Розвиток таласотерапії в міжнародному туризмі

3



Зміст

Вступ………………………………………………………………………...3-5

Розділ І. Теоретично-методологічні основи індустрії туризму………6-18

Вплив туристичної індустрії на соціально-економічний розвиток країни………………………………………………………………………6-13

Таласотерапія як різновид лікувально-оздоровчого туризму……………………………………………………………………14-18

Розділ ІІ. Оцінка діяльності таласотерапічних курортів ………………19-32

Аналіз діяльності таласотерапічних курортів в країнах ЄС…………………………………………………………………….…..19-27

Дослідження переваг і недоліків використання таласотерапії на курортах України…………………………………………………….....28-32

Розділ ІІІ. Перспективи розвитку таласотерапії в міжнародному туризмі…………………………………………………………………….33-35

Висновки…………………………………………………………………..36-37

Список використаної літератури……………………………………….38-40

























Вступ

Актуальність теми. У багатьох державах світу туризм розвивається як система, яка надає всі можливості для ознайомлення з історією, культурою, звичаями, духовними і релігійними цінностями даної країни і її народу, і дає прибуток в скарбницю. Не кажучи вже про те, що матеріально забезпечує ця система дуже багато фізичних і юридичних осіб, так чи інакше пов'язаних з наданням туристичних послуг. Крім значної статті прибутку  туризм є ще і  одним з  могутніх чинників посилення престижу країни, зростання її значення в очах світової  спільноти і пересічних громадян.

Туристична діяльність в розвинених країнах є важливим джерелом підвищення добробуту держави. У 1995 році США від реалізації туристичних послуг іноземним громадянам отримали 58 млрд. $, Франція і Італія - по 27 млрд. $, Іспанія -25 млрд. $

У сучасному світі відпочинок, рекреація, туризм, оздоровлення – що врешті-решт означає здоров’я – є найвищою соціальною цінністю. Тому за останні кілька десятків років у світі поступово зростає значення туризму і рекреації. Це пов’язано в першу чергу із значним ростом доходів населення економічно розвинутих країн, зростанням загальноосвітнього рівня людей, розвитком транспортного сполучення. Люди залишають свої домівки з наміром відвідати нові місця, збагатити себе знайомством з пам’ятками історії, культури і мистецтва. Крім того, індустріальний розвиток цивілізації, забруднення екологічних систем навколо великих промислових районів, збільшення психологічного навантаження на людину через прискорення темпу життя, змушує все більшу кількість людей шукати відпочинок та оздоровлення в поки що екологічно благополучних регіонах світу. Таким чином, у багатьох державах обслуговування рекреантів стало не лише самостійною галуззю економіки, але й життєво необхідною формою задоволення потреб людини. Володіючи величезним природнім потенціалом, Україна також усвідомлює необхідність розвитку рекреаційно-туристичної інфраструктури.

Для сучасного етапу суспільного розвитку характерне зростання ролі рекреації в процесі відновлення сил людини. Термін "рекреація" є сукупністю етимологічних значень: recreatio (лат.) - відновлення; recreation (франц.) - розвага, відпочинок, зміна дій, яка виключає трудову діяльність і характеризує простір, пов'язаний з цими діями. Отже, поняття "рекреація" характеризує не тільки процес і заходи щодо відновлення сил людини, але і той простір, в якому це відбувається [1, 64]. 

Таласотерапія - це вплив на людський організм усіх факторів моря. За хімічним складом морська вода подібна до сироватки крові людини, має таку ж кислотну реакцію, містить усі солі, що і кров людини, а хлористого калію, кальцію та натрію - майже в тих самих співвідношеннях. Морську воду використовують для полоскання при захворюваннях верхніх дихальних шляхів, рекомендують пити при деяких захворюваннях шлунка та кишківника.

Об’єктом дослідження є таласотерапія як різновид лікувально-оздоровчого туризму. Його конкретизація, тобто предмет дослідження – розвиток таласотерапії в міжнародному туризмі. 

Метою дослідження є аналіз діяльності таласотерапевтичних курортів та їх оцінка їх ефективності. Мета конкретизується у вигляді завдань: 

Проаналізувати діяльність Європейських та Українських таласотерапічних курортів; 

Дослідити особливості використання таласотерапії на українських курортах;

Визначити перспективи розвитку таласотерапії в міжнародному туризмі.

Розкриття проблем, що випливають із завдань надає курсовій роботі певного теоретичного значення – поглиблюється розуміння специфіки діяльності таласотерапічних курортів та їх значення в лікувально-оздоровчому туризмі. 

Практичне значення полягає в можливості використання матеріалів даного дослідження для поглибленого вивчення економіки туризму у ВУЗах, при розробці та коригуванні відповідних навчальних планів і програм державного стандарту.





































Розділ І. Теоретично-методологічні основи індустрії туризму



Вплив туристичної індустрії на соціально-економічний розвиток країни



У цей час індустрія туризму є однією з форм міжнародної  торгівлі, що найбільш динамічно розвиваються послугами. У останні 20 років середньорічні темпи зростання числа прибуттів іноземних туристів в світі становили 5,1%, валютних надходжень - 14%. Згідно з даними всесвітньої туристичної організації, в 1995 році в світі було зареєстровано 576 мільйонів прибуттів туристів, надходження від міжнародного туризму  досягло 372 мільярди доларів (без урахування надходжень від міжнародного транспорту). Загалом об'єми валютних надходжень від туризму за період з 1950 по 1995 рік виросли в 144 рази. [3, 56]

По прогнозах експертів, бурхливий розвиток міжнародного туризму буде продовжуватися і далі. За різними підрахунками, до 2000 року ця галузь стане провідною експортною галуззю в світі. Очікується, що при збереженні темпів зростання, що склалися число міжнародних подорожей до 2005 року досягне 900 млн. чоловік,а 2010 року збільшиться і складе порядку 937 млн. чоловік. [3, 67]

На думку різних аналітиків, в основі розвитку міжнародного туризму лежать наступні чинники: 

1)  Економічне зростання  і соціальний прогрес призвели до розширення об'єму ділових поїздок і поїздок з пізнавальними цілями.

2)   Вдосконалення всіх видів транспорту здешевило поїздки.

3) Збільшення числа найманих робітників і службовців в розвинених країнах і підвищення їх матеріального і культурного рівня.

4)   Інтенсифікація труда і отримання трудящими більш тривалих відпусток. 

5) Ослаблення обмежень на вивіз валюти в багатьох країнах і спрощення прикордонної формальності.



Як і будь-яка інша сфера господарської діяльності, індустрія туризму є вельми складною системою, міра розвитку якої залежить від міри розвитку економіки країни загалом. 

На промислово розвинені країни доводиться понад 60% всіх прибуттів іноземних туристів і 70-75% поїздок, що здійснюються в світі.  При цьому на частку ЄС доводиться біля 40% прибуттів туристів і валютних надходжень.

Найважливіший чинник, що визначає географію туризму в світі,   економічний. З точки зору окупності капіталовкладень туристська індустрія входить в число економічних форвардів, що дають значну величину доданої вартості. Туристські послуги на світовому ринку виступають як «невидимий» товар, характерною особливістю якого є те, що значна частина цих послуг проводиться з мінімальними витратами на місці.

Узагальнюючи діяльність багатьох розвинених країн в сфері туризму, Комісія ЄС опублікувала прогноз основних тенденцій розвитку туризму на період 1995-2000 рр. Зокрема, в ньому зазначається, що: 

У Європі доведеться витримувати жорстку конкуренцію за прибутки від туризму, яка зажадає від європейської індустрії туризму підвищення якості послуг, що надаються. 

Витрати на всі види подорожей і, насамперед,  витрати на транспорт, будуть збільшуватися швидше, ніж інші статті сімейного бюджету. Подорожі стануть більш частими, але менш тривалими, оскільки витрати на одну поїздку знизяться. Загалом же витрати на подорожі зростуть за рахунок споживання більш якісного відпочинку.

Число поїздок буде збільшуватися за рахунок міжконтинентальних подорожей з Європи в Америку, Азію і Океанію.

Сезонні зміни ринкової кон'юнктури в найближчому майбутньому перестануть бути проблемою для індустрії туризму, оскільки вдалий маркетинг буде сприяти їх вигідному використанню. Для цього буде потрібна активна співпраця між державами і приватними туристськими структурами.

