Організація виробництва в дільниці виробничого цеху

Міністерство Освіти та Науки України

Національний Університет Кораблебудування

імені адмірала Макарова

















Кафедра економіки та організації виробництва

















Курсовий проект з дисципліни

«Організація виробництва»





























Виконав: студент групи 3418

Кудрін О.В.

Перевірив: доцент

Бержак В.М.









Миколаїв 2007

Зміст

Вступ

Стисла характеристика дільниці

Розділ I Розрахунок необхідної кількості обладнання, приладдя, площу, їх                                                                                                                                                                                                                         вартості та чисельності працюючих

Необхідна кількість обладнання, його завантаження та первинної вартості

Основна виробнича площа проектованої дільниці (цеху)

Визначення чисельності працюючих на проектованій дільниці

Розділ II Визначення обсягу капітальних вкладень (інвестицій) у дільницю механічного цеху по виготовленню деталі типу «Ось»

Розділ III Розрахунок економічних показників проектованої дільниці (цеху)

3.1 Річний фонд оплати праці робітників дільниці

3.2 Тарифний фонд заробітної плати основних виробничих робочих

3.3 Основний фонд заробітної плати допоміжних робочих

3.4 Розрахунок річного фонду заробітної плати спеціалістів, службовців і молодшого обслуговуючого персоналу

3.5 Визначення середньорічної і середньомісячної заробітної плати працюючих на дільниці

3.6 Розрахунок річних витрат на основну сировину і матеріали

3.7 Річні загальновиробничі витрати

3.8 Розрахунок дільничої (цехової) собівартості виробу

3.9 Визначення річної програми в оптових цінах підприємства

3.10 Визначення фінансових результатів (прибутку)

Розділ IV Розрахунок економічної ефективності створення дільниці (цеху)

4.1 Показники ефективності інвестицій

4.2 Визначення періоду окупності проекту

Висновки: Техніко-економічні показники дільниці (цеху)

Список використаної літератури



Вступ

Стисла характеристика дільниці



На основі проведених необхідних розрахунків можемо зазначити основні техніко-економічні характеристики дільниці, що спроектована. А саме:

		випуск деталей типу «Ось» обсягом виробництва 25000 штук;

		тип виробництва масовий;

		обладнання на дільниці складає 10 універсальних верстатів з показником його використання 89,3%;

		фонд оплати праці працюючих складає загалом 297798,91 грн;

		собівартість одиниці продукції складає 2940,31 грн, а оптова ціна одиниці (без ПДВ) – 3381,35 грн;

		фінансовий результат або чистий прибуток становить 6615697,5 грн;

		обсяг необхідних капітальних вкладень в створення дільниці становить 711,19 тис.грн.;

		період окупності капітальних вкладень складає 1,38 роки або 1 рік 4 місяця 18 днів.





Метою курсового проектування з організації виробництва є закріплення теоретичних знань, а також придбання необхідних навичок самостійного творчого розв’язання ряду практичних задач при проектуванні організації основних та допоміжних дільниць (цехів) машинобудівного виробництва. В прцесі курсового проектування я використовував здобуті раніше знання, зокрема матеріали раніше виконаних курсових проектів з технології машинобудування та організації і нормування праці.

При виконанні курсового проекту з дисципліни «Організація виробництва» я розрахував необхідну кількусть обладнання, приладя, площ, їх вартості та чисельності працюючих; економічні показники проектованої дільниці (цеху); економічну ефективність створення дільниці (цеху).


Початкові дані

Деталь «Ось»

Річна програма, шт – 25000

Режим роботи, змін – 2 

Марка матеріала – Ст.45

Маса заготовки, кг – 10,81

Маса деталі, кг – 7,5



Таблиця 1

Технологічний процес виготовлення деталі «Ось»

Найменування операції

Обладнання

Разряд роботи

Тшт

Тпз



найменування

модель







Фрезерно-центровальна

Фрезерно-центровальний п/а

МР-71М

2

1,258

15

Токарна

Токарно-винторізний

16К20

3

5,289

22

Токарна

Токарно-винторізний

16К20

4

4,386

22

Різьбо-фрезерна

Різьбо-фрезерний п/а

5Б65

3

2,711

26

Шпоночно-фрезерна

Шпоночно-фрезерний п/а

692М

3

4,762

17

Свердлильна

Вертикально-свердлильний одношпинделевий

2М125

3

1,097

17

Слесарна

Верстак



2

6

6

Круглошлифовальна 

Круглошлифовальний підвищенної точності

3М151

4

2,656

18

Круглошлифовальна 

Круглошлифовальний підвищенної точності

3М151

4

0,904

18

Слесарна

Верстак



2

6

6




Розділ I Розрахунок необхідної кулькості обладнання. Приладдя, площ, їх вартості та чисельності працюючих



Необхідна кількість обладнання, його завантаження та первинної вартості



При розрахунку кількості металорізального обладнання даної моделі та числа робочих для механічної обробки деталей необхідно знати: річний обсяг випуску деталей; вид технологічного процесу із зазначенням переліку операцій та сумарні норми штучно-калькуляційного часу на кожну операцію; ефективний річний фонд часу роботи дільниці обладнання (в годинах).

1. Ефективний річний фонд часу роботи одного верстата при п’ятиденному робочому тижні з двома вихідними днями може бути розрахований за формулою, год,

Фе = [(Др – Дв.д. – Дс.д.)* Чд – Дн.с.д*1]*Зр*Кр;

де Др, Дв.д., Дс.д., Дн.с.д – відповідно кількість днів в одному році, вихідних (суботи та неділі), святкових та передсвяткових днів (тривалість робочого дня менше на 1 год); Чд – кількість годин робочого дня; Зр – кількість змін роботи обладнання Зр=2; Кр – коефіцієнт, який враховує час перебування верстата в ремонті (для великих верстатів Кр=0,9….0,94, для середніх Кр=0,95….0,9, для дрібних Кр=0,95….0,98, для автоматичних ліній Кр= 0,88….0,9).

В моєму прикладі верстати, використовувані на дільниці мають масу до 10т. У даному випадку втрати часу на ремонт для металорізальних верстатів стоновитимуть 1,9%. Тоді ефективний фонд часу для усіх верстатів становитиме:

Фе = [(366 – 104 – 10)*8,0 – 5*1]*2*0,981=3948год.

2. Програма запуску деталей знаходиться за формулою:

Пз=Пв*(100/100-Кт.в) шт,

де Пв=25000 шт – програма випуску деталей за рік; Кт.в=1,0…1,5 відсоток технологічних утрат, показує, на скільки більше треба запустити в роботу виробів з урахуванням їх технологічних утрат (брак та інше),

Пз = 25000(100/100-1,5) = 25381.

3. Трудомісткість обробки річного запуску деталей визначається за формулою:

Ттруд.р=Тшт.-к*Пз, год, де

Тшт.-к – штучно-калькуляційний час на операці, хв., 

Пз – програма запуску деталей на рік, шт.

Наприклад, для фрезерно-центровальної операції

Ттруд.р = 1,258*25381/60 = 532,2 год.

Для всіх інших операцій Ттруд.р розраховується аналогічно.

