Великобританія після Другої світової війни

Реферат з історії

на тему:

«Великобританія після другої світової війни»


Загальні відомості по країні.



Великобританія - острівна держава на північному заході Європи; займає о. Великобританія, північно-західну частину о. Ірландія, острови Англси, Уайт, Нормандські, Оркнейськие, Гебрідськие, Шетлендськие і ряд дрібніших. Західні береги Великобританії відкриті водам Атлантичного океану, східні і південні, звернені до Західної Європи, омиваються північним морем і не широкою протокою Ла-манш і Па-де-кале. Площа 244,1 тыс.кмкв. з населенням 55.5 млн. чоловік (1969 рік). Столиця - м. Лондон.



Великобританія складається з 4 історико-географичних областей:









Англія

Уельс

Шотландія

Сівши. Ірландія



Площа

Тис. км.



Населення

млн. чоловік

(1968рік)





Столиця





130,3

20,8

78,8

14,1

45,9

2,7

5,2

1,5

Лондон

Кардіфф

Едінбург

Белфаст





За 1938-1969 рік колоніальні володіння скоротилися за площею з 14,5 млн. км. до 1 млн. км.кв..


Державний лад.



Великобританія – парламентарна монархія. Єдиного державного акту не має; не писана конституція Великобританії складалася впродовж ряду століть і складається з парламентських законів, судових прецедентів і конституційних угод або звичаїв. 

Найвищі органи державної влади. Глава держави – король (королева). Королівська влада є довічною передається по спадку прямим нащадкам монарха по чоловічій лінії, а в разі їх відсутності по жіночій лінії, згідно старшинству. Король (королева) є верховним носієм виконавчої влади, главою судової системи, верховним головнокомандуючим озброєних сил, світським главою держави англійської церкви. Юридично королеві належить право призначення прем'єр міністра, міністрів, судий, дипломатів, офіцерів армії, флоту і авіації, губернаторів, укладення договорів, оголошення війни і укладення миру. Володіє правом помилування, дарує перство, баронство, рицарство і інші почесні звання. Насправді англійський король (королева) – лише наминальны (ая) голова держави (царює, але не управляє); королівські повноваження і прерогативи майже повністю знаходяться в руках виконавчої влади – кабінету міністрів. Формально найвищим органом королівського правління вважається таємна порада, до складу якої довічно входять особливо почесні особи (понад 300 чоловік). Вже багато років не функціонує.

Місцеве управління. Великобританія – унітарна держава, що складається з 4 областей, що історично склалися. Англія, Уельс і Шотландія мають власні правові і судові системи, національні церкви системи органів місцевого управління. До складу кабінету міністрів Великобританії входять держсекретарі у справах Уельсу і Шотландії. Північна Ірландія користується обмеженими правами адміністративної автономії на підставі Акту про управління Ірландії 1920 років. Виконавчими повноваженнями в Північній Ірландії наділений губернатор; законодавчий орган – два палатний парламент, що складається з палати общини (52 депутати) і сенату (26 сенаторів). Є очолюваний прем'єр міністром кабінет. Повноваження всіх цих органів обмежені чисто місцевими питаннями і фактично управління Північної Ірландії здійснюється урядом Великобританії.

Виборним органом самоврядності у всіх адміністративно-територіальних одиницях є порада, що або обирається на три роки, або оновлюваний на одну третину щороку. До складу поради графств, міст-графств і муніципальних міст входять старійшини, які обираються відповідними старійшинами строком на 6 років в кількості, рівній 1/3 чисельності поради, з числа осіб, що не є членами поради. Голова поради – мер, обирається порадою з числа його членів строком на один рік. Цими органами місцевої самоврядності підвідомчі питання місцевого благоустрою, транспорту, водопостачання, побутового обслуговування, охорони здоров'я, освіти, підтримки громадського порядку, цивільної оборони, протипожежній безпеці і так далі Муніципалітети знаходяться в жорсткій фінансовій залежності від центрального виробництва. Близько половини фінансів в їх потреб муніципалітетів покривається за рахунок урядових дотацій, остання частина – за рахунок місцевих податків. 


Населення.



