Хлібопекарська галузь. ВАТ Донецький хлібокомбінат

36







МІНІСТЕРСТВО ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ

Донецикий національний університет економіки і торгівлі

імені Михайла Туган-Барановського



Кафедра економіки підприємства







ТРЕНІНГ

з дисципліни: «Економіка підприємства»

за темою:

«Хлібопекарська галузь. ВАТ «Донецький хлібокомбінат»













Виконала: Есаян А.Ю.

студентка групи ЕП-08-Г

Перевірила:

Тимохіна О. А.











Донецьк – 2010



ЗМІСТ

ВСТУП……… ………………………………………………………………….5

1. Аналіз зовнішнього середовища функціонування підприємства та оцінка стану галузі………………………………………………….………….8

1.1. Ринок продукції галузі…………………………………………..8

1.2. Аналіз ринку основної сировини і матеріалів, які використовуються підприємствами галузі………………..………15

1.3. Аналіз ринку техніки і технологій……………………………16

1.4. Аналіз ринку джерел фінансових ресурсів…………….……..20

1.5. Оцінка забезпеченості галузі трудовими ресурсами……………………………………………………………22

1.6. Вплив факторів зовнішнього середовища на діяльність підприємства хлібобулочної галузі…………………………….….29

1.7. Перспективи подальшого розвитку хлібопекарської галузі...34



2. Визначення резервів збільшення обсягу виробництва та реалізації продукції……………………………………………………………………….36

	 2.1. Оцінювання динаміки та структури обсягу продукції (за видами)………………………………………………………………………...36

	2.2. Оцінка впливу факторів на динаміку обсягу реалізації продукції………………………………………………………………………39

	3. Визначення конкурентного статусу та оцінка конкурентоспроможності підприємства…………………………………….45

	3.1. Оцінка рівня конкурентоспроможності підприємства……...45

	3.2. Визначення недоліків діяльності підприємства та організаційно-економічні заходи, що спрямовані на усунення цих недоліків……………………………………………………………………….49

3.3 Визначення основних цілей, які необхідно поставити для підвищення конкурентного статусу підприємства…………………………50

4.Оцінка значущості потенціалу при досягненні цілей підприємства.52

4.1. Визначення головної цілі підприємства……………………...52

4.2. Визначення оцінки розвитку підприємства………………….54

4.3. Вплив складових потенціалу на потенційні можливості підприємства…………………………………………………………………..57

4.4. Визначення потенційного та реального рівня використання кожної складової потенціалу підприємства…………………………………66

4.5. Оцінка ступеня внеску складових потенціалу підприємства у досягненні поставлених цілей………………………………………………..68

5. Комплексна оцінка ефективності діяльності підприємства………..73

5.1. Визначення показників, що комплексно характеризують ефективність діяльності підприємства………………………………………73

5.2. Оцінка показників, що характеризують результати діяльності………………………………………………………………………75

5.3. Оцінка темпу інтенсивності розвитку та економічного росту підприємства…………………………………………………………………..77

5.4. Можливі напрямки підвищення ефективності діяльності підприємства……………………………………………………………..78

ВИСНОВКИ……………………………………………………………...80

ЛІТЕРАТУРА…………………………………………………………….82

ДОДАТКИ



	

	

	



















ВСТУП



	Харчова та переробна промисловість України - одна із стратегічних галузей економіки, покликана забезпечувати стійке постачання населення необхідними якісними продуктами харчування.

	Хліб був і залишається одним з основних продуктів харчування населення нашої країни. Щоденне споживання хліба дозволяє вважати його одним з найважливіших продуктів харчування, харчова цінність якого має важливе значення. Він забезпечує більше 50% добової потреби в енергії і до 75% потреби в рослинному білку.

	У перехідний період створені передумови для кардинальної модернізації технічної бази хлібопечення, підвищення харчової цінності та смакових переваг хліба. В даний час хлібозаводи мають можливість купувати будь-які види сировини, матеріалів, харчових добавок; мають у своєму розпорядженні добре підготовленими кадрами керівників, фахівців, робітників; здатні (за наявності інвестиційних ресурсів) в стислі терміни встановлювати сучасне технологічне обладнання.

	Проте в даний час хлібопекарські підприємства зіштовхуються із серйозними проблемами, гальмують їх розвиток. Це і подорожчання ресурсів сировини, і неможливість поновлення обладнання у зв'язку з їх дорожнечею, а також зростання цін на електроенергію і воду, високий рівень оподаткування і т.д. Всі ці чинники ведуть до збільшення собівартості продукції, що випускається і хлібопекарські підприємства змушені підвищувати ціни на хліб і хлібобулочні вироби. Страждає також і якість продукції, тому що багато підприємств для збільшення свого прибутку від реалізації продукції або використовують більш дешеве, але низької якості сировину, або порушують правила технологічного процесу виробництва хліба - що негативно позначається на якості готової продукції, а отже, і на здоров'ї населення.

	Правильна організація виробництва хлібобулочних виробів та економне витрачання ресурсів у хлібопеченні є пріоритетними завданнями галузі, від вирішення яких залежить і якість продукції, і зменшення її собівартості, а, отже, зростання прибутку хлібопекарських підприємств, їх конкурентоспроможність, можливість впровадження у виробництво нового прогресивного обладнання та здатність виходу на нові споживчі ринки.

	Таким чином, тому що хлібобулочна продукція користується постійним і повсюдним попитом у населення, то хлібозаводи мають сприятливі умови для збільшення обсягів виробництва. Однак, тільки правильно організувавши виробництво хлібобулочних виробів, підприємство може отримати позитивні результати.

	На сьогоднішній день ситуація у хлібопекарській галузі України складна. Хліб - це соціальний продукт, пильна увага приділяється до нього з боку владних структур, і виражається воно, у першу чергу, в постійному, починаючи з моменту здобуття Україною незалежності, регулюванні галузі, причому без чітко виражених критеріїв регулювання.

	Так, на сьогоднішній день діє постанова Кабінету міністрів України № 1548 від 25.12.96 "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)", яке дає право місцевим органам влади застосують регулювання цін, в першу чергу, обмежуючи рентабельність і торговельну надбавку на продукцію. При цьому, оскільки немає єдиного критерію регулювання, сьогодні в Україні у різних областях встановлено різний рівень рентабельності виробництва хліба - від 2% до 5%.

	Відповідно до цієї постанови моніторингу та регулювання підлягають ціни більш ніж на 90% продукції, що випускається хлібопекарськими підприємствами, що позбавляє заводи можливості перекривати збитки і хоч якось підвищувати рентабельність виробництва за рахунок випуску іншої продукції. Так, за підсумками минулого року 37% хлібопекарських підприємств України закінчили рік зі збитками. Відповідно, галузь перестає бути привабливою для інвесторів, як вітчизняних, так і іноземних. На сьогоднішній день в Україні немає практично ні одного хлібозаводу, де б використовувалися іноземні інвестиції. Все це веде за собою, в першу чергу, відставання у технологічному розвитку української хлібопекарської галузі. Багато заводів не можуть дозволити впроваджувати у себе на виробництві якісь передові технології, тому що це відразу ж позначиться на збільшенні собівартості хліба, та в підсумку в умовах обмеженої рентабельності виявиться просто невигідним. Жорстке регулювання цін на місцевому рівні призвело до того, що в галузі на сьогоднішній день склалося загрозливе становище, яке вже виливається в акції протесту українських пекарів під стінами Кабміну.

	
1. Аналіз зовнішнього середовища функціонування підприємства та оцінка стану галузі

	

	1.1. Ринок продукції галузі

	

	 Хлібопечення не є галуззю, яка представляє переробну промисловість, оскільки хлібозавод сам не закуповує сільгосппродукцію з метою переробки. Робота підприємств залежить від муки, а не від коливань цін на зерно. Спочатку треба розібратися з цінами на борошно, а вже потім пред'являти претензії до пекарям. Факт зниження цін на зерно, на жаль, ніяк не позначилася на галузі хлібопечення, оскільки ціна на борошно залишилася колишньою.

	Більше того, одним із заходів уряду з підтримки цієї галузі є реалізація Аграрним фондом борошна з державного продовольчого резерву, що спрямовується на хлібозаводи. При цьому ціни, встановлені державою на борошно вищого і першого сорту, на сьогоднішній день вища тих, які склалися на ринку. Тобто уряд сам сьогодні сформувало певні передумови для зростання цін на борошно, і на фоні цього вже почалося зростання ринкових цін.

	Сьогодні закликають владу піти від жорсткого регулювання і виробити якусь економічно обгрунтовану складову, щоб підприємства могли нормально сформувати ціну на хліб, отримати прибуток від його реалізації, спокійно заплатити податки державі. Держава не повинна перекладати турботу про соціально незабезпечених верств населення на плечі пекарів, просто оголосивши хліб соціально значущих продуктів. Уряд повинен брати участь у тому, щоб ціни на хліб для населення були низькими. Тут доречно говорити про якісь податкові пільги для підприємств галузі - зниження ПДВ для зернопереробних та хлібопекарських підприємств.

	Пекарі самі прекрасно розуміють, що виробляють соціально значимий продукт і ціна на нього повинна бути доступною, але й увага з боку влади до галузі повинно бути, як до соціально значущої. Хлібозаводи не проти виробляти, умовно кажучи, 10% хліба за 1 грн., Але їм необхідно якимсь видом продукції перекрити збиток, який буде утворений через випуску дешевого хліба. При цьому владі не слід боятися того, що після скасування обмежень на рентабельність ціна на хліб злетить у 5-10 разів, оскільки стримувати її буде конкуренція на хлібному ринку України, яка на сьогоднішній день досить висока. Виробництво хліба в Україні з року в рік скорочується. За підсумками 2009 року Держкомстат повідомив про скорочення випуску хліба на 7,9% - до 1,755 млн. т. У порівнянні з обсягами 1990 року (6,7 млн. т) сталося падіння у 3,8 рази. Ємність вітчизняного ринку хліба експерти оцінюють у 4,1-4,2 млн. т на рік, виходячи з розрахунку щоденної біологічної норми споживання хліба на одну людину (близько 240 г). Якщо розділити обсяг виробництва, за даними Держкомстату, на чисельність населення, вийде, що на людину в Україні припадає по 38 кг хліба на рік. Виходячи з цієї цифри добове споживання хліба в минулому році було трохи більше 100 г (трохи менше норми блокадного Ленінграда). Цей показник не відповідає дійсності. За інформацією аналітиків Універсальної інвестиційної групи, українці з'їдають хліба на 50-75% більше, ніж європейці, - більше 100 кг на рік. Практично половина всього хліба, виробленого в Україні, - пшеничний, частка житнього - близько третини. Булочна продукція займає приблизно 1 / 6 ринку. Іншим видами продукції (хлібців та ін) залишається 4-5%. При цьому за рахунок появи нових видів виробів попит на традиційні марки хліба щороку зменшується приблизно на 5%. Хоча поки хліб масових сортів утримує безумовне лідерство у структурі виробництва хлібозаводів - 65-80%.

	Хліб вважається основним продуктом соціально значимими, тому ціни на нього є об'єктом пильної уваги держави. У результаті адміністративного регулювання цін у неврожайні 2000-2009 року борошно подорожчало в 3 рази, тоді як хліб - всього в 1,8 рази.

	У 2009 році ситуація стабілізувалася. Це пов'язано з Вирівнювання динаміки цін на борошно і продукцію з неї. А також завдяки тому, що недоотриманий в результаті держрегулювання цін прибуток виробники хлібопродуктів компенсували за рахунок введення в асортимент інноваційних продуктів преміум-класу: з добавками насіння інших злакових культур, інжиру і т.п.

	Згідно з даними Держкомстату, і найбільш високий рівень середніх цін на житній та житньо-пшеничний хліб у 2009 році відзначався в Херсонській області (2,04 грн. / кг), найнижчий - у Києві (1,44 грн. / кг), при середньому показнику по Україні -1,76 грн. / кг.

	На пшеничний хліб найвищий рівень цін у 2009 році був у Львівській області (2,42 грн. / Кг), найнижчий - у Вінницькій області (1,9 грн. / кг), а в середньому по Україні становив 2,12 грн. / кг.

	Окремі показники діяльності підприємства наведені в таблиці 1.1

	

	Таблиця 1.1

	Показники діяльності підприємств хлібобулочної галузі в Донецькій області

	№

	Показники

	Роки

	 

	

	2005

	2006

	2007

	2008

	2009

	1

	Кількість підприємств одиниць

	18

	19

	17

	18

	22

	2

	Випуск продукції (виробів) млн.т.

	2,33

	2,3

	1,8

	2,4

	3

	3

	Рентабельність операційної діяльністі підприємств, %

	-29,9

	-6,8

	-10,3

	-5,5

	9















Продовження таблиці 1.1

	4

	Частка підприємств, які одержали збиток від звичайної діяльності до оподаткування, у % до загальної кількості підприємств

	34

	6

	21

	4

	0,1

	
5

	Індекс цін виробників, %

	56,4

	71,4

	67,6

	61,4

	69.9

	6

	Інвестиції в капітал у фактичніх цінах, млн.грн.

	7945

	5077

	6846

	10458

	11576

	7

	Динаміка виробництва хлібобулочних виробів тис.т.

	2320

	2303

	2330

	2300

	2360

	8

	Парк устаткування, шт.

	10021

	10004

	9345

	8966

	8995

	

	Основними споживачами хлібобулочної продукції є всі категорії населення України в цілому. Таким чином можна відзначити. Що попит на цей вид продукції є не еластичним.

	Хліб входить до числа продуктів першої необхідності, тому оператори ринку хлібобулочних виробів не надто вдаються до будь-яких маркетингових ходів. Однак робота з продуктами преміум-сегменту і конкуренція з міні-пекарнями в кінцевому підсумку змусили їх щільно зайнятися дослідженнями споживчих переваг і брендірованієм продукції.

	В якості окремих товарних груп споживачами були виділені круасани і багети, що суперечить правильній, з технологічної точки зору, класифікації. Рейтинг споживчих переваг очолив традиційний білий хліб у різних модифікаціях, 2-е місце займає чорний хліб з житнього борошна або суміші пшеничного та житнього борошна, а третій - мила сердець ласунів здоба. Причому регіональні відмінності в структурі попиту на білий і чорний хліб практично відсутні. Вони проявляються тільки відносно другорядного асортименту: наприклад, у Києві здобу, перевагу віддають лише 19% споживачів, а у Львові - 94%. Докладно інформація представлена за допомогою діаграми 1.

	

	Діаграма 1. Споживчі переваги при виборі хлібобулочної продукції.

	

	Більш сильний вплив надає чинник сезонності. Влітку споживання хліба знижується, піковий попит спостерігається у вересні-грудні, потім настає новорічне затишшя, а з кінця січня і до травня збут знову активізується. А от у курортних регіонах спостерігається практично протилежна тенденція. "Кримхліб", приміром, у період відпусток збільшує обсяг виробництва в 1,5-2 рази.

	На вибір місця купівлі хлібобулочної продукції впливає, в першу чергу, наявність свіжої продукції в торговій точці. При цьому особливих відмінностей між хлібом і хлібобулочними виробами немає (діаграма 2).

	

	Діаграма 2. Фактори, що впливають на вибір споживачам і місця покупки хлібобулочних виробів.

	

	Незважаючи на легкість проходження кризи, підприємствам, що займаються виробництвом тільки хліба, доводиться не дуже легко - бізнес цей, на даний момент, швидше за неприбутковий. Тому існують певні бар'єри виходу нових підприємств на ринок. Головна проблема, як відзначають усі хлібовиробники, це ціни на продукцію: з одного боку - тарифи на все зростають, а з іншого - не дозволяють підвищувати ціни на продукцію. Якщо раніше можна було взяти кредит на початок нової справи і пережити важкі часи, то тепер банки просто так кредит нікому не дають, вони ретельно перевіряють фінансовий стан підприємств. А становище у багатьох складне, тому і на кредити розраховувати не варто.

