Порівняний аналіз двох романів "Американський психопат" Брет Істон Елліс і "Раби Майкрософта" Дуглас Коупленд

Порівняний аналіз двох романів "Американський психопат" Брет Істон Елліс і "Раби Майкрософта" Дуглас Коупленд




"Американський психопат" (англ. American Psycho) - роман американського письменника Брета Істона Елліса, в якому оповідь ведеться від імені заможного мешканця Манхеттена Патріка Бейтмен, самопроголошеного маніяка-вбивці. Роман був опублікований в 1991 році і викликав фурор деталізованими описами сцен сексу і насильства.

Раби Майкрософта (англ. Microserfs) - роман Дугласа Коупленда, що вийшов в 1995 році. Вперше він з'явився у формі невеликого оповідання у статті-огляді журналу Wired в січні 1994 і згодом був розширений до роману.

Аналізуючи роман "Американський психопат", в першу чергу потрібно відзначити, що дія відбувається в кінці 1980-х, в основному на території Манхеттена, і присвячено опису приблизно двох років з життя Патріка Бейтмен, головного героя і оповідача. На початку роману Бейтмену 26 років. Базову частина сюжету складають описи злочинів Бейтмен, хоча достовірність цих описів до кінця розповіді стає все більш сумнівною. Бейтмен походить з багатої сім'ї, закінчив Ексетерському академію, Гарвардський університет (випуск 1984 року) і працює на Уолл-стріт у фірмі "Пірс енд Пірс". Бейтмен - втілення образу яппі 1980-х.

Раби Майкрософта написаний в ранні 90-ті, він зображує життя людей, що працюють в сфері програмного забезпечення, і вплив роботи на їхні стосунки і життя. Роман представлений у вигляді записів у щоденнику, який веде оповідач. Тим самим він схожий за стилем сучасним блогам, хоч і був написаний раніше, ніж вони отримали широке розповсюдження в мережі.

У романі головний герой Бейтмен детально описує, як він катує і вбиває своїх жертв, серед яких:

Молоді жінки, серед яких його колишні і нинішні подруги, повії, дівчата з бюро ескорт-послуг. Конкуренти по бізнесу (наприклад, людини на ім'я Пол Оуен він вбиває прямо у себе в квартирі). Бідняки, бомжі, безробітні, яких він зустрічає на вулицях міста. Бейтмен іменує їх "генетичним сміттям". Чорношкірого жебрака він зустрічає двічі по ходу роману - при першій зустрічі виколює йому очі.

Представники інших етнічних груп (зокрема, китайський хлопчисько-кур'єр, якого він приймає за японця). Просто люди, яких зустрічає на вулиці, зокрема хлопчик у Центральному зоопарку, гомосексуаліст з собакою і саксофоніст. Попалися під руку під час погоні, в ході якої Бейтмен намагається відірватися від поліції (тут він вбиває таксиста, поліцейського, нічного сторожа, прибиральника).

У вбивствах Бейтмен немає ніякої системи або плану. Він просто катує і вбиває людей самими різними способами з використанням пістолетів, ножів, електроінструментів і живих щурів. Цікаво, за якою ознакою можна визначити персонажів, яких Бейтмен не намагається вбити. Це його секретар Джин, наречена Евелін Вільямс і гей Луїс Каррутерс. Можливо, він не хоче цього робити тому, що всі вони відчувають до нього ніжні почуття (є сумніви щодо нареченої).

Жадібність, заздрість і ненависть - ось головні почуття Бейтмен поряд з люттю і садистським задоволенням від насильства. Він виявляє слабкі ознаки людяності, коли розмірковує про романтичне кохання і її вираженні в музиці. Він має досить специфічним почуттям гумору і не раз по ходу роману іронізує з приводу нікчемності і порожнечі свого існування. До кінця роману показується, що навіть вбивства вже не можуть викликати в Бейтмен ніяких емоцій.

