Вступ Росії до Світової організації торгівлі проблеми та перспективи

МІНІСТЕРСТВО ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ 
ДОНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ТЕХНІЧНИЙ УНІВЕРСИТЕТ 
КАФЕДРА СОЦІАЛЬНО-ГУМАНІТАРНИХ НАУК 
АНАЛІТИЧНА ДОВІДКА 
з дисципліни «Світова торгівля» 
Тема: «Вступ Росії до Світової організації торгівлі: проблеми та перспективи». 
Виконала студентка гр. ЕМЕ 4-42 Шульдешова М.А. 
Перевірила викладач Лебедєва О.В. 
Ростов-на-Дону 
2002р. 


  



Зміст. 
Введення ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .... 3 
1. Всесвітня торгова організація: коротка довідка ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... 4 
2. Переговори Росії і СОТ: цілі, завдання та основні етапи ... ... ... ... ... ... ... ... ... .9 
3. Сучасний етап переговорів щодо приєднання Росії до СОТ ... ... ... ... ... ... 15 
3.1. Переговори щодо доступу на ринок товарів. ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .16 
3.2. Стан переговорів з сільськогосподарської проблематики ... ... ... ........ 20 
3.3 Хід переговорів з доступу на ринок послуг. ... ... ... ... ... ... ... .... ... ... ... ... ... 25 
3.4. Переговори з системних питань. ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .29 
4. Основні напрями змін у законодавстві у зв'язку зі вступом 
Росії до СОТ ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .33 
5. Реакція Південного Федерального Округа на процес приєднання Росії до 
СОТ (Волгоград) ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... 38 
Висновок ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .. 43 
Список використаної літератури ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... 44 
  
  
  
  
  
  
  
  
  
Введення. 
В даний час Всесвітня організація торгівлі (СОТ) є найбільшою організацією, що об'єднує практично всі країни світу, на які припадає понад 90% світового товарообігу. Тому вступ Росії до СОТ украй необхідне для того, щоб наша країна не залишилася на узбіччі світового розвитку. 
У 1993р., Коли Росією було прийнято стратегічне рішення про вступ до СОТ - почався тривалий переговорний процес, що продовжується і донині. 
Росія, прагнучи вступити в міжнародний торговельний клуб, ставить завдання домогтися не тільки надання права на рівних брати участь у міжнародному торговому регулювання, але також і в легалізації системи захисту своєї національної економіки. Така можливість пов'язана з тим, що СОТ як організація допускає досить гнучкий підхід до індивідуальних особливостей протекціонізму, забезпечуючи взаємну збалансованість різних форм. 
У більш широкому плані вступ Росії до СОТ має стабілізувати спрямованість політики російського уряду, забезпечивши надійну противагу устремлінням представників окремих міністерських лобі. 


Глобальне завдання переговорів - знайти баланс прав і обов'язків Россі з урахуванням інтересів країн _ членів СОТ. Перебуваючи поза правового простору цієї важливої міжнародної організації, будь-яка країна опиняється в становищі аутсайдера в міжнародній торгівлі. Росія пройшла лише частину шляху до здійснення зовнішньої торгівлі цивілізованими методами. 
1. СОТ: коротка аналітична довідка. 
Світова організація торгівлі (СОТ) - це єдиний міжнародний орган, що встановлює правила торгівлі між країнами. В основі його діяльності лежать угоди СОТ, узгоджені і підписані більшістю держав-учасників міжнародної торгівлі. Ці документи забезпечують юридичну базу та основні правила організації міжнародної комерційної діяльності. В основному, це договори, в рамках яких держави беруть на себе зобов'язання проводити торговельну політику в узгоджених з міжнародними стандартами рамках. Хоча такі договори обговорюються і підписуються на рівні урядів, основна їхня мета полягає у наданні сприяння виробникам товарів і послуг, компаніям, що займаються експортно-імпортними операціями.Світова організація торгівлі (СОТ), що є спадкоємицею діючої з 1947 року Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ), почала свою діяльність з 1 січня 1995 року. 


