ЗАКОН УКРАЇНИ Про боротьбу з корупцією

ЗАКОН УКРАЇНИ 

Про боротьбу з корупцією 

Закон введено в дію з дня опублікування - 16 листопада 1995 року
(згідно з Постановою Верховної Ради України
 від 5 жовтня 1995 року N 357/95-ВР) 

Із змінами і доповненнями, внесеними 
Законами України 
від 3 квітня 1997 року N 171/97-ВР, 
 від 5 лютого 1998 року N 85/98-ВР,
від 2 березня 1999 року N 460-XIV, 
від 5 травня 1999 року N 622-XIV,
 від 23 березня 2000 року N 1594-III,
 від 11 липня 2002 року N 90-IV,
 від 12 вересня 2002 року N 148-IV,
 від 15 травня 2003 року N 743-IV,
 від 3 березня 2005 року N 2459-IV,
 від 23 лютого 2006 року N 3490-IV,
 від 1 грудня 2006 року N 424-V

(З 1 січня 2010 року цей Закон втратить чинність згідно із Законом України від 11 червня 2009 року N 1506-VI)




Цей Закон визначає правові та організаційні засади запобігання корупції, виявлення та припинення її проявів, поновлення законних прав та інтересів фізичних і юридичних осіб, усунення наслідків корупційних діянь. 

Боротьба з корупцією здійснюється на основі чіткої правової регламентації діяльності державних органів, служб і осіб, уповноважених на виконання функцій держави, забезпечення гарантій прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. 

Розділ I 
ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ 

Стаття 1. Поняття корупції та корупційних діянь 

Під корупцією в цьому Законі розуміється діяльність осіб, уповноважених на виконання функцій держави, спрямована на протиправне використання наданих їм повноважень для одержання матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг. 

Корупційними діяннями є: 

а) незаконне одержання особою, уповноваженою на виконання функцій держави, у зв'язку з виконанням таких функцій матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг, у тому числі прийняття чи одержання предметів (послуг) шляхом їх придбання за ціною (тарифом), яка є істотно нижчою від їх фактичної (дійсної) вартості; 

б) одержання особою, уповноваженою на виконання функцій держави, кредитів або позичок, придбання цінних паперів, нерухомості або іншого майна з використанням при цьому пільг чи переваг, не передбачених чинним законодавством. 

Подарунок (винагорода), отриманий зазначеними особами за обставин, передбачених пунктом "а" частини другої цієї статті, у тому числі такий, що надійшов без їх відома, а також вартість незаконно одержаних послуг підлягають стягненню (відшкодуванню) в доход держави. 

Примітка. Під діяльністю осіб, уповноважених на виконання функцій держави, слід розуміти і діяльність посадових осіб місцевого самоврядування, що спрямована на здійснення повноважень місцевого самоврядування. 

(статтю 1 доповнено приміткою згідно із
 Законом України від 11.07.2002 р. N 90-IV)






Стаття 2. Суб'єкти корупційних діянь та інших правопорушень, пов'язаних з корупцією 

За корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією, на підставі цього Закону несуть відповідальність такі особи, уповноважені на виконання функцій держави: 

а) державні службовці; 

б) Прем'єр-міністр України, Перший віце-прем'єр-міністр, віце-прем'єр-міністри, міністри; 

в) народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати сільських, селищних, міських, районних у містах, районних, обласних рад; 

г) посадові особи місцевого самоврядування; 

ґ) військові посадові особи Збройних Сил України та інших військових формувань (крім військовослужбовців строкової служби). 

(стаття 2 із змінами, внесеними згідно із
Законами України від 03.04.97 р. N 171/97-ВР,
від 11.07.2002 р. N 90-IV,
у редакції Закону України від 23.02.2006 р. N 3490-IV) 

Стаття 3. Межі дії Закону 

Суб'єкти, зазначені у статті 2 цього Закону, за вчинення корупційних діянь та інших правопорушень, пов'язаних з корупцією, несуть адміністративну відповідальність на підставі цього Закону. Питання про кримінальну, цивільно-правову та матеріальну відповідальність за корупційні діяння та правопорушення, пов'язані з корупцією, вирішуються відповідно до вимог чинного законодавства. 

(частина перша статті 3 із змінами, внесеними
 згідно із Законом України від 03.03.2005 р. N 2459-IV) 

Військовослужбовці та інші особи, які згідно з чинним законодавством притягаються до відповідальності за адміністративні правопорушення відповідно до дисциплінарних статутів, у разі вчинення корупційних діянь та інших правопорушень, пов'язаних з корупцією, несуть відповідальність, передбачену цим Законом.  





