Підготовчі етапи до змагань з настільного тенісу

ПЛАН



ВСТУП

РОЗДІЛ 1. ТАКТИЧНА ТА ФІЗИЧНА ПІДГОТОВКИ ЯК ВАЖЛИВІ СТОРОНИ ПІДГОТОВКИ ТЕНІСИСТІВ ДО ЗМАГАНЬ

1.1 Тактична підготовка

1.2 Спеціальна фізична підготовка і режим тенісиста

РОЗДІЛ 2. ОСОБЛИВОСТІ ПРОЯВУ ВОЛЬОВИХ ЯКОСТЕЙ ТЕНІСИСТАМИ ПІД ЧАС ПІДГОТОВКИ ЗМАГАНЬ

2.1 Воля і фактори, які впливають

2.2 Засоби формування та розвитку вольових якостей спортсменів

ВИСНОВКИ

СПИСОК ЛІТЕРАТУРИ




ВСТУП



Настільний теніс - сама доступна гра в системі студентського утворення по дисципліні "фізична культура". Це полягає в тому, що настільний теніс як вид спортивних і рухливих ігор не вимагає великих матеріальних витрат і місця для тренувань і спортивних змагань. При цьому в процесі гри, що відрізняється високою руховою активністю, у студентів формуються такі важливі якості, як швидкість, спритність, координація, увага, реакція, окомір, мислення й інші здібності.

Настільний теніс - гра захоплююча, нескінченно різноманітна, доступна усім від мала до велика. Він азартний і невибагливий. Легкість і швидкість рухів, стрімкість атак і самовідданість захисту, несподіванка технічних комбінацій являють собою видовище, що захоплює. 

	В тенісні для отримання перемоги на змаганнях спортсмену необхідно вміти долати велику кількість об’єктивних та суб’єктивних труднощів, тому проблема формування і розвиток вольових якостей має особливу актуальність. В різних видах порту існує різна структура вольових якостей. Для ефективного здійснення вольової підготовки необхідно вміти провести діагностування рівня розвитку їх вольових якостей.

Мета роботи: проаналізувати сутність підготовчих етапів до змагань з настільного тенісу.

Предмет дослідження – підготовчі етапи до змагань з насільного тенісу.

Об`єкт дослідження – юні-тенисиссти спортсмени.

Завдання роботи:

		дати характерстику тактичної та фізичної підготовки як важливих сторін підготовчого етапу тенісистів до змагань;

		розглянути особливості прояву вольових якостей тенісистами під час підготовки змагань.




РОЗДІЛ 1. ТАКТИЧНА ТА ФІЗИЧНА ПІДГОТОВКИ ЯК ВАЖЛИВІ СТОРОНИ ПІДГОТОВКИ ТЕНІСИСТІВ ДО ЗМАГАНЬ



1.1 Тактична підготовка



Тактичну підготовку умовно можна розділити на двох частин. Одна з них стосується самого спортсмена. Це вироблення індивідуального тактичного стилю. Спортсмен повинний насамперед добре знати свої здібності, можливості, рівень розвитку фізичних якостей, повинний бути обізнаний про свої індивідуальні особистісні особливості - типі нервової системи, ступеня розвитку психічних функцій: уваги, пам'яті, мислення і т.д. , знати особливості своєї емоційної сфери і багато чого іншого. Тому спортсменові потрібні знання по психології, педагогіці, теорії фізичного виховання. Йому необхідно безупинно спостерігати себе в різних ситуаціях, прогнозувати свої дії. До іншої ж частини тактичної підготовки відноситься вивчення індивідуальних стилів своїх суперників. Усе це разом можна назвати загальною тактичною підготовкою. Крім того, виділяється конкретна тактична підготовка, що містить у собі відпрацьовування визначених тактичних комбінацій, уявне або практичне моделювання майбутніх соревновательных ситуацій. Розглянемо коротко різні сторони тактичної підготовки. 

Індивідуальний стиль діяльності багато в чому заснований на наявному в людини типі нервової системи. Строго говорячи, кожна людина неповторна і немає двох людей з абсолютно однаковим типом нервової системи. Але в кожної людини якісь характеристики можуть переважати, і тому можна говорити про силу або слабість нервової системи, про її рухливість або інертність. 

У спорті видатних успіхів досягають представники як сильного, так і слабкого типу. Тільки шляхи до успіху в них різні. 

Спортсмени зі слабким типом нервової системи, що характеризується великою чутливістю, реактивністю, краще можуть виявляти себе в грі в ближній зоні: у швидкому нападі, у перших ударах, що атакують, а також у захисті підставками, підрізуваннями. Тенісистам із сильним типом нервової системи більш підходить гра в середній або далекій зонах. У цих спортсменів буде успішно виходити гра, що контратакує, гра з тривалим розиграшем м'яча, тому що вони здатні довго витримувати напруга. 

Тип нервової системи може розрізнятися по ступені її рухливості. Рухливість нервової системи характеризується легким переходом від порушення до гальмування, від одного виду діяльності до іншого. 

Як показали наші дослідження, усі тенісисти високого класу мають рухливий тип нервової системи. Спортсмени з менш рухливим типом нервової системи вибирають собі стиль з обмеженим набором ігрових засобів, - переважно напад або чистий захист. Гравцям з більш рухливим типом властивий універсальний стиль - швидкий перехід від одного виду удару до іншого, від однієї тактики до іншої. 