Ніби в унісом, і в той же час протилежним сюжетом є роман "Раби Майкрософта" Дуглас Коупленд починається з побіжного огляду життів працівників Майкрософта, людей, які створили програми, використовувані в Майкрософт показаний як корпорація, що має феодальну структуру, з Біллом Гейтсом в якості власника та працівниками в якості рабів. Також жертви свого часу. Тільки на відміну до роману "Американський психопад" Брет Істон Елліса є заручника сучасного світу.

Герої роману "Раби Майкрософта" Дуглас Коупленда живуть в Сіетлі, робоча атмосфера вторгається в їх особисте життя, їх щоденні розпорядки дня повністю залежать від циклів випусків програмного забезпечення. Коли один з них вирішує покинути Майкрософт і заснувати свою компанію в Кремнієвої долині, інші підтримують таку можливість. Вони залишають стабільність і захищеність заради невідомого в новій компанії. Героями керує не тільки шанс створити успішний програмний продукт, але і бути "номер один": бути першими в чомусь, випустити версію 1.0 і тп. Крім того, зміни в їх життях дають початок розвитку їх як особистостей.

Один із поглядів на теми книг "Американський психопад" Брет Істон Елліса і "Раби Майкрософта" Дуглас Коупленда полягає в тому, що вони розглядається як сатира на моральну деградацію 1980-х, в тому числі на американський бізнес і життя нації.

Багато хто вважає, що докладні описи бузувірств Бейтмен вставлені для посилення "чорного гумору". Все життя Бейтмен крутиться навколо того, яким він бачиться іншим. Оскільки "особистості" як такої у Бейтмен просто немає, він може сприйматися як метафора "пластмасових" 1980-х. Також роман описує Бейтмен і його колег як безпринципних моральних дегенератів, здатних на все заради досягнення успіху. Червоною ниткою через розповідь проходить ненависть Бейтмен до гомосексуалістів і повій. Це символи вже актуальною в ту пору теми СНІДу. Бейтмен не використовує ін'єкційні наркотики, які також є одним з найголовніших чинників поширення СНІДу.

Саме Коупленд був логопедом Наомі Кляйн, вивчивши її сичати злісний протестний слоган "NO LOGO!"; Саме з "Рабів" Майкрософта" видавити на світ божий десятки антікорпоратівних відозв - це ключовий для антиглобалістського літературного корпусу текст. Ще в 1995 році Коупленд, у якого інтелект влаштований, як очі у Шумахера: обоє бачать те, що буде за поворотом, - дуже чітко висловився про те, що вторгнення корпорацій в особисту сферу скінчиться антропологічною катастрофою: людина мутує як вид, зробившись сировинним придатком тоталітарних корпорацій.

Службовці "Майкрософта" стали першими, найочевиднішими жертвами нового корпоративного порядку. Саме ці люди, що проживають життя на роботі, стали відчувати недолік реальності, тому що на їх очах звичайна реальність стала замінятися або на ігрову - цифрову, або на штучну - споживчу, супермаркетную. "Раби" Майкрософта "- типове коуплендовское соціологічне дослідження у формі роману; цього разу майже чорна комедія про компанію програмістів, які спочатку працюють у" Майкрософт ", а потім переїжджають з Сіетлу в Каліфорнію, щоб почати там власний бізнес - розробку ігор нового покоління , але вже так покалічені корпоративною культурою, що назавжди залишаються духовними інвалідами. Як би не була благополучна їх життя, всі вони відчувають постійну тривогу через втрату почуття реальності і, одного за іншим, "айдентіті" - сексуального, політичного, родового. Коуплендовскіе герої розрізняються між собою не стільки тілами і особистим простором, скільки споживчими звичками. Світ спрощується і ущільнюється, перетворюється в "Лего".