4. У серійному, дрібносерійному та одиничному виробництві розрахункову кількість верстатів знаходять за формулою:

Ср=(Тшт.-к*Пз)/(Фе*60*Кв.н),

де Тшт.-к. – штучно-калькуляційний час на операцію, яка виконується на даному верстаті, хв.;

Пз – програма запуску деталей за рік, шт;

Фе – ефективний фонд часу роботи обладнання за рік, год.;

Кв.н – коефіцієнт виконання норми часу; для напівавтоматів Кв.н= 1,01; для універсальних верстатів Кв.н=1,05…1,20.

Наприклад, для фрезерно-центровальної операції:

Ср = 1,258*25381/3948*60*1,01 = 0,13

Розрахункову кількість верстатів Ср округлюємо до найближчого цілого числа. Приймаємо Спр = 1 верстат.

5. Коефіцієнт завантаження даного типу обладнання у відсотках становить:

Кз= (Ср/Спр)*100%

Наприклад, для фрезерно-центровального обладнання:

Кз = (0,13/1)*100% = 13%.

Розрахунки кількості верстатів (розрахункової та прийнятої) по інших операціях виконуються аналогічно і зводяться в табл.2.



На підставі проведених розрахунків будується графік завантаження устаткування, на якому на осі абцис указується найменування і модель устаткування, а на осі ординат відкладається коефіцієнти завантаження устаткування з урахуваннями його довантаження супутньою продукцією (рис.1)

Ширина стовпчиків за відповідним масштабом повинна бути пропорціональна кількості верстатів даної моделі.

Середній коефіцієнт завантаження Кз всього верстатного парку на проектованій дільниці викреслюють горизонтальною лінією, яка проходить через увесь графік.

У зв’язку з тим, що всі операції не завантажені до 85% згідно з основною нормою часу ми довантажили їх аналогічними деталями.

6. Трудомісткість довантаження супутньою продукцією даного типу верстатів окремо на кожній недовантаженій операції розраховується за формулою:

Тдов=Фе*Кв.н*Спр*(Кзн- Кз) н-год.

де Спр – прийнята кількість верстатів даного типу до довантаження, шт;

Кзн= 085…0,95 – нормативний коефіцієнт завантаження обладнання даного типу;

Кз – коефіцієнт завантаження обладнання до довантаження супутньою продукцією. 

Тоді, наприклад, для фрезерно-центровальної операції трудомісткість довантаження складе:

Тдов = 3948*1,01*1*(0,9-0,13) = 3070,4

7. Розрахункова кількість верстатів даного типу з урахуванням довантаження визначається за виразом: Ср=Т '/(Фе*Кв.н), 

де Т ' – трудомісткість річної програми з урахуванням довантаження, н-год;

Кв.н – коефіцієнт виконання норми часу, Кв.н = 1,0…1,2;

Фе – ефективний річний фонд використаного часу обладнання, год.

Наприклад, для фрезерно-центровальної операції:

Ср = 3602,6/(3948*1,01) = 0,9

8. Середній коефіцієнт завантаження обладнання у відсотках при виготовлені заданих за проектом деталей розраховується за формулою:

Кз = ∑Ср*100/∑Спр

де ∑Ср, ∑Спр – відповідно розрахункова та прийнята кількість верстатів різних типів на всіх операціях для заданої деталі:

Кз = 8,93*100/10 = 89,3%.

9. Дані про кількість, модель, габарити, потужність електродвигуна, вартість (з урахуванням транспортування та монтажу) та ремонтну складність обладнання на дільниці заносять у зведену відомість обладнання (табл.3).

  



		Таблиця 3

		Кошторис витрат на основне технологічне обладнання ділянки

		Найменування верстата

		Модель верстата

		К-ть верстатів, шт

		Потужність, кВт

		Площа, м2

		Вартість за прейскурантом, тис.грн

		Витрати на транспортування й монтаж, тис.грн (6-9% від гр.9)

		Первинна вартість, тис. грн. (гр.9+гр.10)

		Ремонтна складність

		

		

		

		одиниці

		загальна

		одиниці

		загальна

		одиниці

		загальна

		

		

		механічна

		електрична

		

		

		

		

		

		

		

		

		

		

		

		одиниці

		загальна

		одиниці

		загальна

		1

		2

		3

		4

		5

		6

		7

		8

		9

		10

		11

		12

		13

		14

		15

		Токарно-гвинторізний

		16К20

		3

		10

		30

		5,066

		15,1988

		40

		120

		8,4

		128,4

		6

		18

		9

		27

Горизонтально-протяжний

7б56

		1

		20

		20

		6,42

		6,42

		20

		20

		1,4

		21,4

		12,5

		12,5

		13,0

		13,0

Токарно-гвинторізний

16К20

		1

		10

		10

		5,066

		5,066

		40

		40

		2,8

		42,8

		6

		6

		9

		9

Вертикально-свердлильний 



2Н125

		1

		4,5

		4,5

		7,982

		7,982

		42

		42

		2,94

		44,94

		9

		9

		5,5

		5,5

Зубофрезерний п/а

53А10

		4

		7

		28

		10,788

		43,152

		50

		200

		14

		214

		2

		8

		4

		44



Верстак

-

		2

		-

		-

		1,5

		3

		2

		4

		0,14

		4,14

		-

		-

		-

		-

		Разом

		-

		12

		-

		92,5

		-

		81,178

		-

		426

		29,82

		455,82

		-

		-

		-

		-

	

	

	1.2 Основна виробнича площа проектованої дільниці (цеху)

	До складу виробничої площі включається площа, зайнята обладнанням, проходами, проїздами, конвеєрами, роль чатами, стендами, розмічальними плитами, робочими шафами для інструменту, робочими місцями для технічного контролю деталей тощо.

	Металорізальні верстати дільниці або відділень механічного цеху можуть бути розташовані за ходом послідовного виконання технологічних операцій (предметна спеціалізація дільниці) або за подібними моделями (групами) верстатів (технологічна спеціалізація).

	На практиці частіше зустрічається змішаний спосіб утворення дільниці.

	На вибір варіантів розташування дільниці впливають умови роботи та технологічні особливості використовуваних верстатів.

	Виходячи з цього, недоцільно розміщувати поруч дільниці та лінії виготовлення деталей високої і відносно малої точності форми та розташування поверхонь у зв’язку з неминучим впливом вібрації обладнання на точність виготовлення відповідних деталей.

	Недопустиме змішане розміщення дільниці абразивної обробки і складання.

	Виробничу площу дільниці (цеху) визначають за показником питомої площі, яка припадає на один верстат або одне робоче місце:

	Sд = Sпит * Спр м2, 

	де Sпит. – питомий показник площі на один верстат; для малих верстатів вагою до 5 тис.кг Sпит=10…15 м2, для середніх верстатів вагою до 10 тис.кг Sпит=16….25 м2, для великих верстатів вагою до 25 тис.кг Sпит=26…45 м2, для особливо великих вагою до 120 тис.кг Sпит=50…150 м2 на один верстат, для верстаків Sпит=10 м2.

	З практичної точки зору на дільниці (в цеху) доцільно розміщувати обладнання різних габаритних розмірів, тому для оцінки потрібної площі зручніше користуватися питомими показниками для механічних дільниць (цехів). Показник питомої загальної площі враховує також допоміжну площу для збереження заготовок між операціями, магістральних проїздів тощо:

	Sпит.заг. =1,3*Sпит.д

	Питома площа одного дрібного верстата Sпит=15 м2

	Виробнича площа дільниці Sпит.вир.=15*8=120 м2

	Загальна площа дільниці Sпит.заг.=1,3*120=156 м2

	

	1.3 Визначення чисельності працюючих на проектованій дільниці        (в цеху)

	

	Розрахунок кількості основних робочих. У механічних цехах (дільницях) до основних робочих відносяться робочі таких професій: верстатники, оператори верстатів з ЧПК та наладчики автоматичних ліній, слюсарі механоскладальних робіт, мийники деталей.