	У допомоги з боку влади українські хлібовиробники дійсно потребують. Відзначається, що в Донецькій області склалася небезпечна ситуація, пов'язана із серйозним недоліком хлібопекарських підприємств на душу населення. Хлібовиробники звикли розраховувати тільки на свої сили, хоча підтримка з боку влади і держави не була б зайвою. Українським виробникам залишається тільки вигравати тендери. Наприклад, по забезпеченню дитячих садів або шкіл. Але це теж невигідно - бо тоді хліб доводиться продавати за ціною, яка набагато нижче ринкової, нехай це і великий

	Найбільш поширеною сегментацією на ринку хлібобулочних виробів є сегментація за категоріями: Хліб (стандартний асортимент, 20-25 позицій), батони (5-6 позицій), нетрадиційні сорти з корисними добавками (близько 10), мелкоштучні та здобні вироби (більше 20 позицій). Даний принцип хлібобулочні вироби масового попиту, ділить ринок на дві ніші: Званий «соціальний» хліб, який становить основну частину асортименту виробників хлібобулочних виробів, нетрадиційні хлібобулочні вироби - низькокалорійний хліб, різні види хліба з добавками і випічка з листкового тіста. На думку експертів, сьогодні розвиток ринку хлібобулочних виробів відбувається в основному за рахунок нетрадиційних сортів, зростає попит на нові сорти хліба з більш складною рецептурою і здобу, в той час як споживання «соціального» хліба досить стабільно протягом вже кількох років - його частка становить близько 50%. Споживачі, у тому числі і з достатком, перебувають у полоні «національного» стереотипу і не готові до того, що хліб може бути дорогим продуктом. Цей стереотип кілька затримує розвиток ринку в цілому, гальмуючи зростання сегменту більш дорогого брендованого хліба.

	Виходячи з даного малюнка можемо розглянути картину пріоритетності споживання хлібних виробів в різних торгових точках.

	

	Малюнок 1. Місця здійснення покупок хліба та хлібобулочних виробів

	

	1.2. Аналіз ринку основної сировини і матеріалів, які використовуються підприємствами галузі

	

	 Уся сировина, що застосовується в хлібопекарському виробництві, підрозділяється на основний і додатковий. Основна сировина є необхідною складовою частиною хлібобулочних виробів. До нього належать: борошно, дріжджі, сіль і вода. Додаткове сировина - це сировина, що застосовується по рецептурі для підвищення харчової цінності, забезпечення специфічних органолептичних та фізико-хімімческіх показників якості хлібобулочних виробів. До нього відносяться: молоко і молочні продукти. Яйця і яєчні продукти, жири та олії, цукор і цукровмісні продукти, солод, горіхи, прянощі, плодово-ягідні та овочеві продукти, харчові добавки.

	Сировина надходить на підприємство партіями. Під партією розуміють певну кількість сировини одного виду і сорту, однієї дати вироблення, призначених до одночасної здачі-приймання за однією накладною. Кожна партія сировини повинна супроводжуватися спеціальним посвідченням чи іншим документом, що характеризує його якість. Сировина надходить на підприємство для тарного і безтарного способом.

	Сировина, як основне, так і додаткове, доставляється в тарі, підлягає обов'язковому огляду. Ретельно оглядають упаковку і маркування сировини і перевіряють її відповідність нормативної документації.

	Також ретельному контролю підлягають постачальники сировини і матеріалів для виробництва хлібобулочних виробів. Основним критерієм контролю є ціни постачальників. Результати аналізу представлені в таблиці 1.2.

	

	

	

	Таблиця 1.2

	Аналіз цін постачальників для виробництва хлібобулочної продукції

	

	№

	Показатели

	Года

	

	

	2005

	2006

	2007

	2008

	2009

	11

	Средняя цена продукции, грн.

	1,8

	2,15

	2,50

	2,80

	3,55

	22

	Индекс цен

	110

	115,2

	110,3

	111,4

	124,9

	33

	Средняя цена сырья,грн.

	1,15

	1,55

	1,7

	1,95

	2,37

	44

	Индекс цен (сырьё)

	134,6

	117,3

	105,6

	117,8

	144,1

	

	Виходячи з даних таблиці можна зробити висновок, що збільшення середньої ціни на продукцію відбулося в слідстві зростання індексу цін, що спричинило за собою подорожчання середньої ціни на сировину, яке було викликано збільшенням індексу цін на сировину. 


	1.3. Аналіз ринку техніки і технологій

	

	 Здається, вже нікого не потрібно переконувати в тому, що підвищення ефективності роботи підприємства залежить і відбувається, в першу чергу, за рахунок цілеспрямованого технічного оновлення виробництва.

	На сучасному етапі цілком очевидно, що назріла необхідність реконструкції та технічного переозброєння підприємств, вимагається модернізація обладнання. Участь у цьому процесі деяких зарубіжних фірм говорить про те, що вони з великим інтересом придивляються до ринку і наші з вами підприємства оцінюються ними як перспективні партнери.

	Нажаль, потреба в модернізованому обладнанні поки не підтверджується адекватним розвитком вітчизняного машинобудування.

	У той же час розвиток машинобудування могло б бути більш значним за умови більшого попиту на його продукцію з нашої з вами сторони. Виходить замкнене коло. Проте це тема окремої розмови.

	В Україні ні одна вітчизняна фірма не забезпечує випуск і постачання повного комплексу обладнання, включаючи пристрої керування та контролю складом безтарного зберігання. Це успішно роблять закордонні фірми. І хоча такі послуги обходяться значно дорожче, підприємства-хлібозаводи в багатьох випадках віддають перевагу зарубіжну техніку.

	Питома витрата електроенергії на ділянках зберігання і транспортування, оснащених вітчизняним обладнанням, значно вище, ніж на закордонних аналогах. Чи може бути інакше, якщо на багатьох виробництвах обладнання складів експлуатується більше 30 років (а ділянки підготовки сировини до виробництва залишаються практично незмінними протягом багатьох десятиліть).

	При такому оснащенні і при такому стані підвищена витрата електроенергії неминучий. Чимало й інших втрат, здорожують собівартість і, природно, ціну продукції. Правомірність таких висновків очевидна: З нашої точки зору, втрати обумовлені використанням застарілих процесів і техніки, заниженою продуктивністю ліній подачі борошна на виробництво, в тому числі використанням обладнання малої продуктивності, наприклад, Просіювачів-буратов; невідповідністю оптимального режиму роботи пневмотранспортних систем; розривів транспортної лінії через операцій просіювання і зважування.

	Крім того, великі втрати борошна від розпилу через застосування потужних компресорів (за 75кВт і більше), неправильно підібраних фільтрів, порційних ваг, а також іншого устаткування ¬ нання, не призначеного для експлуатації в лініях пневмотранс ¬ порту.

	Така ситуація склалася головним чином через те, що в минулі роки перспективні розробки застарівала до початку серійного виготовлення продукції.

	Те відносно невелика кількість підприємств, що займаються реконструкцією, орієнтувалися на печі ВН - б / у: Чеські ППП, словенські Гостол і російські ПХС і блочно-каркасні Г4 - ХНН.

	Лідером із застосування сучасного тістомісильні устаткування є ВАТ "Одеський коровай". Використання тістомісильних машин фірми "Діосна" дозволяє стабільно тримати високу якість продукції і реально отримувати економію борошна за рахунок збільшення виходу готової продукції. Крім того, "Одеський коровай" встановив австрійську лінію з виробництва вафель фірми HAAS і успішно її експлуатує.

	Велику реконструкцію проводять запорізькі підприємства: шафи розстойки власної конструкції, печі Гостол наскрізні і ротаційні дозволяють також забезпечувати високу якість продукції і мати широкий асортимент. Дуже ефективний захід - до складу концерну входить пущений в минулому році чеська млин фірми "Рrоkоp" потужністю 150 т / добу, що також сприяє підвищенню якості кінцевої продукції.

	Проводять реконструкцію хлібозаводи ВАТ "Вінницяхліб", Хмельницький хлібокомбінат ", підприємства Полтавського, Донецького, Львівського регіонів.

	Багато робиться на підприємствах Києва та Київської області. Всі столичні хлібозаводи відрізняються високим рівнем культури виробництва та естетики.

	Крім заміни технологічного обладнання на більш сучасне, тут вже впроваджені комп'ютерні системи управління технологічними процесами, сучасне дозувальне обладнання, гнучкий транспорт борошна системи "Спераматік" (хлібокомбінат № 10), Практично на всіх заводах впроваджені сучасні системи обліку та ефективного контролю за витрачанням енергоносіїв: газу та електричної енергії.

	Київські підприємства одні з небагатьох в Україні підтримують розвиток вітчизняної науки в області хлібопечення. Фінансова підтримка і наданням своїх заводських територій для випробування дослідних зразків дає можливість з'являється на вітчизняному ринку технологічного обладнання і дозувально апаратурі нового покоління, часом не поступаються імпортним аналогам, але більш дешевим, Що має велике значення в умовах державного регулювання цін на хліб.

	Незважаючи на те, що промислові хлібозаводи є прихильними класичної технології хліба, за останні роки дуже багатьма хлібозаводами України освоєні вироби європейської якості - в першу чергу, хлібобулочні вироби з різними харчовими добавками. Нас хвилює проблема продовження терміну зберігання хліба та хлібобулочних виробів. Практично кожен хлібозавод використовує упаковку - в першу чергу, в поліпропіленову плівку. Хоча цей напрям відкрито - в основному, ця операція здійснюється вручну - питома вага пакувальної продукції великий, нарізаною - і того менше.

	Практично не отримують поширення принципово нові технології: заморожені напівфабрикати і напівфабрикати, що вимагають допікання в роздрібній мережі. Такий підхід може зробити революцію в хлібопеченні, але для цього немає поки ні достатньої інформації, ні досвіду, ні вітчизняних і виробничих напрацювань.

	Незалежно від технічної оснащеності пекарні основні технологічні етапи виробництва хліба залишаються незмінними. Це просіювання борошна, приготування тіста, формування виробів, їх расстойку і випічка.

	При просіюванні відбувається очищення борошна від сторонніх домішок, а також її розпушування і аерація, тобто. насичення повітрям, що полегшує заміс тіста і сприяє його підйому.

	Просіяне борошно надходить в діжу тістомісильні машини. Туди ж додають інші інгредієнти і замішують тісто відповідно до обраної технології. В умовах міні-пекарні найбільш зручні безопарний або прискорений способи приготування тіста.

	Отриману масу тесту ділять на порційні шматки. Робити це можна вручну або автоматично. Після цього заготівлях потрібно надати потрібну форму та розміри. Для отримання формового хліба (буханців) заготівлі досить укласти в хлібні форми і в такому вигляді виробляти їх расстойку і випічку. Для виробництва подового хліба (тобто. випікається на аркушах - батони, булки тощо) потрібно округлення тестових шматків. При цьому ущільнюється поверхневий шар, поліпшується структура тесту. При випічці батонів округленим заготівлях надають відповідну витягнуту форму.

	Під час обробки з тіста випаровуються гази, а тісто робиться щільним, важко пропікається. Щоб його розпушити, потрібно Сформовані вироби поставити в тепле і вологе місце для додаткового бродіння - расстаіванія.

	Випічка - заключна стадія приготування хлібних виробів, остаточно формує їх якість. Умови випічки справляють істотний вплив на процеси, що відбуваються в тестовій заготовці.

	Для ефективного функціонування підприємств будь - якої галузі необхідне вдале інвестування. Аналіз інвестиційної політики свідчить: для залучення в Україну інвестицій необхідні чіткі й прозорі дії в оподаткуванні, у системі мита, в ліцензуванні окремих видів діяльності.

	Харчова промисловість України — один з найбільших реципієнтів інвестицій. Ділові стосунки харчових підприємств України налагоджено з фірмами США, Англії', Італії, Австрії, Данії. Особливе місце належить німецьким фірмам:

	У хлібопекарській промисловості розроблено бізнес-плани, які задовольняють вимоги ЮНІДО, визначено підприємства, найбільш привабливі для інвесторів. У травні цього року в рамках щорічних зборів ЄБРР проведено круглий стіл щодо презентації інвестиційних можливостей у харчову промисловість. Було представлено 30 інвестиційних проектів. Це — початок великої творчої роботи. 

	

	1.4. Аналіз ринку джерел фінансових ресурсів

	

	Дослідивши підтримку підприємств хлібопекарської галузі державою, було з’ясовано, що фінансування виконання заходів, визначених державною цільовою програмою "Зерно України - 2008-2015" здійснюватиметься за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, інвестиційних коштів та інших джерел фінансування. Кошти, необхідні для виконання програми включатимуться у Закон України про Державний бюджет України відповідного року окремим рядком.

	Напрямки державного фінансування включатимуть:

	формування державного продовольчого резерву зерна;

	здешевлення короткострокових, середньострокових та довгострокових кредитів для виробників зерна;

	здешевлення вартості страхових внесків для виробників зерна;

	селекційна робота та формування запасів високоякісного насіння;

	заходи по боротьбі з шкідниками та хворобами зернових культур;

	стимулювання високотехнологічного виробництва зерна, розвиток ресурсозберігаючих технологій при його виробництві;

	підтримка виробництва зерна на зрошуваних землях у регіонах з несприятливими кліматичними умовами, відновлення та розвиток централізованих систем зрошення;

	створення та фінансування системи прогнозування врожаю зернових, зокрема із використанням космічних технологій, створення служби моніторингу, аналізу та прогнозування кон'юнктури ринку зерна, поширення інформації серед учасників ринку;

	розвиток інфраструктури ринку зерна, переоснащення та сертифікація державних лабораторій якості зерна, створення єдиної системи якості зерна;

	приведення у відповідність до вимог світового ринку та європейських інтеграційних намірів стандартів на зерно, розробка нових стандартів;

	здійснення цільових наукових досліджень.

	Стимулювання залучення в цей сектор України національних та іноземних інвестицій забезпечується шляхом створення стабільних і прозорих умов господарювання відповідно до принципів державної цільової програми "Зерно України - 2008-2015", що наведені нижче.

	1. Удосконалення та приведення у відповідність до вимог Світової організації торгівлі та потреб ринку законодавства України, зокрема Законів України "Про державну підтримку сільського господарства України", "Про зерно та ринок зерна в Україні".

	2. Скасування мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення та розвиток ринку землі.

	3. Створення виключно сприятливих умов для ввезення на територію України високоефективної сільськогосподарської техніки, якісного насіння, засобів захисту рослин та інших ресурсів, необхідних для підвищення ефективності виробництва зерна (скасування імпортних мит та пільговий податковий режим).

	4. Розвиток стимулюючої функції тарифної політики.

	5. Забезпечення вільного ціноутворення на ринку зерна, соціальний захист вразливих верств населення при необхідності здійснюється шляхом адресної підтримки чи інших визначених заходів.

	6. Гарантування прав власників зерна вільно розпоряджатися зерном, не застосування адміністративних, кількісних або якісних обмежень на вільне переміщення зерна по всій території України та на експорт.

	Напрямки та обсяги фінансування державної цільової програми "Зерно України - 2008-2015" будуть уточнені при розробці програми з урахуванням вступу України до Світової організації торгівлі.

	

	1.5. Оцінка забезпеченості галузі трудовими ресурсами

	

	Єдиним чинником, що забезпечує створення додаткового продукту і розширене відтворення, є живий людський труд, який представляє собою доцільну діяльність, Спрямовану на видозміну і пристосування предметів природи для задоволення людиною своїх потреб.

	До складу трудових ресурсів включається робоча сила - сукупність фізичних і духовних здібностей, якими володіє людина, і які можуть бути використані їм у виробничому процесі. До робочій силі також відноситься та частина населення, яка не бере участі в процесі виробництва, але за певних умов може бути залучена для участі у виробництві.

	Можливість підвищення економічної ефективності виробництва продукції в значній мірі залежить від забезпеченості підприємства трудовими ресурсами, рівня продуктивності та оплати праці. Раціональне використання трудових ресурсів дає змогу отримати максимум валової продукції, сприяє зростанню продуктивності праці та рентабельності виробництва.

	Ефективність використання трудових ресурсів виявляється в продуктивності праці: Чим більше виробляється товарної продукції на один людино-годин або одного середньорічного працівника, тим вища ефективність виробництва.