Великобританію населяють англійці (44,7 млн. чоловік) що живуть в Англії, в більшій частині Уельсу і на півдні Шотландії; шотландці (близько 5150 тис. чоловік) – гл. обр. у Шотландії; ірландці (1350 тис. чоловік) – в північній Ірландії і промислових районах Англії. На півострові Уельс розселені Уельс або валлійці (900 тис. чоловік), в північній Шотландії і на островах Гебрідських – гэлы (90 тис. чоловік). Державна мова і розмовна мова більшої частини населення – англійський; частина ірландців, Уельсу і гэлов користуються також своїми мовами, що відноситься до кельтських мов. По релігії більшість корінного населення належать до протестантських церков і сект (віруючі англійці – в основному до англіканської церкви, шотландці – до пресвітеріанської церкви); частина жителів (у тому числі майже всі ірландці) - католики. З 14 вересня 1752 року був прийнятий григоріанський календар на зміну юліанському. 

У 1969 році налічувалося 23,5 млн.человек економічно активного населення, близько 60% якого зайнято у сфері матеріального виробництва. Характерний висока доля осіб найманої праці і дуже не велика в порівнянні з іншими країнами частка проміжних верств населення. Розподіл економічно активного населення (90%которого складають робітники і службовці) по галузях господарства: промисловість і будівництво 47,9%, сільське господарство 3,6%, транспорт і зв'язок 6,7%, торгівля 11,7%, фінансово-банківська і страхова сфера 3,8%, освіта, охорона здоров'я і інші професійні послуги 12,1%, держслужба, армія 6,0%, інші послуги 0%. 

Великобританія найвищий в порівнянні з іншими розвиненими країнами рівень урбанізації: близько 80% населення живе в містах, з них біля кв. - в крупних містах з числом жителів більше 100 тисяч (більше 90 міст); так само є 3 міста з населенням понад 1 млн. чоловік: Великий Лондон (біля 7,5млн. людина), Бірмінгем і Глазго (по 1,1 млн. чоловік). 2/5 міського населення сконцентровано в крупних міських районах: у Лондонській, Манчестерській, Західною Міндленськой, в Клайдсайде, в Західній Йоркширській, в Мерсисайде і Тайнсайде. Щільність населення – 226 чоловік на 1 км.кв.. 


Загальна характеристика економіки.



Великобританія стоїть у ряді найбільших індустріальних держав світу, поступаючись по своєму положенню в світовому господарстві США і ФРН, а з 1968 і Японії. Доля Великобританії в промисловому виробництві світу з 1938 до 1969 скоротилася більш ніж в 2 рази. Великобританія відстає від провідних країн не лише по темпах зростання промислового виробництва, але і по зростанню продуктивності праці. Господарство Великобританії складалося в умовах тривалого монопольного положення її в світовому промисловому виробництві і торгівлі і при наявність величезної колоніальної імперії. Після 2-ой світової війни загальна криза капіталізму, бурхливе зростання національно-визвольного руху народів привели до розпаду Британської колоніальної імперії. У перші післявоєнні роки, не дивлячись на те, що капіталовкладення знаходилися на нижчому рівні, ніж в кризисний 1938 рік, у Великобританії почали розвиватися новітні відросли машинобудування і хімії, продукція яких, за відсутності конкуренції на світовому ринку, мала великий попит. В той же час збереження і після війни високого рівня військових витрат, посилений експорт капіталу, зростання імпорту і ін. викликали диспропорції в економіці, фінансові труднощі, дефіцит платіжного балансу, що став хронічним, обмеження капіталовкладень в цивільних у тому числі і експортних, відросли, уповільнення темпів економічного розвитку, велику фінансово-економічну залежність, в першу чергу від США. 

Для післявоєнного часу характерне посилення монополізації нових галузей промисловості, а 60-м рокам процес централізації капіталу шляхом багаточисельних поглинань і злиття компаній почався і у ряді старих галузей. Уряд заохочував концентрацію промислового капіталу, створивши з цією метою в 1966 р. спеціальну корпорацію по реорганізації промисловості. Об'єднання сталися в суднобудуванні, автомобілебудуванні, електротехнічному виробництві, авіаційній промисловості, електронного устаткування, ВПК, харчової промисловості; в цілому 10 найбільших монополій припадає на частку близько 1/3 капіталу 500 провідних компаній. Процес концентрації торкнувся також банківського капіталу. 

У 50-х роках почала зростати роль державно-монополістичних об'єднань, які охопили, окрім деяких військових виробництв, націоналізовані галузі промисловості. Після 2-ой світової війни були націоналізовані галузі, обслуговуючі всю економіку країни: кам'яно-вугільна, газова, електроенергетика, ж.д. транспорт, чорна металургія, внутрішньо-водний і частина міського транспорту, авіаліній, англійський банк. 

Концентрація капіталу і виробництва, з одного боку, сприяло мобілізації засобів і впровадженням новітніх досягнень науки і техніки, з іншої – супроводилося скороченням числа зайнятих і зростанням безробіття. У післявоєнній Великобританії посилилося проникнення в її економіку американського капіталу, який контролює понад 10% промислового виробництва Великобританії.