	Споживчу чисельність основних робочих визначають за кожною професією окремо.

	Для дільниці серійного, дрібносерійного та одиничного типів виробництва необхідна кількість основних робочих визначається за формулою:

	Рсв=Т/(Фе.р.*Кв.н.*Кбв) чол.,

	де Т – річна трудомісткість робіт за видами обробки, норм.-год.

	Т=Тшт.-к*Пз/60: Тшт.-к – штучно-калькуляційний час на обробку виробу на операції, хв.; Пз – річна програма запуску деталей, шт.;

	Фе.р. – річний ефективний фонд часу роботи одного робочого, год.;

	Кв.н. – коефіцієнт виконання норм робочими даної операції (Кв.н.=1,0…1,2);

	Кбг – коефіцієнт багатоверстатного обслуговування.

	 Ефективний річний фонд робочого часу верстатника за п’ятиденний тиждень можна визначити за формулою:

	Фе.р.=[(Др-Дв.д.-Дс.д.)*Чд-Дп.с.д-1]*Кв год.,

	де Кв – коефіцієнт, що враховує втрати робочого часу на відпустку, навчання, виконання державних обов’язків тощо.

	Ефективний фонд часу одного працюючого:

	Фе.р.= [(366-104-10)*8-4-1]*0,908=1827 люд.-год.

	Тоді чисельність фрезерників за формулою:

	Рфрез.=(1,258*25381)/(1827*1,1*60*1)=0,22

	Приймаємо Рфрез.=1 чол.

	Розрахунки за іншими операціями проводяться аналогічно, і результати зводяться в табл.4

	

	Середній розряд основних робочих на дільниці становить:

	Rсер. =∑Rp*P0/∑P0  = (2*5+4*3+3*5)/13 =(10+12+15)/13 =2,84,

	де Rр – тарифний розряд робочих;

	Р0 – кількість основних робочих даного розряду.

	

	Таблиця 4

	Розрахунок потрібної кількості основних робочих на дільниці з виготовлення деталі типу «Ось».

	Номер операції

	Професія

	Розряд робіт

	Трудомісткість Т ', н.-год.

	Ефективний фонд часу робочого Фе, год.

	Коефіцієнт виконання норми часу Кв.н.

	Коефіцієнт багатоверстатності

	Кіл-ть робочих

	

	

	

	

	

	

	

	Розрах Рр                                                     гр..4/(гр.5*6*7)

	Прийнята Рпр.

	1

	2

	3

	4

	5

	6

	7

	8

	9

	015

	фрезерник

	2

	532,2

	1827

	1,1

	1,0

	0,22

	1

	020

	токар

	3

	2237,34

	

	1,14

	1,0

	1,1

	2

	025

	токар

	4

	1855,4

	

	1,1

	1,0

	0,92

	1

	030

	фрезерник

	3

	1146,8

	

	1,15

	1,0

	0,57

	1

	1

	2

	3

	4

	5

	6

	7

	8

	9

	035

	фрезерник

	3

	2014,4

	1827

	1,1

	1,0

	1

	1

	040

	свердлильник

	3

	464

	

	1,1

	1,0

	0,23

	1

	045

	слюсар

	2

	1123,53

	

	1,1

	1,0

	1,26

	2

	050

	шлифовальник

	4

	1123,53

	

	1,1

	1,0

	0,56

	1

	055

	шлифовальник

	4

	382,4

	

	1,15

	1,0

	0,19

	1

	060

	слюсар

	2

	2538,1

	

	1,1

	1,0

	1,26

	2

	Разом

	-

	-

	14832,27

	-

	-

	-

	-

	13

	

	Розрахунок кількості допоміжних робочих. Допоміжні робочі виробництва – це працівники, які обслуговують основне виробництво (наладчики, комірники та роздавачі інструментів, слюсарі для ремонту верстатів та оснастки, електромонтери, контролери та інші).

	Чисельність допоміжних робочих, зайнятих на проектованій дільниці визначається:

	За нормами обслуговування (наладчики верстатів, контролери та ін.);

	За кількістю робочих місць, за якими ці робочі закріплені (кранівники, стропальники);

	У процентному відношенні від кількості основних виробничих робочих (45…50 %).

	Кількість допоміжних робочих визначається за нормами обслуговування, і результати розрахунку зводяться в табл.5.

	Середній розряд допоміжних робочих складає:

	Rсер. = (4*(1,2+3,84)+3*(4+0,86+0,32)+2*(0,6+1,36+0,28))/12,46=3,22

	

	Таблиця 5

	Розрахунок потрібної кількості допоміжних робочих.

	Професія

	Кіл-ть агрегатів, ремонтних одиниць основних робочих

	Норми обслуговування

	Кіл-ть допоміжних робочих, гр2/гр3

	Розряд

	Режим роботи, змін

	Необхідна кіл-ть робочих, осіб, гр4*гр6

	Годинна тарифна ставка, грн..

	1

	2

	3

	4

	5

	6

	7

	8

	Слюсар з поточного ремонту та обслуговуванню обладнання

	291,5

	500 рем.од

	0,6

	4

	2

	1,2

	4,822

	Верстатник з ремонту обладнання

	33

	1 на 12 осн.робітників

	2

	3

	2

	4

	4,339

	Мастильник

	291,5

	1000 рем.од

	0,3

	2

	2

	0,6

	3,536

	Комірник

	17

	1 на 55 верст.

	0,43

	3

	2

	0,86

	4,339

	1

	2

	3

	4

	5

	6

	7

	8

	Електромонтер

	172,5

	1050 рем.од

	0,16

	3

	2

	0,32

	4,339

	Контролер

	17

	7..9% від кіл-ті верстатів

	1,92

	4

	2

	3,84

	4,822

	Трасп-й робочий

	33

	1 на 35 осн.робочих

	0,68

	2

	2

	1,36

	3,536

	Прибиральник вир-х приміщень

	360

	1 на 2000-2500 м2

	0,144

	2

	2

	0,28

	3,536

	Разом

	-

	-

	-

	-

	-

	12,46

	-

	

	Визначаючи чисельність допоміжного персоналу механічної дільниці, потрібно додержуватися таких нормативних показників: контролер ВТК для дрібних деталей складної конфігурації – 1 на 10 основних робочих, середніх верстатів, транспортувальник – 1 на 35 основних робочих, комірник ІРК – 1 на 50 основних робочих або 1 на 55…65 верстатів; прибиральниця – 1 на 2000…2500 м2 площі дільниці (цеху).

	Кількість слюсарів та електромонтерів за ремонту та міжремонтного обслуговування обладнання визначають за кількістю одиниць ремонтної складності.

	Якщо на дільниці працюють конвеєрні лінії, то кількість транспортувальників зменшується в 1,5 разу, а кількість прибиральників збільшується у 2 рази.

	Чисельність керівних робітників, спеціалістів, службовців та молодшого обслуговуючого персоналу розраховується методом, який склався на практиці, тобто методом структури кадрів. При цьому дана категорія працюючих становить 15…20% від прийнятої чисельності основних та допоміжних робочих або встановлюється за нормами обслуговування. Результати розрахунку чисельності спеціалістів, службовців та молодшого обслуговуючого персоналу зводяться в табл.6.

