Активные операции комерчесских банков

1.2 Види і форми активних операцій комерційних банків.

1.2.1 Кредитні операції

Джерелом кредиту служать тимчасово вільні ресурси в грошовій формі, що вивільняються в процесі діяльності кредитних інститутів. Від всіх інших форм надання засобів (субсидії, субвенції, дотації і ін.) кредит як економічну категорію відрізняють три основоположні принципи - терміновість, поворотність і платність.

При цьому під терміновістю маються на увазі заздалегідь обумовлені терміни повернення кредиторові позикових засобів; під поворотністю - обов'язкова виплата кредиторові суми основного боргу на обумовлених умовах; платність означає, що в даній економічній операції грошові кошти є специфічним товаром і, на основі закону вартості, його ціна виражається у відсотках.

Окрім вказаних обов'язкових принципів, кредити можуть бути класифіковані по наступних додаткових основних видах і формах:

-	джерела залучення - зовнішні (кредити, привернуті від фінансових установ – нерезидентів; зазвичай вказані позики пов'язані з обслуговуванням зовнішньоекономічних зв'язків клієнтури кредитної установи, необхідністю реінвестування кредитів, наданих відповідним банком іншим економічним структурам в іноземній валюті ) і внутрішні кредити (служать для підтримки ліквідності і прибутковості кредитної установи в національній валюті, а також фінансового забезпечення його ділової активності.);

-	призначення - зв'язані (надаються банками з метою підтримки фінансово-економічної діяльності своїх клієнтів; при цьому зв'язані кредити можуть бути декількох видів (під платежі готівкою (використовується у випадку, якщо клієнт банку-кредитора, що є постачальником товару, зацікавлений в розміщенні замовлення, але не має можливості оформити комерційний кредит. При цьому банк-кредитор виплачує клієнтові повну суму контракту, без яких-небудь вирахувань, з одночасним оформленням вимог на банк, обслуговуючий покупця. Вигода фірми-експортера полягає в одноразовому отриманні повної суми платежу, що неможливе при оформленні вексельного кредиту або кредиту по відкритому рахунку. Разом з тим, банк фірми-постачальника як утримувач рахунку останнім залишає свій баланс незміненим, збільшуючи по пасиву статтю засобів на поточних рахівницях клієнтів. Банк фірми-покупця, маючи в своєму балансі зобов'язання перед банком-кредитором, відображає по активному контр-счету вимоги на свого клієнта, при цьому забезпеченням по активу будуть всі засоби, що поступають на рахунок покупця. Покупець, зі свого боку, отримує товар з реальним відстроченням платежу на фінансових умовах привабливіших, ніж по фірмовому або клієнтському кредиту), під авансові платежі (притягується у разі висновку покупцем контрактів на значні суми, причому частина контракту підлягає префінансированію. Прикладом таких кредитів можуть бути позики, здійснені колишнім СРСР під фінансування закупівель труб великого діаметру з Японії. Оскільки суми операцій досягали декількох мільярдів доларів, для рефінансування авансових платежів у розмірі 15% від загальної суми операції СРСР привернув кредити від японських банків, обслуговуючих відповідні фірми-постачальники. Оскільки залучення таких засобів не пов'язане з потребами самої кредитної установи, банк-позичальник оформляє контрвимогу на безпосереднього споживача товару), фінансування поста (є кредитом під рефінансування раніше здійснених платежів і оформляється кредитною угодою спеціальної форми. Однією з найбільш відмінних рис вказаної угоди є норма про попередній платіж банком-позичальником по виставленим покупцем рахункам з детально обумовленими реквізитами (повне найменування товару, фірми-покупця, фірми-продавця, дата відвантаження товару, умови постачання і страхування і ін.). Після отримання відповідної документації банк-кредитор перевіряє отримані від банку-позичальника документи і звіряє з інформацією, що поступила від постачальника. За відсутності яких-небудь заперечень банк-кредитор банк-кредитор надає необхідне конгруентне рефінансування банку-позичальникові. По привабливості фінансування поста в цілому зіставно з кредитами під авансові платежі), міжбанківський кредит під конкретну комерційну операцію, кредитні лінії (найбільш різновид банківського кредиту, що часто зустрічається. При цьому в міжбанківській угоді робиться посилання на конкретні міжфірмові контракти. Вказана форма кредиту має на увазі платіж на умовах інкасо або по акредитиву з одночасним виставлянням кредитної вимоги на банк-позичальник.КРЕДИТНА ЛІНІЯ відкривається банком-кредитором на користь банку-позичальника в межах узгодженого між сторонами ліміту. В рамках вказаного ліміту банк-позичальник може привернути від банку-кредитора засоби для фінансування закупівель товарів, обумовлених в спеціальній угоді. Цей вид кредитів є одним з найпоширеніших в міжбанківській практиці), незв'язані (притягуються позичальником з правом самостійного нецільового використання отриманих коштів) і проміжні (використовуються в безпосередньо банківському бізнесі надзвичайно рідко, оскільки призначені для обслуговування таких специфічних видів діяльності, як лізинг, інжірінг і так далі Оскільки будь-яка операція, включаючи надання послуг, здачу в оренду устаткування і так далі, має обов'язкову грошову оцінку, вона фактично супроводжується наданням банківського кредиту, опосредующего діяльність продавця до моменту отримання ресурсів. На перший погляд проміжні форми кредитів не такі привабливі для банку-позичальника, як зв'язаний кредит. Це пояснюється тим, що банк-позичальник не отримує додаткового забезпечення у вигляді товару, що перейшов у власність покупця, або що поступила від реалізації даного товару на рахунок фірми-одержувача виручки. Проте, вигода банку-позичальника полягає в зменшенні рисок неплатежу з боку клієнта при одночасному збільшенні ефективності його діяльності);