Використання повітряного транспорту буде розширятися швидше завдяки збільшенню числа зручних прямих рейсів.

Групи, включаючи сімейні, будуть зменшуватись і вибирати все більш гнучку програму відпочинку.

По мірі все більш активного впровадження  комп'ютерних систем бронювання будуть зменшувати терміни бронювання.

Активніше  за інших будуть подорожувати дві вікові групи: люди немолодого віку і молодь.

Буде продовжувати рости попит на туризм, пов'язаних з відвідуванням культурних визначних пам'яток, а також з активним відпочинком.

	Стан навколишнього середовища стане одним з домінуючих чинників в залученні туристів, особливо в сільських і прибережних районах.

Маркетингове сегментування ринку стане більш чітко вираженим.

Пропозицію необхідно буде підстроювати під потреби кожної групи споживачів.

               Географія ж міжнародного туризму буде визначатися пріоритетними для туристів чинниками привабливості тих або інших регіонів/країн.



Чинники зростання привабливості для туристів окремих регіонів світу



Найбільш популярні країни регіону.



Чинники зростання привабливості

Південно-американський регіон



Бразилія

1. Широкий розвиток екологічних турів по Амазонії.

2. Екзотична природа.

3. Сучасна архітектура і дизайн столиці країни

Європейський регіон



Франція

Англія

Німеччина

Фінляндія

Швеція

Висока концентрація історичних і культурних визначних пам'яток.

Спрощений візовий режим (можливість широкого спектра комплексних турів).

Високий рівень сервісу.

Середземноморський регіон



Кіпр











Вигідна система оподаткування.

Сучасна банківська мережа.

Добре налагоджена структура  телекомунікацій 

Спрощена процедура створення оффшорних компаній (10 днів)

Повна конфіденційність, що забезпечується державою у всіх питаннях, що стосуються  засновників компаній і банківських рахунків. 

Ізраїль









Регіон загалом 

1. Зростання паломницького туризму.

Наявність широкого спектра оздоровчих центрів.

Тури по чотирьох морях.

Наявність молодіжних таборів.

Зростання ділових зв'язків.



1. Розвинена інфраструктура туризму.

Високий рівень обслуговування.

Комфортний клімат.

Велика тривалість туристського сезону.

Поєднання відпочинку біля моря з оглядом визначних пам'яток. 

Азіатський регіон



Об'єднані Арабські Емірати 

1. Низькі ціни на електроніку і побутову техніку хорошої якості.

Високий рівень сервісу.

Мінімальні податки. Практика системи “TAX FREE".

Великий досвід каргоперевозок.

Спрощена система візового режиму. 

Регіон загалом 

1. Екзотична природа і культура.

Політична стабільність.

Зручний транзитний шлях для туристів, що летять в Австралію і Океанію.

Головний напрям “пляжного" відпочинку зимою.



Значення туризму в світі постійно зростає, що пов'язано з впливом туризму на економіку окремої країни. У економіці окремої країни міжнародний туризм виконує ряд важливих функцій: 

 Міжнародний туризм - джерело валютних надходжень для країни і засіб для забезпечення зайнятості

2. Міжнародний туризм розширює внески в платіжний баланс і ВНП країни.

3. Міжнародний туризм сприяє диверсифікації економіки, створюючи галузі, обслуговуючі сфери туризму.

4.  З зростанням зайнятості в сфері туризму ростуть прибутки населення і підвищується рівень добробуту нації.

Розвиток міжнародного туризму приводить до розвитку економічної інфраструктури країни і мирних процесів. Таким чином міжнародний туризм потрібно розглядати разом з економічними відносинами окремих країн.

Міжнародний туризм входить до трьох найбільших галузей,  поступаючись нафтодобувної промисловості і автомобілебудуванню, питома вага яких  в світовому експорті 11% і 8,6% відповідно. У 1991 році сумарний прибуток країн світу від міжнародного туризму становив 7% від загального обсягу світового експорту і 3% від світового експорту послуг.

Значення туризму як джерела валютних надходжень, забезпечення зайнятості населення, розширення міжособистісних контактів зростає.

Міжнародний туризм в світі надто не рівномірний, що пояснюється насамперед різними рівнями соціально-економічного розвитку окремих країн і регіонів. 

Найбільший розвиток міжнародний туризм отримав в західноєвропейських країнах. На частку цього регіону доводиться понад 70% світового туристичного ринку і біля 60% валютних надходжень. Приблизно 20% доводиться на Америку, менше за 10% - на Азію, Африку і Австралію разом взяті.

Всесвітня організація по туризму в своїй класифікації виділяє країни, що є переважно постачальниками туристів (США, Бельгія, Данія, Німеччина, Голландія, Нова Зеландія, Швеція, Канада, Англія) і країни що є, в основному, що приймають туристів (Австралія, Греція, Кіпр, Італія, Іспанія, Мексика, Туреччина, Португалія, Франція, Швейцарія). [16, 78]

Подібний розвиток міжнародних туристичних зв'язків спричинив створення численних міжнародних організацій, сприяючих поліпшенню роботи цієї сфери світової торгівлі. У їх число входять: спеціалізовані установи системи Організації Об'єднаних Націй (ООН), організації, де питання розвитку міжнародного туризму обговорюються епізодично і не є головними в сфері діяльності; неурядові спеціалізовані, міжнародні комерційні, національні і регіональні організації по туризму.

Згідно з Статутом ВОТ, цілями її діяльності є заохочення туризму як засобу економічного розвитку і міжнародного взаєморозуміння для забезпечення світу, добробуту, поваги і дотримання прав людини незалежно від раси, підлоги, мови і релігії, а також дотримання інтересів країн, що розвиваються в області туризму.

ВОТ прийняла ряд декларацій в області міжнародного туризму, серед яких:

- Манильска декларація про туризм в світі (1980);

- Документ Акапулько (1982);

- Хартія по туризму і Кодекс поведінки туриста (Софія, 1985); 

 - Гаагська декларація по туризму (1989). [28, 126]

До числа організацій ООН, що займаються питаннями розвитку міжнародного туризму епізодично, відносяться Конференція ООН по туризму і подорожам, економічна і соціальна Рада (ЭКОСОР). Організація Об'єднаних Націй з питань утворення, науки і культур (ЮНЕСКО), Міжнародної організації труда (МОТ), Міжнародної асоціації транспортної авіації (МАТА).




Таласотерапія як різновид лікувально-оздоровчого туризму

Таласотерапія — це обширне поняття, яке включає широкий спектр послуг і процедур, направлених на поліпшення здоров’я, самопочуття і зовнішнього вигляду. «Талассо» в перекладі з грецького означає «море». Тому всі оздоровчі програми використовують силу і потенціал моря: морської води, грязей, водоростей і морського клімату.

Не дивлячись на те, що таласотерапія — це лікування і оздоровлення, вона є одним з найпопулярніших видів відпочинку. Таласотерапія — це поєднання приємного з корисним. Насправді, що може бути приємнішим, ніж зручний готель разом з вишуканою кухнею і прекрасними морськими пейзажами.

Таласотерапія – (грец. thalassa — море; therapia- лікування) розділ лікувально-оздоровчого туризму, що вивчає якості приморського клімату, морської води, водоростей, морських грязей та інших продуктів моря та механізми їх дії на організм туриста при лікувально-профілактичному застосуванні. Термін таласотерапія введений в 1867 р. французьким лікарем де Ла Боннардєр (La Bonnardière) з невеличкого містечка Аркашон на узбережжі Біскайської затоки Атлантичного океану. В даний час таласотерапія займає одне з провідних місць серед методів лікування та оздоровлення багатьох світових курортів. Засновниками сучасного морелікування – таласотерапії – були англійці. Англійський лікар Чарльз Рассел в 1750 р. в своїй дисертації «відносно використання морської води при хворобах залоз» рекомендував пити морську воду та вживати і їжу всі дари моря, щоб бути здоровим. Це був перший трактат про морелікування, а в 1754 р. на англійському узбережжі Ла-Маншу відкрито перший морський шпиталь. Перший морський купальний заклад у Франції було відкрито в 1788 р. на нормандському узбережжі в Дєппе графом де Бранкасом. Сучасні критерії центрів таласотерапії були підготовлені робочою групою Комітету по таласотерапії Європейської СПА асоціації та багато в чому перегукуються з критеріями, розробленими Французькою федерацією таласотерапії. [15, 87]

Історія таласотерапії - лікування морською водою і іншими дарами моря йде вглиб століть. Грецький лікар Гіппократ вчив: «Лікар лікує - Природа зцілює» і рекомендував в 350 р. до нашої ери для зцілення примочки з морською водою при болях в кістках, питво з морської води при нетравленні шлунка та купання в морі при ранах і хворобах шкіри. При зобі він лікував хворих морськими водоростями, однак такі ж рекомендації були дані задовго до цього в Китайському кодексі, написаному в 1567 р. до н.е. Цицерон радив давати рабам вино, розбавлене морською водою для відновлення сил. Пліній Старший у «Природній історії» згадує про використання попелу спаленої губки для лікування внутрішніх хвороб. Цим попелом посипали рани, щоб вони не гноїлися. У Вандеї, узбережжя Атлантичного океану Франції, місцеві жителі протягом багатьох століть з давніх часів накладали коржі з морської бруду для загоєння ран і лікування ревматизму.