	Таблиця 6

	Розрахунок чисельності службовців, спеціалістів та молодшого обслуговуючого персоналу.

	Посада

	Норма обслуговування

	Кіл-ть осіб, що обсл-ся, осіб

	Необхідна кіл-ть спец-в, служб-в та МОП, гр3/гр2

	Посадовий оклад, грн..

	

	Осіб

	

	1

	2

	3

	4

	5

	Спеціалісти

	Майстер

	1 на 16…25 робочих

	45,46

	1,81

	1000…1100

	Інженер-технолог

	1 на ділянку

	-

	1,0

	800…850

	Інженер-нормувальник

	1 на 100…150 осн.робочих

	33

	0,22

	750…800

	Інженер-планувальник

	1 на 200…450 робочих

	45,46

	0,25

	750…800

	1

	2

	3

	4

	5

	Економіст

	1 на 200…450 робочих

	45,46

	0,25

	800…850

	Разом

	-

	-

	3,53

	-

	Службовці

	Бухгалтер

	1 на 200…450 робочих

	45,46

	0,15

	750…800

	Табельник

	1 на 200…450 робочих

	45,46

	0,25

	650…700

	Обліковець-нарядник

	1 на 200…450 робочих

	45,46

	0,2

	650…700

	Разом

	-

	-

	0,6

	-

	Молодший обслуговуючий персонал

	Прибиральник побутових приміщень

	1 на 500…600 м2

	45 м2

	0,075

	600…650

	Разом

	-

	-

	0,075

	-

	

	Загальна кількість працюючих дільниці і їх структура зведені у табл.7.

	

	Таблиця 7

	Зведена відомість працюючих на виробничій дільниці

	Категорія працюючих

	Кількість працюючих, осіб

	Питома вага, %

	1

	2

	3

	1. Основні виробничі робочі

	13

	46

	2. Допоміжні робочі

	12,46

	44,1

	3. Спеціалісти

	2,498

	8,8

	4. Службовці

	0,23

	0,8

	5. МОП

	0,075

	0,3

	Разом

	28,263

	100

	

	
Розділ II Визначення обсягу капітальних вкладень (інвестицій) у дільницю механічного цеху по виготовленню деталі типу «Ось»

	

	Розрахунки обсягу капітальних вкладень (інвестицій) у дільницю механічного цеху по виготовленню деталі типу «Ось» та їх структури наведені в табл.8.

	

	Таблиця 8

	Визначення величини капітальних вкладень та їх структури

	Група основних фондів

	Вартість основних фондів, тис.грн.

	Питома вага, %

	Вказівки до розрахунку (значення умовні)

	Будівлі, споруди, їх структурні компоненти та передаточні пристрої і т.ін.

	96,2

	13,52

	-

	У тому числі:

	1.1 Будівлі виробничого призначення

	46,00

	6,46

	250…300 грн. за 1 м2

	1.2 Будівлі побутового призначення

	20,00

	2,8

	350…430 грн. за 1 м2

	1.3 Силові машини та електрообладнання

	30,20

	4,25

	300 грн. за 1 кВт встановленої потужності

	Автомобільний транспорт та вузли (запасні частини) до нього; меблі; побутові електронні, електромеханічні прилади та інструменти, інше конторське (офісне) обладнання, пристрої та прилади до них

	74,81

	10,52

	75,0 % від вартості обладнання

	Будь-які інші основні фонди, що не включені до групи 1.2

	540,18

	7595

	-

	У тому числі:

	

	

	

	3.1 Робочі машини та обладнання

	520,68

	73,21

	За кошторисом витрат на обладнання

	3.2 Інструмент, приладдя та прилади

	

	

	

	Інструмент та приладдя

	12,56

	1,76

	1,5% від п.3,1

	Вимірювальні та регулюючі прилади

	6,94

	0,97

	280 грн. на 1 верстат

	Разом:

	711,19

	100,00

	-

	Розділ III Розрахунок економічних показників проектованої дільниці (цеху)

	3.1 Розрахунок річного фонду оплати праці робітників дільниці

	Фонд оплати праці (заробітної плати) дільниці (цеху) включає в себе фонди оплати праці основних (Зосн) і допоміжних (Здоп) робочих, фонд оплати праці керівників та службовців (Зк.с) і фонд оплати праці молодшого обслуговуючого персоналу (Змоп.):

	Зр.д = Зосн+Здоп+Зк.с+Змоп

	Фондів основної та додаткової заробітної плати на дільниці складається з фондів заробітної плати працюючих.

	До основної заробітної плати відносяться витрати на виплату основної заробітної плати, нарахованої відповідно до прийнятих систем оплати праці у вигляді тарифних ставок, окладів і відрядних розцінок, а також планованого обсягу відповідних видів продукції.

	Річний фонд тарифної заробітної плати основних робочих визначається за такими формулами:

	для робочих-відрядників:

								m				m	

	ЗПосн.відр. = ∑ (Чі*Т ') або ЗПосн.відр. = ∑ (Рі*Аі),

					і=1	і=1	

	 

						де m – номенклатура деталей;

						Чі – погодинна тарифна ставка робочих, грн.;

						Т' – трудомісткість річної програми і-го виробу, н.-год;

						Рі – відрядна розцінка за обробку і-ї деталі, грн./шт.;	

						Аі – річна програма і-го виробу шт.

						

						для робочих-погодинників:

						ЗПтар.погод = Чі *Р*Феф,

						де Р – кількість робочих погодинників, осіб;

						Феф – ефективний річний фонд часу одного робочого.

						Річний фонд тарифної заробітної плати допоміжних робочих розраховується аналогічно ЗПосн.погод:

						ЗПтар.доп. =Чі*Р*Феф.

						Фонд заробітної плати спеціалістів, службовців і молодшого обслуговуючого персоналу визначається на основі штатного розкладу цеху і діючих систем посадових окладів.

						До додаткової заробітної плати відносяться витрати на виплату виробничому персоналу цеху додаткової заробітної плати, нарахованої за роботу понад установлену норму, за трудову успіхи і винахідливість, особливі умови праці. Вона включає також доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством. Сума додаткової заробітної плати визначається множенням суми основної заробітної плати на середню норму додаткової заробітної плати.

						

						3.2 Тарифний фонд заробітної плати основних виробничих робочих

						Розрахунки тарифної заробітної плати основних робочих виконуються за формулою 1 по кожній операції технологічного процесу.

						Наприклад, розрахунок тарифного фонду заробітної плати основних робочих на токарній операції (III розряд робіт) виглядатиме так:

						на одиницю продукції: ЗПтар.відр.III = 24,207*2,278=55,14 грн.;

						на програму: ЗПтар.відр.III =8192,052*2,278=18661,49 грн.

						Розрахунки по інших операціях проводяться аналогічно, а результати розрахунків зводяться в табл.9

						Таблиця 9

						Розрахунок тарифного фонду заробітної плати основних виробничих робочих.

						Найменування технологічних операцій

						Розряд роботи

						Тарифна заробітна плата за одиницю продукції

						Тарифна заробітна плата на програму з урахуванням супутньої продукцією

						

						

						Норма часу Тшт.-к, н.-год.

						Годинна тарифна ставка, грн.

