Інформаційна структура Російської Федерації

Реферат



Тема:



Інформаційна структура Російської Федерації




ЗМІСТ



	Вступ

		1.Вивчення сутності поняття oб інформації

	1.1 Поняття інформації в сучасному світі

	1.2. Діалектична єдність даних і методів в інформаційному процесі

	1.3 Властивості інформації

	2. Характеристика інформаційної структури в РФ

	2.1. Поняття інформаційної структури

	2.2. Характеристика інформаційної структури в РФ

	2.3. Характеристика державних інформаційних систем в РФ

	Висновок

	Список використаних джерел




Вступ



Всі ми живемо в матеріальному світі, і відповідно, все, що нас оточує або все з чим ми стикаємося щодня, відноситься або до фізичних тіл, або до фізичних полів. З курсу фізики ми знаємо, що стану абсолютного спокою не існує і фізичні об'єкти знаходяться в стані безперервного русі і зміни, яка супроводжується обміном енергією і її переходом з однієї форми в іншу. Всі види енергообміну супроводжуються появою сигналів, тобто всі сигнали мають в своїй основі матеріальну енергетичну природу. При взаємодії сигналів з фізичними тілами в останніх виникають певні зміни властивостей - це явище називається реєстрацією сигналів. Такі зміни можна спостерігати, вимірювати або фіксувати іншими способами - при цьому виникають і реєструються нові сигнали, тобто утворюються дані. Дані - це зареєстровані сигнали.

Актуальність вибраної тематики - інформація і інформаційна структура РФ не береться під сумнів. Ми живемо в динамічному, дуже швидко змінюється світі, відповідно важливість і значущість інформації з кожним роком зростає. Є відомий вираз Би. Шоу "Володієш інформацією - володієш миром", воістину вірно, і в даний час доказ правоти великого філософа ми одержуємо щодня, щогодинно. Основною метою даної роботи було вивчення інформаційної структури РФ. Разом з тим, без знання поняття інформації, ми не можемо вивчати структуру, відповідно першорядною задачею перед нами стояла задача вивчення і з'ясування поняття і основних властивостей інформації. Другою задачею роботи було вивчення інформації в Російській федерації, і її структури. Задачі роботи визначають структуру роботи. Робота складається з двох частин, Вступ, висновку, списку використаної літератури. Методологією до написання роботи послужили основні методи аналізу і синтезу. Предметом даної роботи є інформація. Об'єктом вивчення інформаційна структура РФ. Робота носить теоретичний характер, виконана в учбових цілях.


1 Вивчення сутності поняття oб інформації



1.1 Поняття інформації в сучасному світі



Не дивлячись на те, що з поняттям інформації ми стикаємося щодня, строгого і загальновизнаного її визначення дотепер не існує, тому замість визначення звичайно використовують поняття oб інформації. Поняття, на відміну від визначень, не даються однозначно, а вводяться на прикладах, причому кожна наукова дисципліна робить це по-своєму, виділяючи як основні компоненти ті, які найкращим чином відповідають її предмету і задачам. При цьому типова ситуація, коли поняття oб інформації, введене в рамках однієї наукової дисципліни, може спростовуватися конкретними прикладами і фактами, одержаними в рамках іншої науки. Наприклад, представлення oб інформації як про сукупність даних, що підвищують рівень знань oб об'єктивної реальності навколишнього світу, характерне для природних наук, може бути спростовано в рамках соціальних наук. нерідкі також випадки, коли початкові компоненти, що становлять поняття інформації, підміняють властивостями інформаційних об'єктів, наприклад, коли поняття інформації вводять як сукупність даних, які «можуть бути засвоєні і перетворені в знання».

Для інформатики як технічної науки поняття інформації не може грунтуватися на таких антрoпoцентричних поняттях, як знання, і не може спиратися тільки на об'єктивність фактів і свідоцтв. Засоби обчислювальної техніки володіють здатністю обробляти інформацію автоматично, без участі людини, і ні про яке знання або незнання тут мова йти не може. Ці засоби можуть працювати з штучною, абстрактною і навіть з помилковою інформацією, що не має об'єктивного віддзеркалення ні в природі, ні в суспільстві.[1]

Інформація - це продукт взаємодії даних і адекватних їм методів.

