Навчання плаванню у літньому оздоровчому таборі та проведення спортивно-оздоровчих свят на воді

ПЛАН



	ВСТУП

	1	ПРОГРАМА НАВЧАННЯ. ЗАДАЧІ НАВЧАННЯ

	2	ЗМІСТ ПРОГРАМИ НАВЧАННЯ

	3	ЕТАПИ НАВЧАННЯ

	4	ОСНОВНИЙ УЧБОВИЙ МАТЕРІАЛ

	5	ЗАГАЛЬНОРОЗВИВАЮЧІ І СПЕЦІАЛЬНІ ВПРАВИ

	6	ВПРАВИ ДЛЯ ОСВОЄННЯ З ВОДОЮ

	7	ІГРИ НА ВОДІ

	8	МЕТОДИ НАВЧАННЯ ПЛАВАННЮ

	9	ПІДГОТОВКА ДО ЗАНЯТЬ

	10	УРОК ПЛАВАННЯ

	11	ПІДГОТОВКА АКТИВУ

	12	СВЯТО НА ВОДІ

	ВИСНОВОК

	СПИСОК ЛІТЕРАТУРИ




ВСТУП



Плавання — один з ефективних засобів гартування людини, сприяюче формуванню стійких гігієнічних навиків. Температура води завжди нижча за температуру тіла людини, тому, коли людина знаходиться у воді, його тіло випромінює на 50—80% більше тепла, чим на повітрі (вода володіє теплопровідністю в 30 разів і теплоємністю в 4 рази більшою, ніж повітря). Купання і плавання підвищують опір дії температурних коливань, виховують стійкість до простудних захворювань. Якщо плавання проводиться в природному водоймищі, то гартуючий ефект надають і природні чинники природи — сонце і повітря. Заняття плаванням усувають порушення постави, плоскостопість, гармонійно розвивають майже всі групи м'язів — особливо плечового поясу, рук, грудей, живота, спини і ніг.

Плавання відмінно тренує діяльність серцево-судинної і дихальної систем. У людей, що систематично займаються плаванням, зростає величина ударного об'єму серця, частота сердечних скорочень у спокої знижується від 60 до 55 (50) уд/мин. Для порівняння: в тих, що не займаються спортом частота сердечних скорочень зазвичай вагається в межах від 65 до 57 уд/мии.

Заняття плаванням укріплюють апарат зовнішнього дихання, виробляють правильний ритм дихання, збільшують життєву ємкість легенів (ЖЕЛ), оскільки щільність води утрудняє виконання вдиху і видиху: вдиху — із-за тиску води на грудну клітку, видиху — із-за опору води. Люди, що систематично займаються плаванням, мають високі показники ЖЕЛ і екскурсії грудної клітки (величина ЖЕЛ у плавців-спортсменів знаходиться в межах 7000см3).

Плавання укріплює нервову систему, покращує сон, апетит і часто рекомендується лікарями з цією метою як лікувальний засіб. Заняття плаванням широко застосовуються в лікувальній фізкультурі і медицині при порушенні обміну речовин, серцево-легеневій недостатності, контрактурах суглобово-м'язового апарату і ін.

Особливо велике те, що оздоровляє « зміцнююча дія плавання на дитячий організм. Плаванню можна виучувати дітей з грудного віку. Заняття плаванням укріплюють опорно-руховий апарат дитяти, розвивають також фізичні якості, як витривалість, сила, прудкість, рухливість в суглобах, координація рухів; вони також своєчасно формують «м'язовий корсет. сприяє виробленню хорошої постави, попереджаючи викривлення хребта, усувають збудливість і дратівливість. Діти, що регулярно займаються плаванням, помітно відрізняються від однолітків, що не займаються спортом: вони вище зростанням, мають вищі показники ЖЕЛ, гнучкості, сили, менше схильні до простудних захворювань.

Уміння плавати — життєво необхідний навик для людини будь-якого віку. Добре плаваюча людина ніколи не ризикує життям, знаходячись у воді.

ЗАВДАННЯ

1.	Розглянути методику навчанню плаванню в літньому оздоровчому таборі і її особливості

2.	Показати позитивний вплив плавання на дитяти на його психічний і фізичний розвиток

3.	Розглянути особливості організації літнього свята на воді в таборі




1 ПРОГРАМА НАВЧАННЯ. ЗАДАЧІ НАВЧАННЯ



При навчанні плаванню в літньому оздоровчому таборі вирішуються наступні основні завдання:

— зміцнення здоров'я, гартування організму людини, привиття стійких гігієнічних навиків;

— вивчення техніки плавання і оволодіння життєве необхідним навиком плавання;

— всесторонній фізичний розвиток і вдосконалення таких фізичних якостей, як сила, гнучкість, витривалість, прудкість, спритність;

— ознайомлення з правилами безпеки на воді



2 ЗМІСТ ПРОГРАМИ НАВЧАННЯ



Вміст програми початкового навчання плаванню залежить від завдань, що стоять перед курсом навчання; контингенту тих, що займаються, їх фізичної підготовленості і віку; тривалість курсу навчання; умов для проведення занять.

Всі перераховані чинники тісно зв'язані між собою.

Від віку і фізичної підготовленості залежать дозування і навантаження, методика викладання, а також прудкість освоєння учбового матеріалу. Швидше за всіх вчаться плавати діти від 10 до 13 років. Навчання плаванню дітей молодшого шкільного віку вимагає більше часу — із-за повільного освоєння техніки рухів і труднощів, пов'язаних з організацією занять (вони повільно роздягаються и.одеваются, погано знають команди, легко відволікаються, швидко втрачають інтерес до завдання і т. д.).

Крім того, складання програми навчання залежить від кількості занять в тиждень, тривалість кожного заняття. Так, за одну зміну в літньому оздоровчому таборі (21 день) можна навчити що не уміють плавати хлопців триматися на поверхні води і пропливати невелика відстань. За зміну в 45 днів можна навчитися плавати яким-небудь спортивним способом і виконати нормативні вимоги по плаванню.

Умови для занять — природне або штучне водоймище, глибина і температура води, кліматичні і погодні умови — також роблять істотний вплив на підбір вправ і методику проведення занять.

Таким чином, вміст програми — учбовий матеріал і методичні вказівки — повинно відповідати завданням навчання, зросту і підготовленості тих, що займаються, тривалості курсу навчання і умовам для проведення занять.

Навчання плаванню проводиться у формі групових занять. Такі заняття ефективніші, їм властивий елемент змагання. He що уміє плавати приклад товаришів допомагає побороти страх і невпевненість в своїх силах. На групових заняттях зручніше проводити виховну роботу з дітьми, використовуючи вплив колективу і забезпечуючи тим самим хорошу успішність. Проте, займаючись з групою, інструктор повинен враховувати індивідуальні особливості кожного учня як осіб, а також його здібності до плавання. У зв'язку з цим методика навчання плаванню будується на поєднанні групового і індивідуального підходу до тих, що займаються. Якщо група велика, інструктор ділить її на 3 підгрупи (залежно від плавальної підготовленості), використовуючи допомогу активу. При проведенні занять інструктор орієнтується на основну частину групи — з середньою підготовленістю, а його помічники дають індивідуальні вказівки і пояснення слабкій і сильній підгрупам.