	Однією з найважливіших умов забезпечують високі темпи розвитку виробництва є стимулювання праці. Оплата праці, матеріальне заохочення та матеріально-побутове обслуговування працівників підприємства проводиться за рахунок коштів фонду оплати праці.

	У ринкових умовах вироблена продукція повинна бути конкурентоспроможною за якістю та ціною. Для виконання даних умов необхідно виробляти матеріальне заохочення колективу, кожного працівника у відповідності з його трудовим внеском і якістю праці. При цьому рівень зарплати не повинен обмежуватися максимальним розміром заробітку. Всі повинні заробляти стільки, скільки можуть, але за умови виконання певних вимог.

	Розглядаючи економіку окремої галузі, неможливо обійти стороною питання забезпечення підприємств галузі трудовими ресурсами. «Всі господарські операції зводяться до трьох слів: люди, продукт, прибуток. На першому місці стоять люди», - сказав відомий у всьому світі менеджер Лі Якокка. Проаналізуємо забезпеченість підприємств галузі трудовими ресурсами.

	Спочатку розглянемо зайнятість у неформальному секторі економіки за видами економічної діяльності, наведеної у таблиці 1.3.

	

	Таблиця 1.3

	Зайнятість у неформальному секторі економіки за видами економічної діяльності

	Вид економічної діяльності

	Минулий рік

	Звітній рік

	Відхилення, +,-

	Темп зміни,%

	Усього, тис.осіб

	4563,8

	4469,9

	-93,9

	97,9

	у % до загальної кількості зайнятого населення

	21,8

	22,1

	0,3

	101,4

	у тому числі за видами економічної діяльності:

	 

	 

	 

	 

	Сільське господарство, мисливство, лісове господарство; рибальство, рибництво

	65,7

	66,0

	0,3

	100,5

	Будівництво

	12,1

	11,9

	-0,2

	98,3

	Торгівля; ремонт автомобілів, побутових виробів та предметів особистого вжитку; діяльність готелів та ресторанів

	12,8

	12,8

	0

	100,0

	Діяльність транспорту та звязку

	1,5

	1,8

	0,3

	120,0

	Інші види економічної діяльності

	7,9

	7,5

	-0,4

	94,9

	

	Виходячи з даних таблиці можна зробити висновок, що кількість людей, зайнятих у неформальному секторі економіки мало тенденцію зниження и знизилась на 3,1 %.  Якщо розглядувати у % до загальної кількості зайнятого населення, то порівнюючи з минулим роком звітній рік перевищив показники на 1,4%. Зайнятість у такій сфері як сільське господарство, мисливство, лісове господарство, рибальство та рибництво підвищилась на 5% порівнюючи з 2008 роком, це може бути обумовлено підвищенням попиту на трудові ресурси в цих галузях. У сфері будівництва ми також спостерігаємо зниження на 1,7%, у такій галузі як торгівля, ремонт автомобілів, побутових виробів, показники не змінюються, це обумовлено стабільністю у цих галузях, зайнятість у  такий сфері як діяльність транспорту та зв’язку підвисилась на 20% з порівнянням до минулого року, але ж зайнятість у інших видах економічної діяльності також знизилась на 5,1%.

	На основі статистичної інформації проведемо аналіз плинності кадрів та їх динаміки (табл.1.4).

	Таблиця 1.4

	Попит та пропозиція робочої сили в Україні по галузі

	Показник

	Минулий рік

	Звітній рік

	Відхилення, +,-

	Темп зміни,%

	Кількість громадян, не зайнятих трудовою діяльністю, які перебували на обліку в державній службі зайнятості, тис.осіб

	537,5

	752,0

	214,5

	139,9

	Потреба підприємств у працівниках на заміщення вільних робочих місць, тис. осіб

	175,2

	75,4

	-99,8

	43,0

	Навантаження на одне віьне робоче місце, вакансію, осіб

	4,0

	8,0

	4,0

	200,0

	

	Проаналізувавши дані попиту та пропозиції робочої сили в Україні в галузі хлібовиробництва можна сказати, що кількість громадян, не зайнятих трудовою діяльністю, які перебували на обліку в державній службі зайнятості порівнюючи з 2008 роком зросла на 39,9%, потреба підприємств у працівниках на заміщення вільних робочих місць знизилась на 57%, а навантаження на одне робоче місце склало 200;, усі ці показники можна обумовити фінансово - економічною кризою, яка призвела до спаду економіки, кризи на підприємствах, що спричинило за собою масове звільнення людей.

	Наступним етапом аналізу ринку праці виступає аналіз темпів росту заробітної плати за останні три роки та порівняння її з темпами росту у Донецький області (табл.1.5).

	Таблиця 1.5

	Оцінка динаміки показників по праці в Україні (Донецької області)

	

	

	РРік

	Середньооблікова кількість штатних працівників,тис.осіб

	Коефіцієнт обороту робочої сили

	Середньомісячна заробітна плата

	Прожитковий мінімум за роками

	

	

	по прийому

	по звільненню

	номінальна

	реальна

	

	

	

	у % до середньооблікової кількості штатних працівників

	гривень

	у % до прожиткового мінімуму для працездатних осіб

	у % до попереднього року

	

	22007

	117

	29,7

	30,7

	1351

	253,9

	112,5

	532,0

	22008

	112

	28,3

	32,8

	1806

	288,5

	106,3

	626,0

	22009

	113

	22,5

	28,7

	1906

	271,9

	90,8

	701,0

	

	Розглянемо динаміку показників праці у Донецький області. У 2007 році середньооблікова кількість штатних працівників у сфері хлібовиробництва зіставляла 117 тис. осіб, середньо заробітна плата – 1351грн., якщо цей показник порівнювати з 2006 роком то вона підвищила на 12,5 %, у 2008 року ми вже спостерігаємо невеликий спад, який склав 5тис. осіб, заробітна плата та прожитковий мінімум зросли на 455 та 94 грн. тощо, але ж і рівень інфляції також зростав. У 2009 році кількість працівників зросла на 1тис., номінальна заробітна плата та прожитковий мінімум також зростали; коефіцієнт обороту робочої сили по звільненню  перевищував показники порівнюючи з по коефіцієнтом по прийому.

	Тепер визначимо середньомісячну номінальну заробітну плату за видами економічної діяльності (табл.1.6).

	Таблиця 1.6

	Середньомісячна номінальна заробітна плата за видами економічної діяльності

	Вид економічної діяльності

	Минулий рік

	Звітний рік

	Середня заробітна плата за 2 роки

	Відхилення, у % до

	

	

	

	

	середнього рівня

	попереднього року

	Усього

	1806

	1906

	1856

	102,69

	105,54

	Сільске господарство, мисливство та повязані з ними послуги

	1076

	1206

	1141

	105,70

	112,08

	Лісове господаство та повязані з ним послуги

	1311

	1341

	1326

	101,13

	102,29

	Рибальство, рибництво

	913

	1028

	970,5

	105,92

	112,60

	Промисловість

	2017

	2117

	2067

	102,42

	104,96

	Будівництво

	1832

	1511

	1671,5

	90,40

	82,48

	Торгівля; ремонт автомобілів, побутових виробів та предметів особистого вжитку

	1514

	1565

	1539,5

	101,66

	103,37

	Діяльність готелів та ресторанів

	1221

	1267

	1244

	101,85

	103,77

	Діяльність транспорту та звязку

	2207

	2409

	2308

	104,38

	109,15

	Діяльність наземного транспорту

	2036

	2126

	2081

	102,16

	104,42

	Діяльність водного транспорту

	1924

	2421

	2172,5

	111,44

	125,83

	Діяльність авіаційного транспорту

	4061

	5106

	4583,5

	111,40

	125,73

	Додаткові транспортні послуги та допоміжні операції

	2457

	2637

	2547

	103,53

	107,33

	Діяльність пошти та звязку

	1950

	2240

	2095

	106,92

	114,87

	Фінансова діяльність

	3747

	4038

	3892,5

	103,74

	107,77

	Операції з нерухомим майном, оренда, інжиніринг та надання послуг підприємствам

	2085

	2231

	2158

	103,38

	107,00

	З них дослідження і розробки

	2336

	2556

	2446

	104,50

	109,42

	Державне управління

	2581

	2513

	2547

	98,67

	97,37

	Освіта

	1448

	1611

	1529,5

	105,33

	111,26



Продовження таблиці 1.6

	Охорона здоровя та надання соціальної 

	допомоги

	1177

	1307

	1242

	105,23

	111,05

	Надання комунальних та індивідуальних послуг; діяльність у сфері культури та спорту

	1511

	1783

	1647

	108,26

	118,00

	З них діяльність у сфері культури та спорту, відпочинку та розваг

	1551

	1870

	1710,5

	109,32

	120,57

	

	Проаналізувавши дані таблиці можемо зробити такі висновки, середньомісячна заробітна плата за 2009 рік в усіх видах економічної діяльності зросла порівнюючи з 2008 роком. Середньомісячна номінальна заробітна плата у галузі сільського господарства та мисливства також зросла, її середня кількість склала 1141 грн. Порівнюючи з 2008 роком вона зросла на 12,08%, у лісовому господарстві порівнюючи з минулим роком заробітна плата підвищилась на 2,29%, у такій галузі як рибальство та рибництво вона також зросла, але на більш значний відсоток на 12,6%, у промисловості зросла на 4,96%, а у такий сфері як будівництво трапився спад та знизився рівень на 17,52%, у торгівлі заробітна плата зросла на 51 грн. У діяльності готелів та ресторанів зросла 3,77%, у діяльності транспорту та зв’язку  на 9,15%, у фінансовій сфері на 7,77% також спостерігаємо зріст номінальної заробітної плати, операції, зв’язані з нерухомістю та майном теж приносить більший дохід ніж у 2008 році, у сфері освіти підвисилась на 11,26%, у сфері охорони здоров’я та надання соціальної допомоги зросла 11,05%, у діяльності у сфері культури, спорту, відпочинку та розваг виросла на 20,57%, все це також можна обумовити зростом прожиткового мінімуму.

	Проведений аналіз  забезпеченості підприємств галузі  трудовими  ресурсами   показав, що в цілому ринок галузі забезпечено трудовими ресурсами, але не на достатньому рівні, що обумовлене низькою заробітною платою, низьким рівнем престижу професії та нерозгорнутою мережею підприємств державного сектору.

	

	1.6. Вплив факторів зовнішнього середовища на діяльність підприємства хлібобулочної галузі

	

	Непросто відбувається структурна перебудова галузі хлібопродуктів. Аби відчути це, досить поглянути на показники роботи заготівельних та зернопереробних підприємств. Приміром, за 1990-1995 роки виробництво борошна зменшилося з 7671 тисяч тон: до 4551, крупів — з 962,4 до 389 тисіч, макаронних виробів — з 360,3 до 214,2 тисяч, хліба й хлібобулочної продукції — з 6701 до 3848 тисяч тонн. Отже, потенційні можливості підпприємств використовуються далеко не повністю.

	Значне скорочення обсягів виробництва, лібералізація цін на сировину, матеріально-технічні ресурси й послуги призвели до підвищення собівартості, а відтак і цін на зернову продукцію. Особливо зросли оптові ціни підприємств борошномельно-круп'яної промисловості. Водночас калорійність харчування Заселення зменшилася на 26,4 відсотка. Значно збіднів раціон білково- й вітаміновмісних продуктів, овочів, фруктів тощо. Натомість понад фізіологічні норми люди споживають хлібопродукти, питома вага яких у структурі харчування сягає 44 відсотків.

	У структурі агропромислового комплексу галузь хлібопродуктів — пріоритетна, особливо з огляду на забезпечен ня населення продовольством, а тваринництва — комбікормами:

	Тому важлива науково-технічна передумова подальшого розвитку галузі — сертифікація сільськогосподарської сировини та харчових продуктів з борошна. Таким чином можна буде ефективно визначити якість продукції, забезпечити ретельний контроль за дотриманням економічних вимог, підвищити конкурентоспроможність виробів.

	Але матеріально-технічна база галузі хлібопродуктів не відповідає сучасним вимогам, характеризується значною спрацьованістю обладнання. Це негативно позначається і на економічних показниках. Приміром, спрацьованість основних виробничих фондів у галузі сягає 48 відсотків, а темпи оновлення їх основної частини значно відстають від потреби. Стосовно основної частини вони становлять менше 56 відсотків на рік. Рівень механізації праці на підприємствах не перевищує 50—60 відсотків. Продуктивність праці в галузі в 2—3 рази нижча, ніж на споріднених підприємствах у зарубіжних країнах з розвиненою економікою.

	Для створення міцної матеріально-технічної бази на часі — активне формування і нагромадження інвестиційного потенціалу, перетворення амортизацій у найважливіший реноваційний ресурс, впровадження сучасних технологій тощо. Нині найголовніше завдання підприємств галузі — поліпшення їх фінансового стану. Визначальний чинник платоспроможності тут — стан обігових коштів, які розпорошуються через постійне зростання дебіторської заборгованості. отже, ефективне викорисгання коштів — пріоритетний напрямок фінансової діяльності підприємств. Реалізувати його можна за допомогою стабілізації виробництва. При зменшенні обсягів випуску продукції ефективність використання обігових коштів неминуче погіршується. Це зумовлено тим, що обсяги сировини, матеріалів, інших ресурсів і палива зменшуються швидшими темпами, ніж обсяг випущеної продукції.

	Нині керівники заготівельних і зернопереробних підприємств особливу увагу мають звернути на норматив власних обігових коштів. Він має бути орієнтиром для підтримання фінансового стану виробництва на рівні, що забезпечить нормальний реалізаційний і відтворю-вальний цикли. А ще потрібна структурна перебудова з урахуванням наявного інвестиційного та інноваційного потенціалів.

	Питома вага будівель і споруд у структурі основних фондів на підприємствах галузі хлібопродуктів становить 75-80 відсотків. Особливо висока вона на хлібозаготівельних підприємствах — близько 60 відсотків. Дещо нижча на зернопереробних виробництвах. Водночас в інших галузях народного господарства вона становить лише ЗО відсотків вартості основних фондів. Це зумовлено специфікою галузі хлібопродуктів, де значно нижча питома вага обладнання. Торік його частка в загальній вартості виробничих фондів дещо перевищувала 17 відсотків.

	Особлива увага сьогодні — вмілому використанню капіталу. Адже постійно відчувається гостра нестача інвестицій при зростанні вартості капітального будівництва, техніки, створенні капітале- та науковоємких виробництв. Звісно, модернізувати діючі підприємства потрібно. Але робити це широкомасштабне доцільно лише тоді, коли прибутки підприємств будуть достатніми для створення фондів нагромадження і споживання, а банки кредитуватимуть довгострокові інвестиційні проекти. Альтернативи тут не існує. 

	Передусім прибуток, що залишається на підприємствах, спрямовується на реконструкцію і технічне переоснащення виробництва. Потім — амортизаційні відрахування. Адже підвищення інвестиційної активності безпосередньо пов'язане із ставленням до амортизації як основного ресурсу та фінансового джерела капіталовкладень. Уповільнити старіння основних фондів можна й завдяки прискореній амортизації — головному напрямку відновлення основ-нихвиробничих фондів.  Одне джерело фінансування — кошти від приватизації підприємств галузі хлібопродуктів, які можна спрямувати на технічне й технологічне оновлення виробництва. І, нарешті, доцільно залучити гроші комерційних банків, а також населення та приватизаційні сертифікати. Це підвищить привабливість підприємств галузі для потенційних інвесторів.

	Важливий напрямок структурної перебудови підприємств галузі та необхідний засіб зменшення негативного впливу на економіку — відновлення на виробництвах випуску споживчих товарів через модернізацію відповідних цехів.

	Попит виступає як специфічна ринкова форма виразу потреб населення в певних товарах та послугах. При цьому,специфічність товару, що пропонується на ринку хліба та хлібобулочних виробів, накладає свій відбиток на формування споживчого попиту (табл. 1.7).