Розглянемо приклад, свого часу використаний Нoрбертoм Вінером для того, щоб показати, як інформація окремих членів популяції стає інформацією суспільства.

Припустимо, я знаходжуся в лісах удвох з тямущим дикуном, який не може говорити на моїй мові і на мові якого я теж не можу говорити. Навіть без якої-небудь умовної мови знаків, відомої нам обом, я можу багато що взнати від нього. Мені потрібно лише бути особливо уважним в ті моменти, коли він знаходить ознаки хвилювання або інтересу. Тоді я повинен подивитися навколо, особливо у напрямі його погляду, і запам'ятати все, що я побачу і почую. Не пройде багато часу, як я відкрию, які предмети представляються важливими для нього, - не тому, що він повідомив мене про них словами, але тому, що я сам їх помітив. Інакше кажучи, сигнал, позбавлений внутрішнього змісту, може придбати для мого супутника значення по тому, що спостерігає він в даний момент, і може придбати для мене значення по тому, що спостерігаю я в даний момент. Здатність дикуна помічати моменти моєї особливо активної уваги сама по собі утворює мову, можливості якої такі ж різноманітні, як і діапазон вражень, доступних нам обом.

Н. Вінер. Кібернетика

Аналізуючи цей приклад, ми бачимо, що тут йдеться про дані і методи. Перш за все, тут автор прямо говорить про цілу групу методів, пов'язаних з наглядом і аналізом, і навіть приводить варіант конкретного алгоритму, адекватного рамкам його гіпотетичного експерименту {подивитися, запам'ятати, відкрити...). Автор неодноразово підкреслює вимогу адекватності методу (дикун повинен бути тямущим, а спостерігач повинен бути особливо уважним), без якого інформація може і не утворитися.



1.2 Діалектична єдність даних і методів в інформаційному процесі



Розглянемо дане вище визначення інформації і звернемо увагу на наступні обставини.

1. Динамічний характер інформації. Інформація не є статичним об'єктом - вона динамічно міняється і існує тільки у момент взаємодії даних і методів. Весь інший час вона перебуває в стані даних. Таким чином, інформація існує тільки у момент протікання інформаційного процесу. Вся решта часу вона міститься у вигляді даних.[5]

2. Вимога адекватності методів. Одні і ті ж дані можуть у момент споживання поставляти різну інформацію залежно від ступеня адекватності взаємодіючих з ними методів. Наприклад, для людини, що не володіє китайською мовою, лист, одержаний з Пекіна, дає тільки ту інформацію, яку можна одержати методом нагляду (кількість сторінок, колір і сорт паперу, наявність незнайомих символів і т. п.). Все це інформація, але це не вся інформація, укладена в листі. Використання більш адекватних методів дасть іншу інформацію.

3. Діалектичний характер взаємодії даних і методів. Звернемо увагу на те, що дані є об'єктивними, оскільки це результат реєстрації об'єктивно існуючих сигналів, викликаних змінами в матеріальних тілах або полях. В той же час, методи є суб'єктивними. В основі штучних методів лежать алгоритми (впорядковані послідовності команд), складені і підготовлені людьми (суб'єктами). В основі природних методів лежать біологічні властивості суб'єктів інформаційного процесу. Таким чином, інформація виникає і існує у момент діалектичної взаємодії об'єктивних даних і суб'єктивних методів.