Стаття 4. Органи, які ведуть боротьбу з корупцією 

	Боротьбу з корупцією ведуть відповідні підрозділи: 	

а) Міністерства внутрішніх справ України; 

а-1) податкової міліції; 

(статтю 4 доповнено пунктом "а-1" згідно із 
Законом України від 05.02.98 р. N 85/98-ВР)  

б) Служби безпеки України; 

в) органів прокуратури України; 

г) Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; 

(статтю 4 доповнено пунктом "г" згідно із
 Законом України від 15.05.2003 р. N 743-IV) 

інші органи та підрозділи, що створюються для боротьби з корупцією згідно з чинним законодавством. 

Розділ II 
ПОПЕРЕДЖЕННЯ КОРУПЦІЇ 

Стаття 5. Спеціальні обмеження щодо державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, спрямовані на попередження корупції 

Державний службовець або інша особа, уповноважена на виконання функцій держави, не має права: 

а) сприяти, використовуючи своє службове становище, фізичним і юридичним особам у здійсненні ними підприємницької діяльності, а так само в отриманні субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів чи пільг з метою незаконного одержання за це матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг; 

б) займатися підприємницькою діяльністю безпосередньо чи через посередників або підставних осіб, бути повіреним третіх осіб у справах державного органу, в якому вона працює, а також виконувати роботу на умовах сумісництва (крім наукової, викладацької, творчої діяльності, а також медичної практики); 

в) входити самостійно (крім випадків, коли державний службовець здійснює функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі, та представляє інтереси держави в раді товариства (спостережній раді) або ревізійній комісії господарського товариства), через представника або підставних осіб до складу правління чи інших виконавчих органів підприємств, кредитно-фінансових установ, господарських товариств тощо, організацій, спілок, об'єднань, кооперативів, що здійснюють підприємницьку діяльність; 

(пункт "в" частини першої статті 5 із змінами, внесеними згідно із
 Законом України від 05.05.99 р. N 622-XIV) 

г) відмовляти фізичним та юридичним особам в інформації, надання якої передбачено правовими актами, умисно затримувати її, надавати недостовірну чи неповну інформацію; 

ґ) сприяти, використовуючи своє службове становище, фізичним і юридичним особам - учасникам процедур закупівель у досягненні перемоги всупереч вимогам Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти". 

(частину першу статті 5 доповнено пунктом "ґ" згідно із
 Законом України від 01.12.2006 р. N 424-V) 

Обмеження, передбачені у пунктах "б" і "в" частини першої цієї статті, не поширюються на депутатів сільських, селищних, міських, районних у містах, районних, обласних рад, які здійснюють депутатські повноваження, не пориваючи з виробничою чи службовою діяльністю. 

(статтю 5 доповнено новою частиною другою згідно із 
Законом України N 171/97-ВР від 03.04.97 р.,
у зв'язку з цим частини другу і третю вважати
 відповідно частинами третьою та четвертою,
частина друга статті 5 із змінами, внесеними згідно із
 Законом України від 23.02.2006 р. N 3490-IV) 

Державний службовець, який є посадовою особою, не має також права: 

а) сприяти, використовуючи своє посадове становище, фізичним та юридичним особам у здійсненні ними зовнішньоекономічної, кредитно-банківської та іншої діяльності з метою незаконного одержання за це матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг; 

б) неправомірно втручатися, використовуючи своє посадове становище, у діяльність інших державних органів чи посадових осіб з метою перешкодити виконанню ними своїх повноважень; 

в) бути повіреним третіх осіб у справах державного органу, діяльність якого він контролює; 

г) надавати незаконні переваги фізичним або юридичним особам під час підготовки і прийняття нормативно-правових актів чи рішень. 

Особи, які претендують на зайняття посади в системі державної служби або на виконання інших функцій держави, попереджаються про встановлені щодо них обмеження. 

Стаття 6. Фінансовий контроль 

Декларування доходів осіб, уповноважених на виконання функцій держави, здійснюється в порядку і на підставах, передбачених статтею 13 Закону України "Про державну службу". 

В разі відкриття валютного рахунку в іноземному банку державний службовець або інша особа, уповноважена на виконання функцій держави, зобов'язана у десятиденний строк письмово повідомити про це податкову службу із зазначенням номера рахунку і місцезнаходження іноземного банку. 

Відомості про доходи, цінні папери, нерухоме та цінне рухоме майно і вклади у банках посадових осіб, зазначених у частині першій статті 9 Закону України "Про державну службу", та членів їх сімей підлягають щорічній публікації в офіційних виданнях державних органів України. До обрання чи призначення кандидата на відповідні посади ці відомості попередньо подаються органу чи посадовій особі, які здійснюють обрання чи призначення на ці посади. 