Для Великобританії характерне переважання зайнятих в промисловому виробництві над долею зайнятих в с/х і вельми високій ролі сірки послуг, яка поглинає всю більшу кількість зайнятих   


Великобританія після 2-ої світової війни.



Війна викликала подальше значне ослабіння економічних і політичних позицій Великобританії, хоча її людські втрати (245 тис. убитих і 278 тис. поранених) були менше ніж в першій світовій війні. Витрати на війну склали більше 25 мільярдів фунтів стерлінгів; державний борг виріс з 7,2 млрд. ф. ст. до 23,7 млрд. ф.ст. до 1946 року. Великобританія втратила близько 25 % національного багатства країни. Промислова продукція і зовнішня торгівля скоротилися, встановилася довготривала економічна і політична залежність Великобританії від США. В умовах НТР, що розвернулася, посилилося відставання від провідних капіталістичних країн по темпах зростання промислового виробництва. 

Після другої світової війни розвернувся процес розпаду колоніальної системи імперіалізму, складовою частиною якого був крах найбільшою в світі британської колоніальної імперії. Унаслідок потужного підйому національно визвольного руху британські імперіалісти були вимушені надати незалежність Індії (але розділили країну за релігійною ознакою на Індію і Пакистан), Бірми і Цейлону, а так само всім колоніальним територіям Великобританії. У 1945 році населення англійських колоній і залежних територій складало близько 432 млн. чоловік, в1969 – близько 10 млн. чоловік. Розпад колоніальної імперії різко ослабив англійський імперіалізм, проте останній зберіг ще значніше економічні і політичні позиції багато в чому колишніх володіннях Великобританії. 

Намагаючись знищити положення Великобританії серед суперників, лейбористський уряд Етлі збільшив в перші післявоєнні роки капіталовкладення в промисловість; ряд галузей економіки були націоналізовані і реконструйовані коштом держави. Під тиском робочого руху, що посилився, були прийняті заходи направлені на поліпшення системи соціального страхування, освіти, охорони здоров'я. Відбувалося подальше зближення позицій лейбористкою верхівки з позиції консерваторів. В області зовнішньої політики уряд Етлі разом з США розірвав коаліцію СРСР і поклав початок гонці озброєнь і «Холодній війні» проти СРСР і інших соціалістичних держав. 

Прагнення британського імперіалізму до щонайтіснішого об'єднання політичних, економічних і військових сил капіталістичного світу для боротьби проти соціалізму і національно визвольного руху привело до посилення залежності Великобританії від США. На її території з'явилися американські військові бази. Борючись за очолюючу роль в західній Європі, Великобританія створила в1960 року європейську асоціацію вільної торгівлі (ЕАСТ) у складі 7 країн. Проте ЕАСТ виявилася не здібною до конкурентної боротьби з «Спільним ринком»; надалі спроби Великобританії вступити в спільний ринок постійно натрапляли на протиріччя з Францією. У серпні 1963 року початі за ініціативою СРСР ще в 1958 році радянський-американо-англійські переговори завершилися підписанням договору про заборону випробування ядерної зброї в трьох сферах. 

У зовнішній політиці лейбористи, продовжуючи курс консерваторів, по колишньому робили ставку на збереження військово-політичного союзу і особливих стосунків США. Вони підтримували всі їх агресивні дії, включаючи війну, що почалася в 1964 році, у В'єтнамі. З самого початку далекосхідної кризи 1967 років уряд Вільсона надавав підтримку агресії Ізраїлю проти арабських держав. Воно виступало в ролі одного з гл. поборників зміцнення і активізації НАТО. Добиваючись вступу Великобританії до «спільного ринку », лейбористські лідери, всупереч національним інтересам країни, підсилили військову співпрацю з ФРН (в області спільного виробництва деяких видів, озброєння, розробка ядерної стратегії НАТО і ін.). Проводячи курс на концентрацію військово-політичних інтересів Великобританії в Західній Європі, при деякому скороченні її «військової присутності» в країнах Близького Сходу і Південно-східної Азії, лейбористський уряд прагнув відстоювати( у тому числі військовими засобами) свої позиції в країнах, що раніше входили в Британську імперію, і в колоніях, що залишилися у Великобританії, і залежних територіях.

Проводячи ворожий курс відносно СРСР і соціалістичних країн, лейбористський уряд в той же час був вимушений зважати на зміну співвідношення сил на світовій арені на користь сил соціалізму. У 1968г. уряд Великобританії підписав договір про нерозповсюдження ядерної зброї.