При комплектуванні учбових груп необхідно |враховувати вікові особливості тих, що займаються.

При навчанні плаванню тих, що займаються комплектують за віковим принципом: — молодший шкільний вік (7—10 років);

середній шкільний вік (11 —14 років);

При формуванні учбових груп з дітей одного, віку. обов'язково враховується рівень їх плавальної підготовленості. В цьому випадку новачки підрозділяються таким чином:

1. Води, що не уміють триматися на поверхні;

2. Погано плаваючі (до 10 — 12м);

3. Добре плаваючі «по-своєму»;

4. Що володіють технікою спортивних способів плавання.

Завдання, що стоять перед курсом навчання, і тривалість занять визначають вибір способу плавання. Час, необхідний для освоєння того або іншого способу плавання, неоднаково.

Вибір способу. плавання для початкового навчання залежить також від віку тих, що займаються. Дітей, як правило, виучують техніці спортивного плавання, тому що, по-перше, контингент юних плавців є резервом для відбору спортивне плавання; по-друге, попереднє освоєння полегшеного способу плавання і подальше перенавчання займають більше часу; по-третє, діти швидко втрачають інтерес до навчання «непрестижним» способам плавання.

У зв'язку з цим в програмах по плаванню для загальноосвітніх шкіл і літніх оздоровчих таборів передбачається одночасне навчання плаванню двома (схожими по структурі рухів) способами: кролем на грудях і на спині. Це дозволяє збільшувати кількість вправ і змінювати умови їх виконання. Різноманітність вправ не лише розвиває моторну виучувану, але і стимулює активність і інтерес на заняттях плаванням, що є необхідною методичною вимогою роботи з дітьми.



3 ЕТАПИ НАВЧАННЯ



Весь процес навчання плаванню умовно ділиться на чотири етапи.

1. Показ техніки способу плавання кращими плавцями, що вивчається; використання засобів наочної агітації (плакатів, малюнків, кінофільмів ін.)

Таким чином у новачків створюється уявлення про спосіб плавання, що вивчається, стимулюється активне відношення і інтерес до занять. Якщо дозволяють умови (наявність дрібного місця), то інструктор дозволяє новачкові спробувати плавати показаним способом. 2. Попереднє ознайомлення з технікою способу плавання, що вивчається (положення тіла, дихання, характер гребкових рухів).

Проводиться на суші і у воді. Ті, що займаються виконують загальнорозвиваючі і спеціальні фізичні вправи, що імітують техніку пяавания, також вправи для освоєння з водою.

3. Вивчення окремих елементів техніки плавання і потім способу, що вивчається, в цілому. Техніка плавання вивчається в наступному порядку: положення тіла, дихання, руху ногами, руху руками, узгодження рухів; При цьому освоєння кожного елементу техніки проводиться в умовах, що поступово ускладнюються, передбачають кінець кінцем виконання вправ в горизонтальному безопорному положенні (робоча поза плавця).

Кожен елемент техніки плавання вивчається в наступному порядку:

— ознайомлення з рухом на суші. Проводиться у загальних рисах без вдосконалення деталей, оскільки умови виконання руху на суші і у воді різні;

— вивчення рухів у воді з, нерухомою опорою (на місці). При вивченні рухів ногами як опора використовують борт басейну, дно або берег водоймища і так далі Руху руками вивчають стоячи на дні по груди або до пояса у воді;

— вивчення рухів у воді з рухливою опорою. При вивченні рухів ногами як опора використовують плавальні дошки. Руху руками вивчаються під час повільної ходьби по дну або лежачи на воді в горизонтальному положенні (з підтримкою партнера);

— вивчення рухів у воді без опори. Всі вправи виконуються в ковзанні і плаванні.

Послідовне узгодження розучених елементів техніки проводиться в наступному порядку: руху ногами з диханням, руху руками з диханням, руху ногами і руками з диханням, плавання з повною координацією.

Не дивлячись на вивчення техніки плавання по частинах на цьому етапі необхідно прагнути до цілісного виконання техніки способу плавання, наскільки це дозволяє підготовленість тих, що займаються.

4. Закріплення і вдосконалення техніки плавання.

На цьому етапі провідне значення має плавання способом, що вивчається, з повною координацією. У зв'язку з цим на кожному занятті співвідношення плавання з повною координацією і плавання за допомогою ніг і рук має бути 1:1



4 ОСНОВНИЙ УЧБОВИЙ МАТЕРІАЛ



При навчанні плаванню в літніх оздоровчих таборах застосовуються загальнорозвиваючі і спеціальні фізичні вправи, вправи для освоєння з водою, для вивчення техніки плавання, прості стрибки у воду, ігри і розваги на воді.

Деякі з цих вправ використовують протягом всього періоду навчання, інші — на якомусь певному його етапі. Так, наприклад, вправи

для освоєння з водою застосовуються лише на перших, заняттях і майже не використовуються надалі. А ось загальнорозвиваючі, спеціальні фізичні вправи і більшість вправ для вивчення техніки плавання виконуються впродовж всього періоду навчання.



5 ЗАГАЛЬНОРОЗВИВАЮЧІ І СПЕЦІАЛЬНІ ВПРАВИ



Якщо говорити про користь загальнорозвиваючих і спеціальних фізичних вправ, то перш за все треба сказати, що вони сприяють загальному фізичному розвитку, виховують спритність, координацію рухів, силу і рухливість в суглобах тобто якості, необхідні для успішного освоєння плавання. Загальнорозвиваючі фізичні вправи, укріплюючи м'язи тулуба, виробляють правильну поставу, розвивають силу рук і ніг, що дуже важливе для плавця. Спеціальні фізичні вправи формою і характеру рухів близькі до техніки плавання. Вони розвивають в основному групи м'язів, що виконують основну роботу при плаванні.

У практиці плавання складається спеціальний комплекс загальнорозвиваючих і спеціальних вправ. Він включає учбовий матеріал, призначений для виконання у воді. Зазвичай комплекс починається з розігріваючих і дихальних вправ різні види ходьби, бігу із стрибками і рухами руками. Потім йдуть вправи для розвитку м'язів тулуба, плечового поясу, рук і ніг — нахили, присідання, кругові рухи тулуба і тазу, віджимання і так далі Махові і ривкові рухи руками і ногами з великою амплітудою і вправи на гнучкість потрібно виконувати після того, як м'язи розігріються.

У комплекс включаються також вправи, що імітують техніку плавання на суші, — наприклад, руху ногами і руками окремо і у поєднанні з диханням. По характеру рухів вони близькі до техніки плавання і підводять тих, що займаються до її освоєння у воді, тому кожен комплекс зазвичай закінчується імітаційними вправами.

Наприклад, комплекс загальнорозвиваючих і спеціальних вправ на суші під час навчання кролю на спині і грудях оскільки ці способи передбачені в програмі по навчанню плаванню в літніх оздоровчих таборах.

Комплекс 1. (виконується до початку навчання і на перших 5—6 уроках по навчанню кролю на грудях і на спині).