Штаб-квартира: Женева, Швейцарія. 
Дата створення: 1 січня 1995 
Ініціатори: учасники раунду переговорів в Уругваї (1986 - 94 рр..), 
Число країн-учасниць: 132 країни (станом на березень 1998 р.) 
Бюджет: 166 млн швейцарських франків в 1997 р. 
(93 млн. дол США за курсом 1,25 фр. / дол. На кінець 1996 р.). 
Секретаріат: 500 штатних співробітників. 
Генеральний директор: Ренато Руджеро 


Цілі та принципи. 


СОТ покликана регулювати торговельно-політичні відносини учасників організації у сфері міжнародної торгівлі на основі пакета угод т.зв.Уругвайського раунду багатосторонніх торгових переговорів (1986-1994 рр.).. 
Угода про створення Світової організації торгівлі передбачає створення постійно діючого форуму країн-членів для врегулювання проблем, які впливають на їх багатосторонні торговельні відносини, а також для здійснення контролю за реалізацією угод і домовленостей Уругвайського раунду. СОТ функціонує багато в чому також, як і ГАТТ, але при цьому здійснює контроль за більш широким спектром торговельних угод і має значно більші повноваження у зв'язку з удосконаленням ряду процедур прийняття рішень. 
Головним завданням СОТ є лібералізація світової торгівлі шляхом її регулювання переважно тарифними методами при послідовному скороченні рівня імпортного мита, а також усуненні різних нетарифних бар'єрів, кількісних обмежень та інших перешкод у міжнародному обміні товарами та послугами. 
Основними принципами і правилами ГАТТ / СОТ, є: надання режиму найбільшого сприяння в торгівлі на недискримінаційній основі; взаємне надання національного режиму товарам і послугам іноземного походження; регулювання торгівлі переважно тарифними методами; відмова від використання кількісних обмежень; транспарентність торговельної політики, вирішення торговельних суперечок шляхом консультацій та переговорів і т. д. 
Всі країни-члени СОТ приймають зобов'язання щодо виконання близько двадцяти основних угод та юридичних інструментів, об'єднаних терміном "багатосторонні торговельні угоди" (МТС). Таким чином, СОТ являє собою своєрідний багатосторонній контракт (пакет угод), нормами і правилами якого регулюється понад 90% всієї світової торгівлі товарами та послугами. 
Пакет угод Уругвайського раунду поєднує приблизно 50 багатосторонніх угод та інших правових документів, основними з яких є Угода про створення СОТ і додані до нього МТС: 


I. Багатосторонні угоди з торгівлі товарами: 
oГенеральное угода з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГАТТ-94); 
oСоглашеніе по сільському господарству; 
oСоглашеніе про застосування санітарних та фітосанітарних заходів; 
oСоглашеніе про текстиль та одяг; 
oСоглашеніе про технічні бар'єри в торгівлі; 
oСоглашеніе по інвестиційних заходів, пов'язаних з торгівлею (ТРІМс); 
oСоглашеніе щодо застосування Статті VI ГАТТ-94 (Антидемпінгові процедури); 
oСоглашеніе щодо застосування статті VII ГАТТ-94 (Оцінка митної вартості товарів); 
oСоглашеніе з передвідвантажувальної інспекції; 
oСоглашеніе за правилами походження; 
oСоглашеніе про процедури ліцензування імпорту; 
oСоглашеніе про субсидії та компенсаційні заходи; 
oСоглашеніе із захисних заходів. 
II.Генеральное угода про торгівлю послугами (ГАТС). 
III.Соглашеніе з торговельних аспектів прав інтелектуальної власності (ТРІПС). 
IV.Договоренность про правила і процедури врегулювання суперечок; 
V. Механізм огляду торговельної політики. 
VI.Плюрілатеральние угоди (з обмеженою участю, тобто необов'язкові для всіх членів СОТ): Угода про торгівлю цивільною авіатехнікою; Угода про державні закупки. Існують також т.зв. секторальні тарифні ініціативи ("нульовий варіант", "гармонізація торгівлі хімічними товарами", "інформаційні технології"), у яких на добровільний основі беруть участь лише частина країн-членів СОТ. 