	

	Таблиця 1.7

	Фактори, що впливають на обсяг попиту на хліб

	Група чинників

	Детермінанти попиту

	Спрямованість впливу на попит

	1. Цінові

	зниження ціни

	майже не впливає на обсяги споживання

	 

	підвищення ціни

	майже не впливає на обсяги споживання

	 

	порівняна вартість хліба з іншими продуктами

	доступність в ціновому відношенні впливає на збільшення обсягів споживання

	 

	зростання цін на продовольчі товари

	зумовлює збільшення обсягу попиту

	2. Нецінові

	 

	 

	2.1соціально-економічні

	рівень пропозиції

	зменшення пропозиції (або фактор очікування) впливає на збільшення обсягу попиту

	 

	структура та якість пропозиції

	впливає на зниження рівня споживання одних видів продукції та на підвищення споживання інших; висока якість продукції впливає на збільшення кількості споживання хлібобулочних виробів













Продовження таблиці 1.7

	 

	рівень доходів населення

	зниження реальних доходів населення зумовлює збільшення споживання хліба

	 

	рівень безробіття

	підвищення рівня безробіття зумовлює збільшенню попиту

	 

	характер трудової діяльності

	збільшення інтенсивності трудової діяльності призводить до збільшення обсягів споживання хліба

	2.2 мотиваційні

	стратегія маркетингу виробників та продавців продукції

	здійснює позитивний вплив на попит

	 

	реклама

	здійснює позитивний вплив

	 

	імідж підприємств-виробників та підприємств-продавців

	сприяє формуванню постійного попиту та контингенту покупців

	2.3 організаційні

	доступність придбання (організація процесутовароруху)

	позитивно впливає на попит

	 

	стан організації торгівлі

	високий рівень організації торгівлі зумовлює збільшення обсягу попиту

	 

	2.4 демографічні

	чисельність населення

	скорочення чисельності населення призводить до зниження попиту

	 

	статево-віковий склад населення

	зумовлює структуру споживання та попит на хліб

	 

	співвідношення між сільським та міським 

	в містах попит на хліб менший, ніж в сільській місцевості

	 

	міграція населення

	зумовлює збільшення попиту в місцях міграції

	 

	рівень виховання та освіти

	впливає на структуру попиту

	2.5 медично-біологічні

	раціональні норми споживання хліба

	впливають на оптимальну структуру 







Продовження таблиці 1.7

	 

	стан здоров’я населення

	зумовлює обмеження споживання одних видів продукції та на підвищення споживання інших

	 

	культура споживання та формування умов здорового образу життя

	сприяє перегляду структури споживання

	 

	рівень споживання білка та калорійність їжі

	споживання висококалорійної їжі зумовлює зменшення споживання хлібобулочної продукції

	2.6 національно-історичні

	національний склад населення

	впливає на структуру споживання хлібобулочної продукції

	 

	традиції

	зумовлюють збільшення обсягу попиту у святкові дні

	2.7 природнокліматичні

	час року

	в літній період попит на хліб менший, ніж в зимній

	 

	кліматичні умови

	погіршення кліматичних умов сприяє підвищенню попиту на хліб

	

	Одне слово, в умовах ринкової економіки господарникам розраховувати слід передусім на власні сили, кмітливість, працьовитість.	

	

	1.7. Перспективи подальшого розвитку хлібопекарської галузі

	

	Для стабілізації становища в ряді галузей харчове промисловості необхідно:

	- оновити матеріально-технічну базу, модернізувати виробництво, збільшити обсяги випуску конкурентоспроможної продукції й розширити її асортимент, активізувати роботу щодо залучення іноземних інвестиції та кредитів;

	- забезпечити  пріоритетність  розвитку  галузей здійсненням державної фінансово-кредитної підтримки підприємств за рахунок розширення видів їх кредитування, а також відновлення практики передбачення в державному бюджеті коштів для кредитування міжсезонних

	- витрат підприємств цукрової, олійножирової, плодоовочеконсервної, виноробної та інших галузей;

	- продовжувати протекціоністську політику щодо вітчизняного товаровиробника;

	- створити оптові ринки продовольчих товарів, розширити мережу фірмової торгівлі, а отже, зменшив кількість посередників при реалізації продукції, завдяки чому буде знижено ціни й збільшено обсяги її продажу;

	- запровадити регулювання ринків зерна, цукру, олії алкогольних напоїв;

	- відновити традиційні й освоїти нові зовнішні ринку збуту, зокрема, створити за кордоном постійно діючі представництва окремих галузей, підприємств, регіонів;

	- активізувати роботу щодо створення інтегрованих структур, до складу яких повинні увійти переробні і сільськогосподарські підприємства, фірмові магазини організації з матеріально-технічного забезпечення й збуту продукції.

	

	

	

	

	

	

	

	

	2. Визначення резервів збільшення обсягу виробництва та реалізації продукції

	

	2.1. Оцінювання динаміки та структури обсягу продукції (за видами)

	Перед  тим як перейти до аналізу діяльності підприємства потрібно розглянути інформацію про об’єкт дослідження ЗАТ «Діавест» (табл.2.1).

	

	Таблиця 2.1

	Дані про ЗАТ «Діавест»

Коди











Дата

01.01.2009

Підприємство

Закритете акціонерне товариство "Діавест"

за ЄДРПОУ

23585747

Територія

М. Київ ,вул.. 40-річчя Жовтня б.46, к А

за КОАТУУ

8036100000

Організаційно- правова форма господарювання

Приватна власність

за КОПФГ

10

Орган державного управління

Не визначено

за СПОДУ

0

Вид економічної діяльності

Роздрібрна торгівля офісними та комп’ютерними установами

за КВЕД

52.48.1

Одиниця виміру:

тис.грн

Контрольна сума



Адреса:

М. Київ ,вул.. 40-річчя Жовтня б.46, к А





	Аналіз діяльності підприємства потрібно розпочинати з вивчення обсягу виробництва, бо від цього залежить розвиток економіки країни, задоволення потреб населення продукцією, яку випускає підприємство.
Від обсягу, складу, структури, асортименту та якості випущеної продукції залежить і обсяг реалізованої продукції, її собівартість, прибутковість, рентабельність, оборотність оборотних коштів, платоспроможність та інші показники, що характеризують виробництво (табл.2.2)

	Таблиця 2.2.

Динаміка обсягу реалізації продукції

Вид продукції

У вартісному вираженні, тис.грн.

У натуральному вираженні, тонни



Базисний рік

Звітний рік

Відхилення, +/-

темп зміни, %

Базисний рік

Звітний рік

Відхилення, +/-

темп зміни, %

хлiб iз пшеничного борошна

14360

15270

910

106,34

3821,3

4920

1098,7

128,75

хлiб бiлий iз пшеничного борошна

14650

15340

690

104,71

3785

3805

20

100,53

хлiб iз житнього та iз сумiшi житнього та пшеничного борошна

8700

10230

1530

117,59

	3015

3405

390

112,94

булочнi вироби

4210

4100

-110

97,39

711

923

212

129,82

здобнi вироби

5340

6800

1460

127,34

1012

1715

703

169,47

сухарi панiровочнi

5130

6316

1186

123,12

67

364,1

297,1

543,43

РАЗОМ

52 390

58 056

5666

110,82

12411,3

15132,1

2 720,80

121,922



	Виходячи з данних, які приведені у таблиці 2.2 можна зробити висновок, що попит на види  хлібобулочної продукції у 2009 році (звітній рік) змінився в залежності від виду. Таким чином попит на  хліб із пшеничного борошна у 2009 році вирiс на 6,34%, тому що його було призведено на 28,75% більш, ніж у 2008 році. Білого хліба з пшеничного борошна стали випускати теж бiльш, ніж у базисному періоді на 20 тонн, й виручка за нього вирiсла на 4,71 %. Хліба з житнього борошна стали виробляти на 17,59% більше, й виручка за нього вирiс на 17,59%. Булочних виробів у 2009 році стали виготовляти на 29,82% бiльш, ніж у 2008, але виручка за нього впала на 2,61 %, це можна обумовити підвищення цін на цю продукцію. Також збiльшилось виробництво здобних виробів і паніроочних сухарів.

	Доречно перейти до вивчення структури обсягу продукції. Структура продукції – це  відношення питомої ваги окремих видів виробів до загального їх випуску. Зміна структури виробництва впливає на обсяг випуску у вартісній оцінці, матеріалоємність, собівартость продукції, прибуток, рентабельність. (табл.2.3).

	Таблиця 2.3

Структура обсягу реалізації продукції

Вид продукції

В ціновому вираженні, %

У натуральному вираженні, тонни (%)



Базисний рік

Звітний рік

Відхилення, +/-

темп зміни, %

Базисний рік

Звітний рік

Відхилення, +/-

темп зміни, %

хлiб iз пшеничного борошна

27,41

26,30

-1,11

95,96

30,79

32,514

1,72

105,60

хлiб бiлий iз пшеничного борошна

27,96

26,42

-1,54

94,49

30,50

25,15

-5,35

82,45

хлiб iз житнього та iз сумiшi житнього та пшеничного борошна

16,61

17,62

1,01

106,11

24,29

22,50

-1,79

92,63

булочнi вироби

8,04

7,06

-0,97

87,88

5,73

6,10

0,37

106,48

здобнi вироби

10,19

11,71

1,52

114,91

8,15

11,33

3,18

139,00

сухарi панiровочнi

9,79

10,88

1,09

111,10

0,54

2,41

1,87

445,72

РАЗОМ

100

100

 

 

100

100

 

 

	

	Проаналізував структуру обсягу реалізації продукції можна сказати, що у процентному ціновому вираженні лідером продажу як у 2008 так і у 2009 роках був білий хліб із білого борошна, на другому місці хліб із пшеничного борошна, але у звітньому періоді його споживали на 4,03% менш,  ніж у базисному періоді, але і вироблено його також було більш на 5,6%. Хліба із житнього борошна було вироблено менш на 7,37%, але спожито на 6,11% бiльш, ніж у 2009 році. Здобних виробів у звітньому періоді  також стали споживати менше, але виробляти бiльш на 6,48%. Все це говорить про те, що підприємству необхідно знайти нові ринку збиту, щоб їхня продукція споживалась у повному обсязі. Тенденція збiльшення вироблення та споживання наблюдається і з панірованими сухарями, здобними виробами та булочними виробами. 

	

	2.2. Оцінка впливу факторів на динаміку обсягу реалізації продукції

	

	Для того щоб оцінити вплив факторів на динаміку обсягу реалізації продукції потрібно провести факторний аналіз. Спочатку, проведемо факторний аналіз впливу стану та ефективності використання основних фондів на динаміку обсягу реалізації продукції (табл.2.4).

	Таблиця 2.4

Факторний аналіз впливу стану та ефективності використання ОФ на динаміку обсягу реалізації продукції

Показники

Од.виміру

Минулий рік

Звітний рік

Відхилення, +/-

Вплив факторів, +/-











Позитивний, "+"

Негативний, "-"

Середньорічна вартість основних фондів (Фсер)

тис.грн.

8 455,50

3 787,50

-4 668,00

 

-28 922,77

Фондовіддача (Фв)

грн.

6,20

15,33

9,13

34 588,77

 

Чиста виручка від реалізацііі продукції (Врч)

тис.грн.

52 390,00

58 056,00

5 666,00

 

 

Загальне відхилення:

 

 

 

 

5 666,00



	Ці данні були отримані на основі талиць 2.5 і 2.6, аналіз був проведен двома методами: ланцюгових підстановок та логарифмічним методом відповідно.

	Таблиця 2.5

Оцінка величини впливу факторів на результативний показник методом ланцюгових підстановок

№ підстановки

Параметри



Середньорічна вартість основних фондів (Фсер)

Фондовіддача (Фв)

Результативний показник

Вплив фактору

0

8 455,50

6,20

52 390,00

 

1

3 787,50

6,20

23 467,23

-28 922,77

2

3 787,50

15,33

58 056,00

34 588,77



	Таблиця 2.6

Оцінка величини впливу факторів на результативний показник логарифмічним  методом 

Фактори

Минулий рік

Звітний рік

Індекс (іі)

lg ii

lg скор

Відхилення, +/-

Середньорічна вартість основних фондів (Фсер)

8455,50

3787,50

0,45

-0,35

-7,82

-44311,26

Фондовіддача (Фв)

6,20

15,33

2,47

0,39

8,82

49977,26

Чиста виручка від реалізацііі продукції (Врч)

52 390,00

58 056,00

1,11

0,04

 

 

Разом:

 

 

 

 

 

5666,00

	Виходячи з данних таблиць 2.4, 2.5 і таблиці 2.6 зробимо висновок, що на такий показник як чиста виручка від реалізації впливають такі фактори як: фондовіддача та середньорічна вартість основних фондів підприємства. За допомогою цього аналізу можна сказати, що у звітньому році зменшення основних фондів призвело до зменшення чистої виручки на -29 922,77 тис.грн. , а збільшення фондовіддачі на 9,13 тис.грн. призвело до збільшення показника чистою виручки на 34 588,77 тис. грн., таким чином загальний вплив дорівнює 5 666,00 тис.грн. 

	Одним з головних факторів на підприємстві є його кадри, таким чином можна визначити вплив трудових факторів на динаміку обсягу реалізації продукції (табл.2.7).

	Таблиця 2.7

Факторний аналіз впливу трудових факторів на динаміку обсягу реалізації продукції

Показники

Од.виміру

Минулий рік

Звітний рік

Відхилення, +/-

Вплив факторів, +/-











Позитивний, "+"

Негативний, "-"

Середньооблікова чисельність робітників (Чсер)

чол.

406,00

406,00

0,00

 

0,00

Продуктивність праці (ПП)

тис.грн.

129,04

143,00

13,96

5 666,00 



Чиста виручка від реалізацііі продукції (Врч)

тис.грн.

52 390,00

58 056,00

5 666,00

 

 

Загальне відхилення:

 

 

 

 

5 666,00

	

	Дінні цієї таблиці були зроблені на основі таблиць 2.8 та 2.9.

	Таблиця 2.8

Оцінка величини впливу факторів на результативний показник методом ланцюгових підстановок

№ підстановки

Параметри



Середньооблікова чисельність робітників (Чсер)

Продуктивність праці (ПП)

Результативний показник

Вплив фактору

0

406,00

129,04

52 390,00

 

1

406,00

129,04

52 390,00

0,00

2

406,00

143,00

58 056,00

5 666,00

	Таблиця 2.9

Оцінка величини впливу факторів на результативний показник логарифмічним  методом 

Фактори

Минулий рік

Звітний рік

Індекс (іі)

lg ii

lg скор

Відхилення, +/-

Середньооблікова чисельність робітників (Чсер)

240,00

205,00

0,85

-0,07

-1,53

-8697,10

Продуктивність праці (ПП)

218,29

283,20

1,30

0,11

2,53

14363,10

Чиста виручка від реалізацііі продукції (Врч)

52 390,00

58 056,00

1,11

0,04

 

 

Разом:

 

 

 

 

 

5666,00

	

	На основі данних цих таблиць зробимо висновок, що із трудових показників на чисту виручку впливає продуктивність праці робітників та їх середньооблікова чисельність. У 2009 році середньооблікова чисельність робітників не змiнилася, а збільшення продуктивності праці на 13,96 тис.грн. призвело до росту виручки від реалізації на 5 666,00 тис.грн, таким чином загальний вплив факторів дрпівнює 5 666,00 тис.грн. 

	Також можна провести  факторний аналіз впливу об'ємного, структурного та цінового факторів на динаміку обсягу реалізації продукції, для цього потрібно провести потрібні розрахунки (табл.2.10).

	Таблиця 2.10

Факторний аналіз впливу об'ємного, структурного та цінового факторів на динаміку обсягу реалізації продукції

№п\п

Фактор

Розмір впливу, +\-

1

Кількість реалізованої продукції

0,85

2

Структурні зрушення у складі реалізованої продукції

1,05

3

Зміна цін ан продукцію підприємства 

1,11

Загальний вплив факторів

0,99

	

	Для розрахунку цих показників були використані показники таблиці 2.11.