Крім того, як зафіксовано майстром спорту, кандидатом педагогічних наук Г. Барчуковой, усередині кожного стилю гри тенісисти розрізняються по частоті застосування прийомів праворуч або ліворуч. Є правобічні тенісисти, тобто граючі переважно праворуч, є лівосторонні, а є рівносторонні. Можна припустити, що серед гравців, що однаково впевнено грають і ліворуч і праворуч, більшість спортсменів з дуже рухливим типом нервової системи. 

Готуючись до гри з конкретним супротивником, необхідно проаналізувати його слабкі сторони, переваги і недоліки. Багато спортсменів і тренери заводять свого роду досьє на суперників і періодично поповнюють і змінюють зібрану інформацію. Один з найсильніших гравців поляк А. Грубба був чимало здивований, коли йому показали китайський спортивний журнал, у якому був опублікований найдокладніший звіт практично про всі його виступи з безліччю фотографій і комплектом слайдів. Це свідчить про те, наскільки серйозно відносяться китайські спортсмени до усіх своїх закордонних суперників. 

Можна заздалегідь підготуватися до можливих ігрових ситуацій, відпрацьовуючи ті або інші тактичні комбінації, прийоми, зв'язування.





Рис. 1. Двухходовка



Умовні позначки:..... топспия; -......відповідна підставка; -і-і-і-і-ізавершальний накат.

Дуже корисно відпрацьовувати короткі зв'язування, так називані двухходовки, наприклад, топспин із завершальним накатом (мал. 1), трехходовки. До цих комбінацій можна додати подачі або виконати подачу і потім відразу завершальний удар і т.д. Число подібних зв'язувань велико. Для початку потрібно відібрати ті, котрі виходять удало, і багаторазово повторювати них у процесі тренувань. Перевірка отработанности тієї або іншої комбінації пройде на змаганнях. Поступове число домашніх "заготівель" збільшується, і мистецтво полягає в тому, щоб застосовувати них у потрібний момент. 

Майстер спорту міжнародного класу А. Амелин радить у першу чергу відробити наступні комбінації: 

Комбінації, використовувані нападаючої проти нападаючого

Із середньої зони відповідати на удари несильними накатами. Потім вибрати зручний м'яч і виконати удар праворуч або ліворуч зі швидким обертанням м'яча прямо в супротивника. 

Якщо супротивник відповідає короткими накатами, то варто зненацька підбігти до столу і завдати гострого удару по м'ячі. 

Після сильного удару глибоко вправо дати укорочений м'яч (близько до сітки) туди ж, а потім ударом праворуч перевести м'яч у лівий кут супротивника. 

Відповідати на удари супротивника короткими контрударами або підставкою, намагаючись направити м'яч у супротивника, поки він не дасть високий м'яч, зручний для завершального удару. 

Комбінації, використовувані нападаючої проти захисника

Після сильних топспинов за допомогою укороченого м'яча підтягти супротивника до столу і виконати удар м'ячем прямо в нього. 

Зробити серію топспинов праворуч зі свого лівого кута в лівий кут супротивника, після чого зробити завершальний удар по прямій у правий кут супротивника. 

Чергуючи удари накатом з укороченими, виконати їхніх кілька разів підряд, щоб стомити супротивника. Коли той після відображення м'ячів у сітки не встигне або не захоче відійти від столу, зробити сильний удар м'ячем прямо в нього. 

Підрізати кілька м'ячів, вибрати м'яч для удару і виконати удар якнайшвидше. 

Після серії повільних, але досить сильних топспинов виконати накат рухом, схожим на топспин. 

Серією топспинов, спрямованих у різні сторони столу, змусити захисника підняти м'яч, а потім зробити завершальний удар. 

Комбінації, використовувані захисником проти нападаючого

Після серії низьких м'ячів, спрямованих у місця, незручні для завершального удару, дати дуже сильно підтятий досить високий м'яч. Одержавши м'яч, зручний для удару, що нападає часто помиляється, відбиваючи його в сітку. 

Серією низько підтятих м'ячів, спрямованих у праву половину столу супротивника, змусити його для продовження атаки зміститися із середини столу, а потім зі свого лівого або правого кута нанести контрудар у залишену супротивником незахищену сторону. 

Контрудар може бути замінений підрізуванням, аби швидкість м'яча було досить велике. 

Змінювати силу нижнього обертання м'яча при підрізуванні. Для цього послу серії сильно підтятих м'ячів дати одного низький майже без обертання. 

Комбінації, використовувані захисником проти захисника

Після серії низько підтятих м'ячів дати супротивникові ледве завищений, зручний для удару. Самому в цей час підготуватися для виконання відповідного удару або надійного прийому м'яча. Ціль комбінації - змусити суперника грати в незвичному для нього нападі. 

Після досить тривалих серій майже однаково підтятих м'ячів виконати сильний накат або топспин, спрямований у незручне для супротивника місце (прямо в нього, у незахищений кут і т.д. ). 

Після серії підтятих м'ячів виконати кілька ударів з бічним обертанням. У цьому випадку суперник часто посилає м'яч, зручний для завершального удару. 

Конкретна тактична підготовка складається в складанні плану майбутньої гри, у продумуванні варіантів тактичних ходів. Спортивний психолог А. В. Родіонов виділяє три типи мислення в спорті. 