1. Ходьба, біг, нахили, присідання.

2. І. п. — сидячи, одна нога зігнута. Взятися руками за п'яту і шкарпетку стопи і крутити її управо і вліво. Виконати 20 разів кожною ногою.

3. І. п. — сидячи, упор руками ззаду; ноги прямі, шкарпетки відтягнуті. Виконати спочатку перехресні рухи ногами, а потім — як при плаванні кролем. Вправа виконується в швидкому темпі, від стегна, з невеликим розмахом стоп.

4. І. п. — стоячи, руки вгорі, кисті сполучені (голова між руками). Піднятися на шкарпетки, потягнутися вгору; напружити всі м'язи рук, ніг і тіла; потім розслабитися. Повторити напругу 5—6 разів. Ця вправа підводить до правильного виконання ковзання і умінню тримати тулуб при плаванні напруженим (мал. 23, а).

5. І. п. — стоячи, руки зігнуті в ліктях, кисті до плечей. Кругові рухи руками вперед і назад. Спочатку одночасно, потім поперемінно кожною рукою. Виконати 20 разів.

6. «Млин». І. п. — стоячи, "одна рука піднята вгору, інша опущена вниз. Кругові рухи руками вперед і назад спочатку в повільному, а потім в швидкому темпі. Під час виконання вправи руки мають бути прямі.

7. Й. п. — стоячи, ноги на ширині плечей. Нахилитися вперед (дивитися прямо перед собою), одна рука попереду, інша ззаду в стегна. У цьому положенні кругові рухи руками вперед («млин»). Виконувати протягом 1 міни (мал. 23,6).

8. Вправа 7 виконується із закріпленими гумовими амортизаторами (привчає долати опір води на суші).

9. Вправа з гумовими амортизаторами для кроля на спині (мал. 23, в).





Комплекс 2 (виконується під час навчання кролю: на грудях і на спині).

1. Виконати вправу 4 комплекси -1 у положенні лежачи на грудях (або на спині); руки витягнуті вперед.

2. І. п. — стоячи, ноги на ширині плечей. Нахилитися вперед (дивитися прямо перед собою); одна рука упирається в коліно, інша витягнута вперед. Руху вільною рукою, як при плаванні кролем (мал. 24, а).

3. Та ж вправа із зупинкою руки в трьох положеннях: рука попереду, в середині гребка, в кінці гребка. Під час кожної зупинки не менше 3 разів напружувати м'язи руки і плеча.

4. Вправа 5 комплексу 1 виконати у поєднанні з ходьбою і бігом.

5. Вправа 6 комплексу 1 виконати у поєднанні з ходьбою на місці.

6. Узгодження дихання з рухом однією рукою, як при плаванні кролем. І. п. — стоячи, ноги на ширині плечей. Нахилитися вперед, одна рука упирається в коліно, інша — в положенні кінця гребка в стегна. Обернути голову у бік витягнутої руки і поглянути на неї. Зробити вдих і почати рух рукою з одночасним видихом. Наступний вдих виконується, коли рука закінчує гребок в стегна. Виконати 15—20 разів кожною рукою (мал. 24,6).

7..Руху руками. кролем у поєднанні з, диханням. І. п. — стоячи, ноги на ширині плечей. Нахилитися вперед, одна рука витягнута вперед, інша — назад. Обернути голову у бік витягнутої назад руки і поглянути на неї. Зробити вдих і почати гребкові рухи руками з одночасним видихом (мал. 24, в).

8. «Стартовий стрибок» І.п. — стоячи, ноги на ширині стопи. По команді «На старт» зігнути ноги в колінах, нахилитися вперед, руки опустити вниз. По команді «Марш!» зробити мах руками вперед-вгору, відштовхнутися ногами і зробити стрибок вгору. У польоті з'єднати руки над головою і прибрати голову між руками. Приземлитися на шкарпетки і встати в положення смирно. Повторити 5—6 разів (рис, 24, г)








6 ВПРАВИ ДЛЯ ОСВОЄННЯ З ВОДОЮ



Ці вправи виконуються одночасно з вивченням простих елементів техніки плавання. Основа хорошої техніки — правильне положення тіла у воді і правильне дихання (з видихом у воду).

Вправи для освоєння з водою виконуються протягом перших 5—6 занять в групах для тих, що не уміють плавати і плаваючих «по-своєму». Освоюючи їх, ті, що займаються вчаться занурюватися з головою у воду і розплющувати очі, спливати і правильно лежати на поверхні, видихати у воду і ковзати по поверхні, зберігаючи горизонтальне положення тіла, характерне для техніки спортивного плавання.

Підготовчі вправи виконують на дрібному місці, стоячи до пояса або по груди у воді: більшість з них робиться із затримкою дихання на вдиху. Як тільки ті, що займаються освояться з водою, майже всі підготовчі вправи виключаються з програми занять. Постійно виконуються і удосконалюються, лише вправи на ковзання і видих у воду.

Вправи, що знайомлять з щільністю і опором води.

Вправи цієї групи виховують в тих, що займаються відчуття опори об воду долонею, передпліччям, стопою і гомілкою (що необхідне для постановки гребкових рухів), привчають не боятися води.

1. Рух у воді туди і назад, спочатку кроком, а потім бігом.

2. Ходьба з поворотами і зміною напряму

Спливання і лежання на поверхні води Ці вправи дозволяють таким, що займається відчути стан невагомості і навчитися в горизонтальному положенні лежати на поверхні води на грудях і на спині.

1. «Поплавець». І. п. — стоячи по груди у воді. Зробити глибокий вдих і, присідаючи, зануритися у воду з головою. Підібгати під себе ноги і, обхвативши руками коліна, спливти на поверхню. У цьому положенні затримати дихання на 10—15с, потім повернутися в і. п.

2. «Медуза». Зробивши вдих, затримати дихання і лягти на воду. Зігнутися в попереку і розслабити руки і ноги. Встати на дно (мал. 26, а).

3. Спливти «поплавцем». Потім прийняти положення лежачи на грудях (руки і ноги прямі). У думках злічити до десяти і встати на дно (мал. 26,6).

4. Стоячи до пояса у воді, сісти так, щоб підборіддя опинилося біля поверхні води; руки розвести в сторони. Відхилювати голову назад, занурюючи потилицю у воду і все менше і менше спираючись ногами об дно. Повільно підняти спочатку одну ногу, потім іншу і прийняти положення лежачи на спині, допомагаючи собі лише рухами кистей. Якщо ноги почнуть занурюватися, то треба наблизити руки до стегон і підтримувати тіло в рівновазі за допомогою невеликих гребків кистями.

5. Упертися руками об борт або дно басейну і лягти на груди. Підняти до поверхні води таз і п'яти, зробити вдих і опустити особу у воду. Повторити вправу кілька разів (мал. 26, в).

Видихи у воду

Уміння затримувати дихання на вдиху і виконувати видих у воду є основою для постановки ритмічного дихання при плаванні.

1. «Умивання». Побризкати собі в обличчя водою, роблячи у цей момент видих.