Описаний дуалізм відомий своїми проявами в багатьох науках. Так, наприклад, в основі найважливішого питання філософії про первинність матеріалістичного і ідеалістичного підходів до теорії пізнання лежить не що інше, як подвійний характер інформаційного процесу. В обгрунтовуваннях обох підходів неважко знайти упор або на об'єктивність даних, або на суб'єктивність методів. Підхід до інформації як до об'єкту особливої природи, що виникає в результаті діалектичної взаємодії об'єктивних даних з суб'єктивними методами, дозволяє вo багатьох випадках зняти суперечності, що виникають у філософських обгрунтовуваннях ряду наукових теорій і гіпотез.[6]



1.3 Властивості інформації



Отже, інформація є динамічним об'єктом, що утворюється у момент взаємодії об'єктивних даних і суб'єктивних методів. Як і всякий об'єкт, вона володіє властивостями (об'єкти помітні по своїх властивостях). Характерною особливістю інформації, що відрізняє її від інших об'єктів природи і суспільства, є відзначений вище дуалізм: на властивості інформації впливають як властивості даних, що становлять її змістовну частину, так і властивості методів, що взаємодіють з даними в ході інформаційного процесу. Після закінчення процесу властивості інформації переносяться на властивості нових даних, тобто властивості методів можуть переходити на властивості даних.

Можна привести немало різноманітних властивостей інформації. Кожна наукова дисципліна розглядає ті властивості, які їй найбільш важливі. З погляду інформатики найважливішими представляються наступні властивості: об'єктивність, повнота, достовірність, адекватність, доступність і актуальність інформації.

Об'єктивність і суб'єктивність інформації. Поняття об'єктивності інформації є відносним. Це зрозуміло, якщо врахувати, що методи є суб'єктивними. Більш об'єктивної прийнято рахувати ту інформацію, в яку методи вносять менший суб'єктивний елемент. Так, наприклад, прийнято вважати, що в результаті нагляду фотознімку природного об'єкту або явища утворюється більш об'єктивна інформація, ніж в результаті нагляду малюнка того ж об'єкту, виконаного людиною. В ході інформаційного процесу ступінь об'єктивності інформації завжди знижується. Цю властивість враховують, наприклад, в правових дисциплінах, де по-різному обробляються свідчення осіб, що безпосередньо спостерігали події або що одержали інформацію непрямим шляхом (за допомогою висновків або co слів третіх осіб). В не меншому ступені об'єктивність інформації враховують в історичних дисциплінах. Одні і ті ж події, зафіксовані в історичних документах різних країн і народів, виглядають абсолютно по-різному. У істориків є свої методи для тестування об'єктивності історичних даних і створення нових, більш достовірних даних шляхом зіставлення, фільтрації і селекції початкових даних. Звернемо увагу на те, що тут йдеться не про підвищення об'єктивності даних, а про підвищення їх достовірності (ця зовсім інша властивість).

Повнота інформації. Повнота інформації вo багато чому характеризує якість інформації і визначає достатність даних для ухвалення рішень або для створення нових даних на основі тих, що є. Чим повніше дані, тим ширше діапазон методів, які можна використовувати, тим простіше підібрати метод, що вносить мінімум погрішностей в хід інформаційного процесу.[8]

Достовірність інформації. Дані виникають у момент реєстрації сигналів, але не всі сигнали є «корисними» - завжди присутній якийсь рівень сторонніх сигналів, внаслідок чого корисні дані супроводжуються певним рівнем «інформаційного шуму». Якщо корисний сигнал зареєстрований більш чітко, ніж сторонні сигнали, достовірність інформації може бути більш високою. При збільшенні рівня шумів достовірність інформації знижується. В цьому випадку для передачі тієї ж кількості інформації вимагається використовувати або більше даних, або складніші методи.

Адекватність інформації - це ступінь відповідності реальному об'єктивному стану справи. Неадекватна інформація може утворюватися при створенні нової інформації на основі неповних або недостовірних даних. Проте і повні, і достовірні дані можуть приводити до створення неадекватної інформації у разі вживання до них неадекватних методів.

Доступність інформації - міра можливості одержати ту або іншу інформацію. На ступінь доступності інформації впливають одночасно як доступність даних, так і доступність адекватних методів для їх інтерпретації. Відсутність доступу до даних або відсутність адекватних методів обробки даних приводять до однакового результату: інформація виявляється неприступною. Відсутність адекватних методів для роботи з даними вo багатьох випадках приводить до вживання неадекватних методів, внаслідок чого утворюється неповна, неадекватна або недостовірна інформація.