(частина третя статті 6 із змінами, внесеними згідно із 
Законом України  від 03.04.97 р. N 171/97-ВР) 

Розділ III
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ ЗА КОРУПЦІЙНІ ДІЯННЯ ТА ІНШІ ПРАВОПОРУШЕННЯ, ПОВ'ЯЗАНІ З КОРУПЦІЄЮ 



Стаття 7. Відповідальність за вчинення корупційних діянь 

Вчинення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за винятком осіб, зазначених у частині другій цієї статті, будь-якого з передбачених у статті 1 цього Закону корупційних діянь, якщо вони не містять складу злочину, тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 

Вчинення корупційних діянь, передбачених цим Законом, народним депутатом України, депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом місцевої ради або сільським, селищним, міським головою, головою районної, обласної, районної у місті ради (у разі її створення), їх заступниками або секретарем відповідної сільської, селищної, міської ради, у разі здійснення ними згідно із законом повноважень сільського, селищного, міського голови, якщо вони не містять складу злочину, тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 

(стаття 7 із змінами, внесеними згідно із
 Законом України від 03.04.97 р. N 171/97-ВР,
 у редакції Закону України
 від 03.03.2005 р. N 2459-IV) 

Стаття 8. Відповідальність за порушення спеціальних обмежень, встановлених для осіб, уповноважених на виконання функцій держави 

Порушення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, будь-якого із зазначених у статті 5 цього Закону обмежень, якщо воно не містить складу злочину, тягне за собою адміністративне стягнення у вигляді штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 


Повторне протягом року порушення будь-якого із зазначених у статті 5 цього Закону обмежень тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 

(частина друга статті 8 із змінами, внесеними
 згідно із Законом України від 03.03.2005 р. N 2459-IV) 

Стаття 9. Відповідальність за порушення вимог фінансового контролю 


Порушення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вимог щодо декларування доходів (неподання або подання неповних чи неправдивих відомостей про доходи та зобов'язання фінансового характеру) тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також є підставою для відмови у призначенні на посаду та для позбавлення права балотуватись у депутати або на виборні посади в державні органи. 

(частина перша статті 9 із змінами, внесеними
 згідно із Законом України від 03.03.2005 р. N 2459-IV) 


Неподання або невчасне подання державним службовцем або іншою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, відомостей про відкриття валютного рахунку в іноземному банку тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.  

(частина друга статті 9 із змінами, внесеними
 згідно із Законом України від 03.03.2005 р. N 2459-IV) 

Стаття 10. Відповідальність керівників за невжиття заходів щодо боротьби з корупцією 

Керівники міністерств і відомств, державних підприємств, установ та організацій чи їх структурних підрозділів у разі виявлення чи отримання інформації про вчинення підлеглим корупційного діяння або порушення спеціальних обмежень, встановлених статтею 5 цього Закону, в межах своєї компетенції зобов'язані вжити заходів до припинення таких діянь та негайно повідомити про їх вчинення будь-який з державних органів, зазначених у пунктах "а", "а1" і "б" статті 4 цього Закону. 

(частина перша статті 10 із змінами, внесеними
 згідно із Законом України від 12.09.2002 р. N 148-IV) 

Умисне невжиття такими керівниками заходів, передбачених частиною першою цією статті, тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 


Повторне протягом року вчинення діяння, передбаченого частиною другою цієї статті, тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 

(частина третя статті 10 із змінами, внесеними
 згідно із Законом України від 03.03.2005 р. N 2459-IV) 

Стаття 11. Відповідальність за умисне невиконання своїх обов'язків по боротьбі з корупцією 


Умисне нескладення або невчасне складення протоколу про вчинення корупційного діяння чи іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією, за наявності для цього підстав, або умисне неподання до суду протоколу про вчинення корупційного діяння чи іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією, особою, на яку покладено ці обов'язки, тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 

(стаття 11 із змінами, внесеними згідно із
 Законом України від 03.03.2005 р. N 2459-IV) 

Стаття 12. Підстави і порядок адміністративного провадження у справах про корупційні діяння або інші правопорушення, пов'язані з корупцією 

Порядок адміністративного провадження у справах про корупційні діяння або інші правопорушення, пов'язані з корупцією, а також виконання постанов про накладення адміністративних стягнень визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення, за винятком положень, встановлених цим Законом. 

Протокол про вчинення корупційного діяння або іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією, складається органами, зазначеними у пунктах "а", "а1" і "б" статті 4 цього Закону, а у разі, коли факт вчинення корупційного діяння або іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією, що не містить складу злочину, встановлено прокурорською перевіркою чи попереднім слідством, - також слідчим чи прокурором. 