2. І. п. — стоячи на дні. Нахилити тулуб вперед так, щоб рот опинився біля поверхні води, долонями упертися в коліна. Зробити через рот глибокий вдих, опустити особу у воду і повільно видихнути у воду. Плавно підняти голову і. п. і знову зробити вдих. Піднімання голови і опускання особи у воду поєднувати так, щоб рот показувався з води під час закінчення видиху у воду. Ця вправа повторюється в ритмі нормального дихання; на першому занятті — 10—15 разів, на подальших заняттях— 20—30 раз підряд (з поворотом голови для вдиху вліво або управо).

3. І. п. — стоячи, ноги на ширині плечей. Нахилитися вперед, руками упертися в коліна. Голова в положенні вдиху, щока лежить на воді. Відкрити рот, зробити вдих, повернути лице у воду — видих.

4. Спираючись руками об борт або дно, лягти на груди і прийняти горизонтальне положення. Вдихнути і опустити особу у воду. У цьому ж положенні зробити 10— 15 видихів у воду з поворотом голови убік для вдиху.





Ковзання

Ковзання на грудях і спині з різними положеннями рук допомагають освоїти робочу позу плавця — рівновага, обтічне положення тіла, уміння максимальне вислизати вперед після кожного гребка, що є показником хорошої техніки плавання.

1. Ковзання на грудях. Стоячи по груди у воді, нахилитися так, щоб підборіддя торкнулося води. Витягнути руки вперед, з'єднавши великі пальці. Зробити вдих, плавно лягти на воду обличчям вниз і, відштовхнувшись ногами від дна або борту басейну, прийняти горизонтальне положення. Ковзати з витягнутими ногами і руками по поверхні води.

2. Ковзання на спині. Встати спиною до берега, руки уздовж тулуба. Зробити вдих, затримати дихання, сісти і, злегка відштовхнувшись ногами, лягти на спину. Підняти вище живіт і притиснути підборіддя до грудей. He сідати (слід пам'ятати, що стійкому положенню на спині допомагають легкі гребкові рухи кистями біля тулуба; долоні обернені вниз).

3. Ковзання на грудях з різними положеннями рук: руки витягнуті вперед, в стегон, одна попереду, інша в стегна.

4. Ковзання на спині з різними положеннями рук: руки витягнуті вперед, уздовж тіла, одна рука попереду, інша в стегна.

5. Ковзання на грудях з подальшими поворотами на спину і груди



7 ІГРИ НА ВОДІ



Виучивши плаванню дітей, необхідно включати в заняття ігри і розваги на воді. Вони допомагають зрозуміти характер дитяти, привчають його до самостійності, ініціативи, взаємовиручки, товариства. Крім того, ігри проводяться з метою повторення і вдосконалення елементів техніки плавання.

На заняттях по плаванню використовуються ігри трьох типів: прості, ігри з сюжетом і командні.

Прості ігри включають елемент змагання і не вимагають попереднього пояснення. Це ігри типа «Хто швидше сховається під воду?», «У кого більше міхурів?, «Хто далі проковзне?» і так далі елемент Змагання будить у хлопців прагнення краще виконати завдання, робить заняття емоційнішими, підвищує інтерес до плавання.

Ігри з сюжетом — основний учбовий матеріал на уроках по плаванню для дітей молодшого шкільного віку. Їх зазвичай включають після того, як діти освоїлися з водою. Якщо гра з сюжетом має складні правила, її потрібно заздалегідь пояснити і розіграти на суші. Пояснюючи гру, потрібно розповісти про її вміст, правила, вибрати що водить і розділити що грають на групи, рівні під силу.

Командні ігри зазвичай проводяться на заняттях з дітьми середнього шкільного віку. Сюди відносяться майже всі ігри: «М'яч своєму тренерові, «ватерполо» і ін., а також командні естафети. Під час боротьби двох команд поважно стежити за правилами гри і дисципліною її учасників. Інструктор повинен не-повільно присікати грубість, порушення правил, нетовариську поведінку. Після закінчення гри він оголошує результати, називає переможців і програвших і обов'язково відзначає учасників, що проявили себе з кращого боку.

Ігри і розваги на воді проводяться в кінці основної і в завершальній частинах уроку, протягом 10—15хв. Вибір гри залежить від завдань уроку, глибини і температури води, кількості, віку і підготовленості тих, що займаються. У кожній грі повинні брати участь що всі займаються. У гру необхідно включати лише вправи, відомі дітям. У прохолодній воді потрібно проводити ігри з рухами, що виконуються в швидкому темпі.

Гри з подоланням опору води

«Хто вище?» Стоячи у воді, сісти, відштовхнутися ногами від дна і виплигнути як можна вище з води.

«Переправа». Ходьба за допомогою гребків руками.

«Хто швидший?» Біг у воді за допомогою гребків руками.

«Море хвилюється». Стоячи в одній шерензі, що грають по команді «Море хвилюється» розходяться в будь-якому напрямі (їх розганяв вітер). По команді «На морі тихо» швидко займають свої місця. При цьому інструктор вважає: «Раз, два, три — на місце встали ми». Той, що запізнився позбавляється права продовжувати гру.

«Хвилі на морі». Гравці вишиковуються в шеренгу. Потім беруться за руки і, сівши, опускають їх на воду. Виконують руху обома руками управо вліво, піднімаючи хвилі.

«Риби і мережа», Вибирають два що водять. Останні гравці розбігаються. Що водять, тримаючись за руки («мережа»), прагнуть зловити «рибу»— для цього їм потрібно замкнути руки довкола спійманого гравця. Спійманий гравець приєднується до тих, що водять, утворюючи з ними «мережу». Гра кінчається, коли всі «риби» спіймані.

Ігри із зануренням у воду

«Хто швидше сховається під воду?» По сигналу інструктора діти присідають і занурюються у воду.

«Хоровод». Гравці беруться за руки і йдуть по кругу. Злічивши вголос до десяти, вони роблять вдих і занурюються у воду. Потім встають, і хоровод рухається в протилежну сторону.

«Поїзд і тунель». Гравці вишиковуються в колону і кладуть руки на пояс один одному, утворюючи «поїзд». Двоє що грають стають лицем один до одного, взявшись за руки (руки опускають на поверхню води), — це «тунель». Аби «поїзд» пройшов через «тунель», його «вагони» по черзі підпірнають. Після того, як весь «поїзд» пройшов «тунель», що змальовують «тунель» замінюються хлопцями з «поїзда».

«Сядь на дно». По команді інструктора діти сідають на дно, занурюючись з головою у воду.

«Насос». Гравці стоять парами лицем один до одного і тримаються за руки. По черзі вони занурюються з головою у воду: як тільки один з'являється з води, інший присідає і ховається під водою.

«Лягушата». Гравці встають в круг. По команді «Щука!» «жабенята» підстрибують вгору, по команді «Качка!» — ховаються під воду. Що невірно виконав команду виходить на середину круга і продовжує гру разом зі всіма.

Ігри на спливання і лежання на воді

«Поплавець», «Медуза».

