Музеї Астраханської області

Музеї Астраханської області




ЗМІСТ



ВСТУП

1. КЛАСИФІКАЦІЯ МУЗЕЇВ АСТРАХАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

2. МУЗЕЙНА МЕРЕЖА АСТРАХАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

2.1 КРАЄЗНАВЧИЙ МУЗЕЙ

2.2 АСТРАХАНСЬКИЙ КРЕМЛЬ

2.3 ЛІТЕРАТУРНИЙ МУЗЕЙ ЧЕРНИШЕВСЬКОГО

2.4 ДІМ-МУЗЕЙ СІМ’Ї УЛЬЯНОВИХ

2.5 МУЗЕЙ БОЙОВОЇ СЛАВИ

2.6 АСТРАХАНСЬКИЙ КАРТИННА ГАЛЕРЕЯ ІМЕНІ Б.М. КУСТОДІЄВА

2.7 МУЗЕЙ ВЕЛІМИРА ХЛЄБНИКОВА

2.8 МУЗЕЇ ПІД ВІДКРИТИМ НЕБОМ

2.9 МУЗЕЙ КАВУНА

ВИСНОВОК

СПИСОК ЛІТЕРАТУРИ




ВСТУП



Сукупність музеїв, що існують на певній території, а також одного типу, профілю, відомчої приналежності, називають музейної мережею. У Астраханській області вона досить розвинена. У неї входять Музей бойової слави, Музей Чернишевського, Хлєбнікова, Ульянових та інші.

У 1997 році відзначив своє 160-річчя один з найстаріших провінційних музеїв Росії - Астраханський державний об'єднаний історико-архітектурний музей-заповідник.

У фондах шести міських і шести сільських філіях музею містяться більше 250 тисяч експонатів. Серед них можна побачити різні унікальні археологічні, нумізматичні, етнографічні, природничі колекції, колекцію рукописних і стародрукованих книг, фотографій і документів XIX-XX століть, моделей суден, знарядь праці та предметів побуту.

Експозиції музею охоплюють величезний історичний період від перших стоянок давньої людини на території краю до сучасного розвитку регіону. Велике місце серед експонатів музею займає колекція археологічних предметів з дорогоцінних металів "Золота скарбниця", більше 48 тисяч монет налічує нумізматичної зібрання музею, крім цього зібрані багаті етнографічна та природознавча колекції. До складу Астраханського державного об'єднаного історико-архітектурного музею-заповідника входять філії: Астраханський кремль, Літературний музей Чернишевського, Краєзнавчий музей, Будинок-музей Ульянових, Музей бойової слави, Музей Курмангази Сагирбаева.




1. КЛАСИФІКАЦІЯ МУЗЕЇВ АСТРАХАНСЬКОЇОБЛАСТІ



У Астраханській області є чимало музеїв, присвячених різним сферам людської діяльності. Відвідавши їх, можна познайомитися з культурою, традиціями і звичаями місцевих жителів, історією краю.

Їх можна поділити на декілька груп за різними ознаками.

Однією з найважливіших категорій класифікації є профіль музею або його спеціалізація. Основоположним ознакою тут служить зв'язок музею з конкретною наукою чи видом мистецтва, технікою, виробництвом і його галузями. Даний зв'язок простежується у складі фондів музею, в тематиці його наукової, експозиційної та культурно-освітньої діяльності.

Музеї однієї спеціалізації об'єднуються в профільні групи: природно-наукові, художні, історичні, архітектурні, літературні, театральні, музичні, музеї науки і техніки, промислові, сільськогосподарські, педагогічні музеї.

У залежності від структури профільної дисципліни чи галузі знань ці основні профільні групи поділяються на більш вузькі.

У Астраханській області серед історичних музеїв виділяються:

- Археологічні,

- Етнографічні,

- Військово-історичні,

- Історико-побутові музеї, відтворюють або зберігають картину побуту різних верств населення, документують соціально-психологічні особливості побуту, які найбільш яскраво проявляються в інтер'єрах жител, - монографічні музеї, присвячені конкретній особі, події, установі, колективу.