На першому міжнародному конгресі, який пройшов в Булонь-сюр-Мер в 1894 р. його учасники зійшлися на думці, що морські купання допомагають при туберкульозі, гінекологічних, шкірних та ЛОР захворюваннях. Колискою таласотерапії по праву вважається Роскофф, де в 1899 р. був заснований перший Інститут таласотерапії «Institut Marin Rockroum» і де сьогодні розташовані найбільші центри таласотерапії Франції. Лікар французького флоту Луї Баго, у створеному ним морському інституті, вперше використав поєднання підігрітою морською води, обгортання з водоростями і морським мулом, а також фізичні вправи в морській воді для лікування ревматизму.

Таласотерапія один із видів лікувально-оздоровчого туризму Лейб-медик короля Франції Генріха III Амбруаз Паре в 1578 р. приписав своєму пацієнтові морські ванни на узбережжі Нормандії в Д’єппі. Проте перші наукові дослідження про вплив морської води були проведені в Англії. Англійський лікар Чарльз Рассел в 1750 р. у своїй дисертації «щодо використання морської води при хворобах залоз» рекомендував пити морську воду, купатися в морі і вживати в їжу все дари моря, щоб бути здоровим. У 1767 р. д-р Березень, професор медицини Університету Монпельє, публікує теорію про те, що морська вода може проникати в м'язові тканини і наказує морські ванни як спазмолітичний і сечогінний засіб. Починаючи з 1822 р. лікар морської купальні в Д’єппі доктор Мурж, вводить у Франції принципи засновника гідротерапії з Австрійської Сілезії В. Прісніца: занурення, обливання, душі, обгортання.

На зорі становлення таласотерапії кращими вважалися ті морські лікарні, де була «сила хвиль». Розбиваючись об берег, хвилі збагачували повітря негативними іонами. Незважаючи на те, що вміння плавати цінувалося як атлетична якість з античних часів, в середині XIX ст. вміли плавати лише деякі. Крім благотворної дії клімату, холодних «розсольних» купань, важливим компонентом лікувальної дії морських ванн вважався удар морських хвиль, який надає механічну дію і вимагає м'язового напруги для збереження рівноваги. Від морських купань рекомендували утримуватися ослабленим хворим. У цьому випадку наказували прогулянки уздовж берега моря - променад. З легкої руки А.С. Пушкіна променад міцно увійшов у російську мову як загальна назва для неспішних прогулянок і у вигляді курортних бульварів - в архітектуру багатьох курортних міст.

Теоретичні основи таласотерапії були розроблені в на межі XIX і XX століть.

Позаклітинна рідина по хімічному складу схожа з морською водою, а внутрішньоклітинна зберігає свою індивідуальність. Ця обставина була відзначена в 1898 р. Бунге, який і висловив вперше припущення про те, що життя зародилося в океані і сучасні тварини успадкували від своїх предків океанічних неорганічний склад крові, настільки схожий з морською водою. Проте ще раніше, в 1882 р. англійський фізіолог С. Рінгер запропонував для внутрішньовенного введення збалансований сольовий розчин, близький за складом і концентрацією іонів до морської води. У 1904 р. французький фізіолог Рене Кентон науково обґрунтував спорідненість мікроелементного складу плазми крові та морської води.
«Plasma marin» Кентон - це морська вода, яка містить не тільки всі мікроелементи, присутні у воді і в тілі людини, але і «живі клітини моря» - планктон (від грец. Planktós - блукаючий). Багата біологічно активними компонентами морська вода для приготування «Plasma marin» збиралася на відстані не менше 400 м від берега в районі великого скупчення планктону.
У 1971 р. професор Університету Бордо Жан-Жак Дубаррі довів, що іони морської води проникають через шкіру, відновлюючи електролітний склад плазми крові. Таласотерапія заповнює в організмі запаси магнію, калію, йоду, кальцію, всього 53 елементів крові, запас яких виснажений у результаті стресу, поганого харчування і забруднення навколишнього середовища. Особливо ефективно проникають через шкіру кальцій, необхідний для розвитку і збереження кісткової тканини і фосфор, що забезпечує разом з кальцієм регуляцію обмінних процесів в кістках. Серед показань до таласотерапії остеопороз займає одне з перших місць, і, як писали в XIX столітті в рекламній брошурі про Річчоне «старші люди ходять юнацької ходою і не страждають від тягаря років». При температурі ванни з морської води, підігрітою до 34 ° C, процес абсорбції відбувається найбільш активно. Море лікує, ніби дотримуючись законів медицини, відкритих Гіппократом. 

Таласотерапія - це не тільки морські купання,
Таласотерапія – це сукупність лікувального застосування всіх факторів, які формуються під впливом моря: клімату, морської води, водоростей, лиманних мулів та морепродуктів.

Перші наукові дослідження, проведені французькими вченими, довели, що чудотворні морські мікроорганізми, багато в чому забезпечують цілющість морської води, гинуть через 24 години. Те ж відбувається і з солями, випареними з морської води: при розведенні не всі іони «оживають», і тому ці таласоцентри можуть бути тільки біля моря.
Терапевтична цінність таласотерапії була визнана розділом медицини, що підтверджено офіційною атестацією Міністерства охорони здоров'я Франції. Проте з 1999 р. французька система медичного страхування вважає таласотерапевтичні процедури профілактичними, а не лікувальними.




































Розділ ІІ. Оцінка діяльності таласотерапічних курортів

Аналіз діяльності таласотерапічних курортів в країнах ЄС



В даний час центри таласотерапії відкриті на узбережжях всіх морів та океанів.

Солоність морської води (г/кг морської води):

Світовий океан – 35-36;

Червоне море – 41-60;

Середземне море – 37-39;

Чорне море – 17-18;

Азовське море – 9-10;

Балтійське море – 6-8.

Відносні концентрації основних іонів морської води у всіх океанах Землі відрізняються дивовижною постійністю. Біля 99% від загальної кількості мінеральних речовин, розчинених в морській воді, складають шість головних іонів. Сухий залишок морської води містить біля 55% іона натрію, 31% хлориду, 8% сульфату, 4% іона магнію, 1% іона кальцію, і 1% іона калію. Концентрації інших хімічних елементів змінюються в залежності від географії, глибини, особливостей морської флори та фауни. [29, 43]

Таласотерапія в Греції.

Магічні сили морської води були відомі в Середземномор’ї вже 2500 років тому. На острові Кос, батьківщині Гіппократа – засновника медицини і таласотерапії, в 2002 р. відкрито розкішний готель Кос Імперіал Таласо. За останні декілька років таласотерапія стає дедалі популярнішою в Греції. Центри таласотерапії, що діють в даний час в готелях по всіх Греції, мають сертифікати Грецької національної туристичної організації (GNTO).

Таласотерапія в Англії 

В 1754 р. на англійському узбережжі Ла-Маншу, в Хоуве, був відкритий перший морський шпиталь. Купання в відкритому морі рекомендують при астмі, неврозах і навіть туберкульозі. З’являються «ванни, що котяться», оскільки лікарі вважають, що занурення в холодну воду повинне бути несподіваним,щоб оживити життєві сили.  В своїй дисертації Ч. Рассел описав переваги морської води при лікування подагри, «хвороби лордів та королів». Для короля Георга ІV, що страждав від подагри, в Брайтоні архітектор Джон Нешв 1823 р. побудував королівський палац. Так Брайтон, що розташований в 6 годинах каретної поїздки від Лондона і названий Даніелем Дефо «бідним рибальським селищем», на початку XIX ст.. з невеликого селища перетворився в фешенебельний морський курорт. 