«Квачі з поплавцем». «Пятнашка» прагне засалити кого-небудь з тих, що грають. Рятуючись від «квачі», вони приймають положення «поплавець». Якщо «пятнашка» доторкнеться до того, що грає раніше, ніж він прийняв це положення, вони міняються місцями.

Ігри з видихом у воду

«У кого більше міхурів». Гравці занурюються у воду і роблять довгий видих. Інструктор визначає переможця по кількості міхурів на поверхні води.

«Іван-покиван». Гравці діляться на дві шеренги, встають один проти одного і попарно беруться за руки. По першому сигналу інструктора гравці однієї шеренги опускаються під воду і роблять глибокий видих (очі розплющені). По другому сигналу у воду занурюються гравці другої шеренги.

Ігри з відкриттям очей у воді

«Знайди клад». Інструктор кидає на дно який-небудь предмет. По його команді гравці занурюються у воду і намагаються знайти і дістати цей предмет.

«Морський бій». Гравці діляться на дві шеренги і встають лицем один до одного на відстані 1 м. По сигналу інструктора вони починають бризкати водою один одному в обличчя. Виграють ті, хто не відвертався і не закривав ока. Під час гри не можна зближуватися і стосуватися один одного руками.

«Брід». Гравці по черзі пересуваються по дну басейну в заданому напрямі. Орієнтиром руху можуть бути смуга, що йде по середині басейну, або предмети, розкладені на дні. Аби не збитися з дороги і краще розгледіти орієнтир, гравці опускають голову у воду.

Ігри з ковзанням і плаванням

«Ковзай вперед». Гравці встають в шеренгу і виконують ковзання на грудях і на спині.

«Торпеди». Що грають по команді інструктора, виконують ковзання на грудях с. рухом ногами кролем. Потім вони проробляють те ж на спині

«К.то переможе?» Плавання (за допомогою рук) кролем ^ на грудях і брасом на спині.

«Естафета*. У грі беруть участь дві команди. Гравці можуть плисти будь-яким способом. Якщо вони освоїли всі спортивні способи плавання, інструктор проводить комбіновані естафети, де учасники пливуть різними способами за допомогою ніг.

Ігри з м'ячем

«Боротьба за м'яч». Що грають ділять на дві команди. Гравці однієї команди, плаваючи в будь-яких напрямах, перекидають м'яч один одному. Гравці другої команди прагнуть відняти м'яч; Як тільки м'яч буде спійманий, команди міняються місцями.

Волейбол у воді». Гравці розташовуються по кругу і, ударяючи по м'ячу, передають його один одному. При цьому вони стараються, аби м'яч як можна довше не падав у воду.

«М'яч тренерові». У грі беруть участь дві команди. Перша вишиковується по одну сторону басейну, друга — по іншу. В кожної команди — тренер. Він бере участь в грі, стоячи на протилежному від своєї команди борту басейну. Гравці прагнуть оволодіти м'ячем, що знаходиться в центрі поля, і, перекидаючи його двома руками, прагнуть віддати м'яч в руки своєму тренерові. Виграє команда, якою удалося зробити цю більшу кількість разів.

Розваги у воді

«Хто знайде кинутий на дно предмет?» «Хто проковзне в поверхні води 5 (6) м?

«М'яч пo кругу». Гравці стоять на дні і перекидають м'яч один одному.

«Чехарда». Гравці встають в колону поодинці на відстані 2м один від одного і нахиляються вперед. Гравець, що стоїть останнім, перестрибує через кожного, що стоїть попереду.

«Хто перетягне?.» Двоє гравців, захопивши один одного ногами, гребуть що є сили руками, стараючись. протягнути за собою партнера.

«Дельфін, що літає». Стоячи на дні, гравці виплигують з води вгору-вперед і, викинувши руки вперед, знову входять у воду. При цьому вони прагнуть випрямити тіло і проковзнути під водою вперед.

Найбільш оптимальними способами навчання плаванню в літньому оздоровчому таборі є кроль на спині і грудях

Кроль на грудях

На суші

1. Рухів ногами кролем. Сісти, упершись руками ззаду, відхилитися назад (ноги випрямити, шкарпетки відтягнути). Руху ногами під рахунок інструктора: «раз», «два», «три» і так далі Рух виконувати від стегна з невеликим розмахом.

2. Руху ногами кролем в положенні лежачи на грудях.

3. Руху руками кролем в положенні стоячи з нахилом. Виконуються спочатку однією рукою, а потім двома руками.

4. Узгодження рухів руками з диханням. Виконується спочатку одній, а потім двома руками.

У воді

1. Руху ногами кролем в положенні опори об дно або борт басейну. Лягти на груди, спертися Руками об дно або борт басейну; тіло випрямити шкарпетки відтягнути. Виконувати руху ногами кролем; прагнучи створити фонтан бризок (мал. 28, а)

2. Плавання з дошкою за допомогою рухів ногами кролем.

3. Ковзання на грудях з рухами ногами кролем і різними положеннями рук (витягнуті вперед; одна попереду, інша в стегна; уздовж стегон) (рис, 28, би). i

4. Видихи у воду в положенні стоячи з нахилом і поворотом голови на вдих.

5. Руху руками кролем. Стоячи на дні нахилитися вперед (підборіддя у води; одна рука попереду, інша ззаду в стегна). Виконувати руху руками, як при плаванні кролем (28, в).

6. Tе ж з пересуванням пo дну.

7. Узгодження рухів руками кролем з диханням

у положенні стоячи на дні з нахилом вперед. Спочатку виконується однією рукою, а потім двома (мал. 28,г).

8. Ковзання з рухами руками кролем (із затримкою дихання 10—15с).

9. Плавання кролем із затримкою дихання.

10. Плавання кролем з поступовим збільшенням відстані.

Кроль на спині

На суші

1. Руху ногами кролем в положенні сидячи.

2. «Млин» — виконання кругових рухів руками в напрямі назад.

3. «Млин» з притупуванням (на один «гребок» рукою три кроки). У воді

1. Сидячи на борту басейну, опустити ноги у воду. Виконати руху ногами кролем.

2. В.положенії на спині взятися за борт (руки на ширині плечей). Виконати руху ногами кролем.

3. Ковзання на спині з рухом ногами кролем. Руки в положенні в стегон. Спочатку можна підтримувати тіло гребковими рухами кистей.

4. Ковзання на спині з рухами ногами кролем (руки витягнуті за головою).

5. Плавання на спині за допомогою ніг з різними положеннями рук: за головою, в стегон, одна попереду, інша в стегна.

6. Плавання на спині за допомогою ніг і роздільних гребків руками. Вихідне положення рук: одна попереду (за головою), інша в стегна. Зробити гребок однією рукою і пронести вперед по повітрю іншу руку. Пауза, що супроводжується рухом ногами. Потім зробити гребок другою рукою і пронести першу руку по повітрю в і. п. — і так далі

7. Плавання кролем на спині на відстань 5 (10) м із затримкою дихання на вдиху.

8. Плавання кролем на спині з поступовим збільшенням відстані.