	Таблиця 2.11

	Допоміжна таблиця для розрахунків впливу об'ємного, структурного та цінового факторів на динаміку обсягу реалізації продукції

Допоміжна таблиця для розрахунків впливу об'ємного, структурного та цінового факторів на динаміку обсягу реалізації продукції

№ п\п

Фактори

Базисний рік

Звітний рік

Відхилення, +/-

1

Виручка від реалізації

52390,00

58056,00

5666,00

2

Виручка від реалізації, скорегована

44398,31

46819,35

2421,05

	

	Ці данні були отримані в ході розрахунків виручки від реалізації та скорегованої виручки від реалізації, завдяки цьому були отримані дані, які показали, що кількість реалізованої продукції позитивно вплинула на динаміку обсягу реалізації продукції, також показники змін цін та показник зрушення у складі реалізованої продукції . 

	На основі всіх цих отриманних данних була складена загальна зведена таблиця впливу факторів на зміну обсягу реалізації.

	Таблиця 2.12

	

Зведена таблиця впливу факторів на зміну обсягу реалізації

№ п/п

Групи факторів

Розмір впливу, +/-





Позитивний, +

Негативний, -

1.

Цінові фактори:

 

 

 

Кількість реалізованої продукції

0,85

 

 

Структурні зрушення у складі реалізованої продукції

1,05

 

 

Зміна цін на продукцію підприєства

1,11

 

2.

Фактори, що пов`язані з ефективністю використання ОФ:

 

 

 

Середньорічна вартість основних фондів (Фсер)



-28 922,77

 

Фондовіддача (Фв)

34 588,77

 

3.

Трудові фактори:

 

 

 

Середньооблікова чисельність робітників (Чсер)

 

-8697,10

 

Продуктивність праці (ПП)

 

14363,10

	

	Виходячи з даних цієї таблиці можна сказати, що на обсяг реалізації продукції впливає три групи факторів, це цінові, фактори, що пов’язані з ефективністя використання основних фондів та трудові факторі. Найбільший вплив мають такі фактори як середньорічна вартість основних фондів, фондовіддача та продуктивнiсть працi. Якщо знижується середньорічна вартість основних фондів то зменшується і обсяг реалізації продукції, це веде за собою знижену виручку від реалізації, також само і із продуктивністю праці та фондовіддачею, таким чином підприємство повинно прагнути до збільшення всіх цих показників.

	

	

	3. Визначення конкурентного статусу та оцінка конкурентоспроможності підприємства

	

	

	3.1 Оцінка рівня конкурентоспроможності підприємства

	

	

	Конкурентоспроможність- це важливий атрибут ринкової економіки. Дослідження конкурентоспроможності підприємства в умовах економічної ситуації, яка склалась в Україні, дає змогу розглядати її як комплексну характеристику потенціальних можливостей забезпечення конкурентних переваг в перспективі, яка доступна для огляду (10 - 15 років). Джерелами конкурентних переваг є прогресивна организаційно-технологічна і соціально-економічна база підприємства, вміння аналізувати та своєчасно здійснювати заходи щодо укріплення конкурентних переваг. Останнє слід відзначити особливо, тому що аналіз та оцінка рівня конкурентоспроможності підприємства необхідні на всіх ступенях поза виробничого процесу. 

	Тому проведемо аналітичну оцінку рівня конкурентоспроможності ВАТ «Донецький хлібозавод» та визначемо його місце в порівнянні з підприємствами- конкурентами на основі показників господарсько-фінансової діяльності в розрахунковому році (табл.3.1).

	

	

	Таблиця 3.1

	Вихідні показники для оцінки конкурентоспроможності Ват «Донецький хлібозавод»

Вихідні показники для оцінки конкурентоспроможності виробничого підприємства



Показники потенціалу за функціональними блоками

Коефіцієнти вагомості показників

                                            Значення за звітний рік

 





Донецький

             Підприємства-конкуренти

 

 







Дружковський

Дзержинський

Краматорський

Костянтинiвський

Хлiб

 

 

 

 

 

 

 

 

1. Показники фінансового потенціалу

1.1. Рентабельність продажів,коеф.

0,083

0,61

0,038

0,017

0,024

0,03

1,143

1.2. Рентабельність виробництва,коеф.

0,221

4,10

0,04

0,017

0,025

0,2

8,426

1.3. Рівень витратоємності збуту продукції,коеф.

0,581

9,55

0,06

0,048

0,048

6,37

4,55

Коефіціент вагомості за блоком

0,218

2,88

0,045

0,024

0,03

0,323

3,525

2. Показники виробничого потенціалу

2.1.Індекс зміни обсягу виробництва (реалізації) продукції, коеф.

1,006

1,11

0,886

1,112

1,027

0,99

0,931

2.2.Iндекс зростання продуктивностi робiтникiв, коеф.

1,089

1,11

0,886

1,112

1,434

0,99

1,075

2.3.Коефіцієнт фондовіддачі,коеф.

2,314

1,99

0,648

2,062

8,016

4,3

1,676

2.4.Коефіцієнт оборотності виробничих запасів,коеф.

9,260

9,59

11,661

6,284

9,574

7,72

12,138

2.5.Коефіцієнт зносу,коеф.

0,187

0,17

0,077

0,159

0,814

0,16

0,152

2.6.Коефіцієнт придатності основних фондів,коеф.

0,317

0,83

0,923

0,848

0,186

0,01

0,848

Коефіціент вагомості за блоком

0,355

1,22

0,865

1,136

1,605

0,61

1,175

3. Показники організаційного потенціалу та менеджменту

Продовження таблицi 3.1



3.1.Доля витрат на оплату праці у чистій виручці від реалізації продукції,коеф.

0,18

0,16

0,181

0,19

0,155

0,19

0,18

3.2.Коефіцієнт випередження темпів продуктивності праці та темпів росту заробітної плати робітників,коеф.

0,40

1,196

0,801

0,944

0,005

0,98

0,91

3.3.Коефіцієнт постійності кадрів,коеф.

0,95

1,00

1

1

0,716

1

1

3.4.Доля управлінців в загальній кількості працівників,коеф.

0,13

0,11

0,121

0,121

0,443

0,121

0,066

Коефіціент вагомості за блоком

0,31

0,38

0,364

0,384

0,126

0,387

0,323

	

	Проаналізувавши данні таблиці можна зробити висновок, що підприємство ВАТ «Донецький хлібозавод» має досить високий рівень рентабельності продажу ніж його конкуренти, рентабельність виробництва до рівнює 4,1, це не самий кращий показник серед інших підприємств, рівень вагомості та збуту продукції – 9,55, загальний коефіцієнт вагомості за блоком складає 2,88, це досить висоий показник. Розглядаючи показники другого блоку – показники виробничого потенціалу можна сказати, що індекс зміни обсягу виробництва продукції складає 1,11, це непоганий показник серед підприємств- конкурентів, індекс зростання продуктивності праці робітників також складає 1,11, він також є гарним, коефіцієнт фондоввідачі дорівнює 1,99, це не самий гірший показник, але він потребує зростання, коефіцієнт оборотності виробничих запасів рівен 9,59, це один з найвижчих показників серед підприємств- конкурентів, цей показник говорить про те, як швидко обертаються виробничі запаси, з цього слідує, що запаси нашого підприємства обертаються доволячи швидко. Коефіцієнт зносу складає 0,17, а коефіцієнт придатності основних фондів дорівнює 0,83, це один з найвищих показникiв серед інших підприємств. Розглядаючи показники організаційного потенціалу та менеджменту, були виявлені такі показники, як: доля витрат на оплату праці у чистій виручці від реалізації продукції, вона дорівнює 0,16, коефіцієнт випередження темпів продуктивності праці та темпів росту заробітної плати робітників- 1,196, це найвищий показник серед підприємств-конкурентiв, коефіцієнт постійності кадрів складає 1, такаж сама ситуація і у конкурентів, коефіцієнт долі управлiнців в загальній кількості працівників дорівнює 0,11. Якщо оцінювати коефіцієнт вагомості за блоком в цілому, то можна сказати, що він складає 0,38. Це один з найвищих показників, і це говоре про те, що організаційний потенціал ВАТ «Донецький хлібозавод» знаходиться на досить високому рівні.

	

	Узагальнимо усі отримані дані у таблиці 3.2.

	Таблиця 3.2

Зведені дані про блокові та інтегровані показники конкурентоспроможності підприємства



Показник конкурентоспроможності

Коефіцієнт вагомості за блоком

Значення коефіцієнтів 

 

 





Донецький

підприємства-конкуренти

 

 







Дружковський

Дзержинський

Краматорський

Костянтинiвський

Хлiб

Конкурентоспроможність фінансового потенціалу

0,218

2,88

0,045

0,024

0,03

0,323

3,525

Операційного (виробничого) потенціалу

0,355

1,22

0,865

1,136

1,605

0,61

1,175

Організаційного потенціалу та менеджменту

0,31

0,38

0,364

0,384

0,126

0,387

0,323

Загальний показник конкурентоспроможності підприємства

1

1,180

0,429

0,527

0,615

0,406

1,284

	Проведений аналіз показників конкурентоспроможності підприємства ВАТ «Донецький хлібозавод» свідчить про те, що підприємство є достатньо конкурентоспроможним, а це позитивно впливає на його діяльність, одним з найважливіших показників є конкурентоспроможність фінансового потенціалу, на данному підприємстві вона має дуже високий рівень. Це говорить про те, що необхідно розробити спеціальну програму по збереженню конкурентоспроможності та можливо ще по підвищенню конкурентоспроможності не тількі фінансового потенціалу, а і по підприємству в цілому.

	

	3.2. Визначення недоліків діяльності підприємства та організаційно-економічні заходи, що спрямовані на усунення цих недоліків

	

Існують декілька факторів, які впливають на конкурентоспроможність підприємства. Це фактори макро та мікро середи. Якщо розглядати такі проблеми для підприємства ВАТ «Донецький хлібозавод»,то основною  його проблемою є цiнова полiтика держави (удержання вiльної цiни на готову продукцiю та пiдвищення цiн на енергоресурси, сировину i матерiали), а також дуже великi податки. Цi проблеми мають великий вплив на дiяльнiсть пiдприємства.

Соцiальнi проблеми - це низька платоспроможнiсть споживачiв продукцiї, яка напряму залежить вiд економiчних умов держави (низька заробiтна платня, пенсiя, стипендiя, їх несвоєчаснi виплати, неспроможнiсть податкового та соцiального законодавства України). Також iстотними проблемами зараз є зростання цiн на газ, що у свою чергу виклече збiльшення оптово-отпускних цiн на продукцiю та низький врожай озимих через погоднi умови зими 2009-2010 рокiв. Також дуже низький організаційний потенціал та менеджмент, для цього потрібно приймати спеціальні заходи по підвищенню усіх цих виявлених . факторів. 

Отже, для підприємства зараз дуже важливими буде впровадження таких заходів:

широке впровадження досягнень науки та технiки - це основа подальшого прогресу вiтчизняного хлiбопечення, комплексної механiзацiї та автоматизацiї виробництва, застосування нових передових технологiчних схем та процесiв, пiдвищення продуктивностi працi, полiпшення якостi та зниження собiвартостi продукції;

головними напрямками в роботi хлiбокомбiнату на перспективу є також - зростання обсягу реалiзацiї. З метою зростання обсягiв виробництва планується пiдвищувати конкурентоздатнiсть виробляємої продукцiї шляхом: пiдвищення якостi продукцiї, поширення та поновлення асортименту, встановлення бiльш низьких оптово-вiдпускних цiн шляхом зниження затрат на виробництво продукцiї.

Виконання планiв потребує значних коштiв, якi пiдприємство планує отримати за рахунок прибутку. Довгострокових планiв товариство навести не може, тому що це буде залежити вiд ряду факторiв, а саме: споживчої спроможностi населення, економiчних умов, цiн на сировину та інші.



3.3 Визначення основних цілей, які необхідно поставити для підвищення конкурентного статусу підприємства



Тому як конкурентоспроможність одна з головних ланок діяльності підприємства потрібно визначити основні цілі, які необхідно поставити для підвищення конкурентного статусу підприємства. Таким чиним визначемо основні цілі для ВАТ «Донецький хлібозавод»:

пошук додаткових ринiкв збуту та iнвесторiв;

пошук додаткових інвесторів;

	зменшення собівартості продукції шляхом використання нових технологій;

	впровадження нової техніки;

покращення структури кадрів;

підвищення продуктивності праці робітника;

застосування маркетингових підходів, щодо реалізаціі продукції, бо саме маркетингові концепції є основою підвищення конкурентоспроможності потенціалу. Адже лише підприємства, що володіють високим рівнем інформації та забезпеченості ресурсами, готові до неочікуваних подій і не втратять свого потенціалу за жодних обставин.

	Якщо підприємство скористується цими пропозиціями це дозволить підвищити рівень конкурентоспроможності, до того ж витрати, що пов’язані із впровадженям нової техніки виправдають себе. Тоді підприємство буде сильним конкурентом на ринку данною продукції і це позитивно вплине на його імідж.

	





	

	

	

	

	

	

	

	

	

	

	

	

	

	

4. Оцінка значущості потенціалу при досягненні цілей підприємства



4.1. Визначення головної цілі підприємства 



Розрізняють довгострокові і короткострокові цілі підприємства. В основі такого поділу лежить часовий період, пов'язаний з тривалістю виробничого циклу. Довгострокові - цілі, досягнення яких передбачається до кінця виробничого циклу. Поділ на короткострокові і довгострокові цілі має принципове значення, так як ці цілі розрізняються за змістом. Ця відмінність полягає в тому, що для короткострокових цілей характерна значно більша, ніж для довгострокових, конкретизація і деталізація в таких питаннях, як хто, що і коли повинен виконувати. Бувають ситуації, коли виникає необхідність встановлення між довгостроковими і короткостроковими цілями середньострокових цілей.

Цілі підприємства підрозділяються на економічні та неекономічні. Неекономічні цілі - це, наприклад, поліпшення умов праці, формування іміджу підприємства і т. п. Економічні цілі виражаються в показниках господарської діяльності і поділяються на кількісні (наприклад, збільшення доходів) і якісні (наприклад, досягнення технологічної переваги).

Для успішного функціонування і розвитку підприємства мети можна згрупувати в найважливіші групи.

Матеріальні цілі (цілі досягнення певних матеріальних результатів). До них відноситься майбутня продуктово-ринкова програма підприємства, яку частіше називають просто «продуктової програмою». Матеріальні цілі можуть мати також і вартісне вираження.

Матеріальні цілі досягаються за допомогою реалізації певних заходів, що одержали назву цілей-дій. (Цілі-дії - спеціальні заходи, за допомогою яких досягається мета, необхідні для успішного функціонування і розвитку підприємства без залучення ресурсів.)

Вартісні (грошові) цілі. До них відносяться очікувані в майбутньому фінансові результати. Це можуть бути, наприклад, цінність капіталу, розрахункова і балансовий прибуток або окремі компоненти цих фінансових результатів, наприклад, надходження та виплати, виручка від реалізації продукції, витрати, доходи і витрати. До цих цілей відносяться необхідний для існування підприємства рівень ліквідності та компоненти ліквідності (наявність обігових коштів, надходження та виплати грошових коштів). Вартісні цілі можуть характеризуватися абсолютними і відносними показниками, наприклад, річний прибуток і рентабельність.

Вартісні цілі реалізуються тільки через досягнення матеріальних цілей і цілей-дій.

Соціальні цілі. Це так звані гуманітарні цілі - бажані в майбутньому взаємини між людьми як на самому підприємстві, так і з громадськістю поза підприємства. Соціальні цілі обумовлюють модель поведінки по відношенню до персоналу, особам і громадським групам в підсистемах самого підприємства та в зовнішньому середовищі. Частково це поведінка закріплено законодавчо. Соціальні цілі можуть бути як грошовими, так і негрошовими. Наприклад, рівень доходів персоналу, цікава робота, культура підприємства, ідентифікація працівників з підприємством і його цілями, імідж підприємства, захист навколишнього середовища і т.п.