Політика настання на права трудящих, імперіалістичну спрямованість зовнішньої політики уряду Вільсонам викликали зростання розчарування і незадоволеності населення Великобританії. На дострокових парламентських виборах в червні 1970 р. лейбористи зазнала поразка. До влади прийшов консервативний уряд Э. Хіта. Консерватори підсилили настання на профспілки, внісши до парламенту законопроект, що істотно обмежує право трудящих на страйки. 

У лютому 1971г. уряд Великобританії підписав договір про заборону розміщення на дні Морея і ок4еанов і в його надрах ядерної зброї і інших видів зброї масового знищення.

Прогресивні сили Великобританії ведуть активну боротьбу, проти імперіалістичного зовнішньополітичного курсу правлячих кругів. В русі прибічників світу учувствуют не лише робочий клас і інтелігенція, але і ліберальні буржуазні круги, що усвідомили розмір небезпеки, яку представляє для Великобританії ядерна війна.

60-е роки ознаменувалися масовим рухом проти агресії США у В'єтнамі і ізраїльській агресії на Близькому Сході. Рух за мир зливається з боротьбою народних мас проти гніту монополістичного капіталу. У Північній Ірландії відбувалися масові виступи трудящих, вимагали знищення соціальної і економічної нерівності і надання рівних цивільних прав і свобод. У 1969- 1971 рр. ці виступи переростали в озброєні зіткнення з поліцією і військами


НАЦІОНАЛЬНІ ЛІДЕРИ ВЕЛИКОБРИТАНІЇ.



Великий інтерес консерваторів викликала проблема підвищення пристижа монархії. У 1952г. До похоронів короля Георга VІ і сходження на престол його дочки Елізавети ІІ була приурочена ціла серія заходів, покликана відродити минулу значущість і авторитет корони.Нова королева була вихована в традиційному дусі і відносилася до свого статусу з надзвичайною пунктуальністю і самодисципліною. Окрім виконання конституційних обов'язків глави гос-ва Елізавета ІІ активно включилася в міжнародну представницьку діяльність. По числу зарубіжних офіційних візитів вона значно перевершила всіх своїх попередників. Особливу увагу королеви викликали країни Британської Співдружності і європейські гос-ва,где зберігалися монархічних буд. Патронувала Елізавета ІІ і діяльність англійських гуманітарних організацій, програми розширення культурного впливу Великобританії в світі.

Відхід в 1955г. Черчилля з поста прем'єр-міністра знаменувався сходженням його наступника Антоні Ідена. Этот багатолітній керівник британської дипломатії, був політиком того ж покоління і тієї ж школи. Неймовірна працездатність, організованість, дисциплінованість нового прем'єр-міністра дещо змінили стиль роботи уряду, але не могли компенсувати відсутність нових ідей і моральну втому «старої гвардии»тори.Более того, уряд Ідена залучив країну в найбільшу колоніальну авантюру 50-х ізраїльську для годов-англо-франко агресію проти Єгипту в 1956г.



«ВІТРИ ЗМІН». ГАРОЛЬД МАКМІЛЛАН

Макміллан народився в 1894г. У Лондоні в сім'ї крупного видавця. З успехои,окончив найпрестижніші учбові заклади Ітонський для Великобританії коледж і Оксфордський університет, він вибрав кар'єру політика в рядах консервативній партії. Він закликав до рішучої зміни традиційної політики торі, відстоював ідеї змішаної економіки із значною роллю державного регулювання («організованого капіталізму»),придания державі ограниченых соціальних функцийпоощрения підконтрольною державі діяльності крупних монополій, здатних прискорити модернізацію економіки, відмови від партійного протистояння, позбавленого сенсу в умовах соціальної демократії.

Ставши в 1957 році прем'єр-міністром, Макміллан проголосив гасло «вітру перемен», призвав партію перейти від мовчазного визнання реалій сучасної системи ГМК до активної роботи із створення динамічної і прогресивної національної моделі економічного і соціального розвитку.

Стратегія уряду Макміллана,безусловно,отвечала вимогам часу і позначила безперечні пріоритети політики на найближчі роки.

У 1963 р. Макміллан пішов у відставку .Его наступник Алік Дуглас-Хьюм,родовітий аристократ, що розлучився з титулом і местомом в палаті лордів для заняття урядової посади, перебував при владі зовсім недовго-до праламентских виборів 1964г.