8 МЕТОДИ НАВЧАННЯ ПЛАВАННЮ



При навчанні плаванню застосовуються три основні групи методів — словесні, наочні, практичні)

Використовуючи пояснення, розповідь даючи вказівки, оцінку дії і ін., дає учням створити уявлення про рух, що вивчається, зрозуміти його форму, вміст, осмислити усунути помилки. Коротка, образна і зрозуміла мова педагога визначає успіх вживання цих методів.

Окрім вирішення учбових завдань педагог встановлює взаємини з тими, що займаються, впливаючи на їх відчуття. Емоційне забарвлення мови підсилює значення слів, - допомагає вирішенню учбових і виховних завдань, стимулює активність, упевненість, інтерес.





Зважаючи на специфіку плавання, всі необхідні пояснення, обговорення і ін. інструктор проводить на суші — до або після занять у воді.

Коли група знаходиться у воді, інструктор віддає лише лаконічні команди, розпорядження, аби діти не замерзнули. Наприклад, він говорить: «Зараз виконаємо ковзання на грудях. Руки витягнути вперед. Прийняти вихідне положення. Зробити вдих — «поштовх» (остання команда дається голосом або свистком). Після виконання вправи, коли хлопці встали на дно і обернулися лицем до інструктора, підводяться підсумки: «Добре. Тіло потрібно тримати напруженим, більше тягнутися вперед. А тепер поглянемо, хто довше проковзне. Прийняти вихідне положення. Зробити вдих і...»

Таким чином, за допомогою команд інструктор як би управляє групою і ходом навчання.

Всі завдання на уроці виконуються під команду; вона подається коротко, в наказовому тоні. Команди визначають початок і закінчення руху, вихідні положення при виконанні завдань, місце і напрям для проведення учбових завдань, темп і тривалість їх виконання. Команди діляться на попередніх і старанних. З дітьми молодшого шкільного віку команди використовуються з великими обмеженнями. Підрахунок в плаванні застосовується

лише у початковий період навчання — для створень необхідного темпу і ритму виконання рухів. Підрахунок здійснюється голосом, бавовною, односкладовими вказівками: «раз-два-три, раз-два-три» і так далі —: при вивченні рухів ногами кролем: коротким «вдих і довгим «видих» — при освоєнні видиху у воду.

Окрім команд, необхідно давати методичні вказівки, застережливі можливі помилки і оцінюючі результати виконання вправ В них найчастіше уточнюються окремі моменти і умови правильного виконання вправи. Так при виконанні ковзання на спині інструктор може вказати, що вправа вийде лише в тому разі; якщо ті, що займаються приймуть положення лежачи, а не сидячи

Як відомо, учбові варіанти вправ для вивчення техніки плавання значно відрізняються від техніки плавання в досконалого, майстрового виконання. Тому, аби добитися потрібних рухів' при початковому навчанні плаванню, інструкторові доводиться давати деколи неточні з точки зору високої технічної майстерності пояснення. Результат цих невірних на перший погляд пояснень — найменше число помилок і швидке освоєння учбового варіанту техніки плавання. Наприклад, пояснюючи руху ногами і руками кролем, інструктор говорить: «Ноги і руки повинні; бути прямі і напружені, як палиці». Звичайно, ноги і руки неможливо, та і не потрібно тримати таким чином: під час плавання вони, зустрічаючи опір води, згинатимуться настільки, наскільки потрібно для правильного гребка. Подібне орієнтування дозволяє; уникнути типової помилки для всіх початківців — зайвого згинання ніг і рук.

До наочних методів відносяться показ вправ і техніки плавання, навчальних наочних посібників, кінофільмів, а також вживання жестикуляції.

Разом з образним поясненням наочне сприйняття допомагає зрозуміти єство руху, що сприяє швидкому і міцному його освоєнню. Особливо велика роль наочного сприйняття при навчанні дітей. Сильно у виражена схильність до наслідування, особливо у молодших школярів, робить наочність найбільш ефективною формою навчання рухам.

у цілісному вигляді, так і з розділенням руху на частини (сповільненим його виконанням, зупинками в головних фазах). Гребок рукою в кролі, наприклад, вивчається із зупинкою руки в трьох основних фазах гребка. Під час зупинок рекомендується 2—3 рази напружувати м'язи руки по 3—5 с. Проте виконанням техніки плавання по частинах захоплюватися не потрібно. Як тільки ті, що займаються отримали уявлення про спосіб плавання в цілому, вони повинні якомога більше плавати. Учбові варіанти техніки на суші демонструє інструктор, у воді — що займаються, в яких краще виходить дана вправа. Показ здійснюється не лише до початку заняття (на суші), але і в час його.

Ефективність показу визначається положенням

інструктора по відношенню до групи:

1) інструктор повинен бачити що кожного займається, аби виправити його помилки;

2) ті, що займаються повинні бачити показ вправи в площині, що відображає його форму, характер і амплітуду.

Дзеркальний показ застосовується лише при вивченні простих загальнорозвиваючих вправ. Негативний показ («як не треба робити») можливий лише за тієї умови, якщо в тих, що займаються не створюється враження, що їх передражнюють.

Практичні методи. При навчанні плаванню всі вправи спочатку розучуються по частинах, а потім відтворюються в цілісному вигляді. Таким чином, вивчення техніки плавання йде по цілісно-роздільній дорозі, яка передбачає багатократне виконання окремих елементів техніки, направлене на опанування способу плавання в цілому.

Розучування по частинах полегшує освоєння техніки плавання, дозволяє уникнути зайвих помилок, що скорочує терміни навчання і підвищує його якість Розучування в цілому застосовується на завершаюче: етапі освоєння техніки плавання. Підкреслимо, що вдосконалення техніки плавання проводиться лише шляхом цілісного виконання плавальних рухів

Методи змагання і ігрового широко застосовуються в початковому навчанні плаванню. Обоє методу привносять на заняття пожвавлення, радість, емоції. Перш ніж вправа буде включена в гру або змагання, його обов'язково слід виконати всією групою. Елемент змагання мобілізує сили і можливості, сприяє прояву волі, наполегливості, ініціативи, підвищує динамізм занять.

Метод безпосередньої допомоги застосовується в тому випадку, якщо після пояснення і показу завдання новачок все ж не може його виконати. Інструктор бере руки (ноги) що займається в свої руки і допомагає йому, кілька разів правильно відтворити рух.

9 ПІДГОТОВКА ДО ЗАНЯТЬ



Планувати заняття слід на теплі дні, оскільки при вищій температурі води і повітря юні плавці можуть знаходитися у воді тривалий час і швидше освоюють техніку плавання. До занять допускаються діти лише по дозволу лікаря.

Що уміють плавати можуть навчитися пропливати в середньому 25м після 10—12 занять і 50—100м після 15-20 занять. Заняття рекомендується проводити регулярно, з перервами не більше 1—2 днів. Тривалість заняття для дітей 7—10 років — до 30 мін, для дітей 11 років і старше — 45 мін (залежно від погодних умов і температури води).

Тривалість перебування у воді на перших заняттях не повинна перевищувати 5—10 мин. Надалі у міру прогрівання води у водоймищі і гартування організму тривалість «водної» частини уроку поступово збільшується.