У спортсменів, що відносяться до першого типу мислення, переважає процес уявного створення готових тактичних моделей. Усі їхні дії спрямовані на те, щоб знайти момент для виконання цих моделей. Вони роблять ставку на свої коронні прийоми. Таке тактичне мислення можна назвати жорстко запрограмованим. Тенісисти з цим типом мислення повинні складати дуже докладний, чіткий план своїх дій у матчі. 

Спортсмени, що відносяться до другого типу мислення, готують одночасно дві-три тактичні моделі на кілька ігрових дій супротивника. Усі ситуації, близькі заздалегідь виділеної "еталонної", визначають відповідні тактичні рішення. Для тенісистів другого типу мислення характерно постійне звірення конкретних супротивників і ігрових ситуацій із уже відомими, що зустрічалися спортсменові раніше типами ігрових стилів, соревновательными епізодами. Такий тип мислення трохи спрощує дійсність, але зате дозволяє добре орієнтуватися в різноманітті тактичних дій і скорочує час вибору раціональної відповіді на атаку суперника. 

Спортсмени третього типу мислення майже не передбачають можливих конкретних рішень, а тільки задумують загальна дія, деяку ідею гри, що одержить своє вираження в залежності від дій суперника. Така гра "від супротивника" найбільш властива представникам ігрових видів спорту. 

Але от двобій почався, і кожний з партнерів прагне провести свій план у життя, нав'язати свою тактику іншому. Обопільний опір приводить до прикрих помилок, буває, гра і зовсім розладжується. Недарма говорять, що тенісист грає настільки добре, наскільки йому дозволяє його суперник. Але в будь-якому випадку, прагнучи до перемоги, не можна втрачати повага до себе і до свого супротивника. 

Таку ж велику увагу, як технічній і тактичній підготовці, варто приділяти і фізичній підготовці, поліпшенню свого функціонального стану, розвиткові відсутніх якостей.



1.2 Спеціальна фізична підготовка і режим тенісиста



У настільному тенісі визначальною фізичною якістю є спритність. Це якість комплексне, об'єднуюче всі інші фізичні якості. Тому тенісист повинний бути усебічно фізично розвитим: сильним, швидким, гнучким, витривалим. Йому потрібно постійно тренуватися, розвиваючи кожну якість окремо й у комплексі. Для цього використовуються вправи як загальфізичного характеру - біг, стрибки, метання, гімнастика, плавання і т.д. , так і вправи Зі спеціальною фізичною спрямованістю - імітація ударів з пересуванням, спеціальні ігрові завдання, застосування обтяжень, амортизаторів, тренажерів. 

Загальфізична підготовка крім розвитку фізичних якостей має ще і значення, що коригує. Адже настільний теніс, як і будь-який інший вид спорту, не розвиває всі м'язи однаково: одні - більше, інші - менше. З віком загальфізична підготовка здобуває усе більше значення, дозволяючи підтримувати високий рівень психофізіологічних функцій. 

Одним з найважливіших якостей, необхідних для гри в настільний теніс, є гнучкість. Вона розділяється на активну і пасивну. Пасивну гнучкість можна розвивати за допомогою партнера, снаряда, обтяження. Вона є основою для розвитку активної гнучкості. У настільному тенісі найбільше зручно розвивати пасивну гнучкість, виконуючи парні вправи, коли партнер своїми обережними зусиллями може допомогти розтягнутаі м'язи тулуба, ніг, рук. Зразковий комплекс парних вправ даний на мал.2. 

Активна гнучкість виявляється при скороченні м'язів без участі сили ваги. Вона визначається анатомією суглоба, еластичністю зв'язувань і м'язів і значною мірою силою м'язів. М'яза порівняно малорастяжимы. Якщо них спробувати розтягти один раз, то збільшення їхньої довжини буде досить незначним. Але якщо розтягування повторювати, те сліди вправи суммируются й ефект стає помітним. Тому вправи на розтягування рекомендується виконувати серіями по нескольку раз. Можна розвивати активну гнучкість, займаючись ритмічною гімнастикою, тому що в її основі лежить ритмічне повторення тих самих вправ. Засобу ритмічної гімнастики дозволяють зробити багаторазове повторення вправ менш одноманітним і стомлюючим. Це і незвичайні вихідні положення, різноманітні рухи руками, просування, переходи, повороти. Особливу роль грає музика. Завдяки їй вправи не тільки краще запам'ятовуються, але і фізичне навантаження стає менш відчутною. Крім того, бадьора, приємна мелодія викликає емоційний підйом, що також сприяє збільшенню гнучкості.





Рис. 2. Парні вправи для розвитку пасивної гнучкості



Для розвитку активної гнучкості можна використовувати комплекс ритмічної гімнастики, складений польськими гімнастами (мал. 3). Його можна виконувати під час розминки перед тренуванням, включивши в нього силові, прыжковые елементи, або в заключній частині заняття, доповнивши вправи на розтягування в повільному темпі вправами на розслаблення. 

Велике значення в настільному тенісі має удосконалювання швидкісно-силових якостей. Для їхнього розвитку фахівці рекомендують широке застосування вправ з обтяженнями. За рахунок варіювання вагою отяго щения, швидкістю і темпом руху, а також паузою відпочинку удосконалюється нервово-м'язовий апарат, поліпшується техніка рухів.