Саме зворушливе в "Рабах" - опис бабиного літа людства, епізоди, в яких майбутні мутанти востаннє обіймають один одного, відчуваючи неймовірне задоволення і почуття єднання від останніх фотонів світла, градусів тепла. "Раби" тільки на початку здаються сатирою на добровільних слуг Білла Гейтса; ближче до кінця роман перетвориться в елегію про ніжність, теплоту людських відносин. Чудовий - стрімко прогресуючий від сумній "Життя після Бога" до приголомшуючою "Подружка у комі" - Коупленд.

Отже, проаналізувавши сюжети романів "Американський психопад" Брет Істон Елліс і "Раби Майкрософта" Дуглас Коупленд можна підсумувати, що твори ніби схожі за тематикою, та водночас є зовсім протилежними за сприйняттям. Навіть у літературній критиці "Американський психопад" Брет Істон Елліс не знайшов жодного позитивного відгуку на відмінну від "Раби Майкрософта" Дугласа Коупленда.

І "Американський психопад" Брет Істон Елліас, і "Раби Майкрософта" Дуглас Коупленда розповідають про жертви сучасного світу та особливості морально-психологічного погляду бурхливих поч.. 90-х років.

Книгу "Американський психопад" Брет Істон Елліас і справді є за що дорікнути. У Елліса проблеми з сюжетом, роман рихлим. А для читача це лише спосіб відчути реальність себе самого, реальність життя, тому що домінантне його відчуття - власна порожнеча, навіть не порожнеча, а цілковита незначність, неіснування. Герой роману дотримується правил гри, носить правильні лейбли, ходить в правильні клуби, слухає правильну музику, постійно побоюючись зробити не комільфо, - і нікого не цікавить, що в нього за душею і чим він займається у вільний від світського життя час. До речі, в книзі є натяк на те, що насправді всі вбивства відбуваються героєм лише в його уяві. Це схоже на правду. Але сенсу книги не змінює абсолютно.

Великі корпорації завжди націлені на отримання максимального прибутку і найбільшої ефективності від величезного штату своїх співробітників. Вони створюють для своїх працівників всі умови, що дозволяють добитися тільки лише цих цілей: будують житлові "містечка", обробляють офісні приміщення, надають соціальне забезпечення, створюють цілу інфраструктуру, - все, що тільки може забезпечити найбільш комфортні умови для роботи. Натомість вони забирають у своїх співробітників роки життя, фактично перетворюючи їх на своїх "рабів". А коли людський ресурс вичерпає себе, його просто замінюють на новий:

Фаза "робота - це життя" триває приблизно років десять. Так що хапайте їх, поки вони молоді, і постарайтеся зробити так, щоб вони ніколи не подорослішали.

Дугласа Коупленда у своїй книзі "Раби Майкрософта" описує, як група програмістів, які працюють в одній з таких корпорацій і, начебто, цілком задоволених своєю "життям", в один прекрасний момент вирішують вийти з "великої гри" перш, ніж вони підійдуть до "межі звільнення", і зайнятися роботою над власним проектом. З одного боку, вони вплутуються в ризикове підприємство, і змушені вже самостійно думати про житло, про стабільність доходів і пошуку фінансових ресурсів, але з іншого боку, вони починають розуміти, чого їх позбавляла Корпорація. Вони нарешті починають жити по-справжньому, відчувати, любити, страждати, будувати відносини ...

"Раби Майкрософта" можуть здатися нудними через велику кількість "зайвих" дрібниць, обривків щоденникових записів, але саме таким чином автор хотів показати життя хлопців, які вирвалися з "рабства" у всіх її аспектах. І як мені здається, йому це цілком вдалося.




Список використаної літератури



Дуглас Коупленд. Рабы "Майкрософта". -Издательство: АСТ, Люкс. – 2004. 496с.

Рабы Майкрософта. Главная страница блога Леонида Лукина. Электронный ресурс. Режим доступа: http://blog.phpworld.ru/archives/252-Raby_Majkrosofta.html

Эллис Брет Истон - Американский психопат. Электронный ресурс. Режим доступа: http://booklove.ru/pus_103593.html

Эллис Б. И. Американский психопат. — М.: Адаптек / T-ough press, 2003. — 544 с.