Актуальність інформації - це ступінь відповідності інформації теперішньому моменту часу. Нерідко з актуальністю, як і з повнотою, зв'язують комерційну цінність інформації. Оскільки інформаційні процеси розтягнуті вo часу, то достовірна і адекватна, але застаріла інформація може приводити до помилкових рішень. Необхідність пошуку (або розробки) адекватного методу для роботи з даними може приводити до такої затримки в отриманні інформації, що вона стає неактуальною і непотрібною. На цьому, зокрема, засновано багато сучасних систем шифрування даних з відкритим ключем. Особи, що не володіють ключем (методом) для читання даних, можуть зайнятися пошуком ключа, оскільки алгоритм його роботи доступний, але тривалість цього пошуку така велика, що за час роботи інформація втрачає актуальність і, відповідно, пов'язану з нею практичну цінність.[10]


2 Характеристика інформаційної структури в РФ



2.1 Поняття інформаційної структури



Не дивлячись на те, що даний вираз "інформаційна структура" достатньо часто зустрічається в побуті, достатньо складно знайти точне визначення даному поняттю.

Почнемо з поняття "структура". Під структурою розуміється сукупність внутрішніх зв'язків, будова, внутрішній пристрій об'єкту. Іноді у визначенні поняття структури додають, що вказані внутрішні зв'язки стійкі і що вони забезпечують цілісність об'єкту і його тотожність самому собі. Подібне обмеження, мабуть, надмірно, оскільки в деяких галузях знання розглядаються об'єкти із змінною, нестаціонарною і т.п.

У вузькому значенні слова під структурою розуміється взаємопов'язані складові частини, який то системи. Таким чином, для переходу до поняття інформаційна структура ми можемо використовувати допоміжний елемент система, отже, інформаційна структура - це складові взаємопов'язані частини якої то певної системи, в нашому випадку інформаційної. Надалі ми розглядатимемо, відповідно до ФЗ від 27 липня 2006 року, доп. N 149-ФЗ "Про інформацію, інформаційні технології і про захист інформації" інформаційну структуру в РФ. [15]



2.2 Характеристика інформаційної структури в РФ



Згідно Концепції правової інформатизації Російської Федерації, основною задачею на сучасному етапі є - формування в Росії єдиного інформаційно-правового простору, що забезпечує правову інформованість всіх структур суспільства і кожного громадянина окремо.

Сучасна інформаційна система повинна давати громадянам упевненість як свої знання, в реальній здатності впливати на суспільні процеси. Рішення, що виявилися невірними, частіше всього бувають слідством недоліку об'єктивної інформації, а не відсутності компетентності або неефективного використовування тієї наявної інформації, яка потрапила в офіційні інформаційні канали.

В сучасній практиці інформаційних органів Росії можна вважати достатньо поширеним явищем паралельне ведення багатьма організаціями електронних каталогів, що мають однакову структуру становлячих їх бібліографічних баз даних, яка визначається вибраним форматом.

Інша ознака структури - порядок проходження записів на фізичному носії в сучасному програмному середовищі значення не має, оскільки легко змінюється, наприклад, операцією сортування. Таким чином, ознак, що дозволяють ідентифікувати конкретну базу даних з її власником або автором, ні.

Також на сьогоднішній день украй гостро відчувається дефіцит навіть елементарних інформаційно-юридичних послуг, який разом з іншими чинниками робить вельми серйозний негативний вплив на суспільну правосвідомість і правопорядок в Росії.

Відсутність розвиненої інформаційної системи в правовій сфері позбавляє громадян можливості ефективно брати участь через демократичні інститути в ухваленні рішень через неприступність релевантної інформації. Проблема в тому, що держава не тільки не надає громадянам можливість одержувати інформацію про чинне законодавство, але і саме не має свій в розпорядженні достатньо ефективних систем правової інформації.[17]

Під інформатизацією Росії розуміється процес створення оптимальних умов максимально повного задоволення інформаційно-правових потреб державних і суспільних структур, підприємств, організацій, установ і громадян на основі ефективної організації і використовування інформаційних ресурсів із застосуванням прогресивних технологій.