ПОЛІТИКА Г.ВІЛЬСОНА

Вільсон був представником технократів-центристів в лейбористській партії, для яких социализи здавався закономірним підсумком розвитку суспільства в епоху НТР. Він і його однодумці вважали, що заставою суспільного процвітання повинне стати «з'єднання науки з технічним планированием»,превращение науково-технічного прогресу в об'єкт целенапраленной державної політики.



УРЯД Е. ХИТА

Е.Хит на виборах 1970 років, був повний рішучості реабілітовувати партію за «13 даремно витрачених років».Он був одним з найбільш популярних політиків свого часу. Людина широкої освіти, що поєднує жорстку волю і цілеспрямованість з интелегентностью і м'якістю . Хіт швидко став одним з лідерів партії, очоливши перебіг так званих «нових консерваторів».»Новые консерватори» скептично відносилися до ідеї «держави загального добробуту» і вважали за необхідне створення матеріальних і соціальних умов для благополуччя конкретної людини.



«СОЦІАЛЬНИЙ КОНТРАКТ». ПРАВЛІННЯ ЛЕЙБОРИСТІВ.

Серед ідеологів нового курсу виділявся Джеймс Каллаген, видвінувший ідею «соціального контракта»-тесного договірної співпраці профспілок і уряду в ім'я «корінного і необоротного перерозподілу влади і багатства на користь робітників».

Джеймс Каллаген,несмотря на свою безпосередню участь в розробці колишнього курсу, проголосив остаточний перехід до політики бюджетної економії, пріоритетне значення антиінфляційних заходів, відмова від планів націоналізації.



М. ТЕТЧЕР І БРИТАНСЬКИЙ НЕОКОНСЕРВАТИЗМ

На парламентських виборах 1979г. Лейбористська партія не змогла представити які-небудь переконливі аргументи проти принципово нової програми консервативної партії, очолюваної новим лидером-М.Тэтчер. Перемога торі відкрила новий період в сучасній історії Великобританії.

Рік за роком Тетчер йшла по рівнях партійної ієрархії, нагромаджуючи політичний досвід і створюючи імідж «залізної леді».

Перші роки перебування у влади стали справжнім випробуванням на міцність для нового покоління консерваторів.

У результаті правління М.Тетчер Великобританія стала єдиною з ведуших країн Заходу, в якій в 80-х роках сукупний показник ефективності виробництва стабтльно збільшувався.


Д.МЕЙДЖОР І БРИТАНСЬКИЙ НЕОКОНСЕРВАТІЗМ.

Мейджор рішуче змінив сам імідж керівництва консервативної партії.У консервативній партії він висувався завдяки заступництву Тетчер, але незабаром преобрел і власну стійку репутацію.

Віддзеркаленням успіхів уряду Мейджора став надзвичайно сприятливий стан громадської думки, що свідчив впродовж всіх років його правління про явну перевагу партії торі над опонентами.

Перемогу на виборах в травні 1997г. Взяла лейбористська партія, ведена своїм новим лідером Ентоні Блером.

Е.Блер зумів провести на початку 90-х годову повну рекострукцию Лейбористській партії, модернізувавши її ідейний арсенал і сформувавши енергійну команду однодумців в керівництві.


ЗОВНІШНЯ ПОЛІТИКА ВЕЛИКОБРИТАНІЇ В 80-90-і роки.



Вже в перші роки свого правління Тетчер рішуче приступила до восстанговлению минулої ролі Великобританії в світовій спільноті.

У другій половині 80-х років в зовнішній політиці Великобританії сталися серйозні зміни. Аналітки відзначали певну зміну настрою британського прем'єр-міністра вже з 1983г.- Тетчер все з великим інтересом стежила за подіями в СРСР.

Значно меншою конструктивністю відрізнялася позиція Тетчер по проблемах західноєвропейської інтеграції.

Тетчер проявила жорсткість в стосунках з країнами Британської Співдружності. Трохи завершилося дипломатичним скандалом її прагнення відкрито підтримати в громадянській війні в Родезії режим білої меншості на чолі з Яном Смітом. Выступала Тетчер і проти санкцій відносно расистського режиму ЮАР, викликаючи рішучі протести країн Співтовариства і світової громадськості.

Мейджору удалося зрушити з мертвої точки вирішення північноірландської проблеми. Ключ до нього був знайдений не в самому Ольстері, а в діалозі з керівництвом Ірландської Республіки. В результаті двох років безперервних, важких переговорів урядів двох країн була досягнута історична угода про відмову Ірландії від прямих домагань на Ольстер за умови зміни британських законів, що обмежують право північноірландського населення на самовизначення.