						Сума, грн. (гр.3*гр.4)

						Трудомісткість річної програми,            н.-год.

						Тарифна годинна ставка, грн.

						Сума, грн.                                                     (гр.6*гр.7)

						Фрезерно-центрувальна

						2

						1,258

						2,278

						2,87

						3070,4

						2,278

						6994,37

						Токарна

						3

						5,289

						2,278

						12,04

						1285,1

						2,278

						2927,45

						Токарна

						4

						4,386

						2,531

						11,1

						1910,8

						2,531

						4836,23

						Різьбо-фрезерна

						3

						2,711

						2,278

						6,18

						2432,4

						2,278

						5541

						Шпоночно-фрезерна

						3

						4,762

						2,278

						10,84

						1515,2

						2,278

						3451,62

						Свердлильна

						3

						1,097

						2,278

						2,49

						3722,9

						2,278

						8480,76

						Слюсарна

						2

						6

						2,278

						13,67

						1407,1

						2,278

						3205,37

						Круглошлифовальна

						4

						2,656

						2,531

						6,72

						2956,3

						2,531

						7482,39

						Круглошлифовальна

						4

						0,904

						2,531

						2,28

						3600,5

						2,531

						9112,86

						Слюсарна

						2

						6

						2,278

						13,67

						1407,1

						2,278

						3205,37

						Разом

						-

						-

						-

						81,86

						-

						-

						55237,42

						

						3.3 Основний фонд заробітної плати допоміжних робочих

						Річний фонд заробітної плати допоміжних робочих розраховується за формулою 2, а результати зводяться в табл.10

						

						Таблиця 10

						Розрахунок тарифного фонду заробітної плати допоміжних робочих

						Професія

						Розряд

						Кількість осіб

						Годинна тарифна ставка, грн.

						Ефективний річний фонд часу, год.

						Тарифна заробітна плата, грн. гр.(3*4*5)

						Слюсар з поточного ремонту й обслуговування устаткування

						4

						1,2

						2,222

						1827

						4871,51

						Верстатник з ремонту обладнання

						3

						4

						1,999

						1827

						14608,69

						Комірник

						3

						0,86

						1,999

						1827

						3140,86

						Мастильник

						2

						0,6

						1,629

						1827

						1785,70

						Електромонтер

						3

						0,32

						1,999

						1827

						1168,69

						Контролер

						4

						3,84

						2,222

						1827

						15588,84

						Транспортний робочий

						2

						1,36

						1,629

						1827

						404,76

						Прибиральник виробничих приміщень

						2

						0,28

						1,629

						1827

						833,33

						Разом

						-

						12,46

						-

						-

						46045,22

						

						3.4 Розрахунок річного фонду заробітної плати службовців, спеціалістів і молодшого обслуговуючого персоналу.

						Заробітна плата розраховується на основі штатного розкладу цеху і діючої системи посадових окладів. Розрахунок зводиться у табл.11.

						Річний фонд заробітної плати спеціалістів, службовців і молодшого обслуговуючого персоналу:

						ЗПосн.сл. =Ксл і*Ом і*М,

						де Ксл і – кількість службовців і-ї групи;

						Ом і – місячний оклад, грн.

						М – кількість місяців роботи за рік.

						Таблиця 11

						Розрахунок основного фонду заробітної плати спеціалістів, службовців і молодшого обслуговуючого персоналу.

						Категорія працюючих, найменування посади

						Кількість штатних працівників, осіб

						Посадовий оклад, грн.

						Тривалість роботи, міс.

						Величина річного фонду заробітної плати, грн.

						1

						2

						3

						4

						5

						Спеціалісти:

						а) майстер

						б) інженер-технолог

						в) інженер-нормувальник

						

						1,81

						1,0

						0,22

						

						1100

						850

						800

						

						11

						11

						11

						

						21901

						9350

						1936

						1

						2

						3

						4

						5

						г) інженер-планувальник

						д) економіст

						0,25

						0,25

						800

						850

						11

						11

						2200

						2337,5

						Разом

						3,53

						-

						-

						37724,5

						Службовці:

						а) бухгалтер

						б) табельник

						в) обліковець-нарядник

						

						0,15

						0,25

						0,2

						

						800

						700

						700

						

						11

						11,2

						11,2

						

						1320

						1960

						1568

						Разом

						0,6

						-

						-

						4848

						Молодший обслуговуючий персонал:

						а) прибиральник побутових приміщень

						

						

						

						

						0,075

						

						

						

						

						680

						

						

						

						

						11,2

						

						

						

						

						546

						Разом

						0,075

						-

						-

						546

						

						3.5 Визначення середньорічної і середньомісячної заробітної плати працюючих на дільниці

						При розрахунку додаткової заробітної плати застосовується формула:

						ЗПдоп. і =ЗПосн. і*Нд. і/100,

						де Нд. і – норма нарахування додаткової заробітної плати і-ї групи, %.

						Середньорічна заробітна плата одного працюючого і-ї групи:

						ЗПсер.і =ЗПосн.і+ЗПдоп.і/Кі,

						де Кі – кількість працюючих і-ї групи.

						Середньомісячна заробітна плата одного працюючого:

						ЗПсер.м і =ЗПсер.і/12

						Розрахунок середньорічної і середньомісячної заробітної плати працюючих дільниці наведено у табл.12.

						Таблиця 12

						Зведена відомість річного фонду заробітної плати працюючих дільниці.

						Категорія працюючих

						Чисельність

						Річний фонд заробітної плати

						Основна зарплата, грн. (гр3 +гр5)

						Середньорічна зарплата одного працюючого, грн. (гр6/гр2)

						Середньорічна зарплата одного працюючого, грн. (гр7\гр2)

						

						

						Тарифна заробітна плата з урахуванням довантаження, грн.

						Додаткова заробітна плата

						

						

						

						

						

						

						%

						грн.

						

						

						

						1

						2

						3

						4

						5

						6

						7

						8

						Основні виробничі робочі

						17

						142033,9

						40

						56913,56

						198847,46

						6025,68

						502,14

						Допоміжні робочі

						12,46

						46045,22

						30

						13813,56

						59858,78

						4804,07

						400,33

						1

						2

						3

						4

						5

						6

						7

						8

						Спеціалісти

						3,53

						37724,5

						37

						15958,065

						51682,5

						14640,93

						1220,07

						Службовці

						0,6

						4848

						18

						872,64

						5720,64

						9534,4

						794,53

						МОП

						0,075

						546

						15

						81,9

						627,9

						8372

						3614,73

						Разом

						49,665

						231197,62

						-

						85539,75

						316737,28

						43377,08

						3614,73

						

						3.6 Розрахунок річних потреб на основну сировину і матеріали.

						

						Річна вартість матеріалу визначається таким чином:

						Вм =Пз*Мз*Цм-Пз*МвЦв,

де Мз, Мв, Мд – відповідно маса заготовки, відходів і готової деталі, кг.;

Цм, Цв – відповідно вартість одного кілограма матеріалу і…, грн.;

Пз – річний обсяг випуску деталей, шт.

У випадку виробництва на дільниці (в цеху) декількох виробів розрахунок ведеться по кожному виробу окремо. Наприклад, вартість матеріалу на одиницю продукції становить:

Вм = 60,7*2,7- (60,7-39)*0,7 = 148,7 грн.

Вартість матеріалів на річну програму:

Вм = 148,7*25000 = 37 175 500 грн.