Основні шляхи вдосконалення процесу правової інформатизації суспільства багатоманітні, тому необхідне чітке визначення цілей, методів, організаційних форм рішення поставленої задачі, тобто формування її наукових основ. Правова інформатизація здійснюється одночасно по наступних напрямах: інформатизація правотворчої діяльності; інформатизація правореалізаційної діяльності; правове забезпечення процесів інформатизації.

Державна політика Російської Федерації в області формування і використовування правових інформаційних ресурсів і забезпечення цими ресурсами потреб соціального і економічного розвитку країни здійснюється з урахуванням інтересів суб'єктів Російської Федерації, тенденцій міжнародної співпраці в області правової інформатики, реальних можливостей індустрії інформатизації в умовах ринкової економіки.

Інформатизація правової сфери здійснюється шляхом створення еталонної географічно децентралізованої правової бази, що використовується в загальнонаціональному інформаційному просторі. Вся сукупність взаємозв'язаних підсистем правової інформації, реалізованих у вигляді територіально розподіленої мережі стаціонарних і тиражованих банків нормативних актів всіх видів, іншої правової і соціальної інформації, утворює Російську автоматизовану систему інформаційно-правового забезпечення правотворчої і правореалізаційної діяльності, правової освіти і виховання.

Органи державної влади і управління, Конституційний Суд Російської Федерації, Верховний Суд Російської Федерації, Вищий Арбітражний Суд Російської Федерації формують і актуалізують еталонні банки тільки тих правових актів, які приймають самі (під еталонним банком розуміється сукупність еталонних електронних копій правових актів), і передають копії цих банків і змін до них в центральний і регіональні вузли системи правової інформації.[17]

Інформаційно-правові ресурси Російської Федерації повинні формуватися з банків чинних правових актів, що приймаються Верховною Радою Російської Федерації, Президентом Російської Федерації, Радою Міністрів - Урядом Російської Федерації, Конституційним Судом Російської Федерації, Верховним Судом Російської Федерації, Вищим Арбітражним Судом Російської Федерації, центральними органами федеральної виконавської влади, органами державної влади і управління суб'єктів Російської Федерації, органами місцевого самоврядування.

Виходячи з існуючого державно-територіального устрою Російської Федерації, в цілях наближення інформаційно-правового банку безпосередньо до споживачів в регіонах, а також враховуючи обмежену пропускну спроможність каналів передачі інформації, доцільно організувати мережу розподілених банків нормативних актів трьох категорій:

1) еталонні банки нормативних актів;

2) могутні центральні банки для тиражування нормативних актів і забезпечення інформацією про них державних органів, територій і регіонів Росії;

3) регіональні банки нормативних актів для забезпечення правовою інформацією регіонів і територій.

Так, згідно п. 63 Регламенту Конституційного Суду Російської Федерації в цілях забезпечення оперативності і повноти інформації в Конституційному Суді створюється інформаційна система, що містить, зокрема, банки даних:

- про закони і інші нормативні акти Російської Федерації і суб'єктів Російської Федерації;

- про рішення Конституційного Суду;

- про рішення зарубіжних конституційних судів;

- про конституційну юстицію в суб'єктах Російської Федерації.

На рівні суб'єктів РФ також активно йде розвиток інформаційних систем різного призначення.

Муніципальні інформаційні системи створюються на підставі рішення органу місцевого самоврядування в цілях ефективної реалізації повноважень цих органів. [17]

Інформаційні системи класифікуються на інформаційні системи загального користування і корпоративні інформаційні системи.

Корпоративна інформаційна система - це інформаційна система, учасниками якої може бути обмеженого коло, визначеного її власником або угодою учасників цієї інформаційної системи осіб.



2.3 Державні інформаційні системи в РФ



В даний час в Російській Федерації проводиться широкий комплекс соціально значущих реформ. Активно здійснюються адміністративна реформа, реформи освіти, охорона здоров'я і ін. Особливе значення надається питанням розвитку в Російській Федерації інформаційних технологій - інформатизації органів державної влади і створенню в Російській Федерації основ "електронного уряду".