Рис. 3. Парні вправи для розвитку пасивної гнучкості



Швидкісно-силові якості, як вважають майстри спорту СРСР Г. В. Барчукова й А. В. Біляків, найбільше ефективно можна тренувати, застосовуючи кругове тренування. Вони пропонують комплекс кругового тренування, що складає із шести серій. У кожній - від 10 до 12 вправ. Кожна вправа триває 30 секунд, за ним 30-секундний відпочинок. Після проходження всіх "станцій" двічі робиться 15-хвилинна перерва, потім знову виконуються дві серії і знову перерва. Звичайно, така интервальная тренування під силу тільки добре підготовленому спортсменові. У комплекс вправ кругового тренування входять: жим лежачи зі штангою, підтягування на поперечині, присідання зі штангою вагою 30-40 кг, стрибки зі штангою вагою 25 кг на плечах, стрибки в упорі лежачи на руках і ногах одночасно, опускання ніг за голову з положення лежачи на спині, ярыжки на узвишшя (80 см) або через бортик, "складання" з положення лежачи - одночасне піднімання рук і ніг, вправи з диском від штанги вагою 10 - 15 кг - випрямлення рук від грудей уперед, нагору, вправо, уліво.










Рис. 3. Разминочный комплекс ритмічної гімнастики



Наступний комплекс кругового тренування припускає менше навантаження. Він включає: віджимання рука-ми від статі, ноги при цьому знаходяться на гімнастичному ослоні; обертання ніг у положенні лежачи на спині; переміщення в 4-метровій зоні (мал. 4), при переміщенні можлива імітація ударів праворуч і ліворуч; вистрибування нагору з глибокого приседа; біг на місці з високим підніманням стегна; нахили вперед та назад з діставанням носків і пяток ніг; стрибки через ослін боком. Кожна вправа виконується з установкою повторити його якнайбільше раз. 

У спеціальній фізичній підготовці велике місце варто приділяти імітаційним вправам. Ті ж автори рекомендують наступний комплекс імітаційних вправ: 10 різних ударів по 30 секунд із коротким інтервалом відпочинку, причому 30 секунд вправа виконується у високому темпі або 15 секунд - у звичайному темпі, а наступних 15 секунд - у максимальному темпі; або 10 секунд - у нормальному темпі, 10 секунд - у швидкому темпі й останні 10 секунд - на межі швидкісних можливостей. Імітацію можна виконувати як коштуючи на місці, так і в сполученні з роботою ніг. Рекомендується імітація посилень: два удари середньої сили, одна завершальний, імітація ударів по свічі, імітація подач з гантелями. 

Добре підготовлений фізично теннисист. повинний виконувати контрольні нормативи:



300 см



Рис. 4. Схема переміщення в 4-метровій зоні способом «вісімка»



Напрямок руху спортсмена зазначено стрільцями. 

Точки торкання 1, 2, 3, 4 розташовані на відстані довжини (300 см) і висоти (76 см) столу для настільного тенісу, 

Чоловіка		Жінки

Годинний біг, км						12			10

Біг 3X30 м з паузою 10 з, з				12,5 			14,8

Біг 10 м, з 							1,7 			1,9

Стрибок у довжину з місця, див 			260 			210

Стрибки через ослін боком по 15 з 4 серії з інтервалом між серіями 10 з, раз 									135 			115 

Переміщення в 4-метровій зоні боком по 15 з 8 серій - чоловіка, по 15 з 6 серій - жінки з інтервалом між серіями 15 з, раз 	108 			75

Метання диска ігровою рукою, м:

ударом праворуч 						40 	 		24 

ударом ліворуч 						28 			18 

Віджимання в темпі від статі за 90 з, раз 		55 			35

"Складання" рук і ніг з положення лежачи за 60 с, раз 	55 	45



Будь-який рух є сполучення напруги і розслаблення м'язів. Але дуже часто спортсмени, приділяючи велику увагу напрузі м'язів, мало займаються їхнім розслабленням. А цьому потрібно спеціально учитися. Комплекс вправ, що приводиться нами, на розслаблення пропонується виконувати регулярно наприкінці занять по настільному тенісі. 

Вправа 1

Вихідне положення (В. п.) - ноги нарізно, руки опущені. 

1 - глибокий вдих, руки нагору в сторони, пальці витягнути; 

2 - напружити м'яза всього тіла, затримати подих; 3 -5 - затримати подих і напруга м'язів; 

6 - перейти з і. п. у положення низького приседа, голову опустити - повний видих, потім кілька вдихів і повних, тривалих видихів. Легкі підскакування. 

Вправа 2

В. п. - ноги нарізно, руки опущені. 

1 - глибокий вдих, руки підняти в сторони, зігнути в ліктях;: 

2 -напружити м'яза рук і шиї, затримати подих; 

3 -5 - затримати подих і напруга; 

6 - руки, голову расслабленно упустити - повний видих, потім кілька вдихів і повних, тривалих видихів. 

Повторити вправа, виконуючи його спочатку одною рукою, потім іншої. 

Вправа 3

В. п. - ноги нарізно, руки опущені. 

1 - глибокий вдих, руки перед грудьми, лікті опущені, пальці і кисті злегка зігнути; 

2 - напружити м'яза грудей, спини, живота, шиї і рук, затримати подих; 

3-5 - затримати подих і напруга м'язів; 

6 - руки, голову расслабленно упустити - повний- видих, потім кілька вдихів і повних, тривалих видихів, Легкі підскакування. 

Вправа 4

В. п. - ноги нарізно, руки опущені. 