Англійский курорт Чарльза Діккенса – популярний морский курорт Бродстерс в північно-східному куточку графства Кент.

Таласотерапія у Франції

У Франції в області таласотерапії конкурентів немає. Найвідоміші салони краси і медичні центри із усього світу купують французькі косметичні і лікувальні препарати. Один із кращих тутешніх центрів таласотерапії знаходиться на березі Женевського озера, в готелі «Royal Park Evian» на території знаменитого мінерального джерела Евіан. Дворець, у якому розташований готель, вважається одним з найкрасивіших у Європі. Ще більш прославлений тутешній лікувально-оздоровчий центр. Індивідуальні програми відновлення організму включають цілий комплекс лікувальних маніпуляцій - від психотерапії до японського масажу, від обгортання каоліном до рідких косметичних процедур. Гордість готелю - 8 ресторанів: від дієтичного «Le Jardin de Lys» до вишуканого гастрономічного «Cafe Royal». Ля Боль

«Діамант» Берега Любові — так називають Ля Боль, розташований в найромантичнішій провінції Франції — Бретані. Беріг Ля Боля, що протягнувся на 9 км. уздовж красивої бухти у вигляді півмісяця, завжди був і залишається «найкрасивішим пляжем в Європі» [30].

Ля Боль сподобається тим, хто любить старовинні автомобілі, моду середини XX століття, щирість чорно-білого кіно — і цінує уміння насолоджуватися життям.

Ля Боль не прагне встигнути за століттям і тому саме тут ховаються від його нестримного темпу і потрясінь. Цей курорт зберігає традиції світських морських купань: кожного разу Ви мимоволі чекаєте, що на пляжі з’явиться хтось з вусами підкручувань і в смугастому купальному костюмі.

Розкішний дев’ятикілометровий пляж, своєрідність приморських вілл, оточених садами, трикутники вітрил і безконечний океанський променад — Ля Боль не схожий ні на один інший курорт Французької Атлантики: його без перебільшення можна назвати курортом «з особливою атмосферою».

Природа і клімат Ля Боля відрізняються особливою м’якістю: тут дуже красиві соснові ліси, м’який пісок, а протягом всього року переважає стійкий мікроклімат, що дозволяє відпочивати тут у будь-який час роки.

Ля Боль відноситься до привілейованих курортів французького Атлантичного побережжя. Курорт був заснований ще в минулому столітті.

Курортна інфраструктура

Інститут таласотерапії «Тальго Ля Біль» — один з найбільших і красивих на французькій Атлантиці. Сполучений критим переходом з готелем «Рояль».

Це триповерховий комплекс з виглядом на океан, оброблений деревом, склом і світлим мармуром, спільним майданом понад 3000 кв.м.

Центр розташований на трьох рівнях, має відділення для ухвалення морських процедур, масажу, релаксації і косметичного відходу.

До послуг гостей — закритий басейн з морською водою, що підігрівається, мультифункціональний басейн «Струнке тіло» з джетами, вируючими душами, гейзерами, каскадами і протитечією, фітнес-центр, сауни, турецькі лазні, солярій, джакузі.

Індивідуально складений курс таласотерапії проводиться під медичним спостереженням з використанням препаратів косметичної лінії «THALGO».

Здійснюється індивідуальний підбір дієтичного живлення.

Ля Біль відомий своїми центрами талассотерапії. На курорті є два крупні центри таласотерапії : Thalgo La Baule Avenue Marie-Louise і Thalasso Baule-les-Pins. Основні свідчення для лікування: захворювання опорно-рухового апарату, функціональні розлади нервової системи, порушення обміну речовин (надлишок ваги, целюліт).

Лікувально-оздоровчі процедури на курорті наступні.

Загальнооздоровчий курс:

— сухий масаж або масаж під водою

— душ Шарко

— гімнастика в басейні

— водорослелікування

— перлові ванни.

Таласотерапія в Італії

Морське узбережжя Італії - майже 7,5 тисяч кілометрів. Для відпочинку на морі Італія пропонує чудові пляжі п'яти морів - Адріатичного, Тірренського, Лігурійського Середземного й Іонічного. Приморські райони Італії, особливо Лигурийская Рів'єра, побережжя Іонічного моря, островів Сицилія і Сардинія, відрізняються особливою м'якістю клімату. Тут різниця між середніми температурами самого холодного місяця (січня) і самого жаркого (липня) приблизно 15 °. Тому по узбережжях Італії, особливо на Лигурійській Рив'єрі, ланцюжком тягнуться відомі кліматичні курорти.

Морські курорти широко відомі далеко за межами країни завдяки розвиненій інфраструктурі і високому рівню сервісу, і тому давно стали місцем паломництва мільйонів туристів зі всього світу.
На італійському узбережжі більше 5000 обладнаних пляжів, незліченна кількість готелів від однієї до п'яти зірок. Навіть перерахувати всі центри таласотерапії неможливо. Тому скажемо лише про три, слідуючи хронології розвитку таласотерапії в Італії.

Перший морський курорт Італії був відкритий на Адріатичному узбережжі в Ріміні, відомому з часів Римської імперії. У 1843 р. граф Руджеро Бальдіні побудував купальну споруду. Ріміні, що став центром світського життя на узбережжі, залучав своїх потенційних курортників аристократичної розкішшю, музичними вечорами і щоденними балами у величезному куразале, з балконами, портиками з колонами і широкими сходами, по якому можна було спуститися на прекрасні піщані пляжі. Особливістю сучасного морського курорту Ріміні є мальовниче архітектурне сусідство давньоримських і середньовічних споруд з сучасними будівлями і комфортабельними, але вельми демократичними готелями, їх тут близько 2 тисяч. На півночі Ріміні розташована знаменита річка Рубікон. Тут, на центральній площі Ріміні Юлій Цезар вимовив слова, які зробили назва невеликої річки крилатою фразою: «Так буде жереб кинуто».

У 1865 р. був відкритий морський курорт в Річчоне, невеликому поселенні на березі Адріатичного моря. У рекламному проспекті Річчоне з поетичною назвою «Море чудес», що вийшов в 1868 р., були описані всі принади сільського життя. «Тут ви не зустрінете дітей, хворих золотухою або цингу, а люди похилого віку ходять юнацької ходою і не страждають від тягаря років». У 1883 р. в Ріміні був відкритий притулок для дітей, хворих скрофулою (так називали і ексудативний діатез, і туберкульоз лімфатичних вузлів). [28, 90]

До визначних пам'яток Річчоне слід також віднести знамениті купальні з термальними водами, завдяки яким Річчіоне набув статусу «столиці здоров'я». Багатство цього морського курорту: м'який морський клімат, води для бальнеопроцедур йодобромисті і сульфідні, питні води (переважно сульфатні, корисні при хворобах печінки, кишечнику), а також лиманні грязі.

Приморський курорт Градо, розташований на невеликому острові в лагуні Адріатичного моря відомий з часів Римської імперії як Aquae Gradatae - осередок морських купалень і гавань великого міста Аквілея. Розташований на березі широкої мілководної морської лагуни Градо захищений Альпами від холодних вітрів. Море і гори створюють особливий мікроклімат, а вода в лагуні відрізняється підвищеним вмістом солей та йоду. Тому в 1873 р. на узбережжі Градо був побудований курортний готель, з лікувальним центром (l'Ospizio Marino) в якому використовували благотворні властивості морського середовища, що одержав офіційний титул Термальній Морський Станції. Сьогодні Градо приваблює безліч туристів. Не тільки історичні та архітектурні пам'ятки, яким багатий Градо, але й великий водний парк з лікувальним центром є головною визначною пам'яткою міста-курорту.

Найчистіше морське повітря - ось основна причина, чому з настанням літа всі прагнули на узбережжі не тільки південних, а й північних морів. Бронзовий загар увійшов у моду випадково: законодавиця моди Коко Шанель, що відпочивала на яхті герцога Вестмінстера, була не дуже задоволена своєю засмаглий шкірою, але газети миттєво зробили з цього сенсацію.

Мода на морські купання простували по всіх узбережжям. Причому популярними були не тільки південні теплі курорти, але і узбережжя північних морів: Балтійського і Північного.