В цілях розвитку інформаційних технологій в країні прийнята і реалізується Федеральна цільова програма "Електронна Росія 2002 - 2010 роки". Програма покликана створити умови, які дозволять Російській Федерації досягти високого рівня проникнення інформаційних і комунікаційних технологій вo всі області життя, включаючи державне управління і суспільну діяльність. Виконання закладених в Програмі заходів передбачає підвищення ефективності державного управління, збільшення конкурентоспроможності економіки і рівня розвитку суспільства.[15]

Активно йде робота по упровадженню інфoкoмунікaційних технологій і принципів інформаційної взаємодії в практику органів державної влади. З цією метою Урядом Російської Федерації прийнята Концепція використовування інформаційних технологій в діяльності федеральних органів державної влади до 2010 року.

Все це вимагає підвищеної уваги органів державного управління до проблем створення і розвитку інформаційного забезпечення, експлуатації і підтримки інформаційних ресурсів з питань, що відносяться до їх сфер діяльності, організації інформаційної міжвідомчої взаємодії, надання громадянам і організаціям державних послуг, вдосконалення і розвитку використовуються в органах державної влади інформаційних систем, організації їх взаємодії і створення нових.

Відзначимо, що інформаційний ресурс - це завжди документована інформація. Державні інформаційні ресурси - це документована інформація, що міститься в державних інформаційних системах і що знаходиться у розпорядженні органів державної влади і інших державних організаціях. Інформаційні ресурси Російської Федерації в правовій сфері є принципово відкритими. Виняток становлять інформаційні ресурси, віднесені відповідно до законодавства до категорій обмеженого доступу. Порядок доступу до відкритих інформаційних ресурсів визначається утримувачем банку даних.

В даний час в Росії органи державної влади створюють свої сайти, в структуру яких входять в числі інших спеціальні розділи, призначені для зворотного зв'язку і оперативного обміну інформацією з відвідувачами. Наприклад, сайт Міністерства юстиції Росії www.minjust.ru - містить в своїй структурі "Питання міністру", є формою відкритого листа Міністру юстиції, посиланого по e-mail. Відповідь Міністра юстиції прямує за адресою заявника, а у разі його відсутності розміщується на сайті Міністерства [16]

Інформаційні обов'язки держави перед громадянами зростають. Наприклад, інформація, зібрана на засоби платників податків, повинна бути їм доступна. Федеральним органам виконавської влади необхідно:

1) забезпечити доступ громадян і організацій до інформації про діяльність федеральних органів виконавської влади, за винятком відомостей, віднесених до інформації обмеженого доступу, шляхом створення інформаційних ресурсів відповідно до Переліку, затвердженої даної Ухвали;

2) своєчасно і регулярно розміщувати вказані інформаційні ресурси в інформаційних системах загального користування, у тому числі в мережі Інтернет;

3) систематично інформувати громадян і організації про діяльність федеральних органів виконавської влади іншими способами, передбаченими законодавством РФ.

Органам виконавської влади суб'єктів РФ і органам місцевого самоврядування рекомендується вжити заходів по забезпеченню доступу громадян і організацій до інформації про свою діяльність з урахуванням положень вказаної Ухвали.

Необхідно відзначити створення російського сегменту мережі Інтернет для органів державної влади РФ - Russian Government Internet Network (далі по тексту - мережа RGIN) - на базі домена GOV.RU мережі Інтернет, який є сукупністю територіально розподілених мереж і серверів доступу, що належать організаціям, що мають статус органу державної влади РФ. Ієрархічно структурована мережа RGIN надає користувачам доступ до інформаційного простору співтовариства мереж Інтернету і розміщує на своїх серверах тільки офіційні матеріали, що відносяться до діяльності органів державної влади РФ. В даний час на сервері органів державної влади РФ "Офіційна Росія" містяться лише загальні відомості, як про федеральні, так і про регіональні органи державної влади. Більш докладну інформацію можна одержати, використовуючи посилання на офіційні сайти вказаних органів державної влади. Таким чином, об'єм розміщеної інформації і система навігації вимагають значних доробок.

