Вихровий характер магнітного поля

РЕФЕРАТ

	на тему:”Вихровий характер магнітного поля”

	
План



1. Закон повного струму. Використання закону повного струму для розрахунку магнітного поля.

2. Магнітний потік. Теорема Гаусса для магнітного поля.

3. Робота переміщення провідника із струмом і контуру із струмом у магнітному полі.

			4. Енергія магнітного поля.


1. Закон повного струму. Використання закону повного струму для розрахунку магнітного поля



Скористаємось рівнянням Максвелла для циркуляції вектора напруженості магнітного поля



, (1.1)



де j – густина струму провідності вільних електричних зарядів;  - струм зміщення, не пов’язаний з наявністю вільних електричних зарядів; Н – напруженість магнітного поля.

У провідниках, в яких є вільні електричні заряди, струм зміщення відсутній (він може існувати лише у діелектричному середовищі), тобто



.



У цьому випадку рівняння (1.1) набуває вигляду:



. (1.2)



Рівняння (1.2) називається законом повного струму. Для написання закону повного струму через індукцію магнітного поля слід замінити Н у формулі (1.2) на


.



Закон повного струму у цьому випадку матиме вигляд



. 			 (1.3)



Рівняння (1.3) формулюється так: 

Циркуляція вектора індукції магнітного поля уздовж довільного замкнутого контуру дорівнює алгебраїчній сумі всіх струмів, охоплених цим контуром і помноженій на 0.

Як видно з рівняння (1.3) 



.



Таке магнітне поле називається вихровим. Силові лінії магнітного поля є завжди замкнутими.

Скористаємось законом повного струму (1.3) для розра-хунку магнітного поля соленоїда і тороїда. 

а) знайдемо циркуляцію вектора В вздовж замкнутого контуру ABCD (рис.1). У нашому випадку витки в соленоїді щільно прилягають один до одного. Соленоїд має довжину, значно більшу за діаметр.




Рис.1



.



На ділянках DA і BC  ; Тут  а 



На ділянці CD ; Цю ділянку можна вибрати досить далеко від соленоїда, де магнітне поле відсутнє.

Тому з урахуванням цих зауважень маємо:



.	 		(1.4)



де N – число витків, які вкладаються в інтервалі довжини соленоїда АВ; І – струм, який протікає в цих витках.

Але  , де l = AB. Закон повного струму в цьому випадку перепишеться:

.	 		(1.5)

Звідки індукція магнітного поля на осі довгого соленоїда буде дорівнювати:



.			(1.6)



Вираз (13.1.6) показує, що на осі довгого соленоїда зі струмом І індукція магнітного поля дорівнює:



В = 0nI.



б) магнітне поле на осі тороїда.

Розглянемо тороїд, який має вигляд довгого соленоїда, кінець і початок якого збігаються (рис.13.2).



 

Рис.2



Витки в такій котушці щільно прилягають один до одного, а радіус осьової лінії R. Знайдемо циркуляцію вектора  вздовж осьової лінії тороїда



,

де N - число витків у тороїді; І - струм у витках.

Але  - довжина кола вздовж осьової лінії, тому



,



де  - число витків на одиницю довжини осьової лінії тороїда.

Таким чином, індукція магнітного поля на осі тороїда визначається такою ж формулою, що і для довгого соленоїда, тобто 

В = 0nI . 		 (1.7)



2. Магнітний потік. Теорема Гаусса для магнітного поля



Потоком магнітної індукції або магнітним потоком називають скалярну величину, яка дорівнює:



,	 	(2.1)



де  - вектор індукції магнітного поля у напрямку нормалі до площадки dS (рис.13.3)





Рис.13.3


Повний магнітний потік через поверхню S знаходять шляхом інтегрування.

Магнітному потоку в 1 Вб відповідає 108 силових ліній індукції магнітного поля крізь площадку в 1 м2. 

У випадку замкнутої поверхні слід відрізняти між собою такі особливості: 

- силові лінії, які входять у поверхню, мають від’ємний потік, тому в цьому випадку 







силові лінії, які виходять з поверхні мають 



 



- у загальному випадку



.				(2.2)



Вираз (2.2) є теоремою Гаусса для магнітного поля. Суть цієї теореми полягає в тому, що силові лінії магнітного поля не пов’язані з магнітними зарядами. Магнітних зарядів у природі не існує. Описане явище показане на рис. 4.