	На основі цього сформулюємо головні цілі підприємства ВАТ «Донецький хлібозавод»:

	- підвищення темпів росту потенціалу підприємства;

	- збільшення обсягу виробництва та реалізації;

	- максимізація прибутку;

	- оптимізація витрат обігу;

	- забезпечення рентабельності;

	- виживання в умовах конкурентної боротьби;

	Досягнення усіх цих цілей допоможе підвищенню рівня конкурентоспроможності підприємства.

	

	4.2 Визначення оцінки розвитку підприємства

	

	Для визначення оцінки розвитку підприємства необхідно знати його стан розвитку в даний період часу. Тому розглянемо основні показники господарської діяльності підприємства ВАТ «Донецький хлібозавод»  у таблиці 4.1, яка розрахована на основі Ф№1 «Баланс», Ф№2 «Звіт про фінансові результати» (додатки А, Б, В).

	Таблиця 4.1

	

	Основні показники господарської діяльності ВАТ «Донецький хлібозавод»

	

Показники

Од. виміру

Минулий рік

Звітний рік

Відхилення +/-

Темп зміни %

1

2

3

4

5

6

1. Обсяг виробленої продукції

тонн

12411,3

15132,1

2 720,80

121,92

2. Виручка від реалізації



 

 

 

 

в поточних цінах

тис.грн.

62 868,00

68 584,00

5 716,00

109,09

в порівняних цінах

тис.грн.

62 868,00

56078,50

-6 789,50

89,20

3. Доход від реалізації без ПДВ, сума

тис.грн.

52 390,00

58 056,00

5 666,00

110,82

у % до виручки від реалізації

%

83,33

84,65

1,32

101,58

4. Собівартість продукції, сума

тис.грн.

41 076,00

49 389,00

8 313,00

120,24

у % до виручки від реалізації

%

65,34

72,01

6,68

110,22

5. Прибуток (збиток) від реалізації, сума

тис.грн.

11 314

8667

-2 647,00

76,60

у % до виручки від реалізації

%

18,00

12,64

-5,36

70,22

6. Інші операційні доходи, сума

тис.грн.

1 402

1145

-257,00

81,67

7. Операційні витрати, всього

тис.грн.

4053

3614

-439,00

89,17

в тому числі:

 

 

 

 

 

7.1. Адміністративні витрати 

тис.грн.

1 964

1501

-463,00

76,43

7.2. Витрати на збут

тис.грн.

0

0

0,00

0,00

Продовження таблицi 4.1

7.3. Інші операційні витрати

тис.грн.

2 089

2113

24,00

101,15

8. Прибуток (збиток) від операційної діяльності, сума

тис.грн.

2107

355

-1 752,00

16,85

у % до виручки від реалізації

%

3,35

0,52

-2,83

15,44

9. Інші доходи

тис.грн.

1

862

861,00

86200,00

10. Інші витрати

тис.грн.

6

885

879,00

14750,00

11. Прибуток (збиток) від звичайної діяльності до оподаткування, сума

тис.грн.

2102

378

-1 724,00

17,98

у % до виручки від реалізації

%

3,34

0,55

-2,79

16,48

12. Чистий прибуток (збиток) від звичайної діяльності

тис.грн.

1312,00

637,00

-675,00

48,55

у % до виручки від реалізації

%

2,09

0,93

-1,16

44,51

13. Середньооблікова чисельність робітників

чол.

406

406

0,00

100,00

14. Продуктивність праці

 

 

 

 

 

в поточних цінах

тис.грн./чол

129,04

143,00

13,96

110,82

в порівняних цінах

тис.грн./чол

129,04

116,92

-12,12

90,61

15. Фонд заробітної плати

тис.грн.

10116

9373

-743,00

92,66

у % до виручки від реалізації

%

16,09

13,67

-2,42

84,93

16. Середньомісячна заробітна плата 1-го робітника

грн.

2076,35

1923,85

-152,50

92,66

17. Середньорічна вартість фондів за первісною вартістю

тис.грн.

25114

12112,5

-13 001,50

48,23

18. Фондовіддіча

коеф.

1,55

3,83

2,28

247,39

19. Середньрічна сума оборотних активів

тис.грн.

3890,5

2159

-1 731,50

55,49

20. Оборотність оборотних активів

днів

27,11

13,57

-13,53

50,08

	

За данними таблиці можна зробити висновок, що виручка від реалізації в порівняних цінах зменшилася на 6 789,5 тис.грн, це складає 10,8%, хоча обсяг виробництва вирiс. Трапилось зниження продуктивності праці в порівняних цінах на 9,39%, зменшився прибуток від реалізації, також зменшився прибуток від операційної діяльності, збiльшився показник фондовіддачі. Сократився фонд заробітної плати.

На основі даних складових потенціалів експерти першого та другого туру виставляли бали ВАТ «Донецький хлiбокомбiнат». Отже оцінки наведені у таблиці 4.2.

Таблиця 4.2

Визначення рівня використання складових потенціалу Донецького  хлібокомбінату експертним методом

Експерти

Складові потенціалу



Фінансовий потенціал (П1)

Виробничий потенціал (П2)

Маркетинговий потенціал (П3)

Організаційний потенціал (П4)

Експерти першого ттуру

Хитун

8

10

8

7

Головчанская

9

9

8

6

Ларіонов

9

9

8

6

Пятаченко

8

10

8

7

Мартыненко

9

10

8

7

n

5

 

 

 

Пі1ср.

8,6

9,6

8

6,6

Експерти другого туру

1

7

6

4

5

2

6

6

6

7

3

5

4

6

5

4

7

5

4

6

5

6

8

5

5

n

5

 

 

 

Пі2 ср.

6,2

5,8

5

5,6

Пі ср.

7,4

7,7

6,5

6,1



Виходячи з цих данних можна сказати, що підприємство має достатньо високий рівень розвитку, ал еще можливо підвищувати свій стан завдяки вже запропонованим заходам.

4.3. Вплив складових потенціалу на потенційні можливості підприємства



	Як вже було виявлено підприємство має можливості  для досягнення своїх цілей. Але на них завжди оказують вплив внутрішні та зовнішні фактори.  Для більш глибокого виявлення впливу на ці можливості проведемо оцінку впливу складових потенціалу на можливості підприємства за допомогою експертів (таблиці 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 4.7).

	Таблиця 4.3



Визначення ступеню впливу кожної складової потенціалу у формуванні можливостей підприємства (Головчанська)

Пі                                                                                                                                                                                                                   Мj

Складові потенціалу



Фінансовий потенціал (П1)

Операційний потенціал (П2)

Маркетинговий потенціал (П3)

Організаційний потенціал (П4)

Можливості аналізу економічної ситуації в країні, регіоні, галузі

6

6

6

7

Спроможність визначення запитів та потреб споживачів

7

7

4

9

Можливість анлізу конкурентів та їх конкурентних переваг

4

4

6

4

Здібність дослідженння кон`юнктури

5

6

3

7

Спроможність пропозиції і реалізації творчих ідей

3

7

4

6

Здатність забзпечення певного рівня конкурентоспроможності

7

2

7

5



Продовження таблиці 4.3

Можливість забезпечення у виробництві належного рівня технічного та технологічного потенціалу

7

8

4

7

Спроможність забезпечення належного рівня конкурентоспроможності продукції

3

6

6

8

Можливість забезпечення достатнього рівня менеджменту для забезпечення адаптивності до зовнішніх та внутрішніх умов функціонування

6

5

7

8

Спроможність забезпечення оптимального обсягу тта асортименту продукції у відповідності до вимог споживача та потреб ринку

3

4

4

6

Можливість мобілізації резервів зростання продуктивності праці робітників підприємства

6

5

7

4

Здібність акумулювати фінансові ресурси для забезпечення досягнення цілей підприємства

7

7

4

7











Таблиця 4.4

Визначення ступеню впливу кожної складової потенціалу у формуванні можливостей підприємства (Мартиненко)

Пі                                                                                                                                                 Мj

Складові потенціалу



Фінансовий потенціал (П1)

Операційний потенціал (П2)

Маркетинговий потенціал (П3)

Організаційний потенціал (П4)









Продовження таблиці 4.4

Можливості аналізу економічної ситуації в країні, регіоні, галузі

4

5

7

6

Спроможність визначення запитів та потреб споживачів

6

4

6

5

Можливість анлізу конкурентів та їх конкурентних переваг

8

7

6

4

Здібність дослідженння кон`юнктури

3

4

6

7

Спроможність пропозиції і реалізації творчих ідей

6

7

5

6

Здатність забзпечення певного рівня конкурентоспроможності

7

4

4

5

Можливість забезпечення у виробництві належного рівня технічного та технологічного потенціалу

5

7

7

7

Спроможність забезпечення належного рівня конкурентоспроможності продукції

8

4

5

6

Можливість забезпечення достатнього рівня менеджменту для забезпечення адаптивності до зовнішніх та внутрішніх умов функціонування

6

7

7

7

Спроможність забезпечення оптимального обсягу тта асортименту продукції у відповідності до вимог споживача та потреб ринку

5

4

5

6







Продовження таблиці 4.4

Можливість мобілізації резервів зростання продуктивності праці робітників підприємства

5

7

7

7

Здібність акумулювати фінансові ресурси для забезпечення досягнення цілей підприємства

7

5

5

6

	

Таблиця 4.5

Визначення ступеню впливу кожної складової потенціалу у формуванні можливостей підприємства (Пятаченко)

Пі                                                                                                                                                                                                                   Мj

Складові потенціалу



Фінансовий потенціал (П1)

Операційний потенціал (П2)

Маркетинговий потенціал (П3)

Організаційний потенціал (П4)

Можливості аналізу економічної ситуації в країні, регіоні, галузі

5

5

7

7

Спроможність визначення запитів та потреб споживачів

6

6

5

5

Можливість анлізу конкурентів та їх конкурентних переваг

4

5

6

4

Здібність дослідженння кон`юнктури

6

4

5

7

Спроможність пропозиції і реалізації творчих ідей

4

4

7

5

Здатність забзпечення певного рівня конкурентоспроможності

6

5

4

7

Можливість забезпечення у виробництві належного рівня технічного та технологічного потенціалу

7

7

3

5

Спроможність забезпечення належного рівня конкурентоспроможності продукції

5

7

6

7

Продовження таблицi 4.5

Можливість забезпечення достатнього рівня менеджменту для забезпечення адаптивності до зовнішніх та внутрішніх умов функціонування

6

3

5

5

Спроможність забезпечення оптимального обсягу тта асортименту продукції у відповідності до вимог споживача та потреб ринку

7

5

6

6

Можливість мобілізації резервів зростання продуктивності праці робітників підприємства

5

7

5

6

Здібність акумулювати фінансові ресурси для забезпечення досягнення цілей підприємства

6

5

6

6













Таблиця 4.6

Визначення ступеню впливу кожної складової потенціалу у формуванні можливостей підприємства (Хітун)

Пі                                                                                                                                                                                                                   Мj

Складові потенціалу



Фінансовий потенціал (П1)

Операційний потенціал (П2)

Маркетинговий потенціал (П3)

Організаційний потенціал (П4)

Можливості аналізу економічної ситуації в країні, регіоні, галузі

8

5

7

7

Спроможність визначення запитів та потреб споживачів

6

6

5

5

Можливість анлізу конкурентів та їх конкурентних переваг

8

7

6

4

Здібність дослідженння кон`юнктури

4

4

7

6

Спроможність пропозиції і реалізації творчих ідей

6

6

5

7

Продовження таблицi 4.6

Здатність забзпечення певного рівня конкурентоспроможності

7

7

6

5

Можливість забезпечення у виробництві належного рівня технічного та технологічного потенціалу

5

6

7

4

Спроможність забезпечення належного рівня конкурентоспроможності продукції

7

8

5

5

Можливість забезпечення достатнього рівня менеджменту для забезпечення адаптивності до зовнішніх та внутрішніх умов функціонування

5

6

4

6

Спроможність забезпечення оптимального обсягу тта асортименту продукції у відповідності до вимог споживача та потреб ринку

7

5

7

9

Можливість мобілізації резервів зростання продуктивності праці робітників підприємства

5

6

8

6

Здібність акумулювати фінансові ресурси для забезпечення досягнення цілей підприємства

7

5

6

8



 





Таблиця 4.7

Визначення ступеню впливу кожної складової потенціалу у формуванні можливостей підприємства (Ларіонов)

Пі                                                                                                                                                                                                                   Мj

Складові потенціалу



Фінансовий потенціал (П1)

Операційний потенціал (П2)

Маркетинговий потенціал (П3)

Організаційний потенціал (П4)

Можливості аналізу економічної ситуації в країні, регіоні, галузі

6

6

7

7

Продовження таблицi 4.7

Спроможність визначення запитів та потреб споживачів

4

4

5

5

Можливість анлізу конкурентів та їх конкурентних переваг

3

3

4

 

Здібність дослідженння кон`юнктури

4

5

6

5

Спроможність пропозиції і реалізації творчих ідей

6

6

6

5

Здатність забзпечення певного рівня конкурентоспроможності

7

5

4

3

Можливість забезпечення у виробництві належного рівня технічного та технологічного потенціалу

5

7

3

6

Спроможність забезпечення належного рівня конкурентоспроможності продукції

3

6

6

7

Можливість забезпечення достатнього рівня менеджменту для забезпечення адаптивності до зовнішніх та внутрішніх умов функціонування

5

4

7

6

Спроможність забезпечення оптимального обсягу тта асортименту продукції у відповідності до вимог споживача та потреб ринку

6

7

5

5

Можливість мобілізації резервів зростання продуктивності праці робітників підприємства

5

5

4

4

Здібність акумулювати фінансові ресурси для забезпечення досягнення цілей підприємства

4

6

6

6



	Розрахуємо середні значення експертних оцінок щодо визначення ступеня впливу складових потенціалу у використанні можливостей підприємства (таблиця 4.8).

	Таблиця 4.8

Середні значення експертних оцінок щодо визначення ступеню впливу складових потенціалу у використанні можливостей підприємства

Пі                                                                                                                                                 Мj

Складові потенціалу



Фінансовий потенціал (П1)

Операційний потенціал (П2)

Маркетинговий потенціал (П3)

Організаційний потенціал (П4)

М1-Можливість аналізу економічної ситуації в країні, регіоні, галузі

6,5

5,6

6,4

7,5

М2-Спроможність визначення запитів та потреб споживачів

7,3

5,7

4,6

6,7

М3-Можливість аналізу конкурентів та їх конкурентних переваг

5,6

6,8

5,6

5,4

М4-Здібність дослідженя конюнктури

6,1

5,9

7,5

8,6

М5-Спроможність пропозиції і реалізації творчих ідей

5,4

6,8

6,4

7,7

М6-Здатність забезпечення певного рівня конкурентоспроможності

6,8

6,9

6,4

6,7

М7-Можливість забезпечення у виробництві належного рівня технічного та технологічного потенціалу

7,3

7,1

4,7

6,6

М8-Спроможність забезпечення належного рівня конкурентоспроможності продукції







5,7

5,4

6,7

6,5

Продовження таблицi 4.8

М9-Можливість забезпечення достатнього рівня менеджменту для забезпечення адаптивності до зовнішніх та внутрішніх умов функціонування

8,6

7,5

8,6

5,9

М10-Спроможність забезпечення оптимального обсягу та асотрименту продукції у відповідності до вимог споживача та потреб ринку

6,8

6,4

5,6

8,7

М11-Можливість мобілізації резервів зростання продуктивності праці робітників підприємства

5,7

6,3

7,5

6,7

М12-Здібність акумулювати фінансові ресурси для забезпечення досягнення цілей підприємства

6,4

6,4

5,8

5,4

ΣWіj

78,2

76,8

75,8

82,4



Проведений аналіз дає можливість визначити які можливості для підприємства майже досягнуті, а над якими потрібно працювати. Об’єктивна оцінка потенційних можливостей підприємства, а також параметрів і характеристик його конкурентоспроможного потенціалу має велике значення для  прийняття своєчасних управлінських рішень.  Так, оцінка конкурентоспроможності потенціалу охоплює усі найбільш важливі оцінки господарської діяльності підприємства, крім дублювання окремих показників, і дозволяє швидко і ефективно оцінити  стан підприємства на галузевому ринку.  Разом з тим в його основу закладена експертна оцінка показників вагомості кожного коефіцієнта, а така оцінка не може вважатися абсолютно вірогідною. На нинішньому етапі розвитку ринкових відносин необхідне більш глобальне розуміння проблем конкурентоспроможності потенціалу підприємства для більш реального висновку про її рівень.