До першої групи музеїв відноситься археологічний музей у селі селітрених. Він розташовується на місці розкопок монгольського міста Сарай-Бату. Згодом цей пам'ятник дав стільки відкриттів і знахідок, даних про архітектуру, економіці, населенні міста, що його перетворили на музей під відкритим небом. Особливість його в тому, що розкопки тривають і досі дня, несучи нову інформацію. Само село і навколишнє його територія відноситься до унікальної історичної території, де спостерігається висока концентрація археологічних пам'яток. Іншим прикладом може стати Самосдельское городище, де також виробляються археологічні розкопки. Городище являє велику цінність тому що тут велика кількість археологічних пам'яток, що відносяться до хазарської та монгольської епохам.

До другої групи відноситься етнографічний музей в Кремлі, де представлена історія та культура народів, що жили на території Астраханської області.

До третьої групи належить музей Бойової слави, де представлені експозиції з історії Великої Вітчизняної війни, обороні міста Астрахані і деяким іншим війнам. Крім того, в музеї проводяться екскурсії присвячені героям Радянського союзу і Росії. Потрібно відзначити, що крім центрального музею Бойової слави існують місцеві та шкільні музеї цього типу, розташовані по всій області. Наприклад в більшості шкіл існують свої кімнати-музеї, присвячені учасникам війни - випускникам цієї школи.

До четвертої групи відноситься музей історії міста Астрахані.

До п'ятої групи можна віднести музей В. Хлєбнікова, музеї АГТУ, АМУ, різних підприємств, наприклад ГАЗПРОМУ, Драматичного театру та інших.

Художні музеї представлені тільки одним монографічним - музей Б. Кустодієва, який є галереєю.

Природно-наукові музеї в Астрахані представлені мало, серед них обласної планетарій, медичний музей.

У Астраханській області існують музеї, діяльність яких пов'язана з кількома науковими дисциплінами або галузями знань. Їх називають музеями комплексного профілю. Таким є Астраханський Краєзнавчий музей-заповідник, він поєднує історичну, природничо-наукову спеціалізацію, так як тут представлена виставка з екології краю.

Комплексним профілем володіють музеї-ансамблі, створені на основі пам'яток архітектури, їх інтер'єрів, навколишньої території і різних споруд. Залежно від характеру ансамблю вони можуть бути історико-художніми, історико-архітектурними, історико-культурними музеями. До такого виду належить Астраханський історико-архітектурний музей-заповідник.

Розвиток науки і техніки, мистецтва, культури призводить до появи нових профільних груп музеїв. До них відносяться музей медицини в Астрахані, музей культури в Астрахані, музей історії рибальства в селі Оранжерейній Ікрянінський району, музей АГПЗ, музей історії соляного промислу "Бассоль".

Поряд з профільної класифікацією існує й інша, відповідно до якої виділяють музеї колекційного типу і музеї ансамблевого типу. В її основі лежить розподіл за такою ознакою, як спосіб здійснення музеями функції документування. Музеї колекційного типу будують свою діяльність на основі традиційного зборів речових, письмових, образотворчих матеріалів, відповідних їх профілю. В основі діяльності музею ансамблевого типу лежать пам'ятники архітектури з їх інтер'єрами, прилеглою територією, природним середовищем. Функцію документування вони виконують шляхом збереження або відтворення ансамблю нерухомих пам'яток і властивого їм оточення. Найбільш поширені форми цього типу музеїв - музей під відкритим небом (село селітрених), будинок-музей, квартира-музей (музей В. Хлєбнікова, Чернишевського, Ульянових та інші).

Останні музеї можуть бути віднесені також до групи меморіальних музеїв, так як вони покликані увічнити пам'ять про видатних людей і події. Необхідним компонентом меморіальності стала вважатися справжність місця - меморіальне будівля або місце, колекція меморіальних предметів і меморіально-побутова композиція.