Таласотерапія в Німеччині

Першим німецьким морським курортом, орієнтованим на прийом представників знаті і вищого європейського суспільства, став Хейлігендам, куди за порадою професора Фогеля в 1793 р. приїхав герцог Мекленбурзький. У 1882 р. тут вперше з'явився «пляжна кошик» - плетене крісло, і вже в наступний сезон крісла-кошики заповнили широкі пляжі престижного курорту Варнемюде поблизу Ростока, а після і все Балтійське узбережжя Німеччини. Світські модниці використовували їх і як крісло, і як столик, і як шафку, і, звичайно, як захист від сонця і вітру на пляжі. У 1797 р. був заснований перший в Німеччині північноморський курорт Нордерней - другий за величиною із німецьких островів у Північному морі. У той час у цій рибальському селі було всього 560 жителів, «їх однодумність і простота порушені процвітанням тутешніх морських купань», - писав в 1826 р. Генріх Гейне. У 1836 році в Нордерней на морські купання приїжджав П.А. Вяземський, в а 1923 В.В. Маяковський, спостерігав як «валютники гріють катари і астми». У Нордернеї вперше в Німеччині був заснований дитячий морської притулок в 1876 р., а в 1881/82 р.р. вперше хворі залишилися на всю зиму. У Нордернеї з'явилися купальні машини (Bathing machine), які в той час були незмінним атрибутом приморських курортів Англії та Франції. [28, 36]

У Баден-Баден їздять лікуватися вже не одне століття. Це місто вибирають для відпочинку публічні люди та VIP-персони, а тому готелі тут не втомлюються змагатися в розкоші. Один з «переможців» - «Brenner's Park-Hotel-Spa». Цей готель розташувався в долині Рейну, і його гостями були Білл Клінтон, Борис Єльцин, Далай-Лама і Хосе Каррерас. Тутешній спа-центр знаменитий своїм унікальним косметичним кабінетом «Bvlgari», де все від елементів інтер'єру до аксесуарів носить це відоме ім'я. Найбільш популярна процедура - «Inner Illumination», в основі неї лежить «еліксир» із зеленого чаю. Процедури займають 3-4 години, по закінченні вам піднесуть набір косметичних засобів «Bvlgari». Найбільш заможні гості можуть зняти так званий «spa-suite» з особистим дворецьким - власний маленький спа-центр в готелі «Brenner's Park».

Таласотерапія в Швейцарії

 «Lausanne Palace-Spa», один із самих престижних готелів Швейцарії, знаходиться в центрі ділового і торгівельного кварталу Лозанни. Це останній палац, побудований у Лозанні, місце зустрічей ділових людей і світових лідерів. Тим екзотичніше виглядає спа-програма, що пропонують в готелі іменитим гостям, адже всі оздоровчі процедури тут проходять по стародавній індійській методиці «аюрведа». Шиацу, йога, рефлексотерапія, акухромія, гіпнологія, софрологія Каяседо, Широдара - вам буде, чим похвастатися по приїзду. Курс лікування можна почати з обгортання квітковою есенцією, з ароматичної ванни з гідромасажем і спеціальними масажними маслами. Продовжити інгаляціями, паровим ароматичним обгортанням, масажем точок акупункутри. А закінчити так званими процедурами «гімалайського омолодження», які дійсно допоможуть вам відчути, що значить «народитися заново».

Прослухати

U 1865 r. buv vidkrytyy̆ morsʹkyy̆ kurort v Richchone, nevelykym poselenni na berezi Adriatychnoho morya. U reklamnomu prospekti Richchone z poetychnoyu nazvoyu «More chudes», shcho vyy̆shov v 1868 r., buly opysani vsi prynady silʹsʹkoho zhyttya. «Tut vy ne zustrinete ditey̆, khvorykh zolotukhoyu abo tsynhu, a lyudy pokhyloho viku khodyatʹ yunatsʹkoï khodoyu i ne strazhdayutʹ vid tyaharya rokiv». U 1883 r. v Rimini buv vidkrytyy̆ prytulok dlya ditey̆, khvorykh skrofuloy̆ (tak nazyvaly i eksudatyvnyy̆ diatez, i tuberkulʹoz limfatychnykh vuzliv). [28, 90]
Do vyznachnykh pam'yatok Richchone slid takozh vidnesty znamenyti kupalʹni z termalʹnymy vodamy, zavdyaky yakym Richchione nabuv statusu «stolytsi zdorov'ya». Bahat·stvo tsʹoho morsʹkoho kurortu: m'yakyy̆ morsʹkyy̆ klimat, vody dlya balʹneoprotsedur y̆odobromistye i sulʹfidni, pytni vody (perevazhno sulʹfatni, korysni pry khvorobakh pechinky, kyshechnyku), a takozh lymanni hryazi.
Prymorsʹkyy̆ kurort Hrado, roztashovanyy̆ na nevelykomu ostrovi v lahuni Adriatychnoho morya vidomyy̆ z chasiv Rymsʹkoï imperiï yak Aquae Gradatae - oseredok morsʹkykh kupalenʹ i havanʹ velykoho mista Akvileya. Roztashovanyy̆ na berezi shyrokoï milkovodniy̆ morsʹkoï lahuny Hrado zakhyshchenyy̆ Alʹpamy vid kholodnykh vitriv. More i hory stvoryuyutʹ osoblyvyy̆ mikroklimat, a voda v lahuni vidriznyayetʹsya pidvyshchenym vmistom soley̆ ta y̆odu. Tomu v 1873 r. na uzberezhzhi Hrado buv pobudovanyy̆ kurortnyy̆ hotelʹ, z likuvalʹnym tsentrom (l'Ospizio Marino) v yakomu vykorystovuvaly blahotvorni vlastyvosti morsʹkoho seredovyshcha, shcho oderzhav ofitsiy̆nyy̆ tytul Termalʹniy̆ Morsʹkyy̆ Stantsiï. Sʹohodni Hrado pryvablyuye bezlich turystiv. Ne tilʹky istorychni ta arkhitekturni pam'yatky, yakym bahatyy̆ Hrado, ale y̆ velykyy̆ vodnyy̆ park z likuvalʹnym tsentrom ye holovnoyu vyznachnoyu pam'yatkoyu mista-kurortu.
Vsi tsentry talasoterapiï v Italiï: www.talassoterapia.it