3.7 Річні загальновиробничі витрати

Загально виробничі витрати складаються з витрат на силову електроенергію; на стиснуте повітря; на воду для виробничих потреб; поточний ремонт і обслуговування обладнання та транспортування засобів; поточний ремонт будівель та інвентарю; малоцінний інструмент та інвентар; з амортизаційних відрахувань з обладнання та будівель; заробітної плати керівників та спеціалістів з нарахуваннями.

Річні витрати на силову електроенергію розраховується за виразом:

Вр.е. =(Руст.*Фе*Кз*Це)/(Кв.м.*ККД),

де Руст – установлена потужність усіх верстатів, кранів, конвеєрів тощо, кВт;

Фе – ефективний річний фонд виробничого часу одного верстата, год.;

Кз – середній коефіцієнт завантаження верстатів;

Це – ціна 1 кВт*год електроенергії, грн.;

Кв.м. – коефіцієнт витрат електроенергії у мережі;

ККД = 0,65…0,90.

Вр.е = (156*3948*0,893*0,26)/(0,95*0,8) = 188153,77 грн.

Річні витрати на стиснуте повітря становлять:

Вст.п. = Цст.п*Врст..п. = 0,01*15512,48= 155,12 грн.,

де Цст.п. – ціна 1 м3 стиснутого повітря, приймається за даними базового підприємства Цст.п = 0,01 грн.;

Врст..п – річні витрати стиснутого повітря,

Врст..п. = Фе*Кз*(сп.з.*в+соб*в') = 3948*0,893*(4*0,1+4*1)=15512,48 м3,

де сп.з., соб. – кількість верстатів з пневматичними затискачами та з використанням обдувши; 

в=0,1 м3/год. – витрати стиснутого повітря на один верстат з пневматичним затискачем;

в'=1,0 м3/год – витрати стиснутого повітря на один верстат з обдув кою.

Річні витрати на воду для виробничих потреб становлять:

Вв = Цв*Вв*соб*Кз*Вр.о. = 1,15*25*2*0,893*2 = 102,7 грн.,

де Цв = 1,15 грн./1 м3 – ціна 1 м3 водопровідної води з урахуванням каналізації;

Вв = 25 м3 – річні витрати води на один верстат;

Вр.о – число змін роботи обладнання.

Річні амортизаційні відрахування можуть бути визначені у формах економічної та податкової амортизації. Економічна амортизація відображає дійсне знецінення основного капіталу у процесі виробництва та відноситься на витрати діяльності суб’єкта господарювання.

Податкова амортизація відображає фінансове повернення основного капіталу за рахунок зниження оподаткування прибутку та надання податкової знижки.

Величина податкової амортизації визначається відповідно до ст.8 Закону України «Про податки та прибуток» зі змінами та доповненнями. Податкова амортизація використовується у курсовому проектуванні з метою розрахунку балансового прибутку, який одержується при виготовленні деталі: 

А = 96,2*0,08+71,81*0,4+540,18*0,24 = 167,26 грн.

Річні витрати на поточний ремонт та обслуговування обладнання, приймаються, як показує практика, у розмірі 7% від початкової вартості обладнання, транспортних засобів відповідно – 3%, оснастки – 3,5% від початкової вартості.

Вп.р. = (0,07*520,68)+(0,03*74,81)+0,035* (8,7+2,94) = 39,087 тис.грн.

Річні витрати на обслуговування обладнання та транспортних засобів включають:

Витрати на допоміжні матеріали, які можуть бути визначені двома методами:

За нормами річних витрат на один верстат – на кожний зубофрезерний та різальний верстат обтирального матеріалу 30 кг, гасу 10 л, машинного масла 100 кг, тавоту 120 кг, емульсії 130 кг, вазеліну технічного 5 кг, сульфофрезолу 200 кг; на кожний шліфувальний верстат – веретенного масла 100 кг, кальцинованої соди 100 кг. Ціни на допоміжні матеріали беруться за прайс-листами;

За укрупненими нормативами – орієнтовно в розмірі 100 грн. за рік на один верстат Вд.м. = 10*8 = 80 грн.

Витрати на основну та додаткову зарплату допоміжних робочих з нарахуваннями на зарплату:                                                                                                             Вдмж = 59858,78+59858,78*0,25 = 82305,82 грн.

Витрати на охорону праці та забезпечення техніки безпеки складають приблизно 83 грн. за рік на одного робітника або за нормативами на видачу спеціального харчування, одягу, взуття та інших індивідуальних засобів захисту робітників: Во.п. = 13*8 = 104 грн.

Витрати на малоцінний інструмент та інвентар складають 858 грн. за рік на один верстат: Вм.ін = 858*8 = 6864 грн.

Річні витрати на поточний ремонт та обслуговування будівель та споруд приймаються в розмірі 0,5…1,0% від загальної вартості будівель і споруд: Вр.б. = (47000+20000)*0,01 = 670 грн.

Річні витрати на обслуговування будівель та споруд включають витрати на опалення, освітлення виробничих приміщень, воду для господарських та санітарно-технічних потреб, заробітну плату з нарахуванням прибиральниць.

Витрати на опалення приймаються у розмірі 3,5 грн. на 1 м3 об’єму будівлі: Воп.б. = 1932*3,5 = 6762 грн.

Витрати на освітлення приміщень розраховуються за формулою:

Вос.б. = C*Nc*Тр*Цс,

де С – кількість світильників (наприклад 100 шт.);

Nc – потужність світильників, кВт (наприклад, 0,2 кВт);

Тр – час роботи одного світильника за рік (час при двозмінній роботі становить 252*7=1764 год.)

Цс = 0,156 грн. – ціна 1 кВт*год.

Вос.б. = 10*0,2*1764*0,243 = 8573,04 грн.

Витрати на воду і каналізацію приймаються у розмірі 100 грн. на одного працюючого:

Вв.к. = 100*28,263 = 2826,3 грн.

Річні витрати на зарплату керівників та спеціалістів з нарахуваннями розраховуються згідно зі штатним розкладом:

Вк.с. = 51682,5+51682,5*0,375 = 71063,43 грн.

Розрахунки загально виробничих витрат проектованої дільниці (цеху) зведені в табл.13

Таблиця 13

Кошторис загально виробничих витрат

Найменування статей витрат

Сума витрат, грн.

1. Витрати на силову електроенергію

188153,77

2. Витрати на стиснуте повітря

155,12

3. Витрати на воду для технічних потреб

102,7

4. Амортизація обладнання, будівель та споруд

167,26

5. Витрати на поточний ремонт та обслуговування обладнання і транспортних засобів

39,087

6. Витрати на поточний ремонт та обслуговування будівель і споруд

670

7. Витрати на заробітну плату керівників та спеціалістів з нарахуваннями

71063,43

Разом

260351,4



Для включення загально виробничих витрат до собівартості продукції визначимо їх частку у процентах за формулою:

%Взаг. = (∑Взаг./∑Зтар)*100,

де ∑Зтар – фонд тарифної заробітної плати основних робочих.

%Взаг. = (542979,9/142033,9)*100 = 382,28%.



3.8 Розрахунок дільничної (цехової) собівартості виробу

Собівартість виробу – це усі витрати на його виготовлення і реалізацію.

У залежності від складу витрат, що включаються в собівартість, та міста їх виникнення існує кілька видів собівартості продукції: технологічна виробнича та повна.