За іншою класифікацією музеї поділяються на державні та приватні, утворені переважно з 1991р. На відміну від приватних державні музеї є власністю держави і фінансуються вони за його рахунок.

Іншою характеристикою для класифікації служить адміністративно-територіальна ознака, відповідно до якого розрізняються обласні, районні музеї.

Таким чином, в Астраханській області можна виділити музеї різних кваліфікаційних груп, при цьому часом рамки між різними кваліфікаціями розмиті або перетинаються між собою. У результаті, можна зробити висновок, що музейна мережа Астраханської області об'ємна та розвинена.




2. МУЗЕЙНА МЕРЕЖА Астраханської області



2.1 КРАЄЗНАВЧИЙ МУЗЕЙ

музей експозиція колекція

Перемога російських армій у війні з Наполеоном у 1812-1813 рр.. викликала в країні патріотичний підйом, який порушив бажання вивчати історію своєї країни і збирати реліквії, з нею пов'язані. Активізувалася діяльність краєзнавців, які збирали цікаві природничі, етнографічні, нумізматичні та інші колекції. Вставав питання про зберігання, узагальненні та популяризації зібраних матеріалів. Все це призвело до створення музеїв у ряді міст Росії. Астрахань стала одним з перших таких міст.

"Губернський музей" відкрився в Астрахані в 1837 р.

У 1862 р через нестачу коштів на утримання музею частина предметів була здана на зберігання до гімназії, частина - до бібліотеки. У 1871 р. на території порту, закладеного ще Петром I, в кам'яному будинку колишнього запасного провіантського магазину, відкрився музей, який увійшов в історію під назвою будиночка Петра I. Центральне місце в цьому музеї займали Плезір-яхта і човен-верейка Петра I. Яхта служила цареві для огляду околиць Астрахані. У шафах музею розміщувалися інструменти початку XVIII ст., По стінах - зброя того часу. Біля стін розташували близько 400 крем'яних рушниць, морські гармати, ядра, якорі, прапори, вимпели. Але у міської управи не виявилося коштів на утримання музею. Рушниці передали в гарнізонний арсенал. До нашого часу від яхти вціліла лише дошка бортового прикраси, яка знаходиться в експозиції Астраханського історико-архітектурного музею-заповідника. На дошці вигадливий орнамент з листя і кетягів винограду.

У 1874 р. на честь святкування двохсотріччя від дня народження Петра I в місті було створено Петрівське товариство дослідників Астраханського про краю. Члени товариства організовували експедиції по збору експонатів, дбали про збереження приватних колекцій та архівів, комплектували археологічні, етнографічні, історичні колекції, вели листування з музеями, вченими товариствами та приватними особами з метою комплектування колекцій, випустили ряд збірок краєзнавчих статей. У 1888 р. суспільству були передані колекції, раніше зібрані губернським статистичним комітетом. Міська управа відвела спеціальне приміщення для показу експонатів. У 1890 р. зоологічна, археологічна, нумізматична колекції, альбом фотографій, представлені суспільством на Казанську науково-промислову виставку, були відзначені почесними отзивамі.5 березня 1897 відбулося офіційне відкриття Астраханського Петровського музею.

Учасники міжнародного геологічного конгресу, які відвідали музей у рік його відкриття, віднесли його до значних явищ у культурному житті міста. У 1911 р. після завершення будівництва міської думи, музею надали ліве крило тієї будівлі, де він знаходиться і в даний час.

Після Жовтневої революції 1917 р. він був реорганізований в краєзнавчий музей природно-географічного профілю. У 1921 р. виникає й у 1938 р. об'єднався з краєзнавчим історико-революційний музей. Тоді ж була затверджена структура музею з трьох експозиційних відділів; природи краю, історії дореволюційного минулого, історії радянського суспільства. Крім того, створюються відділи масової науково-просвітницької роботи, фонди, наукова бібліотека.

У відділі природи розповідається про географію краю, геології, клімат, флору і фауну Нижньої Волги. Діорама "Дельта Волги" показує каспійські очеретяні кріплення, зарості лотоса. Інша діорама дозволяє заглянути у підводне царство дельтових проток з косяками риб. У залі, присвяченому зоні степів і напівпустель, на тлі горбів і піщаних дюн показані пасуться сайгаки, змії, різні степові птахи.