Структура та функції. 
Вищим органом СОТ є Міністерська конференція, яка об'єднує представників всіх учасників організації. Сесії конференції збираються не рідше одного разу на два роки для обговорення і прийняття рішень з принципових питань, пов'язаних з угодами Уругвайського раунду. Перша конференція відбулася в грудні 1996 р. в Сінгапурі, друга - в травні 1998 р. в Женеві, де підводилися основні підсумки п'ятдесятирічної діяльності ГАТТ / СОТ. У Міністерської декларації за підсумками цієї конференції сформульовано доручення Генеральній Раді підготувати рішення щодо термінів проведення, порядок денний і параметрами нового раунду багатосторонніх торгових переговорів ("раунд тисячоліття"). 


Наступний форум СОТ пройде в кінці 1999 р. і буде присвячений обговоренню виконання країнами-членами організації діючих угод Уругвайського раунду, а також формату нового раунду МТП: початок переговорів по "вбудованої порядку денного" (сільське господарство, послуги, огляд Угоди ТРІПС), підготовка рекомендацій щодо перспектив діяльності організації з урахуванням рішень Сінгапурської конференції, тобто можливого включення в майбутні переговори принципово нових сфер - конкуренції, екології, трудових стандартів, а також тарифів на промислові товари. 


Міністерська конференція СОТ засновує Комітет з торгівлі і розвитку, Комітет з обмежень з метою забезпечення рівноваги платіжного балансу.Комітет з питань бюджету, фінансів і адміністрації, а також Комітет з торгівлі та навколишнього середовища. 
Конференція міністрів призначає Генерального директора СОТ. В даний час Гендиректором СОТ є Ренато Руджеро (Італія). Гендиректор призначає співробітників підрозділів Секретаріату СОТ і визначає їх обов'язки та умови проходження служби відповідно до положень, прийнятих Міністерської конференцією. 
Між сесіями у міру необхідності (8-10 разів на рік) для вирішення поточних та процедурних питань скликається Генеральна рада, що складається також з представників всіх учасників. Крім того, Генеральна рада адмініструє діяльність Органу з врегулювання суперечок та Органу з огляду торговельної політики. Під керівництвом Генеральної ради працюють Рада з торгівлі товарами. Рада з торгівлі послугами і Рада з торговельних аспектів прав інтелектуальної власності, інші органи з проблематики СОТ. У рамках Рад з торгівлі товарів і послугами засновані Комітети з Угод і переговорні групи. Членство в радах і комітетах відкрито для всіх учасників СОТ. Крім того, функціонують органи зі спостереження за виконанням плюрілатеральних угод. 


Прийняття рішень. 


Діяльністю СОТ керують уряди країн-учасниць. Всі основні рішення приймаються загальними зборами, або міністрами країн-учасниць (вони зустрічаються кожні два роки), або представниками країн-учасниць (які зустрічаються регулярно в Женеві). У СОТ практикується прийняття рішень на основі консенсусу. При його відсутності рішення приймається більшістю голосів, якщо іншого не передбачено. Тлумачення положень угод щодо товарів, послуг, інтелектуальної власності, звільнення від прийнятих зобов'язань (вейвер) приймаються 3 / 4 голосів. Поправки, що не торкаються прав і зобов'язань учасників, а також прийняття нових членів вимагають 2 / 3 голосів (на практиці, як правило, консенсусом).Альтернативна точка зору: "СОТ, найімовірніше, буде страждати через повільність та неповороткість політичного та економічного менеджменту - організація з більш ніж 320 країнами-учасницями не може управлятися загальними зборами всіх членів. Громіздка система управління просто не дає ефективно діяти або серйозно обговорювати загальні напрямки роботи. 