1 - одну руку зігнути і напружити її м'яза, іншу руку тримати расслабленно і потряхивать нею секунд десять; 

2 - розслабити м'яза обох рук. 

Вправа 5

В. п. - ноги разом, тулуб нахилений уперед, руки в сторони. 

1 - напружити м'яза рук; 

2 - передпліччя вільно опустити вниз, плечі напружені; 

3 - плечі вільно опустити вниз. Випрямитися; легко підстрибуючи, дати можливість м'язам рук цілком розслабитися, 

Вправа 6

В. п. - ноги на ширині пліч, руки опущені. 

1 - вдих, напружити плечі, руки в сторони, зігнути в ліктях; 

2 - напружити м'яза грудей, шиї, рук; 

3 - видихнув, розслабити напружені м'язи, зробити присед, руками упираючись у коліна; 

4-6 - виконати три пружинистих відштовхування руками від коленей і пружинисті полуприседы. Устати, потрясти руками і ногами. Зробити глибокий вдих, видих, установити спокійний подих. 

Вправа 7

В п, - ноги нарізно, тулуб злегка нахилений уперед, руки опущені. 

Вільно змахувати обома руками одночасно (амплітуда змаху широка), намагатися, щоб рухи здійснювалися не за рахунок м'язових зусиль, а по інерції, 

Вправа 8

В. п. - ноги разом, руки нагору. 

1 - кисті расслабленно опустити; 

2 - расслабленно упустити зігнуті руки; 

3 - расслабленно нахилити голову і тулуб уперед; 

4 - руки дугами відвести назад нагору і прийняти і. п. (намагатися, щоб рухи вниз здійснювалися тільки за рахунок сили ваги рук, без м'язових зусиль). 

Вправа 9

В. п. - ноги нарізно, тулуб злегка нахилений уперед, руки вільно опущені вниз. 

1 - руки расслабленно підняти нагору, використовуючи інерцію тулуба, що назад відкидається, злегка потягнутися, піднятися на носках - вдих; 

2 - упустити руки вниз, тулуб злегка нахилити вперед - видих; 

3 - вільно погойдувати руками наперекрест. 

Повторити вправа, але без нахилу корпуса на рахунок 2 і з рухом рук назад. 

Вправа 10

В. п. - ноги разом, руки опущені. 

1 - підняти нагору руки і ліву ногу, зігнуту в коліні, ~ вдих; 

2-3 - руки і ногу вільно відвести назад - видих, приставити ногу. 

Повторити вправа, але з іншої ноги. 

Вправа 11

В. п. - ноги разом, руки на поясі. 

1 - підняти ліву ногу, зігнуту в коліні; 

2-3 - відвести ліву ногу назад з найбільшою амплітудою. 

Повторити вправа, але з іншої ноги. 

Вправа 12

В. п. - ноги разом, руки на поясі. 

Стоячи на одній нозі, вільно погойдувати іншою ногою вперед, назад, убік і назад. 

Вправа 13

В. п. - ноги нарізно, руки опущені. 

1 - руки нагору в сторони, потягнутися - вдих; 

2 - расслабленно опуститися в положення повного приседа, голову упустити на груди, руками обпертися об коліна (лікті в сторони) видихнув; 

3 - злегка напружити м'яза ніг і рук, пружинисто відіпхнутися руками від колін і потім знову расслабленно опуститися в положення, що відповідає рахунка 2; 

4 - пружинисто відіпхнутися руками від колін і прийняти положення, що відповідає рахунку 1. 

Вправа 14

В. п. - ноги разом, руки опущені. Вдих - руки нагору в сторони, потягнутися. 

Видихнув - руки вільно падають униз з одночасним нахилом тулуба і голови. 

Повторити вправа, але в русі. 

Вправа 15

В. п. - ноги нарізно, руки опущені. 

1 - підняти плечі; * 

2 - відвести плечі назад, звести лопатки - вдих; 

3-4 - плечі і голову опустити - розслаблений видих. 

Вправа 16

В. п.- ноги нарізно, руки опущені. 

1 - кисті расслабленно підняти до ключиць (лікті вниз), тулуб злегка відвести назад - вдих; 

2-3 - руки вниз назад і потім уперед - видихнув. Домогтися, щоб рухи і подих були ритмічними. 

Вправа 17

В. п. - ноги нарізно, плечі злегка подані вперед, руки опущені. 

Виконувати розслаблені рухи обома руками зі сторони убік , що супроводжуються ритмічним подихом: 

1-2 - вдих; 

3-5 - видихнув. 

Повторити вправа, але з невеликими поворотами (закручуванням) тулуба і рук. 

Вправа 18

В. п. - ноги разом, руки опущені. 

Спокійне переступання з ноги на ногу, одночасно нахили тулуба зі сторони убік , що супроводжуються ритмічним подихом: 

1-2 - вдих; 

3-5 - видихнув. 

Вправа 19

Спокійна ходьба (темп - 60 кроків у хвилину). 

Заняття повинні давати тренувальний ефект. Навантаження від тренувань забезпечує перебудову функціональних систем на більш високому рівні, що дозволяє підвищити спортивні результати. Зі зростанням тренованості необхідно збільшувати обсяг і інтенсивність занять, координаційну складність вправ, психічна напруга тренувань. Але навантаження повинне бути оптимальним, відповідним можливостям спортсмена. Треба врахувати, що до навантаження власне спортивної додаються ще навантаження навчальна, трудова і т.д. 