Відділ історії дореволюційного минулого в даний час називається відділом історії, він охоплює великий хронологічний період від епохи каменю, коли людина заселив наш край, до XX ст. Музей має у своєму розпорядженні багатющими археологічними колекціями, що розповідають про стародавні народи, що населяли наш край. Серед експонатів багато різної кераміки, прикрас, зброї, предметів побуту. Унікальні золоті і срібні вироби експонуються у спеціально відведеному для них залі.

Великий пізнавальний інтерес відділу історії представляють експонати, пов'язані з розвитком рибальства і пароплавства на Волзі і Каспії. В етнографічному розділі представлені одяг, побутові та культові предмети народів нашого краю. Розділи економіки і культури Астрахані містять велику кількість справжніх експонатів.

Відділ історії радянського суспільства в даний час скасований, так само як і меморіальний музей СМ. Кірова, який розміщувався в будинку № 45 по вулиці Трусова, де жив С. М. Кіров у 1919-1920 рр.. Зараз цей будинок використовується відділом зовнішньоекономічних зв'язків Астраханської обласної адміністрації.

Продовжує експозицію відділу історії стаціонарна виставка "Астраханська старина", яка включає розділи: "Астраханські базари", "Соціальний склад населення краю", "Торгівля", "Культура початку XX століття". У 1997 р. до 280-річчя губернії відкрито виставку "Астраханські губернатори", яка розповідає про видатних громадських діячів краю, які зробили вагомий внесок у його розвиток. Колекції самоварів можна побачити на виставці "Російський трактир", що розповідає про традиції російського чаювання. Виставку відкрили в 1997 р. на честь святкування 160-річчя музею. Виставку фондів "Зі скарбниці музею" відкрили в 1998 р., вона розміщується в трьох залах першого поверху, її мета - показати цікаві колекції музею і розповісти історію їх формування.

В даний час колекції музею налічують близько 300 тисяч експонатів, що розповідають про природу та історію Нижнього Поволжя. Серед них - колекції нагород, зброї, рукописної та стародрукованої книги, фото та документів, карт, моделей, макетів, предметів декоративно-прикладного та образотворчого мистецтва, порцеляни, фаянсу, меблів, годинників, знарядь праці і виробництва; археологічні колекції, етнографічні, ботанічні , нумізматичні та багато інших.

Фондові колекції музею-заповідника налічують близько 300 тис. предметів. Серед них - унікальні природничі, археологічні, етнографічні, нумізматичні колекції та багато інших. Основу фондових колекцій становить зібрання предметів археології із золота і срібла. Особливе місце в ньому займає дивовижний по красі комплекс з поховання знатного сарматського вождя I століття н.е., Не меншу цінність за своєю історичною та художньої значимості представляє і колекція культових предметів.



2.2 АСТРАХАНСЬКИЙ КРЕМЛЬ



Астраханський Кремль - зразок російського військово-інженерного мистецтва і культової архітектури XVI-XVIII століть. Експозиції, розгорнуті у Кремлі дають уявлення про його будівництво, архітектурних пам'ятках міста, історії Астраханської Єпархії. У 1558 році на високому Заячому буграми у дельті Волги була побудована дерев'яна фортеця. Пізніше в 1582 році Іван Грозний прислав з Москви майстрів-містобудівників, які обнесли фортеця високими білокамінними стінами з вісьмома вежами і побудували Троїцький собор.

Незабаром тут був побудований Успенський собор та інші будівлі. У деяких з них зараз розташовуються музеї.

У Астраханському кремлі, в колишній будівлі військового начальника астраханського гарнізону, розміщується стаціонарна виставка "Культура і побут народів Астраханського краю". Тут виставлено більше тисячі експонатів, серед них - предмети побуту, одяг, прикраси, фотографії, культові предмети.