Рис.4



 . 			(2.3)



3. Робота переміщення провідника із струмом і контуру із струмом у магнітному полі



Знайдемо роботу, яку слід виконати для переміщення провідника із струмом І у магнітному полі, як це показано на рис. 13.5





Рис.13.5



Провідник, що має довжину l і струм І виготовлений у вигляді коточка і має можливість переміщуватись. На рухому частину провідника з сторони магнітного поля діє сила Ампера, напрям якої визначається правилом лівої руки.

Для переміщення такого коточка вздовж направляючих дротів слід прикладати силу F, яка має бути рівною силі Ампера. Робота в цьому випадку буде дорівнювати:

		
. (13.3.1)



де FA=IBl – величина сили Ампера, яка діє на рухомий коточок, тому:



A = -Ibldx = -IbdS = -Id		(3.2)



Знак мінус показує, що робота виконується проти сили Ампера.

Якщо роботу виконує сила Ампера, то



A= Id	(3.3)



де А – позитивна робота, виконана силою Ампера.

Після інтегрування одержуємо роботу сили по переміщенню провідника із струмом у магнітному полі.



A = -I,



або



A =I.		(3.4)



У випадку контуру із струмом, який рухається у магнітному полі, слід враховувати як позитивну роботу, так і негативну роботу переміщення двох частин цього контуру (рис.13.6)





Рис.6

При русі частини контуру АС (зліва) робота виконується позитивна. Тому в цьому випадку



A1 = I(d1 + d0),	(3.5)



де dФ1 – потік, який визначається площею лівої частини контуру АС (заштрихована площа),

dФ0 - потік, який визначається площею самого контуру з струмом.

При переміщенні правої сторони цього контуру робота буде дорівнювати



A2 = -I(d2 + d0), 	(3.6)



де dФ2 – потік, який утвориться переміщенням правої частини контуру; dФ0 – потік за рахунок площі самого контуру. 

Ця площа перекривається площею правої сторони контуру. Робота А2 – від’ємна

У загальному випадку робота переміщення контуру з струмом у магнітному полі буде дорівнювати



A = I(d1 - d2)= Id. 	 (3.7)



Після інтегрування одержимо



А=ІФ. 	 (3.8)



Висновок. Робота переміщення провідника із струмом і контуру із струмом визначається однаковою формулою.


4. Енергія магнітного поля



Розглянемо замкнуте коло, в якому є резистор R, котушка L і джерело струму  (рис.7)





Рис.7



Скористаємось другим правилом Кірхгофа для замкнутого контуру, показаного на рис.7.

У цьому випадку



,	 		(4.1)



або



,				(4.2)



де  - електрорушійна сила самоіндукції, діє лише в момент замикання або розмикання кола.

З рівняння (13.4.2) визначимо електрорушійну силу джерела


 .				 (4.3)



Зведемо цей вираз до спільного знаменника



dt = Irdt + LdI .		 	 (4.4)



Помножимо вираз (13.4.4) 	на струм І, одержимо



Idt = I2rdt + LIdI ,		 (4.5)



де I2rdt - джоулевe тепло; Idt - робота сторонніх сил джерела струму; LIdI - енергія магнітного поля, локалізована в котушці зі струмом.

Тому 



dWм= LIdI . 				(4.6)



Інтегруємо цей вираз у межах зміни енергії магнітного поля від 0 до Wм, а струму від 0 до І, одержимо 



,



або 



.			 (4.7) 



Вираз (13.4.7) визначає енергію магнітного поля котушки зі струмом.

Для довгого соленоїда L=0n2V. Підставимо це значення L у (13.4.7), одержимо



.		 (4.8)



де 202n2І2=В2 – квадрат індукції магнітного поля соленоїда.

З урахуванням цього зауваження одержуємо:



.			 (4.9)



При діленні енергії магнітного поля на об’єм одержимо об’ємну густину енергії магнітного поля, локалізованого в котушці



,



або



.				(4.10)