Nay̆chystishe morsʹke povitrya - osʹ osnovna prychyna, chomu z nastannyam lita vsi prahnuly na uzberezhzhi ne tilʹky pivdennykh, a y̆ pivnichnykh moriv. Bronzovyy̆ zahar uviy̆shov u modu vypadkovo: zakonodavytsya mody Koko Shanelʹ, shcho vidpochyvala na yakhti hertsoha Vestminstera, bula ne duzhe zadovolena svoyeyu zasmahlyy̆ shkiroyu, ale hazety myttyevo zrobyly z tsʹoho sensatsiyu.
Moda na morsʹki kupannya prostuvaly po vsikh uzberezhzhyam. Prychomu populyarnymy buly ne tilʹky pivdenni tepli kurorty, ale i uzberezhzhya pivnichnykh moriv: Baltiy̆sʹkoho i Pivnichnoho.
Talasoterapiya v Nimechchyni
Pershym nimetsʹkym morsʹkym kurortom, oriyentovanym na pryy̆om predstavnykiv znati i vyshchoho yevropey̆sʹkoho suspilʹstva, stav Khey̆lihendam, kudy za poradoyu profesora Fohelya v 1793 r. pryïkhav hertsoh Meklenburzʹkyy̆. U 1882 r. tut vpershe z'yavylasya «plyazhna koshyk» - pletene krislo, i vzhe v nastupnyy̆ sezon krisla-korzyny zapovnyly shyroki plyazhi prestyzhnoho kurortu Varnemyude poblyzu Rostoka, a pislya i vse Baltiy̆sʹke uzberezhzhya Nimechchyny. Svit·sʹki modnytsi vykorystovuvaly ïï i yak krislo, i yak stolyk, i yak shafka, i, zvychay̆no, yak zakhyst vid sontsya i vitru na plyazhi. U 1797 r. buv zasnovanyy̆ pershyy̆ v Nimechchyni pivnichnomorsʹkyy̆ kurort Norderney̆ - druhyy̆ za velychynoyu iz nimetsʹkykh ostroviv u Pivnichnomu mori. U toy̆ chas u tsiy̆ rybalʹsʹkomu seli bulo vsʹoho 560 zhyteliv, «ïkh odnodumnistʹ i prostota porusheni protsvitannyam tuteshnikh morsʹkykh kupanʹ», - pysav v 1826 r. Henrikh Hey̆ne. U 1836 rotsi v Norderney̆ na morsʹki kupannya pryïzhdzhav P.A. Vyazemsʹkyy̆, v a 1923 V.V. Mayakovsʹkyy̆, sposterihav yak «valyutnyky hriyutʹ katary i astmy». U Nordernee vpershe v Nimechchyni buv zasnovanyy̆ dytyachyy̆ morsʹkoï prytulok v 1876 r., a v 1881/82 r.r. vpershe khvori zalyshylysya na vsyu zymu. U Nordernee z'yavylysya kupalʹni mashyny (Bathing machine), yaki v toy̆ chas buly nezminnym atrybutom prymorsʹkykh kurortiv Anhliï ta Frantsiï. [28, 36]
Talasoterapiya v Skhidniy̆ Prussiï (Kalininhradsʹkiy̆ oblasti)
U Skhidniy̆ Prussiï shche v 1790 r. korolʹ Fridrikh Vilʹhelʹm III zaproponuvav sanitarnoï kolehiï pidhotuvaty plan dlya sporudzhennya kurortu v Krants (Zelenohradsʹk, Kalininhradsʹka oblastʹ), ale cherez viy̆nu z Napoleonom derzhavnyy̆ kurort dlya hromadsʹkosti buv vidkrytyy̆ lyshe v 1816 r. Sylʹnyy̆ morsʹkyy̆ prybiy̆ , shcho vvazhalosya vazhlyvym likuvalʹnym faktorom, khvoy̆nyy̆ i lystyanyy̆ lisy, shcho pidstupayutʹ pryamo do bereha morya, tepli morsʹki i hryazʹovi vanny, prekrasni mistsya dlya prohulyanok - vse tse spryyalo populyarnosti kurortu. Vsi 35-kilometrovu uzberezhzhya vid Kenihsberha vlitku peretvoryuvalosya na plyazh morsʹkoho kurortu i odnochasno v karnaval, lyshe odyn Krants, shcho lezhytʹ na viddaleniy̆ Kurshskoy̆ kosi, mav reputatsiyu manirnoyu svit·sʹkosti. Tut, za svidchennyam pysʹmennytsi May̆li Mikkola, buly «nay̆modnishi kupalʹni suchasnoï Nimechchyny». Do sʹohodnishnʹoho dnya na federalʹnomu kurorti Zelenohradsʹk zberehlasya stara planuvannya vulytsʹ, a khymerni prykrasy fasadiv budynkiv peretvoryuyutʹ prohulyanku po mistu v zakhoplyuyuchu podorozh. U 1820 r. vidkryto shche odyn kurort - Raush (Svetlohorsʹk). Prychynoyu tomu bulo ne tilʹky badʹorytʹ dykhannya Baltiy̆sʹkoho morya, ale i velyka kilʹkistʹ tsilyushchykh dzherel. U 1908 r. pobudovana morsʹka vodolikarnya, kirkha, funikuler do plyazhu. [29, 67]

Словник - Переглянути докладний словник

Таласотерапія в Бельгії

Бельгійський морський Остенде на узбережжі Північного моря Бельгії в XIX столітті придбав статус королівського курорту. В Остенде був побудований «Термальний палац», який часто відвідували король Бельгії та імператор Німеччини. Остенде і сьогодні є одним з найбільш відомих літніх курортів Бельгії. Його п'ять пляжів і трикілометрова смуга дюн - ідеальне місце для проведення сонячного дня і прекрасного вечора. Міський акваріум демонструє багатство підводного світу Північного моря. Вітер-постійний гість на бельгійському узбережжі і в Остенде збираються любителі нових для Бельгії спортивних змагань - віндсерфінгу і кайт-серфінгу. Пляжі Остенда доступні для людей в інвалідному кріслі: доступ до води і м'якому піску забезпечується за допомогою настилів.




Таласотерапія в Литві

На узбережжі Паланги, в той час належала Росії, граф Міколас Тишкявічюс вже в першій половині XIX ст. почав будувати маленькі готелі, розбив Ботанічний сад, відкрив мінеральні джерела і грязьові ванни. Вже скоро Паланга стає відомим європейським курортом, де були кілька дачних комплексів, літній театр, прогулянкові стежки в лісі, а на морському узбережжі - кабіни для купання, а також купальні з мармуровими ваннами і морською водою. У парку влаштовувалися концерти камерної музики в традиціях таких європейських курортів, як австрійський Баден і німецький Баден-Баден.





















2.2. Дослідження переваг і недоліків використання таласотерапії на курортах України



Рекреаційні ресурси — природні й антропогенні геосистеми, тіла та явища природи, які мають комфортні властивості і споживчу вартість для рекреаційної діяльності і можуть бути використані з метою відпочинку та оздоровлення людей у певний час та за допомогою існуючих технологій і матеріальних можливостей.

В Україні значну частину природного потенціалу складають: рекреаційні ландшафти (лісові, приморські, гірські), оздоровчі ресурси (мінеральні води та лікувальні грязі), природно-заповідні об'єкти (національні природні та регіональні ландшафтні парки, біосферні заповідники, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва тощо), території історико-культурного призначення (пам'ятки архітектури та містобудування, історико-архітектурні заповідники та ін.).

Багатовекторність економічної політики України, європейський вибір, співпраця зі Світовим банком та Міжнародним валютним фондом сприяють розвитку конгресового туризму, проведенню в Україні економічних форумів, наукових конференцій та симпозіумів тощо.

Поступово туристичні можливості використовуються політиками, бізнесменами, вченими, спортсменами, артистами, просто рядовими громадянами з усіх країн світу, які приїздять в Україну з метою вивчення та обміну передовим досвідом в авіабудуванні, металургії, медицині, участі в спортивних змаганнях, проведенні концертних заходів та ін. В Україні вже стало регулярним проведення міжнародних і національних туристичних виставок, салонів, бірж, ярмарків, фестивалів, конкурсів, які з кожним роком залучають все більше і більше іноземних гостей.

Отже, маючи такий ресурсний потенціал, туризм України повинен сприяти зміцненню економіки країни, наповненню державного бюджету, зростанню добробуту українських громадян, збереженню історико-культурної спадщини, піднесенню духовного потенціалу суспільства.

Найголовнішим в ефективному використанні рекреаційних ресурсів є наявність туристичної інфраструктури. Це готелі, мотелі, будинки відпочинку, пансіонати, санаторії, заклади харчування, транспортні засоби, заклади для розваг, атракції та ін.

Найбільшою освоєністю, розвитком і удосконаленням структури рекреаційного господарства відзначається Кримський регіон, в межах якого рекреація є провідною галуззю спеціалізації. На нього припадає понад 35% санаторно-курортного фонду, 30% будинків відпочинку та пансіонатів і близько 18% турбаз України. [14, 78]

Розвиток рекреаційного господарства Криму стає одним із пріоритетних напрямів. Воно базується на використанні мінеральних вод (з потенційним дебітом 30 тис. м3/добу), лікувальних грязей (24 млн. м3), пляжів (протяжність 517 км), кліматичних і ландшафтних ресурсів, а також пам'яток історії і культури.

Всього в Криму нараховується близько 800 рекреаційних закладів (санаторіїв, пансіонатів, турготелів, дитячих таборів та ін.), з них 40% функціонують цілий рік. Кількість місць у рекреаційних закладах Криму у 1998 році становила 135,5 тисячі. Протягом 1990-1996 рр. зовнішній рекреаційний потік до Криму змінювався від 6 до 8,5 млн. чол. за рік, в 2000 р. в Криму відпочивало 4 млн. осіб.

У функціональній структурі рекреаційних закладів Криму виділяють оздоровчі заклади (будинки відпочинку, пансіонати, бази відпочинку, турбази та ін.), їх частка становить 72% всіх місць рекреаційної мережі. Частка закладів профілактичного лікування (санаторії та пансіонати з лікуванням) становить 30%. Санаторії розташовані переважно на Південному березі Криму (ПБК) та в Євпаторії. Але якщо ПБК спеціалізується на лікуванні дорослого населення, то курорт Євпаторія -дитячий. Частка місць у дитячих санаторіях м. Євпаторії становить 73% від загальної ємності санаторіїв на курорті, а на ПБК ця частка становить 12%. [33, 91]

Таласотерапія - це вплив на людський організм усіх факторів моря. За хімічним складом морська вода подібна до сироватки крові людини, має таку ж кислотну реакцію, містить усі солі, що і кров людини, а хлористого калію, кальцію та натрію - майже в тих самих співвідношеннях. Морську воду використовують для полоскання при захворюваннях верхніх дихальних шляхів, рекомендують пити при деяких захворюваннях шлунка та кишківника.