З 1995 р. в Нікольському Надбрамному храмі кремля розміщується виставка "З історії Астраханської єпархії", експонати виставки розповідають про поширення християнства на Нижній Волзі. Стародруки, ікони, облачення священнослужителів, церковне начиння відображають процеси зародження православ'я на Нижній Волзі, будівництва християнських церков і монастирів, місіонерську діяльність. До 1917 р. в Астраханській єпархії налічувалося 203 церкви, з них в Астрахані - 31, три чоловічих і два жіночих монастиря. У 1995 р. зареєстровано 38 громад російської православної церкви і дві старообрядницькі громади.

Сезонна виставка з травня по жовтень розміщується в тортурові вежі кремля. Виставка на тему; "Наказова хата - центр адміністративною управління" розповідає про повстання С. Разіна і долю його учасників. У примикає до катівні вежі артилерійському дворі і в колишньому пороховому погребі розміщена виставка по темі: "Архітектура старої Астрахані". Тут можна побачити архітектурний декор, кам'яний і металевий кахлі, декор фасадів та інтер'єрів купецьких особняків, металопластикові (кування і лиття), оригінальні дерев'яні різьблені конструкції будинків. У Червоній башті кремля знаходиться виставка "Астраханський кремль - зразок російського оборонного зодчества".



2.3 ЛІТЕРАТУРНИЙ МУЗЕЙ ЧЕРНИШЕВСЬКОГО



На тихій вуличці, в центрі міста знаходиться будинок, в якому жив М. Г. Чернишевський. У 1978 році в його стінах був відкритий літературний музей, який зберігає атмосферу минулого століття. В експозиції музею розповідається про перебування Чернишевського в Астрахані, про цей своєрідний місті, про людей, пов'язаних з опальним письменником.

Також в музеї існує постійна виставка "Астрахань книжкова, XVIII століття" на якій представлені книги, що використовувалися в місті в XVII-XVIII століттях. Крім цього, в музеї проводяться різні виставки, працює літературна студія, збирає своїх слухачів вітальня.




2.4 ДІМ-МУЗЕЙ СІМ’Ї УЛЬЯНОВИХ



У 1970 р. до 100-річчя від дня народження В. І. Леніна в будинку, де жив його батько, дід і інші родичі, був відкритий музей Ульянових. Стояв цей будинок в районі Коси на Козачій вулиці, після революції Козачу перейменували у вулицю Степана Разіна, а з 1958 р. - у вулицю Ульянових. У двох старовинних будівлях розміщується експозиція музею Ульянових, одне з яких - будинок сім'ї Ульянова (діда Володимира Ілліча Ульянова-Леніна).

У музеї містяться експозиції, що розповідають про соціальних групах городян, які становлять кістяк астраханського суспільства XIX століття, розкривається соціально-економічні умови життя різномовного населення, особливості побуту, укладу життя. Документальний і фотографічний матеріал, галерея різноманітних типажів, костюмів і предметів допомагає розібратися в традиційному устрої життя того часу. У музеї представлені матеріали про цілі династії, які принесли величезну користь Астрахані.

Документальні матеріали і справжні предмети сім'ї Ульянових, члени якої були представниками майже всіх (крім духовної) станових груп населення дореволюційної Росії розміщені в окремому залі першого поверху будинку Ульянових.

Перший зал музею присвячений селянам, з яких стався дід В. І. Леніна, а також міщанам, ремісникам. Тут можна побачити знаряддя праці, вироби ремісників, цехові прапори, документи,. У другому залі розміщений інтер'єр кімнати майстра кравця, в третьому - кімната міщанської родини з предметами побуту XIX ст. Другий поверх будинку відведено під виставку "Історія народної освіти Астрахані". У Астраханської губернії наприкінці XIX ст. налічувалося більше двох десятків різних типів нижчих шкіл, в Астрахані - п'ять середніх навчальних закладів, чотири гімназії і реальне училище. У 1912 р. в Астраханській губернії налічувалося 530 початкових шкіл, 238 міністерських, 217 церковнопарафіяльних, 21 козача.