У літніх таборах купання, навчання дітей плаванню, а так само вдосконалення техніки рекомендується проводити щодня, з 10 до 12 і з 17 до 19

З перших днів в уранішню гімнастику в таборі включаються загальнорозвиваючі і спеціальні фізичні вправи, що підводять до освоєння техніки плавання. Потім комплекси цих вправ діти виконують на уроках плавання перед заняттями у воді.

Завдання навчання в таборі залежать від тривалості зміни, віку хлопців і міри їх підготовленості. Дітей молодшого шкільного віку (до 10 років), що не уміють плавати, можна навчити триматися на поверхні води, середнього віку (11 —14 років) - плавати кролем на грудях і спині

У таборі обов'язково проводиться перевірка плавальної підготовленості дітей. При цьому у воду входять (пo пояс або по груди) не більше двох чоловік одночасно, які пливуть уздовж берега. За результатами перевірки комплектують учбові групи залежно від віку і підготовленості хлопців.

У першу групу зараховуються діти, що не уміють плавати (10 чіл.) і води, що уміють триматися на поверхні (не більше 15 чіл.). У групі послідовно вивчаються підготовчі вправи для освоєння з водою і спортивні способи кроль на грудях і на спині.

Друга група об'єднує дітей, що зуміли проплисти від 10 до 25 м будь-яким способом. Вони вивчають спортивні способи кроль на грудях і на спині

На першому занятті інструктор повинен розповісти про цілі, завдання і порядок проведення занять, про гігієну плавця і правила гартування, а також про заходи попередження травм і нещасних випадків на воді До початку занять у водоймищі складається графік руху загонів на заняття і назад, а також розклад занять на суші і у воді яке вивішується на дошці оголошень табору



10 УРОК ПЛАВАННЯ



Основною формою організації і проведення учбових занять по плаванню є груповий урок Він ділиться умовно на три частини: підготовчу; основну і завершальну. Підготовча і завершальна частини проводяться на суші, основна — у воді

Підготовча частина уроку (тривалістю 5—10 мінами) включає побудову групи, розрахунок, перекличку, пояснення завдань і порядку проведення уроку, виконання комплексу загальнорозвиваючих і спеціальних фізичних вправ, коротке повторення пройденого матеріалу з розбором помилок і ознайомлення з новими, вправами. 1

У прохолодну погоду час проведення підготовчої частини зростає. У неї включаються розігріваючі вправи, що підводять. У жарку погоду час проведення підготовчої частини скорочується

Основна частина уроку (30—45 мін) направлена на вирішення головних його завдань: освоєння з водою, вивчення техніки плавання, стартів, поворотів, стрибків у воду

Завершальна частина уроку (5—10 мін) будується, так, щоб поступово понизити фізичне навантаження і підвищити емоційність заняття. Тому в неї включають ігри, естафети, розваги на воді, а також підведення підсумків заняття. Після виходу з води дітей повинні ретельно витертися рушником. Інструктор. зобов'язаний так організувати заняття у воді, аби ті, що займаються майже весь час знаходилися в русі. Чим більше часу вони знаходитимуться у воді і ніж більша відстань пропливуть протягом заняття, тим успішніше вони освоять техніку: плавання. При цьому слід постійно приділяти увагу освоєнню правильної техніки плавання, оскільки учити легко, ніж перенавчати. Особливо уважно потрібно відноситися до слабо підготовлених дітей і у разі потреби виконувати з ними додаткові вправи. Під час перших занять з тими, що не уміють плавати інструктор повинен знаходитися у воді в цілях допомоги і страховки. Для підтримки порядку і дисципліни рекомендується виконувати вправ у воді одночасно всією групою. Для цієї вправи регламентуються кількістю повторень, або довжиною дистанції, або часом виконання. Потім потрібно зібрати що займаються, дати їм вказівку на виконання наступної вправи і приступити до його освоєння.

Щоб уникнути травм і нещасних випадків на воді необхідно:

—допускати до занять по плаванню лише з дозволу лікаря;

— ретельно стежити за станом місця для проведення занять;

— категорично забороняти запливати за кордон зони купання;

— на уроках плавання дотримувати строгу дисципліну. Входження у воду і вихід з води виробляти лише по команді інструктора;

— до і після занять проводити перекличку. Лише інструктор може допустити до занять що запізнився, а також дозволити вийти з води до загального сигналу;

— під час перевірки підготовленості що займаються допускати у воду одночасні не більше двох чоловік;

— заняття з тими, що не уміють плавати проводити на дрібному місці. Всі вправи, а також перші спроби плавати повинні виконуватися у бік берега або дрібного місця;

— на перших заняттях (для забезпечення безпеки) розподіляти що займаються по парах;

— вирішувати не більше ніж двом що займається одночасно (під безпосереднім спостереженням інструктора) плавати на глибокому місці;

— до вивчення стрибків у воду допускати що лише уміють добре плавати;

—— місце для плавання, устаткування і інвентар перевіряти щодня до початку занять, несправності негайно усувати;

— всім керівникам, провідним заняття, уміти плавати і знати прийоми порятунку того, що тоне;

— заняття плаванням і прийом сонячних ванн проводити під спостереженням лікаря.



11 ПІДГОТОВКА АКТИВУ



У літньому таборі інструктор по плаванню не лише організовує масові купання, але і проводить секційні заняття з кращими плавцями табору, свята на воді, відповідає за безпеку занять.

Природно, що інструкторові одному не під сил виконати настільки широкий круг обов'язків. Поетом успіх його роботи багато в чому залежить від підготовки добре організованого і працездатного активу В його склад, як правило, входять вожаті, що добре уміють плавати.

Спочатку з активом необхідно провести спеціальні заняття. У їх програму входить вдосконалення техніки плавання, ознайомлення(з учбовим матеріалом, опанування прийомів порятунку тих, що тонуть. Заняття проводяться в 6—7 ч ранку або під час післяобіднього відпочинку. Надалі хлопці-активісти стають помічниками інструктора. Вони виявляють тих, що не уміють плавати, чергують під час купання, виступають на ввідно-спортивних святах. Найбільш підготовлені допомагають інструкторові проводити заняття з навчання плаванню (при цьому інструктор постійно контролює дії своїх помічників).



12 СВЯТО НА ВОДІ



Організація свята на воді вимагає серйозної підготовки. План проведення свята складається в перші дні табірної зміни відразу після визначенні плавальної підготовленості хлопців і активу. Успіх проведення свята і, його масовість залежать об того, яку кількість дітей удається залучити в цю; велику водноспортивну гру. Підвищенню популярності свята сприяють елементи романтики Наприклад, кожен загін можна назвати «екіпажі» бойового корабля», що має свої форму і прапор, свого капітана. Можна також продумати і підготувати оформлення свята з використанням морської атрибутики — прапорців, сигналізації, малюнків і макетів кораблів і так далі

Програма свята повинна складатися з двох: частин: спортивною і розважально-ігровий Сценарій свята складається заздалегідь. Остаточне його твердження, відбувається приблизно за два тижні до проведення свята,, коли будуть визначена кількість учасників, програма номерів, ведучий. Вміст дитячих виступів намічається з врахуванням підготовленості, інтересів і схильностей дітей На цій основі складаються інсценування, підбираються забави, тексти, готуються костюми. При розподілі ролей беруться до уваги також зовнішність і характер кожного з дітей, здатність дитяти входити в той або інший образ.