Технологічна собівартість включає усі прямі витрати, які виникають під час виготовлення виробу: основні сировина і матеріали, основна і додаткова заробітна плата з нарахуваннями основних робочих.

Виробнича собівартість включає технологічну собівартість і загально виробничі витрати.

Повна собівартість виробу включає виробничу собівартість, витрати, пов’язані з продажем виробу (витрати на збут), адміністративні, а також інші операційні витрати.

Визначення собівартості одиниці виробу називається калькулюванням, а підсумковий документ калькулювання – калькуляцією.

Розрахунок повної собівартості виготовлення одиниці виробу на проектованій дільниці наведено у табл.. 14.

Таблиця 14

Калькуляція виготовлення деталі типу «Ось»

Шифр рядка

Найменування статей калькуляції

Величина витрат, грн.

Вказівки до розрахунку

01

Сировина і матеріали

163,89

60,7*2,7

02

Зворотні відходи

15,2

(60,7-39)*0,7

03

Тарифна з/п основних виробничих робочих

433,15

Табл.9 підсумок гр5

04

Додаткова з/п основним виробничим робочим

173,26

40% від ряд. 03

05

Відрахування на соціальні заходи

227,4

37,5% від ряд. (03+04)

06

Загальновиробничі витрати

1655,84

382,28% від ряд. 03

07

Виробнича собівартість

2638,34

Ряд. (01-02+03+04+05+06)

08

Адміністративні витрати

649,72

150% від ряд. 03

09

Витрати на збут

17,32

4% від ряд. 03

10

Інші операційні витрати

21,65

5% від ряд. 03

11

Повна собівартість

3327,03

Ряд. (07+08+03+10)



3.9 Визначення річної програми в оптових цінах підприємства

Оптова ціна – це сума прибутку та повної собівартості, розрахованої за статтями калькуляції.

Прибуток розраховується в залежності від встановленого рівня рентабельності за формулою:

Рентабельність = (Прибуток/Повна собівартість)*100%

Розрахунок вартості річного обсягу продукції в оптових цінах зведено в табл. 15

Таблиця 15

Визначення оптової ціни річної програми

Шифр рядка

Найменування статей калькуляції

Величина витрат, грн.

Вказівки до розрахунку

1

Повна собівартість

66540600

Табл. 14 ряд. 11*Пв

2

Плановий прибуток

9981090

15% від п.1

3

Оптова ціна продукції підприємства без ПДВ

76521690

п.1+п.2



3.10 Визначення фінансових результатів (прибутку)

 Фінансові результати визначаються згідно з П(С)БУ 3 за допомогою табл. 16

Таблиця 16

Визначення розміру чистого прибутку підприємства

Стаття

Величина витрат, грн.

Вказівки до розрахунку

1.Доход (виручка) від реалізації продукції

76521690

ряд.3 табл.14

2.Собівартість продукції (виробнича)

52766800

Табл.14 ряд.07*Пв

3.Валовий прибуток

23754890

ряд.1-ряд.2

4.Адміністративні витрати

129944

Табл.14 ряд.08*Пв

5.Витрати на збут

346400

Табл.14 ряд.09*Пв

6.Інші операційні витрати

433000

Табл.14 ряд.10*Пв

7.Фінансові результати від операційної діяльності

9981090

ряд. (3-(4+5+6))

8.Податок на прибуток від звичайної діяльності

2495272,5

25% від ряд.7

9.Фінансовий результат (чистий прибуток)

7485817,5

ряд. (7-8)




Розділ IV Розрахунок економічної ефективності створення дільниці (цеху)

4.1 Показники ефективності інвестицій

Для економічного обгрунтування інвестицій (капітальних вкладень) використовуються поняття ефект, або результат, та ефективність, або результативність.

Ефект – це корисний результат реалізації будь-якого проекту. Він може бути виражений у чотирьох видах: технічному, економічному, соціальному та екологічному.

Економічна ефективність – це відношення ефекту (корисного результату) до витрат або ресурсів, що його забезпечують.

Впровадження інвестиційного проекту визначається доцільним якщо показник NPV більше або дорівнює 0, якщо NPV = 0, то впровадження проекту забезпечує одержання лише нормативного прибутку., тобто прибутку, закладеного при визначенні ціни продукції, яка випускається.

У закордонній літературі наводиться формула показника чистої поточної вартості реальних інвестицій:

		     t

NPV = ∑Сt*(1+Е)-t,

		        t=0

	де Сt – грошовий потік наприкінці періоду, грн.;

	Е – норма дисконту у частках одиниці;

	t = 1, 2, 3, … - життевий цикл інвестиційного проекту, роки.

	Але ми використовуємо формулу, запропоновану П.Орловим [4]:

		t

	NPV = ∑* (Пt+Аt-Ht)*(1+E)-t,

	                                                  t=0

	де Пt – прибуток від реалізації проекту у році, грн.;

	Аt – амортизаційні відрахування в році, грн.;

	Нt – податок на прибуток;

	t – рік, результати і витрати якого проводяться до розрахункового;

	К∑ - сумарні капітальні вкладення на реалізацію проекту, приведені до початкового моменту часу.

	

	Періодом окупності є період, протягом якого вхідні грошові потоки за проектом повністю покривають початкові капітальні вкладення.

	Початкові дані для розрахунку показників ефекту зводяться в табл. 17.

	

	Таблиця 17

	Початкові дані для розрахунку NPV та періоду окупності

	Найменування показників

	Одиниця виміру

	Кількісне значення показника

	Джерело

	1

	2

	3

	4

	1. Плановий період створення ділянки

	Роки

	До одного року

	Приймається

	2. Випуск продукції починається з другої половини другого року створення ділянки

	шт.

	20000/2

	

	3. Капітальні вкладення, усього

	У тому числі:

	Група 1. Будівлі. Споруди та передавальні пристрої

	Група 2. Автомобільний транспорт та вузли до нього, меблі і т.ін.

	Група 3. Будь-які інші основні фонди, що не включені до груп 1 і 2

	тис.грн.

	711,19

	

	96,2

	

	74,81

	

	

	540,18

	Табл.8

	4.Повна собівартість одиниці

	грн.

	3327,03

	Табл.14 ряд 11

	5. Оптова ціна одиниці виробу

	грн.

	3826,08

	Табл.15 ряд 3/Пв

	6. Річний обсяг продукції

	шт.

	25000

	За завданням

	7. Річний запуск продукції

	шт.

	25381

	Формула 1

	8. Річні амортизаційні  відрахування

	тис.грн.

	167,26

	Табл. 13 ряд 4

	9. Норма (ставка) дисконтування

	частка одиниці

	0,1

	Приймається

	 

	Розрахунки показників ефекту  та ефективності виконуються на основі наведених вище початкових даних і за таких умов:

	Капітальні вкладення здійснються протягом року;

	Випуск деталей починається із другого півріччя другого року створення проектованої дільниці;

	У першому півріччі другого року здійснюються закупівля сировини, матеріалів, малоціного інструменту і опробування  устаткування.

	

	Розрахунки наведені у табл. 18.

	

	Таблиця 18

	Приклад розрахунку чистих грошових потоків, дисконтованого грошового потоку, чистої теперішньої вартості та терміну окупності

	Найменування показників

	

	Роки

	

	1

	2

	3

	4

	5

	

	2

	3

	4

	5

	6

	1. Капітальні вкладення, всього, тис. грн.