Схильність до політичної конфронтації, авторитаризм, тяга до елітарності в політичному житті, безкомпромісність, нав'язування своєї точки зору Тетчер, стали викликати незадоволеність. Все це привело до радикальних перестановок у вищих ешелонах влади, покликаних врятувати репутацію консервативної партії. У 1990 році новим лідером торі і премьер-министрном став Д.Мейджор.


Промисловість.



Промисловість займає очолююче місце в економіці Великобританії, забезпечуючи близько 50% валового національного продукту і майже 9/10 експорту. Зі всіх зайнятих в промисловості близько 60% зосереджено у важкій індустрії. Не дивлячись на деяку модернізацію, розрізнений технічний рівень «старих» галузей, що виникли в період промислової революції, і «нових», підприємства яких обладнані за останнім словом техніки. Старі галузі відстають по концентрації виробництва і централізації капіталу, хоча в кінці 60-х рр. тут сталося деяке зрушення.

Після закінчення 2-ої світової війни в промисловості Великобританії сталися істотні структурні зміни. При абсолютному зростанні числа зайнятих в1,5 разу, в 3 рази збільшилася зайнятість в машинобудуванні і металообробці; у 2,5 разу – в хімічній промисловості, в 1,5 разу – в харчовій і поліграфічній і декілька більш -- у електроенергетиці. Зайнятість же в старих традиційних британських галузях – у вугільній і текстильній промисловості – впала..

Важливе значення придбали такі новітні галузі, як атомна, електротехнічна з електронною, нафтопереробна і нафтохімічна, авіаракетна. В цілому сильно виросла важка промисловість. Кам'яно-вугільна промисловість – одна із старих експортних галузей Великобританії. Основою енергетики є також вугілля, хоча доля його в енергобалансі вжитку безперервно знижується за рахунок підвищення частки нафти нових джерел енергії: у 1969 р. на вугілля доводилося 50,8% споживаній в країні енергії, на нафту 42,6%, на атомну і гідроенергію 4%, на природний газ 2,5%. Велику частину переробки забезпечують ТЕС. У 1956 – 1970гг. введено в дію 11 атомних електростанцій (АЕС), які виробили (1969) 12% електроенергій. Тоді як ГЕС виробляє менше 2% електроенергії.

Чорна металургія, забезпечена власним коксом і наполовину, – низькоякісним залізняком, в післявоєнний час була модернізована, розширені її виробничі потужності. Проте по впровадженню новітньої техніки Великобританія відстає від інших країн. Кольорова металургія працює майже цілком на похідній сировині, тому виплавка кольорових металів тяжіє до портових міст і лише виплавка алюмінію – до гідростанцій Шотландії.

Машинобудування – провідна галузь британської промисловості і по числу зайнятих і за вартістю продукції – багатообразно і складно по своїй структурі; широко розвинено у всіх районах країни.

Авіаційна промисловість по випуску літаків займає 2-е місце на капіталістичному світі після США. Заводи найбільших авіаційних компаній випускають різних типів літаків, в т.ч. Турбогвинтові і турбореактивні, а також двигуни, вертольоти, самоврядні снаряди, авіаракети.

Верстатобудування дає високоякісну продукцію, але не забезпечує себе повністю новітніми спеціалізованими верстатами.

Хімічна промисловість спирається переважно на нафтопереробку у зв'язку з розвитком галузей нафтохімічного синтезу, роль коксохімічної сировини різко скоротилася.

Текстильна промисловість – стара експортна галузь, що втратила минуле значення; особливо скоротилося бавовняне виробництво. В той же час продовжується його реорганізація, модернізується устаткування.

У зв'язку з тим, що Великобританія відвіку імпортує продовольство, склалося характерне розміщення харчової промисловості: з одного боку, харчові підприємства розкидані в місцях виробництва або вжитку сільськогосподарських продуктів, з іншої – вони тяжіють до портів і особливо до великих.

 
Сільське господарство.



В цілях забезпечення країни сільськогосподарською сировиною і продовольством в післявоєнний час виробництво ввело субсидії і гарантовані ціни на сільськогосподарські продукти. Основна частина землі належить крупним землевласникам. У 1960-70-х рр. помітно посилився процес концентрації сільськогосподарського виробництва; у масовому масштабі відбувається розорення дрібних фермерських господарств.

Головна галузь сільського господарства – тваринництво, якого припадає на частку близько 70% валової продукції.

На Сході і гл. образом на південному Сході велике значення має рільництво.	

Сільськогосподарське виробництво высокоинтенсивно, має високий рівень механізації.