Унікальний ефект будь-якого купання - гідромасаж - на морі досягає максимуму. Вода чинить тиск на тіло, при цьому всі м'язи перебувають в роботі, зростає їх еластичність. Морські купання широко використовуються для лікування захворювань серцево-судинної, нервової, дихальної систем людського організму у всіх оздоровницях Великої Ялти.

Особливу роль у цьому циклі відіграють стежки відпочинку і здоров'я - Сонячна, Боткінська, Штангієвська, Курчатовська, Раєвського, Таракатинська. Також розроблені маршрути на гг. Атбаш, Ай-Петрі, Віляр-Бурун, Кемаль-Егерек, перевал Гурзуф-ське Сідло, Нікітський перевал.

Ресурси Південного берега дуже різноманітні. Клімат приморських рівнинних та передгірських районів степової частини Криму - помірно континентальний, з дуже теплим літом і м'якою зимою. У приморських передгірських районах -клімат середземноморського типу, що характеризується недостатньою вологістю влітку та м'якою зимою (у порівнянні з Північним Кримом). Це один з основних курортних районів: він розташований на приморській смузі вздовж узбережжя Чорного моря від мису Айя (на заході) до Семидвір'я (на сході). До нього відносять: Батилиман - Ласпі, Форос - Мелас, Оливи, Кастрополь, Блакитна затока, Симеїз, Алупка, Місхор, Лівадія, Масандра, Ялта, Гурзуф, Фрунзенське, Карабах, Алушта, Семидвір'я. Клімат тут винятково сприятливий - період з температурою, вищою 10 °С, триває 7 місяців. Курорт Алушта - один з найгарніших куточків Південного берега Криму. Він оточений пасмом гір, проте вони недостатньо захищають його. Через перевали північні вітри прориваються до Алуштинської долини. Тому зима та весна тут трохи холодніші, ніж у Ялті, літо - менш жарке. Є природні пляжі. Ялта розташована на березі морської затоки. Частина головного пасма Кримських гір утворює навкруги Ялти амфітеатр, що спускається до моря. Гірські схили над Ялтою вкриті віковим сосновим лісом та виноградником. На території курорту багато парків, скверів, квітників, протікають річки. Завдяки географічному положенню Ялти клімат належить до теплого морського. За 3 км на південний захід від Ялти на східному схилі гори Монабі розташований курорт Лівадія. Його привабою та одним із лікувальних факторів є Лівадійський парк. Основною археологічною пам'яткою Місхорського узбережжя є мис із Ластівчиним гніздом. Окрасою курорту Місхор є також парк. Пляжні й кліматичні рекреаційні ресурси лягли в основу курорту Кастрополь. Курорти Південного берега Криму та Гірського Криму спеціалізуються на лікуванні хворих із неспецифічними захворюваннями дихальної та нервової системи.

На узбережжях Чорного й Азовського морів є чималі запаси рекреаційних ресурсів, які дають змогу розвивати курортне господарство. Курорт Аркадія розташований в одному з мальовничих куточків Одеси. До нього входить уся приморська територія від Відради до Аркадії. Основними лікувальними факторами курорту є клімат, таласотерапія та мінеральні води.

Мікроклімат курорту Великий Фонтан вирізняється інтенсивною сонячною радіацією, деякою сухістю повітря, яке пом'якшується бризами; він сприятливий для лікування пацієнтів із захворюваннями органів дихання. Основними лікувальними факторами також є кліматолікування, таласотерапія й мінеральні води, які використовуються для приготування ванн та приймання всередину.

Курорт Чорноморка розташований на рівному плато. Там дається взнаки вплив моря: частіші бризи, чимала кількість ясних днів. На курорті є чудовий дрібнопіщаний улаштований пляж. Пологий берег, піщане без каменів дно, невелика глибина створюють сприятливі умови для купання. Приморський кліматичний курорт Очаків має місцеве значення. Клімат курорту помірно теплий. Поблизу розташований Березанський лиман з лікувальними намулистими грязями. Кліматичний приморський курорт Скадовськ знаходиться на пологому березі мілкої Джарилгацької затоки Чорного моря. Чисте степове повітря, постійні морські бризи створюють чудові кліматичні умови.

На березі Азовського моря є два кліматогрязевих курорти - Бердянськ та Кирилівка. Грязьовий та кліматичний приморський рівнинний курорт степової зони Бердянськ знаходиться на північному березі Азовського моря. Клімат помірноконтинентальний. Основні лікувальні засоби курорту -намулисті грязі та ропа озер Червоне, Велике й затоки Азовського моря, а також мінеральні хлорні й натрієві води. Клімат курорту Кирилівка - помірноконтинентальний, наближений до клімату Криму. До основних лікувальних факторів відносять намулисті сульфідні грязі у руслах річок Великий та Малий Утлюк, Утлюцькому й Молочному лиманах та високомінералізовані хлорні натрієві мінеральні води. [31, 49]

Основними лікувальними факторами курорту Маріуполь, розташованого на березі Азовського моря, є клімат, намулисті грязі Таганрозької затоки та морські купання. Курорти узбережжя Чорного та Азовського морів спеціалізуються на лікуванні захворювань органів руху, нервової системи, жіночих статевих органів.

Таким чином слід визначити, що для розвитку таласотерапії в південних регіонах України є всі природно-рекреаційні умови. 






Розділ ІІІ. Перспективи розвитку таласотерапії в міжнародному туризмі

Лікувально-оздоровчий туризм — масовий і популярний напрямок медичного туризму. Один з найбільш давніх — відомий з античних часів. У ХХ ст. виникає курортна індустрія. Поширюються нові види курортів та послуг — SPA-курорти (SPA-готелі), wellness-програми (оздоровчі, антистресові, косметологічні), морські курорти, зокрема з центрами таласотерапії.

 Таласотерапія — ще один сегмент ринку лікувально-оздоровчого туризму. Сьогодні турфірми відзначають збільшення кількості замовлень на медичний туризм. Серед американців і жителів Західної Європи такий вид туризму давно має великий попит. За даними Medical Insights International, доходи від лікувального туризму щороку зростають на 20%, при цьому річні обороти ринку сягають $40-60 млрд. За межі своїх рідних країн європейці та американці їдуть у пошуках дешевого медичного обслуговування. На високому рівні такі послуги надають не лише європейські центри, а й країни Азії, Австралії та Латинської Америки.

Міжнародні критерії центрів таласотерапії

Створення професійних асоціацій продиктоване часом та покликане захистити від спекулятивного використання терміну таласотерапія та, як наслідок, девальвації методу. Перший міжнародний конгрес по таласотерапії в 1894 р. в Булоні зібрав 150 учасників з багатьох країн, а 20 років потому в другому конгресі брали участь 600 лікарів та вчених, що були заняті вивченням позитивного впливу моря на здоров’я людини. Французька федерація таласотерапії «Federation mer et sante» була створена в 1986 р. [16б 78]

В 2003 р. на засіданні генеральної асамблеї Європейської асоціації курортів (European Spas Association – ESPA) були затверджені критерії, що дозволять гарантувати високоякісні стандарти таласотерапії - «Thalassotherapie - Definition und Kriterien des EHV». Ці критерії були підготовлені робочою групою Комітету по таласотерапії Європейської СПА асоціації та багато в чому перегукуються з критеріями, що були розроблені Французькою федерацією таласотерапії.

Термін «таласотерапія» (thalassotherapy) може використовуватись лише в тому випадку, якщо центр відповідає наступним критеріям:

Визначення: таласотерапія – це комплекс лікувально-оздоровчого туризму та відновлення резервів здоров’я з використанням морського клімату, морської води та інших продуктів, добутих з моря або створених на основі морської води, водоростей, лиманного ілу.  Центр таласотерапії – не клініка, проте оздоровчі та терапевтичні процедури повинні назначатися та контролюватися компетентним персоналом, в числі якого можуть бути фізіотерапевти, бальнеологи, дієт лікарі, спортивні інструктори, психологи.