4.4 Визначення потенційного та реального рівня використання кожної складової потенціалу підприємства

	

Конкурентоспроможність підприємства залежить від багатьох умов:     

від діяльності урядів щодо створення справедливого конкурентного середовища, 

від методичного забезпечення реструктуризації підприємств, необхідної для їх успішного функціонування в конкурентному середовищі, 

від стану законодавства, зокрема податкового і антимонопольного, і т.п. Проте в першу чергу конкурентоспроможність підприємства визначається його потенціалом. 

Конкурентний потенціал підприємства показує можливість (поточні передумови) зберігати або збільшувати свою конкурентоспроможність у довгостроковому періоді, тобто конкурентоспроможність потенціалу визначається сукупністю параметрів, що зумовлюють потенціал і здатність системи ефективно утримувати або збільшувати свою частку на ринку, мати досить високий рівень рентабельності у перспективі. Але, щоб досягти високого рівня конкурентоспроможності потенціалу, пропонується постійно досліджувати та оцінювати можливості підприємства.

 Розрахуємо інтегральні показники значущості потенціалу для досягнення цілей підприємства (табл.4.9).











Таблиця 4.9

Розрахункові значення інтегральних показників значущості потенціалу для досягнення цілей підприємства

Пі                                                                                                                                                 Мj

Інтегральні показники значущості ( Іj)

Сума



Фінансовий потенціал (Iф)

Операційний потенціал (Іоп)

Маркетинговий потенціал (Ім)

Організаційний потенціал (Іорг.)



М1-Можливість аналізу економічної ситуації в країні, регіоні, галузі

4,48

3,93

4,55

4,91

17,88

М2-Спроможність визначення запитів та потреб споживачів

4,20

3,34

2,73

3,66

13,92

М3-Можливість аналізу конкурентів та їх конкурентних переваг

2,16

2,67

2,22

1,97

9,02

М4-Здібність дослідженя конюнктури

3,26

3,21

4,13

4,36

14,96

М5-Спроможність пропозиції і реалізації творчих ідей

3,34

4,28

4,08

4,51

16,21

М6-Здатність забезпечення певного рівня конкурентоспроможності

3,43

3,54

3,33

3,21

13,51

М7-Можливість забезпечення у виробництві належного рівня технічного та технологічного потенціалу

4,75

4,70

3,16

4,08

16,69

М8-Спроможність забезпечення належного рівня конкурентоспроможності продукції

3,84

3,70

4,65

4,15

16,34

М9-Можливість забезпечення достатнього рівня менеджменту для забезпечення адаптивності до зовнішніх та внутрішніх умов функціонування



5,79

5,14

5,97

3,77

20,67

Продовження таблицi 4.9

М10-Спроможність забезпечення оптимального обсягу та асотрименту продукції у відповідності до вимог споживача та потреб ринку

3,91

3,75

3,32

4,75

15,73

М11-Можливість мобілізації резервів зростання продуктивності праці робітників підприємства

3,46

3,89

4,70

3,86

15,91

М12-Здібність акумулювати фінансові ресурси для забезпечення досягнення цілей підприємства

4,38

4,46

4,10

3,51

16,45



На основі цієї таблиці можна оцінити наскільки той чи інший показник важливий для досягнення цілей підприємства.

Подальше дослідження і розробка критеріїв і показників вимірювання конкурентоспроможності потенціалу дозволить одержати комплексну оцінку конкурентоспроможності досліджуваного підприємства. Це дасть можливість кількісно виразити ключові компетентності, оцінити конкурентні переваги і сконцентрувати ресурси, необхідні для їх посилення.



4.5 Оцінка ступіня внеску складових потенціалу підприємства у досягненні поставлених цілей



В сучасних умовах при різкому загостренні міжнародної конкуренції особливе значення для підвищення конкурентоспроможності підприємств набуває оцінка ступіня внеску складових потенціалу підприємства у досягненні поставлених цілей.

Подальше дослідження і розробка цілей і показників вимірювання конкурентоспроможності потенціалу дозволить одержати комплексну оцінку конкурентоспроможності досліджуваного підприємства. Це дасть можливість кількісно виразити ключові компетентності, оцінити конкурентні переваги і сконцентрувати ресурси, необхідні для досягнення мети.

Для визначення потенційного рівня використання кожної складової потенціалу підприємства ВАТ «Донецького хлібокомбінату» розрахуємо таблицю 4.10.

Таблиця 4.10

Визначення потенційного рівня використання кожної складової потенціалу підприємства

Потенційний рівень використання кожного виду потенціалу при використанні j-ої можливості

Потенційний рівень використання кожного виду потенціалу



ПіІj

ПіІj

ПіІj

ПіІj

ωj  потенц

Можливості аналізу економічної ситуації в країні, регіоні, галузі

38,55

37,75

40,98

47,13

139,38

Спроможність визначення запитів та потреб споживачів

31,07

8,68

24,57

35,11

99,43

Можливість анлізу конкурентів та їх конкурентних переваг

15,96

6,93

20,02

18,94

61,85

Здібність дослідженння кон`юнктури

24,11

8,34

37,20

41,85

111,50

Спроможність пропозиції і реалізації творчих ідей

24,69

11,12

36,71

43,34

115,86

Здатність забзпечення певного рівня конкурентоспроможності

25,38

9,21

29,97

30,79

95,34

Можливість забезпечення у виробництві належного рівня технічного та технологічного потенціалу

35,15

12,23

28,40

39,13

114,91

Спроможність забезпечення належного рівня конкурентоспроможності продукції







28,39

9,62

41,88

39,87

119,76

Продовження таблицi 4.10

Можливість забезпечення достатнього рівня менеджменту для забезпечення адаптивності до зовнішніх та внутрішніх умов функціонування

42,84

13,37

53,75

36,19

146,15

Спроможність забезпечення оптимального обсягу тта асортименту продукції у відповідності до вимог споживача та потреб ринку

28,94

9,75

29,91

45,59

114,19

Можливість мобілізації резервів зростання продуктивності праці робітників підприємства

25,60

10,12

42,27

37,05

115,05

Здібність акумулювати фінансові ресурси для забезпечення досягнення цілей підприємства

32,42

11,60

36,86

33,68

114,56



Завдяки данним цієї таблиці ми бачимо, що підприємство має дуже низьки показники, а це означає, що воно не спроможне надати своєї продукції конкуреннтноспроможний статус. Це є дуже негативним для підприємства, для того, щоб підвищити усі ці показники воно повинно налагоджувати своє виробництво більш жорсткими методами.

	На останньому етапі розрахуємо ступінь внеску кожної складової потенціалу підприємства у досягненні поставленої цілі (табл.4.11).

	

	

	

	

	

	

	Таблиця 4.11

Розрахунок ступеню внеску кожної складової потенціалу підприємства у досягненні поставленної цілі підприємств

Можливість

Рівень використання потенціалу у досягненні поставленної цілі підприємства при врахуванні j-ої можливості

Ступінь внеску (∆% Вj)



Потенційний (ωj потенц)

Максимальний (ωj max)



М1-Можливість аналізу економічної ситуації в країні, регіоні, галузі

139,38

143,03

0,97

М2-Спроможність визначення запитів та потреб споживачів

99,43

111,40

0,89

М3-Можливість аналізу конкурентів та їх конкурентних переваг

61,85

72,16

0,86

М4-Здібність дослідженя конюнктури

111,50

119,68

0,93

М5-Спроможність пропозиції і реалізації творчих ідей

115,86

129,66

0,89

М6-Здатність забезпечення певного рівня конкурентоспроможності

95,34

108,08

0,88

М7-Можливість забезпечення у виробництві належного рівня технічного та технологічного потенціалу

114,91

133,49

0,86

М8-Спроможність забезпечення належного рівня конкурентоспроможності продукції

119,76

130,76

0,92

М9-Можливість забезпечення достатнього рівня менеджменту для забезпечення адаптивності до зовнішніх та внутрішніх умов функціонування

146,15

165,38

0,88

М10-Спроможність забезпечення оптимального обсягу та асотрименту продукції у відповідності до вимог споживача та потреб ринку

114,19

125,86

0,91

М11-Можливість мобілізації резервів зростання продуктивності праці робітників підприємства

115,05

127,28

0,90

М12-Здібність акумулювати фінансові ресурси для забезпечення досягнення цілей підприємства

114,56

131,57

0,87

Разом

1348,00

1498,33

89,97



Завдяки отриманним данним можна побачити, що підприємство може досягнути бажаних результатів. В результаті проведеного аналізу підприємства можна зробити висновок, що загальне та фінансове положення підприємства є стабільним і стійким, а також є можливість самофінансування. Прямуючи до гнучкого використання своїх внутрішніх можливостей підприємство повинно забезпечувати собі технічну та економічну ефективність. Іншими словами, воно повинно знайти спосіб оптимального сполучення технічної та економічної ефективності для забезпечення найкращих умов пропозиції.











































5. Комплексна оцінка ефективності діяльності підприємства



5.1 Визначення показників, що комплексно характеризують ефективність діяльності підприємства



Проблема ефективності виробництва завжди посідала важливе місце серед актуальних проблем економічної науки. Зацікавленість нею виникає на різних рівнях управління економікою - від власників приватного підприємства до керівників держави.  Термін "ефект" у перекладі з латинської означає "результат". Отже, категорія "ефективність" може інтерпретуватись як "результативність". Термін ефект має значення результату, наслідку зміни стану певного об'єкта, зумовленої дією зовнішнього або внутрішнього фактора. Якщо провести математичну аналогію, то ефект - це дельта, приріст деякої змінної або різниця її попереднього і наступного значень. Зрозуміло, що значення цієї дельти може бути як додатним, так і від'ємним або взагалі нульовим. Подібно до цього й ефект може бути як позитивним, коли зміни є корисними, так і негативним, коли зміни деструктивні, або нульовим, коли змін немає. Утім, останній випадок, а саме коли результат нульовий, можна в конкретних умовах вважати або позитивним, або негативним ефектом і окремо не розглядати. Таким чином, існує як об'єктивна зміна стану певної системи (об'єкта), так і її оцінка. Ця оцінка може мати кількісний і якісний характер. Типовий приклад якісних оцінок ми вже навели, розділивши множину ефектів на позитивні та негативні. Що ж стосується кількісного оцінювання, то воно здійснюється за допомогою різноманітних кількісних показників, які можна поділити на дві великі групи: часткові та загальні.
Отже, фактично визначення ефективності виробництва полягає в оцінці його результатів. Такими результатами можуть бути обсяги виготовленої продукції в натуральному чи вартісному (за оптовими цінами або за собівартістю) виразі або прибуток. Але ж сама по собі величина цих результатів не дає змоги робити висновки про ефективність або неефективність роботи підприємства, оскільки невідомо, якою ціною отримані ці результати. Звідси для отримання об'єктивної оцінки ефективності підприємства необхідно також урахувати оцінку тих витрат, що дали змогу одержати ті чи інші результати. Процес виробництва здійснюється через поєднання факторів, що його визначають: засобів праці (основні фонди), предметів праці (оборотні фонди), робочої сили (трудові ресурси). Крім того, істотним чином на виробництво впливає фінансовий стан підприємства, а також певні організаційні, управлінські, технологічні та інші переваги, що відображаються як нематеріальні ресурси. Тож за оцінку витрат логічно взяти оцінку всіх перелічених ресурсів. Виходячи з цього можна дати таке визначення ефективності: ефективність підприємства являє собою комплексну оцінку кінцевих результатів використання основних і оборотних фондів, трудових і фінансових ресурсів та нематеріальних активів за певний період часу.

		Проведемо комплексну оцінку ефективності діяльності підприємства  ВАТ «Донецького  хлібозаводу» (табл. 5.1).

		Таблиця 5.1

Вихідна інформація для здійснення комплексної оцінки єфективності діяльності підприємства

№

Показники

Од. Виміру

Минулий рік

Звітний рік

Відхилення

Темп зміни, %

1

Чиста виручка від реалізації продукції (робіт,послуг)

тис.грн

52 390

58 056

5666

110,82

2

Чистий прибуток

тис.грн

1312

637

-675

48,55

3

Сукупні витрати

тис.грн

51685,00

59556,00

7871,00

115,23

4

Середньооблікова чисельність робітників

чол.

406

406

0

100,00

Продовження таблицi 5.1

5

Оборотні активи (за середньорічною вартістю)

тис.грн

3890,5

2159

-1731,5

55,49

6

Необоротні активи (за середньорічною вартістю)

тис.грн

9766,5

3890,5

-5876

39,84

7

Фонд оплати праці

тис.грн

10116

9373

-743

92,66

8

Середньомісячна заробітна плата 1-го робітника

грн.

2076,35

1923,85

-152,504

92,66

9

Сукупні ресурси

тис.грн

23773

22693

-1080

95,46



За данни таблиці можна зробити висновок, що чиста виручка від реалізації продукції вирiсла на 10,82%, а чистий прибуток впав аж на 51,45%. Досить значно знизились оборотні та необоротні активи, що негативно для збільшення прибутку підприємства, фонд заробітної плати також знизився, теж саме й з середньомісячною заробітною платнею 1 робітника. В цілому можна сказати, що підприємство розвивалося стабільно, але в данній ситуації це не носить позитивний характер, тому що воно загублює рівень своєї конкурентоспроможності.



5.2 Оцінка показників, що характеризують результати діяльності



Для оцінки діяльності підприємства розраховуються спеціальні показники, які в подальшому свідчать про ефективну або неефективну його діяльність. Розглянемо ці показники для підприємства ВАТ «Донецький хлібозавод» (табл.5.2).







Таблиця 5.2

Розрахунок інтегрального показника економічної ефективності господарчої діяльності підприємства

№

Показники

Од. виміру

Минулий рік

Звітній рік

Відхилення

Темп зміни, %

1

Ресурсовіддача сукупних ресурсів

тис.грн

2,20

2,56

0,35

116,09

2

Рентабільність сукупних ресурсів

%

5,52

2,81

-2,71

50,86

3

Коефіцієнт оборотності оборотних активів

коеф.

13,47

26,89

13,42

199,69

4

Показник ефективності трудової діяльності

пок.

0,06

0,07

0,01

119,60

 

Інтегральний показник економічної ефективності господарської діяльності

пок.

0,91

0,81

-0,10

89,05



Виходячи з данних цієї таблиці можна казати, що ресурсовіддача сукупних ресурсів зросла, на 16,09%, рентабельність сукупних ресурсів навпаки впала. Коефіцієнт оборотності оборотних активів виріс на 99,69%, це показую нам позитивний результат, показник трудовою діяльності теж вирiс, на 19,6%. Всі ці результати призвели до зменшення інтегрального показника економічної ефективності господарської діяльності на 10,95 %. Це дає можливість сказати нам, що підприємство розвивається не досить стабільно.







5.3 Оцінка темпу інтенсивності розвитку та економічного росту підприємства



На протязі своєї діяльності підприємство розвивається за певним темпов, який в подальшому може свідчити про його діяльність, ефективну або неефективну працю. Проведемо певні розрахунки для визначення темпу інтенсивності розвитку ВАТ «Дружковський хлібозавод» (табл.5.3).



Таблиця 5.3

Розрахунок темпу інтенсивності розвитку підприємства

№

Показники

Од. виміру

Минулий рік

Звітній рік

Відхилення

Темп зміни, %

1

Продуктивність праці

тис.грн.

129,04

143,00

13,96

110,82

2

Коефіцієнт оборотності оборотних активів

коеф.

13,47

26,89

13,42

199,69

3

Фондовіддача

коеф.

1,55

3,83

2,28

247,39

4

Фонд оплати праці

тис.грн.