І в Міжнародному валютному фонді, і у Світовому банку працюють виконавчі ради, які й визначають загальний напрямок діяльності співробітників. При цьому в роботі беруть участь представники провідних промислово-розвинених країн, а рішення приймаються в результаті голосуванням. СОТ необхідна аналогічна структура, щоб діяти ефективно. [Однак] у своїй політичній орієнтації невеликі країни-учасниці дотримуються прямо протилежної точки зору. 


Джеффрі Дж. Скотт, 
Інститут міжнародної економіки, Вашингтон 
Членство. 


Відповідно до Угоди про заснування СОТ країнами-засновниками організації стали учасники ГАТТ, які представили списки зобов'язань щодо товарів і послуг і ратифікували пакет угод СОТ до 1997 року. В даний час повноправними учасниками СОТ є 132 держави, причому тільки Еквадор, Монголія, Болгарія і Панама стали новими членами, а інші мають статус країни-засновника. 
В даний час більше тридцяти держав мають статус спостерігача у СОТ. Переважна більшість з них (включаючи Росію, Китай, Тайвань, Саудівську Аравію, країни Балтії і практично всі держави СНД) знаходяться на різних стадіях процесу приєднання до СОТ. Крім того, близько п'ятдесяти міжнародних організацій мають статус спостерігача в СОТ, в т.ч. МВФ, Світовий Банк, ОЕСР, різні підрозділи ООН, регіональні угруповання, товарні організації і т.д. 


Процедура приєднання до Світової організації торгівлі, вироблена за півстоліття існування ГАТТ / СОТ, досить складна і складається з декількох етапів. Як показує досвід приєднуються країн, цей процес займає кілька років. Усі зазначені нижче процедури приєднання цілком поширюються і на Росію. (Більш детально див інформаційно-аналітичний матеріал "Про хід приєднання Росії до СОТ"). 


На першому етапі в рамках спеціальних Робочих груп відбувається детальний розгляд економічного механізму і торговельно-політичного режиму країни, що приєднується. Після цього починаються консультації та переговори щодо умов членства країни-здобувача в цій міжнародній організації. Подібні консультації і переговори, як правило, проводяться на двосторонньому рівні з усіма зацікавленими країнами-членами СОТ. 


Перш за все, ці переговори стосуються "комерційно значущих" поступок, які країна, яка приєднується, буде готова надати членам СОТ щодо доступу на її ринок товарів і послуг, а також щодо термінів прийняття на себе зобов'язань по Угодах, що випливають із членства у СОТ. 


Натомість приєднується, отримує права, які мають члени СОТ, що практично буде означати припинення її дискримінації на зовнішніх ринках. У випадку протиправних дій з боку будь-якого члена організації, будь-яка країна зможе звертатися з відповідною скаргою до Органу з вирішення спорів (ОРС), рішення якого обов'язкові для безумовного виконання на національному рівні. 
Відповідно до встановленої процедури результати двосторонніх переговорів щодо взаємної лібералізації доступу до ринків і умови приєднання мають бути оформлені наступними офіційними документами: 


· Доповіддю Робочої групи, в якому буде викладено повний пакет зобов'язань, які країна, яка приєднується прийме на себе за підсумками переговорів; 
· Протоколом про приєднання, що юридично оформляє досягнуті домовленості; 
· Списком зобов'язань з тарифних поступок у сфері товарів і сільського господарства; 
· Списком специфічних зобов'язань з доступу на ринок послуг. 
Одним з головних умов приєднання нових країн до СОТ є приведення їх національного законодавства і практики регулювання зовнішньоекономічної діяльності відповідно до положень пакета угод Уругвайського раунду. 
Останнім етапом є ратифікація законодавчим органом країни, що приєднується всього пакету документів.



Перекладено порталом ©  за допомогою translate.google.com.

Редактор: Адаманов Дамир.

Оригинал: http:///13