2.5 МУЗЕЙ БОЙОВОЇ СЛАВИ



Музей був заснований в річницю 30-річчя Перемоги над фашистською Німеччиною 8 травня 1975 в будівлі, де у дні боїв на підступах до Астрахані був політвідділ 28-ї армії, урочисто відкрився музей бойової слави. . У час Великої Вітчизняної Війни в 1942 році в цій будівлі розміщувався штаб 28 армії.

Документи, бойові нагороди, особисті речі розповідають про мужність і героїзм Астраханцев на фронтах великої Вітчизняної війни і в тилу. У дні війни 103 астраханці були удостоєні високого звання Героя Радянського Союзу, 1 - двічі Героя Радянського Союзу, 13 - повних кавалерів ордена Слави, більше 35 тисяч астраханців нагороджені орденами і медалями за мужність, виявлену на фронтах війни.

Експозиція музею бойової слави налічує більше двох тисяч експонатів і розміщується в семи залах, загальною площею близько 800 кв. м. Перший зал розповідає про створення та становлення збройних сил. другий зал присвячений початку Великої Вітчизняної війни. У третьому розповідається про 28-ї армії, яка зупинила загарбників у районі Халхути і не допустила їх до Астрахані. Експозиція четвертого залу називається "Тил - фронту", вона розповідає про героїчні трудові подвиги астраханців, про формування тут військових частин, створення різних військових шкіл та училищ. П'ятий зал присвячується корінному перелому в ході Великої Вітчизняної війни, шостий - завершенню війни, експозиція сьомого залу називається "Пам'ять поколінь". Тут експонуються матеріали про участь астраханців в боротьбі за мир. Через всі експозиції музею проходить думка про те, що мир на планеті був завойований дуже дорогою ціною. "Світ - без війни" - ось девіз музею.

Щороку 21 лютого в музеї проходять традиційні зустрічі воїнів, які брали участь у бойових діях в Афганістані, Чечні та інших "гарячих точках" планети та військовослужбовців астраханського гарнізону, ОМОНу, СОБРу.

Також в музеї проходять виставки молодих художників.

Експозиція музею розповідає про героїзм воїнів-астраханців у військових кампаніях ХVII-ХХ ст., Про роль Астраханського гарнізону у захисті південно-східних кордонів держави, про мужність наших сучасників - воїнів-афганців, учасників бойових дій на території Чечні.

Основна частина експозиції присвячена подвигам астраханців на фронтах Великої Вітчизняної війни і трудівникам тилу.

За мужність і героїзм 117 астраханців удостоєні звання Героя Радянського Союзу. І. М. Скоморохов став двічі героєм Радянського Союзу, 14 чоловік стали повними кавалерами ордена Слави.



2.6 АСТРАХАНСЬКА КАРТИННА ГАЛЕРЕЯ ІМЕНІ Б.М. КУСТОДІЄВА



Астраханська картинна галерея знаходиться в будинку Бориса Михайловича Кустодієва, видатного живописця Росії. У ній зібрана багатюща колекція творів російського і радянського образотворчого мистецтва. Картинна галерея була заснована 15 грудня 1918 Павлом Михайловичем Догадіна. Він колекціонував предмети мистецтва кінця XIX початку XX століття і після революції подарував свою колекцію місту. Культо просвіто відділ Астраханського губвиконкому, прийнявши твори мистецтва, зайнявся створенням робочого художнього музею.

B 1907 Третьяковська галерея придбала першу кустодієвської картину "Ярмарок". З тих пір в знаменитому музеї країни є близько тридцяти творів Кустодієва різних жанрів, створених ним ще до 1917 року (портрети, картини, ескізи театральних декорацій).

Сьогодні у вісімнадцяти залах галереї розміщена експозиція творів живопису та графіки представників вітчизняного мистецтва із середини вісімнадцятого століття і до наших днів. Тут представлені роботи чудових портретистів Ф. Рокотова, Д. Левицького, В. Боровиковського, картини О. Венеціанова, І. Левітана, А. Саврасова, І. Рєпіна, М. Нестерова, К. Коровіна, Б. М. Кустодієва, І. Горюшкіна-Сорокопудова, П. Власова.