В даний час значна частина державних інформаційних ресурсів не передбачає який би то не було інтерактивності. Причиною цього є відсутність адміністративних ресурсів навіть для того, щоб підтримувати форум (наприклад, портал Мінпраці Росії (www.mintrud.ru), який задуманий як головний інформаційний ресурс країни, присвячений соціально-трудовій сфері). Разом з тим існують офіційні сайти, наприклад, Верховного Суду РФ (http://www.supcourt.ru/), Вищого Арбітражного Суду РФ (http://www.arbitr.ru/), Міністерства юстиції РФ (http://www.minjust.ru) та ін., що підтримують інтерактивні конференції, що містять посилання на різні органи державної влади, спеціалізовані сервери за законодавством. Особливо цінна наявність в структурі даних сайтів в числі інших спеціальних розділів, призначених для зворотного зв'язку і оперативного обміну інформацією з відвідувачами.

Слід зазначити, що рівень взаємодії судової влади і ЗМІ, у тому числі Інтернету, поки не відповідає потребам суспільства: "...cклaдывaютcя насторожені, а іноді і конфліктні відносини". З одного боку, це пояснюється позицією судів, схильних до інформаційної закритості, а з іншою - наявністю поверхневих матеріалів, що виміщують серйозні матеріали, орієнтовані на аналіз питань правосуддя, розвиток цивільного обороту. непрозорість роботи судів для ЗМІ і громадян, які не завжди можуть оперативно і безперешкодно ознайомитися з рішеннями і вироками, винесеними і публічно проголошеними в судовому засіданні, порушує важливі конституційні принципи публічності і гласності правосуддя.

Вступ Росії до Ради Європи накладає на країну зобов'язання, пов'язані з досягненням міжнародних стандартів по обміну правовою інформацією (включаючи судову) в електронному вигляді по мережі Інтернет. В цілях реалізації принципу гласності судочинства в європейських країнах всі судові процеси транслюються в Інтернеті в режимі реального часу (в прямому ефірі). Будь-який охочий може стежити за ходом розгляду через персональний комп'ютер. Причому європейці активно користуються такою можливістю, особливо якщо це торкається справ, що дістали суспільний резонанс. Очевидно, що про швидку реалізацію цієї програми в Росії говорити поки не доводиться. Але орієнтуватися потрібно на рівень, досягнутий в цьому напрямі в найрозвиненіших країнах.

Отже, державні органи, відповідальні за формування і використовування правової інформації, повинні забезпечувати умови для оперативного і повного її надання користувачам.

В процесі реалізації системи правової інформації необхідно здійснити інтеграцію інформаційних фундацій, банків і баз нормативних актів в загальному інформаційно-правовому полі.[17]


Висновок



Інформація - це продукт взаємодії даних і адекватних їм методів.

Інформація є динамічним об'єктом, що утворюється у момент взаємодії об'єктивних даних і суб'єктивних методів. Як і всякий об'єкт, вона володіє властивостями (об'єкти помітні по своїх властивостях). Характерною особливістю інформації, що відрізняє її від інших об'єктів природи і суспільства, є відзначений вище дуалізм: на властивості інформації впливають як властивості даних, що становлять її змістовну частину, так і властивості методів, що взаємодіють з даними в ході інформаційного процесу.

Під структурою розуміється сукупність внутрішніх зв'язків, будова, внутрішній пристрій об'єкту. Іноді у визначенні поняття структури додають, що вказані внутрішні зв'язки стійкі і що вони забезпечують цілісність об'єкту і його тотожність самому собі.

Інформаційна структура - це складові взаємопов'язані частини якої то певної системи, в нашому випадку інформаційної.

Згідно Концепції правової інформатизації Росії, проблеми стрімкого якісного оновлення суспільства, становлення ринкової економіки, побудова демократичної правової держави висувають на перший план рішення глобальної задачі - формування в Росії єдиного інформаційно-правового простору, що забезпечує правову інформованість всіх структур суспільства і кожного громадянина окремо.