10116

9373

-743,00

92,66

5

Оборотні активи (за середньорічною вартістю)

тис.грн.

3890,5

2159

-1 731,50

55,49

6

Необоротні активи (за середньорічною вартістю

тис.грн.

9766,5

3890,5

-5 876,00

39,84

 

Темп інтенсивності розвитку підприємства

 

2672,71



На основі цієї таблиці можна зробити висновок, що незважаючи на деякі негативні зміни в роботі підприємства темп інтенсивності розвитку склав 2672,71, це досить добрий показник, який свідчить про стабільну  та добру роботу підприємства.

Одним із важливих показників є показник індексу економічного росту, розрахуємо його (табл.5.4).

Таблиця 5.4

Розрахунок індексу економічного росту підприємства

№

Показники

Од. виміру

Минулий рік

Звітній рік

Відхилення

Темп зміни, %

1

Продуктивність праці

тис.грн

129,04

143,00

13,96

110,82

2

Коефіцієнт оборотності оборотних активів

коеф.

13,47

26,89

13,42

199,69

3

Фондовіддача основних фондів

коеф.

1,79

1,99

0,19

110,82

4

Витратовіддачі 

коеф.

0,88

0,97

0,10

110,82

5

Рентабільність комерційна

коеф.

2,50

1,10

-1,41

43,81

 

Індекс економічного росту підприємства

 

1,09



На основі цієї таблиці зробимо висновок, що завдяки росту продуктивності праці  на 10,82%, коефіцієнту оборотності оборотних активів на 99,69%, витратовіддачі на  10,82 % ,індекс економічного росту склав 1,09. Це достатньо високий показник, який дає право ще раз сказати, що підприємство ВАТ «Донецький хлібозавод» має стабільну позицію на хлібопекарському ринку.



5.4 Можливі напрямки підвищення ефективності діяльності підприємства



Підприємство це відкрита соціально-економічна система. Сукупність поставлених цілей є визначальною передумовою ефективного його функціонування. Наявність ресурсів на підприємстві має дуже велике значення, але ща потрібно знати як ці ресурси приміняти у діяльності, і головною задачею підприємства є раціональне їх використання. Тому, досягнення ефективності підприємства повинно розглядатися з урахуванням значущості його потенціалу з урахуванням потенційних можливостей.

Для підприємства ВАТ «Донецький хлiбокомбiнат» були розроблені  основні  напрямками підвищення ефективності діяльності: 

оптимізація усіх витрат підприємства;

підвищення рентабельності;

впровадження нових технологій та техніки;

збільшення прибутку;

раціональне використання оборотних та необоротних активів;

застосування маркетингових стратегій, рішень, ідей;

проведення систематичних моніторингів роботи підприємства;

стимулювання робітників до праці.

Якщо підприємство буде працювати над усіма цими напрямками, воно зможе підвищити свою ефективність та головне, щоб усе це виконувалося у одному комплексі, коли буде існувати одна велика комплексна система дій підприємства тоді і буду позитивний результат його праці.





























ВИСНОВКИ



При написанні роботи були виконані основні сформульовані завдання досліджуваної проблеми. 

В результаті вивчення теоретичних аспектів було виявлено,  що харчова та переробна промисловість України - одна із стратегічних галузей економіки, покликана забезпечувати стійке постачання населення необхідними якісними продуктами харчування.

Хліб був і залишається одним з основних продуктів харчування населення нашої країни. Правильна організація виробництва хлібобулочних виробів та економне витрачання ресурсів у хлібопеченні є пріоритетними завданнями галузі, від вирішення яких залежить і якість продукції, і зменшення її собівартості, а, отже, зростання прибутку хлібопекарських підприємств, їх конкурентоспроможність, можливість впровадження у виробництво нового прогресивного обладнання та здатність виходу на нові споживчі ринки.

Будь-яке підприємство функціонує в умовах насиченості галузевих ринків. Обсяги виробництва та реалізації з кожним роком зростають. В пкршу чергу керівництво підприємств зацікавлено у подальшому збільшенні обсягу виробництва і реалізації продукції. Основним представником хлібопекарської галузі є ВАТ «Донецький хлібозавод».

Внаслідок проведення глибокого аналізу підприємства, було з’ясовано, що підприємство ВАТ «Донецький хлібозавод» є на ринку достатньо сильним конкурентом.

	Прямуя до гнучкого використання своїх внутрішніх можливостей підприємство повинно забезпечувати:

	- технічну та економічну ефективність. Іншими словами, воно повинно знайти спосіб оптимального сполучення технічної та економічної ефективності для забезпечення найкращих умов пропозиції;

-   проведення  аналізу виробничої діяльності підприємства;

Для підвищення конкурентоспроможності і ефективності діяльності підприємства  необхідне впровадження запропонованих заходів в комплексі, це надасть можливість підвищити конкурентоспроможність продукції та підприємства в цілому, та зміцнити його становище серед конкурентів на ринку харчової промисловості.



















































ЛІТЕРАТУРА



1. www.apk-inform.com

2. www.minagro.gov.ua

3. www.niss.gov.ua

4. www.harchovyk.com

5. www.ukrstat.gov.ua

6. www.smida.gov.ua































































ДОДАТКИ

Додаток А

Баланс ВАТ «Донецький хлібокомбінат» за 2008 рік

Актив

Код рядка

На початок звітного періоду

На кінець звітного періоду

1

2

3

4

I. Необоротні активи

 

 

 

Нематеріальні активи:

 

 

 

залишкова вартість

10

20

15

первісна вартість

11

69

69

Накопичена амортизація

12

49

54

Незавершене будівництво

20

181

1819

Основні засоби:

 

 

 

залишкова вартість

30

9 336

7 575

первісна вартість

31

26 003

24 225

Знос

32

16 667

16 650

Довгострокові фінансові інвестиції:

 

 

 

які обліковуються за методом участі в капіталі інших підприємств

40

 

 

інші фінансові інвестиції

45

31

156

Довгострокова дебіторська заборгованість

50

 

 

Справедлива (залишкова) вартість інвестиційної нерухомості

55

 

334

Пкрвісна вартість інвестиційної нерухомості

56

 

478

Знос інвестиційної нерухомості

57

 

144

Відстрочені податкові активи

60

25

41

Інші необоротні активи

70

 

 

Усього за розділом I

80

9 593

9 940

II. Оборотні активи

 

 

 

Запаси:

 

 

 

виробничі запаси

100

1655

1337

тварини на вирощуванні та відгодівлі

110

 

 

незавершене виробництво

120

 

 

готова продукція

130

6

2

Продовження додатку А

товари

140

57

24

Векселі одержані

150

 

 

Дебіторська заборгованість за товари, роботи, послуги:

 

 

 

чиста реалізаційна вартість

160

741

1899

первісна вартість

161

741

1899

резерв сумнівних боргів

162

 

478

Дебіторська заборгованість за розрахунками:

 

 

 

з бюджетом

170

5

2

за виданими авансами

180

413

294

з нарахованих доходів

190

 

 

із внутрішніх розрахунків

200

 

 

Інша поточна дебіторська заборгованість

210

116

343

Поточні фінансові інвестиції

220

 

 

Грошові кошти та їх еквіваленти:

 

 

 

в національній валюті

230

374

375

у т.ч. в касі

231

16

7

в іноземній валюті

240

 

 

Інші оборотні активи

250

96

42

Усього за розділом II

260

3463

4318

III. Витрати майбутніх періодів

270

30

5

IV. Необоротні активи та групи вибуття

 

 

4

Баланс

280

13 086

14 267

Пасив

Код рядка

На початок звітного періоду

На кінець звітного періоду

1

2

3

4

I. Власний капітал

 

 

 

Статутний капітал

300

3753

3753

Пайовий капітал

310

 

 

Додатковий вкладений капітал

320

 

 

Інший додатковий капітал

330

3 865

3 128

Резервний капітал

340

 

 

Нерозподілений прибуток (непокритий збиток)

350

2506

458

Неоплачений капітал

360

 

 

Вилучений капітал

370

 

 

Усього за розділом I

380

5 112

6 423

Продовження додатку А

II. Забезпечення наступних витрат і платежів

 

 

 

Забезпечення виплат персоналу

400

 

 

Інші забезпечення

410

 

 

Цільове фінансування

420

 

 

Усього за розділом II

430

 

 

III. Довгострокові зобов'язання

 

 

 

Довгострокові кредити банків

440

 

 

Інші довгострокові фінансові зобов'язання

450

 

 

Відстрочені податкові зобов'язання

460

 

 

Інші довгострокові зобов'язання

470

 

 

Усього за розділом III

480

 

 

IV. Поточні зобов'язання

 

 

 

Короткострокові кредити банків

500

 

 

Поточна заборгованість за довгостроковими зобов'язаннями

510

 

 

Векселі видані

520

 

 

Кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги

530

6807

6169

Поточні зобов'язання за розрахунками:

 

 

 

    з одержаних авансів

540

119

203

    з бюджетом

550

297

379

    з позабюджетних платежів

560

 

 

    зі страхування

570

193

290

    з оплати праці

580

523

644

    з учасниками

590

21

21

    із внутрішніх розрахунків

600

 

 

Інші поточні зобов'язання

610

14

138

Усього за розділом IV

620

7974

7844

V. Доходи майбутніх періодів

630

 

 

Баланс

640

13 086

14 267

Додаток Б

Баланс ВАТ «Донецький хлібокомбінат» за 2009 рік

Актив

Код рядка

На початок звітного періоду

На кінець звітного періоду

1

2

3

4

I. Необоротні активи

 

 

 

Нематеріальні активи:

 

 

 

залишкова вартість

10

15

45

первісна вартість

11

69

105

Накопичена амортизація

12

54

60

Незавершене будівництво

20

1819

71

Основні засоби:

 

 

 

залишкова вартість

30

7 575

7 026

первісна вартість

31

24 225

24 318

Знос

32

16 650

17 292

Довгострокові фінансові інвестиції:

 

 

 

які обліковуються за методом участі в капіталі інших підприємств

40

 

 

інші фінансові інвестиції

45

156

 

Довгострокова дебіторська заборгованість

50

 

 

Справедлива (залишкова) вартість інвестиційної нерухомості

55

334

40

Пкрвісна вартість інвестиційної нерухомості

56

478

63

Знос інвестиційної нерухомості

57

144

23

Відстрочені податкові активи

60

41

27

Інші необоротні активи

70

 

 

Усього за розділом I

80

9 940

7 209

II. Оборотні активи

 

 

 

Запаси:

 

 

 

виробничі запаси

100

1 337

1689

тварини на вирощуванні та відгодівлі

110

 

 

незавершене виробництво

120

 

 

готова продукція

130

2

5

товари

140

24

41

Векселі одержані

150

 

 

Дебіторська заборгованість за товари, роботи, послуги:

 

 

 

Продовження додатку Б

чиста реалізаційна вартість

160

1899

1 371

первісна вартість

161

1899

1 371

резерв сумнівних боргів

162

478

63

Дебіторська заборгованість за розрахунками:

 

 

 

з бюджетом

170

2

556

за виданими авансами

180

294

550

з нарахованих доходів

190

 

 

із внутрішніх розрахунків

200

 

 

Інша поточна дебіторська заборгованість

210

343

703

Поточні фінансові інвестиції

220

 

 

Грошові кошти та їх еквіваленти:

 

 

 

в національній валюті

230

375

255

      у т.ч. в касі

231

7

43

в іноземній валюті

240

 

 

Інші оборотні активи

250

42

3

Усього за розділом II

260

4318

5 173

III. Витрати майбутніх періодів

270

5

 

IV. Необоротні активи та групи вибуття

275

4

 

Баланс

280

14 267

12 382

Пасив

Код рядка

На кінець звітного періоду

На кінець звітного періоду

1

2

4

4

I. Власний капітал

 

 

 

Статутний капітал

300

3753

3 753

Пайовий капітал

310

 

 

Додатковий вкладений капітал

320

 

 

Інший додатковий капітал

330

3 138

2 532

Резервний капітал

340

458

530

Нерозподілений прибуток (непокритий збиток)

350

 

 

Неоплачений капітал

360

 

 

Вилучений капітал

370

 

 

Усього за розділом I

380

6 423

5 755

Продовження додатку Б

II. Забезпечення наступних витрат і платежів

 

 

 

Забезпечення виплат персоналу

400

 

 

Інші забезпечення

410

 

 

Цільове фінансування

420

 

 

Усього за розділом II

430

 

 

III. Довгострокові зобов'язання

 

 

 

Довгострокові кредити банків

440

 

 

Інші довгострокові фінансові зобов'язання

450

 

 

Відстрочені податкові зобов'язання

460

 

 

Інші довгострокові зобов'язання

470

 

 

Усього за розділом III

480

 

 

IV. Поточні зобов'язання

 

 

 

Короткострокові кредити банків

500

 

 

Поточна заборгованість за довгостроковими зобов'язаннями

510

 

 

Векселі видані

520

 

 

Кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги

530

6169

5 302

Поточні зобов'язання за розрахунками:

 

 

 

    з одержаних авансів

540

203

137

    з бюджетом

550

379

146

    з позабюджетних платежів

560

 

 

    зі страхування

570

290

264

    з оплати праці

580

644

607

    з учасниками

590

21

21

    із внутрішніх розрахунків

600

 

 

Інші поточні зобов'язання

610

138

150

Усього за розділом IV

620

7 844

6 627

V. Доходи майбутніх періодів

630

 

 

Баланс

640

14 267

12 382,00

Додаток В

Звіт про фінансові результати за 2008-2009рр.

Стаття

Код рядка                                                                                                                                                                                                                                                      

За попередній період

За звітний період









1

2

4

3

Доход (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)

10

62 868

68 584

Податок на додану вартість

15

10 478

10528

Акцизний збір

20

 

 

 

25

 

 

Інші вирахування з доходу

30

 

 

Чистий доход (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)

35

52 390

58 056

Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)

40

41 076

49 389

Валовий:

 

 

 

   прибуток

50

11 314

8667

   збиток

55

 

 

Інші операційні доходи

60

1 402

1145

Адміністративні витрати

70

1 964

1501

Витрати на збут

80

6 556

6553

Інші операційні витрати

90

2 089

2113

Фінансові результати від операційної діяльності:

 

 

 

   прибуток

100

2107

355

   збиток

105

0

0

Доход від участі в капіталі

110

 

 

Інші фінансові доходи

120

 

 

Інші доходи

130

1

862

Фінансові витрати

140

 

 

Втрати від участі в капіталі

150

 

 

Інші витрати

160

6

885

Фінансові результати від звичайної діяльності до оподаткування:

 

 

 

   прибуток

170

2102

378

   збиток

175

 



Податок на прибуток від звичайної діяльності





180

790

259

Продовження додатку В

Фінансові результати від звичайної діяльності:

 

 

 

   прибуток

190

1312

 

   збиток

195

 

637

Надзвичайні:

 

 

 

   доходи

200

 

 

   витрати

205

 

 

Податки з надзвичайного прибутку

210

 

 

Чистий:

 

 

 

   прибуток

220

1312

637

   збиток

225

 











II. ЕЛЕМЕНТИ ОПЕРАЦІЙНИХ ВИТРАТ

Найменування показника

Код

За попередній період

За звітний



рядка



період

1

2

4

3

Матеріальні затрати

230

32927

35198

Витрати на оплату праці

240

10116

9373

Відрахування на соціальні заходи

250

3717

3507

Амортизація

260

831

912

Інші операційні витрати

270

2176

3241

Разом

280

49 767

52 231

III. РОЗРАХУНОК ПОКАЗНИКІВ ПРИБУТКОВОСТІ АКЦІЙ

Назва статті

Код рядка

За попередній період

За звітний







період

1

2

4

3

Середньорічна кількість простих акцій

300

15 012 000

15 012 000

Скоригована середньорічна кількість простих акцій

310

15 012 000

15 012 000

Чистий прибуток, (збиток) на одну просту акцію

320

0,0874

0,04243

Скоригований чистий прибуток, (збиток) на одну просту акцію

330

0,0874

0,04243

Дивіденди на одну просту акцію

340