Підготовка дітей до свята ведеться поволі поступово, так, щоб не виникало необхідності в неодноразових масових репетиціях. У естафетах, іграх, змаганнях використовуються відомі дітям рухові завдання. Щоб свято пройшло злагоджено, без затримок, доставив учасникам виступів і глядачам естетичну насолоду, необхідно ретельно продумати всі деталі його організації і оформлення. Кожен дорослий повинен чітко уявляти собі, які будуть його обов'язки на святі

Свято нептуна

(Зразковий сценарій для молодших школярів)

На березі звучить марш «Разом весело шагати (муз. Ст Шаїнського). Діти в барвистих костюмах заходять на берег, розсаджуються.

Під звуки маршу з опери Д. Верді «Аїда» входить цар Морея і океанів нептун з трьома дочками і свитою багатирів. Вони здійснюють круг шани, нептун сідає на трон, дочки і свита розташовуються поруч. Нептун виголошує:

Гордий я Морея володар

Риб, дельфінів повелитель.

Мій палац на дні морському

Весь усипаний янтарем.

Поздоровляю вас зі святом нептуна!

Бажаю вам попутного вітру

Сім футів під кілем і обійти всі морські рифи!

Діти виконують «Танець русалочек і лілій» під музику Е. Петрова з кінофільму «Бережися автомобіля”.

Під час танцю непомітно з'являються біси. Вони ховаються серед гостей. Під музику «Клоун» Д. Кабальовського біси заходять у воду і починають балуватися, штовхати один одного, бризкатися водою (з відер), стрибають у воду. У воді виконується «Танець бісів (стрибки і перекиди у воду). Нептун, втомившись від шуму, хапається за голову, вся його свита приходить в жах.

Нептун. Ох, набридли ж ви, біси. Замріть! (Біси завмирають, втихомирюються.) Дочка моя старша, чи є у тебе яке-небудь бажання?

Старша дочка. He хочу я вбрань ні золотих, ні парчевих, не хочу я коралових намист, я хочу білі перли з дна морського...

Нептун. Ось вам, біси, моє останнє для вас випробування — пробачу і звільню від чар, якщо дістанете дочці моїй перли з дна морського.

Біси з великим ентузіазмом виконують веління нептуна: упірнають і дістають з дна затонулі іграшки.

Нептун. Гаразд, біси, викупали ви свою провину, прощаю вам всі гріхи.

Обрадувані біси спливають

Середня дочка нептуна плаче, ридає, ніяк не може заспокоїтися. Нептун. Дочка моя середня, про що ти плачеш?

Середня дочка. Я теж хочу сказати про своє бажання дітям. Я загадаю загадку, а якщо хлопці відгадають, то відгадка оживе і до них в гості прийде.

Скаче звірятко

He рот, а пастка

Попадуть в пастку

І комар, і мушка. (Діти відгадують.)

В цей час з'являються жабенята, вони входять у воду і виконують танець під музику В. Шаїнського «Чунга-Чанга». Потім упірнають у воду. У басейні з'являються чотири чаплі. Проводиться гра у воді «Чаплі і жаби».

Н е п т в н (звертається до третьої дочки). Дочка моя молодша, чи є у тебе яке-небудь бажання?

Молодша дочка. Хочу, щоб приплили до мене мої подружки — рибки золоті.

Під музику В. Шаїнського «Рибка золота» на березі з'являються золоті рибки. Вони танцюють, а потім стрибають у воду, плавають, пустують.

Несподівано з'являються чотири рибаки з сіткою. Затівається гра «Рибаки і рибки».

Нептун. Є в моєму царстві морському і свої спортивні команди.

Ударяє жезлом, і з'являються дельфіни. Починаються морські олімпійські ігри.

Організовується змагання з м'ячами (пропливання на спині з м'ячем в руці). Нептун вітає переможців. Звертається до своєї свити: «Тепер прийшла пора спритність показати моїм багатирям». Багатирі залишають щити і мечі, входять у воду під музику з опери Д. Верді «Аїда».

Багатирі змагаються в плаванні кролем.

Нептун поздоровляє переможців.

Нептун (запитує у дітей). Кого немає на нашому святі?

Діти відповідають, що немає Водяного. (Всі звуть Водяного.) І раптом несподівано замість одного Водяного з'являються по черзі цілих чотири («Я Водяний... Я Водяний...» і т. д.).

Нептун страшно дивується, чому Водяних чотири і хто ж справжній. Серед Водяних проводиться змагання в плаванні на спині. У руках у Водяних чашки, повні води. Потім з цих чашок Водяні бризкають на гостей і всіх учасників свята. Всі веселяться.

Роздаються звуки запальної «Ламбади», з'являються негритята, вони танцюють «Ламбаду» і роздають учасникам свята апельсини. Всі діти включаються в загальний танець на піску. Вони захоплено танцюють «Ламбаду».

Свято закінчується.




ВИСНОВОК



Таким чином при навчанні плаванню в літньому оздоровчому таборі вирішуються наступні основні завдання:

— зміцнення здоров'я, гартування організму людини, привиття стійких гігієнічних навиків;

— вивчення техніки плавання і оволодіння життєве необхідним навиком плавання;

— всесторонній фізичний розвиток і вдосконалення таких фізичних якостей, як сила, гнучкість, витривалість, прудкість, спритність;

— ознайомлення з правилами безпеки на воді

Швидше за всіх вчаться - плавати діти 10-13 років Складання програми навчання плаванню в літньому оздоровчому таборі залежить від кількості занять в тиждень і тривалість кожного заняття, від контингенту тих, що займаються від їх фізичної підготовленості і віку. Найбільш оптимальними способами навчання плаванню є кроль на спині і грудях. Свята на воді є невід'ємною частиною навчання плаванню. Вони створюють умови для творчого прояву умінь дітей у веселих іграх і змаганнях, для зміцнення дружніх взаємин в дитячому колективі. Участь в святах об'єднує дітей і дорослих загальними радощами і переживаннями, приносить велике емоційне і естетичне задоволення




СПИСОК ЛІТЕРАТУРИ



	1.	Беліц-Гейман С.В. Ми вчимося плавати / М: Освіта 1987

	2.	Булгакова Н.Ж. Плавання / М: Фізкультура і спорт 1984

	3.	Васильев В.С. Навчання дітей плаванню / М: Фізкультура і спорт 1989

	4.	Кислов А.А., Панаєва В.Г. нептун збирає друзів / М: Освіта 1974

	5.	Макаренко Л.П. Плавання / М: Фізкультура і спорт 1979

	6.	Осокина Т.І. Як навчити дітей плавати / М: Освіта 1985

	7.	Осокина Т.І, Тімофєєва Е.А. Навчання плаванню в дитячому саду / М: Освіта 1991

	8.	Плавання Збірка / М: Фізкультура і спорт 1988

	9.	Фірсов З.П. Плаваніє для всіх / М: Фізкультура і спорт 1983