В результаті зростання виробництва сільськогосподарської продукції в після військовий час покращала самообеспеченность країни продовольством, і скоротився його імпорт.

Також розвинене і рибальство, в якому зайнято 23 тис. чоловік. Улов риби тримається на рівні близько 1 млн. тонн.


Транспорт.



Велике значення морського транспорту, який обслуговує зовнішньоторговельні зв'язки і, крім того, використовується для фрахту. По тоннажу морського флоту Великобританія – одна з перших країн в світі.

Довжина залізниць 21,2 тис. км., з них 2/3 – двоколійні і багатоколійні;10,5 % -- електрифіковані.Висока його доля у внутрішніх вантажних перевезеннях – 22%. 

Мережа автодоріг (325,2 тис. км.) дуже розгалужена, хоча широкі автомагістралей мало. Автопарк складає 14,5 млн. машин.

Розвинений авіатранспорт.


Зовнішні економічні зв'язки.



Залежність економіки Великобританії від зовнішньої торгівлі дуже велика; відношення імпорту до валового суспільного продукту досягає 28%, а експорту 24%. Вивозиться до 1/3 вироблюваних продукції, ввозиться переважна частина сировини, а також в середньому близько 1/2 споживаних в країні продовольства.

Характерний дефіцит торгівельного балансу і гостра проблема платіжного балансу, негативне сальдо якого стало майже хронічним. 

Великобританія – крупний експортер капіталу; британські інвестиції

Оцінюються близько 18 млрд. ф. ст., 2/3 з них в країнах стерлінгової зони . Грошова одиниця – фунт стерлінгів ( по курсу Держбанку СРСР на січень 1971 1англ. ф. ст. = 2,1537 крб.) 


Збройні сили.



Озброєні сили Великобританії складаються з сухопутних військ (армії), ВПС і ВМС; загальна чисельність їх в кінці 1970 складала близько 370 тис. чіл. Крім того є територіальні і резервні війська (св.56 тис. чіл.). Верх. головнокомандуючий – король( королева),но його функції в керівництві озброєними силами чисто формальні . Відповідальність за підготовку країни до війни і за стан озброєних сил несуть прем'єр-міністр і кабінет міністрів, якому підпорядковані Комітет оборони і зовнішньої політики і Міністерство оборони. Вище керівництво озброєними силами здійснює Комітет оборони, до складу якого входять: прем'єр-міністр і міністр оборони, внутрішніх справ, закордонних справ і у справах Співдружності, фінансів, техніки. Міністр оборони здійснює безпосередньо керівництво озброєними силами через заст. міністра по армії, ВПС і ВМС і через Штаб оборони. Основні органи міністерства оборони: Порада оборони, Комітет начштабов, Штаб оборони і департаменти видів озброєних сил. Порада оборони планує будівництво озброєних сил, здійснює керівництво і контроль за їх діяльністю. У його склад входять: міністр оборони, держ. Міністр у справах оборони, заст. міністра по армії, ВПС і ВМС, перед. Комітету начштабов, начштабов видів озброєних сил. Оперативне керівництво озброєними силами міністр оборони здійснює через Комітет начштабов і Штаб оборони, у складі якого є центральні управління і якому підкоряються по оперативних питаннях штаби видів озброєних сил. Комітети порад оборони армії, ВПС і МВС здійснює керівництво діяльністю соответств. видів озброєних сил Великобританії – член агресивного импеарилистического військового блоку НАТО, Організації центрального договору (СЕНТО), СЕАТО і ін. військових блоків.


Охорона здоров'я



Держ. Служба охорони здоров'я була створена в 1948 в результаті вимоги трудящих. Загальне керівництво охороною здоров'я в Англії і Уельсі здійснює Міністерство охорони здоров'я і соціального забезпечення, в Шотландії – Департамент охорони здоров'я, в сівбу. Ірландії – Міністерство охорони здоров'я і соціального обслуговування. Всі основні види медичної допомоги виявляються безкоштовно. З 1951 введені податок на кожен виписаний рецепт і часткова оплата за лікування зубів і зубне протезування. Охорона здоров'я фінансується за рахунок держ. бюджету, а також за рахунок страхових внесків, місцевих податків і ін.


Освіта.