(частина друга статті 12 із змінами, внесеними
 згідно із Законом України від 12.09.2002 р. N 148-IV) 

Підставою для складання протоколу є достатні дані, які свідчать про наявність в діянні особи ознак корупційного діяння або іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією. 

Орган дізнання в разі відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, передбачених чинним законодавством, за наявності в діянні особи ознак корупційного діяння або іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією, зобов'язаний у триденний строк надіслати матеріали перевірки або попереднього слідства, що стосується корупційного діяння чи іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією, до органу, зазначеного у пунктах "а", "а1" і "б" частини першої статті 4 цього Закону.  

(частина четверта статті 12 із змінами, внесеними
 згідно із Законом України від 12.09.2002 р. N 148-IV) 

Протокол про вчинення корупційного діяння або іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією, разом з матеріалами перевірки у триденний строк з моменту його складення надсилається до районного (міського) суду за місцезнаходженням органу, який склав про це протокол. Адміністративне стягнення за корупційні діяння або інші правопорушення, пов'язані з корупцією, може бути накладено не пізніш як через шість місяців з дня його вчинення. Розгляд адміністративних справ про корупційні діяння або інші правопорушення, пов'язані з корупцією, здійснюється відповідними судами у п'ятнадцятиденний строк з часу їх надходження до суду. Строк розгляду адміністративних справ про корупційні діяння призупиняється судом у випадках, коли особа, на яку складено адміністративний протокол про корупційні діяння, умисно ухиляється від явки до суду чи з поважних причин не може туди з'явитися (захворювання, від'їзд у відрядження чи на лікування, перебування у відпустці тощо). 

(частина п'ята статті 12 із змінами, внесеними
 згідно із Законом України від 12.09.2002 р. N 148-IV) 


Постанова суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за корупційні діяння або інші правопорушення, пов'язані з корупцією, у триденний строк направляється відповідному державному чи виборному органу для вирішення питання згідно з чинним законодавством. 

(частина шоста статті 12 із змінами, внесеними
 згідно із Законом України від 03.03.2005 р. N 2459-IV) 

Розділ IV 
УСУНЕННЯ НАСЛІДКІВ КОРУПЦІЙНИХ ДІЯНЬ ТА ІНШИХ ПРАВОПОРУШЕНЬ, ПОВ'ЯЗАНИХ З КОРУПЦІЄЮ 

Стаття 13. Відшкодування збитків 

Збитки, заподіяні державі, підприємству, установі, організації незаконним використанням приміщень, засобів транспорту і зв'язку, іншого державного майна або коштів, підлягають відшкодуванню винними особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на загальних підставах і умовах матеріальної відповідальності працівників та військовослужбовців. 

У разі відмови добровільно повернути незаконно одержані особою, уповноваженою на виконання функцій держави, кредити, позички, цінні папери, нерухомість та інше майно вони чи їх вартість підлягають стягненню (вилученню) в доход держави у судовому порядку за заявою прокурора. 

Одержання субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів та пільг у результаті дій, передбачених пунктом "а" частини першої статті 5 цього Закону, тягне за собою визнання укладеної угоди недійсною з наслідками, передбаченими Цивільним кодексом України. 

Стаття 14. Скасування неправомірних нормативно-правових актів та рішень, прийнятих внаслідок корупційних діянь 

Прийняті внаслідок корупційних діянь неправомірні нормативно-правові акти та рішення підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженими на прийняття чи скасування відповідних актів та рішень, або визнаються незаконними в судовому порядку. 

Стаття 15. Поновлення прав та відшкодування збитків фізичним та юридичним особам 

Фізичні та юридичні особи, права яких порушено внаслідок корупційних діянь і які зазнали моральної чи матеріальної шкоди, мають право на поновлення цих прав і відшкодування шкоди у встановленому законом порядку. 

Розділ V 
КОНТРОЛЬ І НАГЛЯД ЗА ВИКОНАННЯМ ЗАКОНІВ У СФЕРІ БОРОТЬБИ З КОРУПЦІЄЮ 

Стаття 16. Контроль за виконанням законів у сфері боротьби з корупцією 

Контроль за виконанням законів у сфері боротьби з корупцією здійснюється Верховною Радою України безпосередньо, а також Комітетом Верховної Ради України з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією.  

(стаття 16 із змінами, внесеними згідно із
 Законами України від 02.03.99 р. N 460-XIV,
 від 23.03.2000 р. N 1594-III) 

Стаття 17. Прокурорський нагляд 

Нагляд за виконанням законів у сфері боротьби з корупцією здійснюється Генеральним прокурором України і уповноваженими ним прокурорами. 

  

Президент України

Л. КУЧМА 

м. Київ
 5 жовтня 1995 року 
N 356/95-ВР