Розташування: безпосередньо на березі моря (не далі ніж 1000 с від берега). Основний лікувальний фактор таласотерапії – морський клімат. Згідно досліджень українських та закордонних вчених, кількість морських аерофонів, що формують цілющий мікроклімат, знижується на відстані від 1000 до 2000 м.

Морська вода використовується для купань у відкритому морі, в басейнах, для ванн, інгаляцій та інших бальнеопроцедур. Морська вода поступає з моря у відповідності з санітарно-гігієнічними вимогами до зон водозабору.

Морські вироби: використання грязей, морських водоростей для різноманітних аплікацій, обгортувань. 

Гіпоалергене іонізоване морське повітря: якість повітря повинна бути гарантована відсутністю промислових зон та інших об’єктів, що забруднюють повітряне середовище. 

Геліотерапія. Для геліотерапії, перш за все, повинна використовуватись природна сонячна радіація. При несприятливих погодних умовах та в міжсезоння – штучне ультрафіолетове випромінення (солярії).

Використання кліматотерапії та активної кинезітерапії. Майданчики для лікувальної фізкультури та занять різноманітними видами спорту повинні бути обладнані як можливо ближче до берегової лінії. 

Використання інших оздоровчих методів. Дієтотерапія в центрах таласотерапії, як правило, включає великий асортимент страв з морепродуктів, овочів, фруктів. Психотерапія, психологічне консультування, йога, масаж, пасивна та активна кінезітерапія – компоненти СПА- і велнеспрограм в центрах таласотерапії. 

Перераховані критерії представляють мінімальні стандарти, які можуть бути доповнені різноманітними методами з урахуванням специфіки центра та особливостей клімату та ландшафту. 

 



















Висновки



На сьогоднішній день в світі, з одного боку, існує традиція академічної школи фізіотерапії, курортології та відновлюваної медицини і великий науково-практичний досвід в галузі санаторно-курортного лікування. З іншого боку починається розвиток нових напрямків профілактичної медицини, в які інвестуються значні кошти. 

Серед напрямків розвитку організації рекреаційної діяльності у Франції та Європи загалом можна виділити наступні: розвиток транспортної інфраструктури і готельного бізнесу, залучення інвестицій до туристичної сфери, підвищення соціально-політичної культури нації, організація місць відпочинку та дозвільної діяльності відпочиваючих (розвиток оздоровчих та санітарно-курортних центрів, наприклад, таласотерапії), підвищення екологічної безпеки країни, організація спортивно-оздоровчої діяльності (велоспорт, гольф, гірськолижний спорт, серфінг тощо), розширення рекреаційної зони країни.

На даний момент невпинно зростає популярність таласотерапії. Таласотерапія – (грец. thalassa — море; therapia- лікування) розділ лікувально- оздоровчого туризму, що вивчає якості приморського клімату, морської води, водоростей, морських грязей та інших продуктів моря та механізми їх дії на організм людини при лікувально-профілактичному застосуванні. Термін таласотерапія введений в 1867 р. французьким лікарем де Ла Боннардєр (La Bonnardière) з невеличкого містечка Аркашон на узбережжі Біскайської затоки Атлантичного океану. В даний час таласотерапія займає одне з провідних місць серед методів лікування та оздоровлення багатьох світових курортів.

Перспективи розвитку таласотерапії в Україні зумовлюються дією широкого спектра природних, історико-культурних, соціальних, економічних та політичних факторів, які мають чітко виражену регіональну специфіку. Крім цього, особливості сучасної ситуації полягають у тому, що формування високорозвиненої національної індустрії рекреації та туризму та її інтеграція в світовий ринок туристично-рекреаційних послуг пов’язані з необхідність розв’язання гострих соціально-економічних проблем в період трансформації суспільно-економічних відносин. Зокрема, при плануванні подальшого розвитку рекреаційного комплексу в основу повинна бути покладена ідея природно – історично – етнографічної рекреації, що базується на найбільш раціональному використанні територіального поєднання природних умов, ресурсів та історичних, архітектурних пам’яток краю. 









































Список використаної літератури



Алисов Н. В., Хорев Б. С. Экономическая и социальная география мира (общий обзор). М., ― 2000.

Александрова А. Ю. География мировой индустрии туризма. — М.: Изд-во МГУ, 1998. — 88 с.

Александрова А.Ю. Международный туризм. М., ― 2002, 470 с.

Амирханов М. М., Татаринов А. А., Трусов А. Д. Экономические проблемы развития рекреационных регионов. — М.: Экономика, 1997. — 142 с.

Багатов А. П., Бойко Т. В. Туристические формальности: учебное пособие для студ. высш. уч. зав. – М.: Издательский центр «Акаденмия», 2002 – 304 с.

Бартон Р., Кэвендиш Р. Выдающиеся архитектурные сооружения и памятники всех времен и народов.– М.,1997 (Атлас чудес света)

Берега / П.А.Каплин, О.К.Леонтьев, С.А.Лукьянова, Л.Г.Никифоров. — М., 1991 (Природа мира)

Биржаков М. Б. Введение в туризм. – СПб: Издательский торговый дом «Герда», 2002 – 192 с.

Бочваров М., Воденска М., Мироненко Н. Рекреационные системы. — М.: Изд-во МГУ, 1986. — 134 с.

 Генш К. Курорты мира. М.: Аст, 2007

 Гидбут А. В., Мезенцев А. Г. Курортно-рекреационное хозяйство. — М.: Наука, 1991. — 91 с.

 Глушко А.А., А. М. Сазыкин. География туризма. Владивосток: Издательство Дальневосточного университета, 2002 – 265 с.

 Зорин И.В., Квартальнов В.А. Енциклопедія туризму: довідник. – М.: Фінанси і статистика, 2000.

 Иванух Р., Жученко В. Стратегические проблемы развития туристско-рекреационного комплекса Украины // Экономика Украины. — 1997. — № 1. — С. 65–71.

 Квартальнов В.А. Иностранный туризм. М.: «Финансы и кредит», 1999.

 Кобяк М. В. Международный туризм в экономике Западной Европы. — М.: БИКИ, 1998

 Комаров М.П. Инфраструктура регионов мира. — Спб., 2000

 Косолапов А.В., Руденко Л.Л.Туристское страноведение. Европа.- Владивосток: ДВГАЭУ, 1998.- 192 с.

 Кусый И.А., Стамбулян Е.Р. Вокруг Света. Франция. М.: Издательство «Вокруг света», 2005

 Максаковский В.П. Географическая картина мира. — Ярославль, 1998

 Масляк П.О. Країнознавство Підручник. - К.: Знання, 2008. - 292 с.

 Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.

http://uk.wikipedia.org

 Менеджмент туризма: Экономика туризма / под ред. Квартальнова В.А.. М., ― 2001.

 Николаенко Д. В. Рекреационная география. - М.: Владос, 2001.

 Окладникова Е.А. Международный туризм. География туристских ресурсов мира: Учебное пособие.- М., СПб.: ИФК Омега-Л; Учитель и ученик, 2002.- 384 с.

 Педагогіка туризму: Навчальний посібник для студентів вищих навчальних закладів / За ред. проф. В.К. Федорченка, проф. Н.А. Фоменко, доц. Г.С. Цехмістрової.- К.: Видавничий Дім «Слово», 2004. - С 180

 Плоткина Н.П. География туризма. Азия.- Владивосток: ДВГАЭУ, 2001.- 192 с.

 Романов А.А. Зарубежное туристское страноведение.- М.: Советский спорт, 2001.- 288 с.

 Романов А.А, Саакянц Р.Г. География туризма. М.: Издательство «Советский спорт», 2004

 Сазыкин А.М. Туризм в АТР. Общий обзор / конспект лекций.- Владивосток: изд-во ДВГУ, 1999.

 Симоненко Б. К. Регіони України: проблеми розвитку. — К.: Наук. думка, 1997.

 Стафійчук В. І. Рекреалогія: Навч. посібник. – 2-ге вид. – К.: Альтерпрес, 2008. – 264 с.

 Стеченко Д.М. Розміщення продуктивних сил і регіоналістика: Підручник. — К.: Вікар, 2006. — 396 с. ISBN 966-7131-70-Х

 Фоменко Н. В. Рекреаційні ресурси та курортологія: Навч. посібник. – К.: Центр навч. літ., 2007. – 312 с.