РОЗДІЛ 2. ОСОБЛИВОСТІ ПРОЯВУ ВОЛЬОВИХ ЯКОСТЕЙ ТЕНІСИСТАМИ ПІД ЧАС ПІДГОТОВКИ ЗМАГАНЬ 



2.1 Воля і фактори, які впливають



Теніс ставить, ,високі вимоги не тільки по фізичної, технічної, тактичної, а й по психологічної підготовки тенісистів. Змагання, сильні суперники, безкомпромісність боротьби, - все це нерідко призводить до того, що добре підготовлені гравці, які показують високі технічно-тактичні результати на тренуваннях, несподівано програють слабшому супернику рід час змагань. Сьогодні за Інших однакових вимог великого значення набув фактор нервово-психічного стану тенісиста, тобто його психологічна підготовка .Цей складний процес умовно можна проділити на загальну підготовку (виконання мотивів, які спонукають до занять, удосконалення рухових навичок, подолання труднощів) і підготовку до змагань, коли проводиться робота для творення найвищої психологічної готовності до протиборства у конкретних змаганнях або серії змагань, де поставлені певні завдання.

	Діяльність спортсмена ,яка спрямована на подолання труднощів завжди має характер довільних дій. Будь-яка довільна, тобто вольова дія вимагає певних вольових зусиль. В спортивній діяльності В.Медведєв 1989 p., каже, що вольові зусилля можуть бути найрізноманітнішими по характеру і ступеню їх прояву:

1. Вольові зусилля при м’язових напруженнях .

Виконання фізичних вправ завжди пов’язано з вольовими зусиллями. В майбутньому багаточисленні і часто повторюються, м’язові напруження роблять великий вплив на формування здібностей спортсмена до прояву вольових зусиль.

2. Вольові зусилля при напруженні уваги.

Виконання будь якої фізичної, технічної чи тактичної вправи або дії вимагає зосередженої уваги , тому кожне тренувальне заняття, кожна участь в Іграх виховує у спортсмена здатність до вольових зусиль. Велике значення при цьому має боротьба з відволіканням уваги. Регулюючи завдання, які вимагають уваги по тривалості і рівню труднощів, тренер виховує у спортсмена вольові зусилля, які йому необхідні, особливо під час змагань.

3. Вольові зусилля, які пов'язані з подоланням втоми.

Почуття втомленості, як показують досліди, при надходженні втомленості у спортсмена різко знижується об’єм уваги, його концентрація і особлива здатність до перерозпреділення і переключення уваги. Крім цього, відчуття втомленості виражається у звуженні периферичного зору, зниженні швидкості І чіткості реагування, в погіршенні розумової діяльності, тощо. Але завдяки вольовим зусиллям спрямованим на подолання втоми і почуття втомленості, пов’язаних з м’язовою напругою, загальмованістю, та інше можливо в значній ступені звести до мінімуму ні негативні явищ і певний час виконувати вправи на високому рівні.

4. Вольові зусилля ,які пов’язані з дотриманням режиму.

Дотримання режиму вимагає від спортсмена значних вольових зусиль сприяє вихованню.

5. Вольові зусилля ,які пов’язані з дотриманням небезпеки.

Особливістю цих вольових зусиль є велика емоційна насиченість, оскільки вона спрямована на боротьбу з сильним негативним психічним станом-страхом, розгубленістю, з бентеженням, тощо.

6. Волові зусилля, які пов’язані з подоланням труднощів.

Виховання здатності до вольових зусиль завжди здійснюється в процесі діяльності гравця в теніс.

Основна суть волі полягає з тому, що людина здатна свідомо керувати собою. Ясно відома мета е обов'язкового і важливою складовою частиною волі спортсмена. Важливість цілі для людини полягає є тому, що вона визначає спосіб і характер її дій. Це відноситься і до спортивної діяльності гравців. Мета е одним Із джерел енергії завзятості, наполегливості і активності. Не випадково говорять ,що для великої мети народжується велика енергія, тощо.

Воля проявляється там, де для досягнення поставленої мети людина долає труднощі і перешкоди. Чим більш серйозні і незвичні труднощі, тим вище вольові прояви особистості. Труднощів під час спортивної боротьби може виникнути багато і самих різноманітних. Всі вони є віддзеркаленням в свідомості спортсмена тих чи інших реально існуючих об’єктів умов, Охарактеризують або зовнішню обстановку змагань, або стан спортсмена додаються труднощі, як правило, за рахунок наполегливості, самоволодіння терпіння, завзятості, цілеспрямованості, витримки, і інших вольових якостей, виховання яких е постійною турботою як тренера, так і самого спортсмена.

Труднощі, які випробовує людина при довільних діях, бувають двох видів Це об’єктивні труднощі по своєму характеру і якості характерні для всіх людей, які займаються конкретним видом діяльності. Ці труднощі змінюються лише за Інтересами відповідно за нормативами, встановленням і спортсменів певного віку, статі, певної кваліфікації, тощо.

Умисні дії спрямовані на подолання об'єктивних труднощів, можливі лише на базі, відповідній цим труднощам фізичної і технічної підготовки спортсмена: не володіючи необхідними навиками і такими фізичними якостями, як сила, спритність, швидкість, витривалість, спортсмен зовсім не буде здатним до цих цій.