Сучасна система народної освіти складається з трьох рівнів: початкового, середнього і так званого подальшої освіти. Дошкільне виховання здійснюється в школах-яслах і дошкільних класах. Початковою освітою охоплюються діти з 5 до 11 років. З 5 років вони відвідують 2-річні школи для малят, з 7 років – початкові школи. Після закінчення початкової школи учнів на підставі тестових випробувань розподіляють по трьох нерівноцінних типах середніх шкіл: близько 20% учнів потрапляє в граматичну школу з терміном вчення 5 – 7 років, близько 70% -- у сучасну школу з терміном вчення 4, інколи 5 років, около5% -- у технічну з терміном вчення 5, інколи 7 років. Приблизно кв. середніх шкіл має роздільне вчення для дівчаток і хлопчиків. Підготовка вчителів для початкових і сучасних шкіл здійснюється в 3-річних педагогічних коледжах. Рівень т.з. подальшої освіти включає общеобразоват. і проф. уч. Заклади з повним і неповним уч. вдень, а також різні курси, призначені гл. обр. для працюючої молоді. Нижче проф. освіта здійснюється в системі фабрично-заводського учнівства (термін-5 років) і індивідуального вчення. Ср. проф. освіту дають молодші відділення спец. коледжів (з 2-річним курсом вчення): технич., художні, комерційні, домоводческие, сільськогосподарські. Вік уч-ся звичайно понад 16 років. Багато хто з коледжів має 4-5-річні курси вчення і дає освіту, що наближається до вищого. До системи «подальшої» освіти відносяться і установи по обслуговуванню молоді під час дозвілля.


Наука.



У післявоєнні роки наукова революція переростає в науково-технічну. У Великобританії швидко зростає питома вага досліджень, пов'язаних з військовою промисловістю.

Атомні дослідження у військових цілях були початі Великобританією під час 2-ої світової війни. У 1956 в Колдер-Холле почала діяти 1-я у Великобританії атомна електростанція потужністю 92 тис. кВт.

У 50-х рр. сконструйовані судна і автомобілі на повітряній подушці. Розроблені багаточисельні типи електронно-обчислювальних машин.

Найвищого успіху англійські біохіміки добилися у вивченні будови білків і нуклеїнових кислот. Дослідження будови білків і нуклеїнових кислот привели до швидкого розвитку молекулярної біології. Великі також заслуги англійських учених в дослідженні гормонів. Сучасні дослідження в області нейрофізіології пов'язані з ім'ям Е.Едріана. Він розробив уявлення про фізіологічні властивості нервових імпульсів, їх швидкості, ритмі і закономірностях проведення і розкрив механізми рецепцій – больових, слухових, чутливих і так далі Досягнення молекулярної біології, біохімії і мікробіології знаходять віддзеркалення, зокрема, в медицині. 



Філософія.

До сірок. 20 ст Визначальний вплив придбав неопозитивизм, зокрема, школа логічного позитивізму. Англійський логічний позитивізм вніс значний вклад до розробки математичної логіки. Організаційним центром цього учення стала Кембріджська школа.



Історична наука.

Після 2-ої світової війни різний перебіг англійської буржуазної історіографії став більш навилироваться, зливаючись в єдиний напрям, який виступає проти марксизму на гл. ділянках історичних досліджень. До буржуазної історіографії примикають історики лейбористського напряму, зайняті переважно вивченням англійського робочого руху. В той же час зростає вплив марксистсько-ленінської історіографії; тематика марксистських досліджень охоплює найважливіші проблеми національною і частково загальною історії.



Економічна наука.

Для сучасної економічної науки Великобританії характерний розвиток її спеціалізованих галузей – економіки науково-технічного прогресу і конкретних галузей господарства; використання математико-кибернетических методів і електронно-обчислювальної техніки; підключення до економічних досліджень суміжних наук – соціології, психології, демографії, наук про поведінку людських відносинах; розвитку економічного прогнозування і програмування.



Юридична наука.

У новітній час в юридичній науці Великобританії відомі крупні учені, розробляючі проблеми загального права і права справедливості, цивільного права, кримінального, історії англійського права і так далі



Література.

Після 2-ої світової війни з'являється нове покоління романістів, що відображають кризу англійського буржуазного суспільства, що поглибилася в результаті розпаду британської колоніальної імперії і втрати країною її колишнього положення в світовій економіці і політиці.


Використовуваний матеріал.



		Велика Радянська Енциклопедія (том 4). А.М.Прохоров  1971 рік. стор. 412 - 452 

			Радянський енциклопедичний словник. А.М.Прохоров, А.А.Гусєєв і так далі 



Сайти:

www.yandex.ru

www.rambler.ru 

www.google.ru

www.venegret.at.ua

www.ua-men.com



Заслання:

		www.trimm.ru/php/content.phpкв.

		http://msav.narod.ru/india.htm

		www.sevtolib.iuf.net/region/external/

2