	У тому числі:

	1.1 Інвестиційні вкладення в основні засоби, тис. грн.

	1.2 Оборотні засоби на покупку матеріалів, для випробування устаткування, тис. грн.

	1.3 Інвестиційні вкладення в оборотні кошти (I об), тис.грн.

	7380,12

	

	

	

	

	711,19

	

	

	

	31,6

	

	

	

	

	

	6637,33

	

	

	

	

	2. Амортизація основних засобів Аt, тис.грн.

	

	167,26

	167,26

	167,26

	167,26

	3. Прибуток до виплати податків Пt, тис.грн. (див. табл. 16, ряд 7)

	

	4990,54

	9981,09

	9981,09

	9981,09

	4. Податок на прибуток Нt, тис.грн. (25% від ряд. 3)

	

	1247,63

	2495,27

	2495,27

	2495,27

	5. Чистий грошовий потік, тис.грн.

	

	3910,17

	7653,01

	7653,01

	7653,01

	6. Множник теперішньої вартості

	1

	0,9091

	0,8264

	0,7463

	0,6757

	7. Дисконтовані капітальні вкладення, тис.грн

	7380,12

	

	

	

	

	8. Дисконтований грошовий потік, тис. грн. (ряд.5-ряд.6)

	

	3554,73

	63,24,4

	5711,44

	5171,13

	

	Інвестиції в оборотні кошти розраховуються за формулою:

	Iоб = ((ПС-А)/12) + ((ПС-А)*20)/12*100,

	де ПС – повна собівартість річного випуску продукції, грн.                       (див. табл.15, ряд.1);

	А – річна сума амортизаційних відрахувань, грн. (див. табл13 ряд.4);

	12 – кількість місяців у році;

	20% - резервний оборотний фонд.

	Iоб = ((66540600-167260)/12) + ((66540600-167260)*20)/12*100 = 6637333,99 грн.

	Чиста теперішня вартість проекту дорівнює:

	NPV = 3554,73+6324,4+5711,44+51-11,13-7380,12 = 13381,58 тис.грн, NPV >0.

	4.2 Визначення періоду окупності проекту

	Рік перший – 7380,12+3554,73 = 3825,39

	Рік другий – 3825,39+6324,4 = 2499,01

	

	Період окупності визначається за формулою:

	Період окупності = 1+(2499,01/6324,4) = 1,39 р.

	

	Як видно з розрахунків, проект приймається, оскільки задовольняє необхідні критерії.

	
Висновки

	Для одержання повного уявлення про доцільність реалізації проекту дільниці механічного цеху необхідно мати комплекс підсумкових даних, що характеризують економічну сторону її роботи. Основні техніко-економічні показники дільниці зведені в табл. 19.

	Таблиця 19

	Техніко-економічні показники дільниці

	Найменування показників

	Одиниці виміру

	Значення

	1

	2

	3

	1. Обсяг виробництва

	шт.

	25000

	2. Трудомісткість річної програми:

	Заданої

	З урахуванням супутньої продукції

	н.-год

	

	58785,32

	63611,42

	3. Чисельність працюючих всього

	У тому числі:

	Основних робочих

	Допоміжних робочих

	Спеціалістів

	Службовців

	МОП

	Осіб

	32,263

	

	17

	12,46

	3,53

	0,6

	0,075

	4. Середній розряд робочих

	Основних

	Допоміжних

	-

	

	3,7

	3,22

	5. Фонд заробітньої плати:

	Основних робочих

	Допоміжних робочих

	Спеціалістів

	Службовців

	МОП

	грн

	

	198847,46

	59858,78

	51682,5

	5720,64

	627,9

	6. Середньомісячна заробітна плата:

	Основних робітників

	Допоміжних робітників

	Фахівців

	Службовців

	МОП

	грн.

	

	502,14

	400,33

	1020,07

	794,53

	697,66

	7. Вартість основних виробничих фондів всього

	У тому числі:

	І групи (будівлі, споруди, передавальні пристрої)

	ІІ групи (транспортні засоби, ЕОМ, прилади)

	ІІІ групи (інше)

	тис.грн.

	711,19

	

	96,2

	74,81

	540,18

	8. Кількість устаткування, використованого на дільниці

	шт.

	17

	9. Середній коефіцієнт завантаження устаткування

	%

	89,3

	10.Коефіцієнт використання матеріалу

	-

	0,64

	11.Собівартість одиниці продукції

	грн.

	3327,03

	12. Собівартість річної програми

	грн.

	66540600

	13. Оптова ціна річної виробничої програми підприємства

	грн.

	76521690

	14. Чистий прибуток

	грн.

	7485817,5

	15. Чиста теперішня вартість

	грн.

	13381,58

	1

	2

	3

	16. Строк окупності капітальних вкладень

	Роки

	1,39

	

	На підставі розрахунків усього курсового проекту можна зробити висновок, що цей проект може бути втілений у життя.

	
Список використаної літератури

	Бержак В.М., Побегайлов В.М., Комплексное проектирование трудовых процессов. – Николаев: НКИ, 1992.

	Виленский П.Л., Лившин В.Н. Оценка эффективности инвестиционных проектов. – М.: Дело, 1998.

	ГОСТ 2.105-96 ЕСКД Общие требования к текстовым документам.

	Гурченков О.П., Еганов О.Ю. Курсове проектування з дисциплін «Технологія машинобудування», «Організація та нормування праці», «Організація виробництва»: Навчальний посібник. – Миколаїв: НУК, 2004, 212 с.

	Оплата труда. Методическое пособие / Баланс, «Библиотека бухгалтера» - 2001

	Плоткін Я.Д., Янушкевич О.К. Організація і планування виробництва на машинобудівному підприємстві: Навч. Посібник. – Л.: Світ, 1996

	Фатхутдинов Р.А. Организация производства: Учебник. – М.: ИНФРА, 2000. 672 с.

	Экономика труда и социально-трудовые отношения / Под. Ред. Г.Г. Меликолна, Р.П. Колосовой – М.: Изд-во МГУ, 1996

	Бержак В.М., Побегайлов В.М. Разработка оргпроекта по организации труда на производственном участке: Учеб.пособие . – Николаев: НКИ, 1991

	 Канарчук В.Е., Токаренко В.М., Балабанов А.Н. Основы  проектирование и реконструкция механических цехов и участков машиностроительных и ремонтных производств. – К.: Высшая школа, 1988

	Мамаев В.С., Осипов Е.Г. Основы проектирования машиностроительных заводов. – М.: Машиностроение, 1974

	Нормирование и научная организация труда: Справ.пособие./ Под.ред. Лабанова – Л.1978

	 Организация, планирование и управление деятельностью промышленного предприятия/ Под.ред. С.М. Бухало. – К.:Вища школа, 1989

	Плоткін Я.Д., Янушкевич О.К. Організація і планування виробництва на машинобудівному підприємстві: Навч.посібник. – Л.: Світ, 1996.

	Фатхутдинов Р.А. Организация производства: Учебник. – М.: ИНФРА, 2000, 672с.

	Чарнко Д.В., Хабаров Н.Н. Основы проектирования машиностроительных заводов. – М.:Мшиностроение, 1975

	Экономика труда и социально-трудовые отношения/ Под.ред. Г.Г. Меликолна, Р.П. Колосовой – М.: Изд-во МГУ, 1986.