Основу суб’єктивних труднощів складає особисте відношення людини до даного виду діяльності або умовам, при яких вона користується. Прикладом суб’єктивних труднощів можуть бути:

- боязливість, яку випробовує спортсмен при виконанні даної фізичної вправи (наприклад, при зіскоці із снаряду),хоча об’єктивно Бона не є можливі важкою або небезпечною;

Відсутність звички до систематичної і завзятої праці, до затраті великих зусиль;

- страх перед суперником, про силу і здібності якого у спортсмени склалася перебільшена уява, тощо.

Навмисні дії, спрямовані на подолання суб’єктивних труднощів будуть успішними, якщо вони спираються на морально-виховну підготовку спортсмена, на виховання у нього правильного відношення як до оточуючого середовища, так і до власних дій в змінних умовах середовища на здобуття йому навиків та пригнічення естетичних емоцій ,які можуть виникнути під час змагань, особливо - де вимагається відповідних результатів.

При подоланні суб’єктивних труднощів велике знамення має методика роз’яснення, переконання, вплив прикладом, проведення тренувань і змагань в різких Ігрових умовах з метою вироблення адаптації до умов змагальної боротьби, накопичення змагального досвіду і психорегуляції несприятливих емоцій станів гравців.

Больова підготовка хоч розглядається як необхідний елемент змісту, спортивного тренування, але вона не має такої відносної самостійності, якою характеризується технічна, фізична, тактична підготовка. І це тому, що прояв і розвиток волі спрямований на подолання перешкод, які виникають в зв’язку я загальними вимогами спортивної діяльності, які виражаються в необхідності побудови і дотримання суворого життєвого і тренувального режиму. Ці прояви пов’язані з оволодінням технічного виду спорту, з роботою над фізичною підготовленістю з вивченням .розумінням і використанням тактики, з засвоєнням необхідної системи теоретичних знань. А це свідчить, що вольова підготовка виступає як необхідний аспект всіх, інших видів підготовки технічної, фізичної, тактичної і теоретичної.

Значить, створюючи перешкоди, змішуючи їх характер, ступінь, труднощів, тощо, в процесі технічної, фізичної, тактичної і теоретичної підготовки лише і можливо спрямовано здійснювати волю спортсмена у всіх конкретностях її проява, тобто працювати над розвитком вольових якостей спортсмена (40).




2.2. Засоби формування та розвитку вольових якостей спортсменів



Вольова підготовка здійснюється успішно, якщо процес виховання волі органічно пов’язаний з удосконаленням техніко-тактичної майстерності, розвитком якостей, інтелектуальною підготовкою спортсменів. В процесі виховання вольових якостей у спортсменів вирішальними факторами е націленість на вищі досягнення, постійне підвищення тренувальних вимог, орієнтація на долання зростаючих труднощів.(І.)

В.Кеплер і В.Платонов вважають, що практичною основою методики вольової підготовки є:

а) регулярна і обов'язкова реалізація тренувальної програми і змагальних установок. Ця вимога пов’язана з вихованням у спортсмена звичок до систематичних зусиль і наполегливості під час їх подолання, вміння довершувати справи до кінця, досягати поставленої мети. Успіх цієї справи-можливий лише тоді, коли спортсмен чітко усвідомив завдання спортивної підготовки, розуміє, що досягнення спортивних результатів не можливе без подолання щораз більших труднощів, вірить у тренера і в обрану ним методику підготовки.

б) систематичне введення додаткових труднощів. При цьому використовуються різні засоби введення додаткових завдань, проведення тренувальних занять в ускладнених умовах, збільшення ступенів ризику введення збуджуючих сенсорно емоційних факторів, ускладнення змагальних впливів та інше. 

в) використання самих змагань та змагального методу при організації тренувальних занять. 

Підвищенню ефективності використання змагального методу сприяють; такі методичні прийоми: 

- змагання з установкою на кількість виконання завдання, 

- змагання з установкою на якість виконання завдання, 

- змагання в ускладнених або не звичних умовах їх проходження.

г/ послідовне посилення самовихованості на основі самопізнання, усвідомлення суті своєї спортивної діяльності. 

Сюди входять такі компоненти :

- невідступне дотримання визначеного режиму життя;

- впевненість в собі, самоспонукання до виконання тренувальної програми і досягнення змагального результату;

- саморегуляція емоцій, психічного і фізичного стану методом аутогенного тренування та інших видів методів і прийомів;

- постійний самоконтроль.

Позитивні вольові якості необхідні спортсмену, розвиваються в процесі тренування та участі в змаганнях. У спортсмена виховується здатність до затрати саме таких вольових зусиль, яких вимагає Ігрова діяльність тенісиста.

Виховання волі залежить від особистих зусиль тенісиста, його морального і психологічного стану, фізичної і техніко-таксичної підготовленості (2 ).

Больова підготовка, як один з постійних факторів підвищення спортивної майстерності, повинна являти собою цілеспрямований процес впливу на свідомість, почуття і вчинки спортсмена для формування в нього вольових якостей як постійних рис характеру, необхідних для перемоги підчас напруженої спортивної боротьби.(10 ).

На думку Жарова (10 ),тренер повинен виховувати у спортсменів постійні і стійкі вольові якості, які б характеризували їх поведінку в будь-яких складних умовах.

Для того, щоб виховуємі якості стали рисами особистості спортсмені в, перейшли в риси їх характеру, необхідно вольову підготовку здійснювати не епізодично від випадку до випадку, а постійно систематично і свідомо під час тренувань та змагань, а також шляхом самовиховання.

