нілу 19 липня.Угруповали зіроки у сузір'я, що отримали найменування за твариною, контури яких вони нагадували ("бика", "скорпіона", "крокодила" і т.п.)

Встановили денний час по сонячному годиннику. Створили зоряні таблиці, за допомогою яких визначався час вночі.

Визначали нічний час за зірками за допомогою візирного інструменту. Створили довідник з коментарями до зображених на стелях гробниць, палаців і храмів небесним картками.

Особливим шануванням у Єгипті користувалися п'ять основних планет, три з яких вважалися небесними втіленнями бога Хору. П'ять планет були відомі єгиптянам з глибокої давнини. Так, наприклад, перші згадки і зображення Себа ресі Ен Пет (Юпітер) зустрічаються вже на кришці саркофага вельможі Хені XXI ст. до н. е.. Подібні зоряні таблиці повинні були повідомляти покійному нічний час, з тим щоб він знав, в якому місці підземного світу він знаходиться в той чи інший момент. Зображення планет в контексті <зоряних таблиць> є на стелях багатьох гробниць царів і вельмож, на стелях заупокійних храмів.

Набагато менше значення, ніж астрономія, у світогляді єгиптян мала астрологія. Єгипетські гороскопи, найбільш стародавній з яких датується всього лише 38 роком до н. е., виконувалися на остраконах і були своєрідним синтезом греко-єгипетської та вавілонської релігійно-астрономічної думки. У давньоєгипетській традиції майбутнє людини впізнавалось перш за все не з астрологічного розрахунку, а з прогнозів богів - Семи Хатхор, що приходять до новонародженого і передрікали його долю, оракулів богів і богинь. Крім того, існували спеціальні календарі щасливих і нещасливих днів, що з тими або іншими подіями з життя богів, колись відбулися в ці дні.



Географічні знання

древній єгипет культура природничий наука

Про географію в стародавньому Египті дізналися по ієрогліфічним написам на різних спорудах, табличках з слонової кістки та папірусах. Велике місце в цих написах займають повідомлення про місцевості і народи, які стали відомі єгиптянам в ті далекі часи.

У XXVIII ст. до н.е. в пустелі була виявлена мережа тимчасових водотоків, а також поклади будівельного каменю і родовища міді, малахіту та бірюзи. Вони успішно розроблялися єгиптянами протягом багатьох століть

Знайомство стародавніх єгиптян з оточуючими їх землями розтягнулося на віки. Причиною тому - тривалі перерви між походами у віддалені країни. За цей час географічні знання втрачалися, і багато території неодноразово відкривалися заново.

Глиняні таблички, які нині зберігаються в Британському музеї, дають уявлення про Землеописання, що проводяться чиновниками за часів Саргона з метою оподаткування. Відомі великомасштабні плани месопотамських міст.

Середньомасштабня карта Месопотамії, знайдена в Нузі, вважається однією з найдавніших карт у світі. На ній зображені села, річки і гори Північної Месопотамії. Вавилонського походження та інша давня карта світу: Земля представлена тут у вигляді круглого плоского диска, який пересічений річкою Євфрат. Тече вона з гір, а впадає в океан, з усіх боків оточує Землю. За околиці океану лежать сім «островів», що мають трикутну форму. Написами позначені Вавилон (у центрі), Ассирія і Урарту.


Висновок



Стародавній Єгипет – дуже розвинена цивілізація,порівняно з тим часом. Це доводить їхні досягнення в галузях природничого циклу,особливо в медицині.Хоча також великого розвитку набули науки такі, як географія,хімія,астрономія і навіть астрологія.


Додатки






Список використаної літератури



Нариси з історії техніки Стародавнього Сходу, під ред. В. В. Струве, М. - Л., 1940;

Лукас А., Матеріали й ремісничі виробництва Стародавнього Єгипту, пров. з англ., М., 1958;

Черезов Є. В., Техніка сільського господарства Стародавнього Єгипту (Конспект лекцій), Чернівці, 1968;

Кинк Х. А., Як будувалися єгипетські піраміди, М., 1967;

Лауер Ж. Ф. , Загадки єгипетських пірамід, пров. з франц., М., 1966;

Нейгебауєр О., Точні науки в давнину, пров. з англ., М., 1968;

Веселовський І. М., Єгипетська наука і Греція. З історії стародавньої математіики і астрономії, в кн.: Праці інституту історії природознавства АН СРСР, т.2, М. - Л., 1948;

Матьє М., Давньоєгипетські міфи, М. - Л., 1956;

Франк-Каменецький І. Г., пам'ятники єгипетської релігії в Фіванський період, т. 1-2, М., 1917-18;

Струве В. В., Соціальна проблема в заупокійному культі стародавнього Єгипту, в кн.: Релігія і суспільство, Л., 1926, с.5-28;

Коростовцев М. А., Писарі Стародавнього Єгипту., М., 1962;

Лірика Стародавнього Єгипту. [Вступ. ст. і прим. І. Кацнельсона, М., 1965];

Масперо Г., Єгипет. Пер. [З франц.], М., 1915;

Павлов В. В. Скульптурний портрет Стародавнього Єгипту., М., 1957



- 2 -