2.7 МУЗЕЙ ВЕЛІМИРА ХЛЄБНИКОВА



19 жовтня 1993 був заснований музей Велімира Хлєбникова, що розташовувався на колишній квартирі його батьків. З 1914 по 1931 роки в цьому будинку жила сім'я Хлебнікових і сюди щороку приїздив Велімир Хлєбніков.

В основі експозиції музею лежить "Хлєбніковська" колекція, в кінці 1994 року передана в дар астраханців племінником Велімира Хлєбникова - народним художником Росії Маєм Петровичем Мітуричу-Хлєбниковим. У неї входять особисті речі поета, іменні примірники його творів, живопис і графіка Віри Хлебникової, сестри поета, фамільна бібліотека, предмети побуту і побуту родини, дитячі художні роботи - всього більше тисячі експонатів. Автор експозиції музею - астраханський художник-експозиціонер Калерія Чернишова.

У методичному кабінеті музею зібрано широкий "хлєбниковський" матеріал - антикварні та сучасні видання поета, переклади його творів на інші мови, подарунки музею.

В основі експозиціі музею лежить "Хлєбніковська" колекція, в кінці 1994 року передана в дар астраханців племінником Велімира Хлєбникова - народним художником Росії Маєм Петровичем Мітуричу-Хлєбниковим. У неї входять особисті речі поета, іменні примірники його творів, живопис і графіка Віри Хлебникової, сестри поета, фамільна бібліотека, предмети побуту і побуту родини, дитячі художні роботи - всього більше тисячі експонатів. Автор експозиції музею - астраханський художник-експозиціонер Калерія Чернишова.

У музеї - понад сімдесят зарубіжних видань Велімира Хлєбникова англійською, німецькою, французькою, японською, португальською, чеською, голландською та інших мовах.

В музеї працює Методичний кабінет, де зібрано широкий "хлєбниковський" матеріал - антикварні та сучасні видання поета, переклади його творів на інші мови, подарунки музею.

Сюди приходять займатися викладачі, студенти, школярі. Пишуться доповіді, реферати, дипломні роботи за творчістю Хлєбнікова.



2.8 МУЗЕЇ ПІД ВІДКРИТИМ НЕБОМ



У Астраханській області є музей під відкритим небом, розташований на місці проведення археологічних розкопок в районі с. Селітрених - на селитрених городище. У XIV-XVI століттях тут був розташований місто, столиця Золотої Орди, Сарай-Бату.

Сам пам'ятник дало великий археологічний матеріал, що дозволило на його базі створити музей, в якому представлені побут, культура, релігія населення міста.

Самосдельске городище.

У період з 2000 по 2003 рік на території Самосдельского городища ведуться активні розкопки. Однак, розвідувальні роботи на городищі і в околицях були розпочаті ще в 1990 році і продовжуються до цих пір. Активні дослідження дозволили уточнити датування пам'ятника - XII-XIII ст. Основна частина городища розташовувалася в давнину на острові посеред Волги, який відокремлювався протокою від східної частини городища в районі сучасної поромної переправи, тобто городище складалося з двох частин як мінімум - північній правобережній (головної, розташованої на острівці) і південної правобережної (низинної). Знятий у 1994-1995 роках топографічний план городища показав наочно розміщення головної частини городища на острівці, оточеному пересохлими протоками. Передбачуваною східним кордоном городища є сучасне русло річки, північній і північно-західній - старе пересохле русло Волги - єрик воложка. Довжина "острівця" - близько 2 км, ширина - близько 500 - 700 метрів. На його поверхні відзначена найвища концентрація підйомного матеріалу.

Весь цей матеріал дає можливість відкрити тут музей під відкритим небом, який приваблюватиме туристів та істориків з інших регіонів і країн.