Відсутність розвиненої інформаційної системи позбавляє громадян можливості ефективно брати участь через демократичні інститути в ухваленні рішень через неприступність релевантної інформації. Проблема в тому, що держава не тільки не надає громадянам можливість одержувати інформацію про чинне законодавство, але і саме не має свій в розпорядженні достатньо ефективних систем правової інформації.

В даний час в Російській Федерації проводиться широкий комплекс соціально значущих реформ. Активно здійснюються адміністративна реформа, реформи освіти, охорона здоров'я і ін. Особливе значення надається питанням розвитку в Російській Федерації інформаційних технологій - інформатизації органів державної влади і створенню в Російській Федерації основ "електронного уряду".


Список використаних джерел



1. Инфoрмaтикa. Бaзoвый курc / Cимoнoвич C.В. и др. – CПб: Питер, 2004, - 640 c.

2. Экoнoмичеcкaя инфoрмaтикa. Учебник для ВУЗoв. / Евдoкимoв и др. – CПб: Питер, 2002. – 592 c.

3. Кoмпьютерные cети. Принципы, технoлoгии, прoтoкoлы. / Oлифер В.Г. и др. – CПб: Питер, 2002. – 672 c.

4. Кoмиccaрoв Д.A., Cтaнкевич C.И. WINDOWS XP для пoльзoвaтеля и прoфеccиoнaлa. М.: COЛOН-ПРЕCC. – 2002. – 432c.

5. Cтoцкий Ю. Caмoучитель Office XP. – CПб.: Питер, 2002.- 576 c.; ил.

6. Бoрзенкo A.В. IBM PC: уcтрoйcтвo, ремoнт, мoдернизaция. - М.: Кoмпьютер преcc, 2002. - 140 c.

7. Гук М. Энциклoпедия aппaрaтных cредcтв РC. - CПб.: Питер, 2002.-400 c.

8. Гук М. Прoцеccoры INTEL: oт 8086 дo PENTIUM IV. Aрхитектурa, интерфейc, прoгрaммирoвaние. - CПб.: Питер, 2002. - 350 c.

9. Белкин П.Ю. и др. Прoгрaммнo-aппaрaтные cредcтвa oбеcпечения инфoрмaциoннoй безoпacнocти. Зaщитa прoгрaмм и дaнных. М.: Рaдиo и cвязь, 2000.

10. Прocкурин В.Г., Крутoв C.В., Мaцкевич И.В. Прoгрaммнo-aппaрaтные cредcтвa oбеcпечения инфoрмaциoннoй безoпacнocти. Зaщитa в oперaциoнных cиcтемaх. М.: Рaдиo и cвязь., 2000.

11. Cпеcивцев A.В. и др. Зaщитa инфoрмaции в перcoнaльных ЭВМ. М.: Рaдиo и cвязь, 2004.

12. Михaйлoв C.Ф., Петрoв В.A. Инфoрмaциoннaя безoпacнocть. М.: МИФИ, 2005.

13. Введение в криптoгрaфию./Пoд ред. В.Я.Ященкo. М.: МЦНМO, 2008.

14. Caлoмa A. Криптoгрaфия c oткрытым ключoм. М.: мир, 2006. 7. ГерacименкoВ.A., Мaлюк A.A. Ocнoвы зaщиты инфoрмaции. М.: МИФИ, 2007.

15. Мoрoзoв A. Caйт Миниcтерcтвa юcтиции Рoccии - www.minjust.ru // Рoccийcкaя юcтиция. 2002. N 9. C. 72.

16. Ильгoвa Е.В. Aдминиcтрaтивнo-прaвoвoе регулирoвaние инфoрмaциoннoгo взaимoдейcтвия oргaнoв иcпoлнительнoй влacти c грaждaнaми. Aвтoреф. диc. кaнд. юрид. нaук. Caрaтoв, 2006. C. 15.

17. ФЗ oт 27 июля 2006 гoдa N 149-ФЗ "Oб инфoрмaции, инфoрмaциoнных технoлoгиях и o зaщите инфoрмaции".