Досвід свідчить про те, що використання несприятливих метеорологічних мов в процесі тренувань - один з шляхів виховання у спортсменів вольових якостей, виховання звички долати різні труднощі , засіб навчити спортсменів примушувати себе робити те, що потрібно для успіху в спортивній боротьбі. 

Розвитку вольових якостей сприяють заняття в процесі яких від спортсмена, який знаходиться в стані втоми, тренер вимагає і прояву нових зусиль, зосередженості, концентрації уваги.(10 ). 

Піп час занять спортом , в процесі діяльності спортсмена його вольові якості розвиваються, удосконалюються, зміцнюються. У зв’язку з ним повинні І змінюватись методи виховного впливу на спортсмена. У виховній роботі тренер повинен використовувати діалектику методів виховання.

Велике значення для формування волі спортсмена мають підведення підсумків спортивної боротьби, оцінка власних дій, усвідомлення отриманого результату і шляхи його досягнення . (10 ).

На думку А.Пуні (16 ) подолання перешкод різної степені труднощів-необхідна умова прояву і розвитку волі, а організований і спрямований процес вольової підготовки в спорті вимагає використання їх, як головних засобів вольового удосконалення особистості спортсменів.




ВИСНОВКИ



Основу підготовчих епатів до змагань з настільного тенісу становлять тактична та фізична підготовка, а також важливим аспектом є психологічна підготовка.

При вивченні науково-методичної літератури з психології, психології спорту та з тенісу увага була виділена значенню психологічної підготовки у гравців в теніс, опису структури вольових якостей, їх прояв в різних видах спорту. Були розглянуті засоби формування і розвитку вольових якостей спортсменів ведучими теоретиками і практиками тенісу. 

При вивченні спеціальної літератури та літератури з психології спорту вивчались засоби і методи визначення самооцінки розвитку вольових якостей спортсменів.

Розмаїтість рухових навичок і дій, різних за координаційною структурою й інтенсивності, сприяє розвиткові усіх фізичних якостей. У процесі ігрової діяльності що займаються одержують досить значну й у той же час посильне фізичне навантаження і разом з тим емоційну зарядку. Навчання основам настільного тенісу входить у програму вузів. Студенти повинні опанувати новими елементами техніки і тактики гри, ознайомитися з основними правилами гри. Заняття по настільному тенісі повинні бути спрямовані на фізичний розвиток студентів, ознайомленню їхній з дисципліною, режимом дня, гігієною і самоконтролем.




СПИСОК ЛІТЕРАТУРИ



Амелин А. Н., Пашшии В. А. Настольный теннис. – М.: Физкультура и спорт, 1985. 

Богданова Д.Л.У, Волков І.П. Практические занятия по психологии. Пособие для институтов физической культуры.1989-№І, с. 99-106. 

Богушао В. М. Играем в настольный теннис. – М.: Просвещение, 1987. 

Ванек М.О.ИЗ системе психологической подготовки спортсменов. Теория и практика физической культуры.1972. - № І. - с.30-32.

Волков І.П. Психологическое обеспечение подготовки квалифицированных спортсменов. Теория и практика физической культуры. - 1988, № 3. С-28-30.

Джини Г., Скот .Сила ума. (0бщая редакция и перевод с английского группы игрового имитационного моделирования.). Изд.НМ "Пико", Аолиграфкомбинат”. Молодь. Киев .-1991 ,с.6-13, с.,37-53, с.,192-194.

Жаров К.П. Волевая подготовка спортсмена. - М., физ.1963. 36 с.

Иванов В. С. Теннис на столе. - М.: Физкультура и спорт» 1970. 

Келлер В.С., Платонов В.В. Теоретико-методичні основи підготовки спортсменів. Львів. УСА .1993, С.171-178 .

Марищук В.Серова Л. К. Информационные аспекты управления спортсменом,- М.: Физкультура и спорт, 1983. 

Найдиффер Р. М. Психология соревнующегося спортсмена. - Мл Физкультура и спорт, 1979. 

Настольный теннис - олимпийский вид спорта // Наука и жизнь, 1987, № 1 

Настольный теннис /Пер. с китайского / Под ред, Сюй Яньшэна, -М.: Физкультура и спорт, 1987. 

Онищенко І.М. Психологічна підготовки спортсмена "Здоров’я" - Київ 1969 р., 112 с.

Ормаи Л. Современный настольный теннис, - Мл Физкультура и спорт, 1985. 

Петровская Т.В. Морально - волевая и специальная психологическая подготовка спортсменов. Сборник научных трудов. - К.; 1987., с.122-127

Пуни А.Ц. Состояние психической готовности и психологическая подготовка к соревнованиям в спорте. ГДОИФК. Вопросы психологии и спорта. Л.,1975, с.3-16.

Пуни А.Ц. Некоторые вопросы теории воли и волевая подготовка в спорте. Психология и современный спорт. - М., 1973, с. 144-162.

Пуни А.Ц. Некоторые психологические вопроси к соревнованиям в спорте. ГДОИФК. Избранные лекции. Л., 1973, 32 с. 

Харре Д, Учение о тренировке. - М.: Физкультура и спорт, 1971. 

Чернишова О.А. Психологическая характеристика тениса. Эмоционально волевые качества. М., Фис, І978, с.І9-2І.

Щербаков Е.Т. Михайльев Б.И. Особенности волевых действий в целостном физическом показателе.