2.9 МУЗЕЙ КАВУНА



З ініціативи Всеросійського науково-дослідного інституту зрошуваного овочівництва і баштанництва в Астраханській області почалася активна популяризація кавуна. У серпні минулого року в Астрахані був проведений перший фестиваль "Російський кавун", в якому брали участь баштанники з Астраханської області, Калмикії, Краснодарського краю та інших регіонів. Передбачається, що подібні фестивалі проводитимуться щорічно.

Один із розділів музею буде присвячений тим, хто вирощує всенародно улюблену ягоду, повідомляє Regnum. Днями делегація з числа наукових працівників, журналістів, яку очолив директор ВНІІОБа, доктор сільськогосподарських наук Валентин Корінець, побувала в селі Промисловка Лиманського району, де зустрілася зі знатним баштанники, Героєм Соціалістичної Праці Іваном Дідовим. Іван Андрійович розповів про свою багаторічну роботу в баштанництва, поділився секретами отримання високих врожаїв.




ВИСНОВОК



На території Астраханської області є музеї, що належать різним організаціям або установам. Так на базі Драматичного театру створено музей, присвячений його історії. У музеї представлені експонати, пов'язані з діяльністю театру: костюми, предмети декорацій, портрети акторів і видатних діячів культури періоду з 1810 і по наші дні. Існують музеї різних підприємств, наприклад музеї Газпрому, заводу ім. III інтернаціоналу, ім. Леніна та інших. У них як правило міститься інформація, присвячена історії цього підприємства. Подібні до них музеї АГТУ і АМУ.

Таким чином, музеї в Астраханській області різноманітні, мережа їх обширна і в наші дні намічається тенденція до збільшення їхньої кількості.

Ми живемо в одному з найдревніших і прекрасних міст Росії. У ці теплі осінні дні Астрахані виповнюється 450 років. Святкуючи чергову річницю, ми з новою силою відчуваємо себе причетними до долі улюбленого міста, схиляємося перед його самобутністю, з болем помічаємо всі недосконалості, які залишили на його "особу" час і неувага людей. Сьогодні ситуація почала змінюватися. Відлік цим добрим змін поклав Указ Президента Росії Володимира Володимировича Путіна від 12 жовтня 2005 року "Про відзначення 450-річчя заснування міста Астрахані". Для мешканців регіону майбутній ювілей - хороший привід проявити патріотизм, привести в порядок, зробити чистіше і красивіше двори, будинки, будівлі, в яких живемо і працюємо. Для керівництва Астраханської області підготовка до 450-річчя міста - можливість привернути увагу всієї Росії до нашого регіону, до його потреб і до його можливостей. Результатом буде швидкий розвиток економіки, соціальної сфери, культури.




СПИСОК ЛІТЕРАТУРИ



1. Архітектура Астраханського кремля. Під ред. Ж.Ж. Саричева. Астрахань, 2001

2. Астраханський кремль. Під ред. А.В. Бондарева. Астрахань, 2003

3. Богатирьов А.І. Астрахань: вулиці, роки, долі. Астрахань, 1999

4. Брюшкова Л.П. Колекції геологічних музеїв як частина культурної спадщини. М., 1993

5. Гнедовский М. Профіль музею // Радянський музей. 1985. № 5

6. Єремєєв Е.Р. Астрахань: історія і сучасність. Астрахань, 1999.

7. Історія Астраханського кремля. Під ред. І.Р. Рубцево. Астрахань, 2001

8. Історія Астраханського кремля. Під ред. І.Ф. Райкова. Астрахань, 2002

9. Калугіна Т.П. Художній музей як феномен культури. СПб., 2001

10. Культура Астрахані. Під ред. І.А. Мітченко. Астрахань, 2001

11. Марков А.С. Астрахань на старовинних листівках. Астрахань, 1999

12. Музеї міста Астрахані. Під ред. П.А. Морозова. Астрахань, 2000

13. Природа та історія Астраханського краю. Астрахань, 2002

14. Соціально-економічне становище Астрахані. Під ред. І.В. Звєрєва. Астрахань, 2002