-	цілі використання - цільові ( включають зв'язані і проміжні кредити, а також ряд фінансових кредитів, привернутих без вказівки об'єкту кредиту) і нецільові;

-	терміни – короткострокові (є депозити строком до одного року. При цьому в окрему групу виділяють операції на строк до 90 днів включно. Це одноденні кредити (“overnight” з терміном використання з сьогодні до завтра; кредити “tommorow-next” - із завтра на післязавтра; “spot-next” - з післязавтра на один день), тижневі (“spot-week” -с післязавтра на тиждень), а також двух- і тритижневі, одно-, двух- і тримісячні кредити), середньострокові (кредити від одного року до десяти років, а також депозити на термін більше 12 місяців), довгострокові (включають позики загальним терміном дії понад десять років) і інвестиційні (До різновидів довгострокових кредитів, що рідко зустрічаються, відносяться так звані ІНВЕСТИЦІЙНІ МІЖБАНКІВСЬКІ КРЕДИТИ. Як правило, вони мають характер субордінірованного або партісипационного позики. Іноді в цю категорію включають незв'язані кредити з терміном погашення понад 10 років.

Згідно нормативному регулюванню низки країн, під ПОЗИКОЮ СУБОРДІНІРОВАННИМ розуміють засоби, надані позичальникові для збільшення його робочого капіталу на термін понад 10 років. Використовувані для розрахунку капітальної бази, а також для створення резервів під сумнівну і безнадійну заборгованість субордінірованниє позики включаються позичальником в розряд власних засобів. При ліквідації кредитного інституту, що має в своєму пасиві субордінірованниє позики, відповідні засоби можуть бути використані для задоволення претензій кредиторів, у випадку, якщо статутного, надмірного, а також інших складових власного капіталу опиниться недостатньо для погашення всіх його зобов'язань. У будь-якому іншому випадку, якщо цільовий характер наданих засобів не був обумовлений в кредитній угоді, витрачання субордінірованного позики вимагає письмової згоди кредитора.

ПАРТІСИПАЦИОННИЙ КРЕДИТ володіє всіма вищепереліченими характеристиками субордінірованного позики, але має ряд відмінних рис. Фактично він є прихованим збільшенням власного капіталу банку, що пояснює в тексті відповідної угоди норму про можливий випуск на користь кредитора додаткової кількості акцій позичальника. Партісипационний кредит може розглядатися як одна з форм міжбанківських інвестицій і єдина кредитна операція, яка може не мати терміну.

Широкі можливості субордінірованного позики і партісипационного кредиту зумовили дуже жорстку регламентацію умов такого залучення, а іноді і пряма заборона подібних операцій (Німеччина). У тих державах, законодавством яких вирішується залучення цих позик (Англія, Франція і ін.), їх використання і погашення здійснюється тільки з письмової згоди валютних властей країни.

Іноді, в цілях підтримки двосторонніх взаємин при неможливості здійснення двосторонньої операції (наприклад, після досягнення ліміту кредитування одного позичальника), сторони можуть скористатися так званою “ДЗЕРКАЛЬНОЮ ОПЕРАЦІЄЮ”. Вказана операція є наданням кредиту через третій банк, при якому реальний кредитор рефінансує офіційного на умовах, повністю відповідній “дзеркальній” угоді між офіційним кредитором і реальним позичальником. При цьому цільовий характер операції виявляється в обліку офіційного кредитора, оскільки конкретній статті залучення відповідає контрстаття розміщення засобів.

Вигодою офіційного кредитора є різниця між вартістю привернутого і вартістю розміщеного кредиту в розмірі від 1/16 до 1/8% річних. У всьому останньому рефінансування офіційного кредитора конгруентного. Угода по рефінансуванню офіційного кредитора зазвичай включає наступну норму: “Зобов'язання позичальника перед кредитором обмежені сумами, що поступають від (ім'я банку) на підставі угоди від (дата угоди)”. Оскільки такі кредити надаються на джентльменській основі, то на першу вимогу офіційного кредитора реальний кредитор і реальний позичальник повинні будуть “відкрити” свої взаємини з виплатою цессиі (недоотриманому прибутку) офіційному кредиторові. “Дзеркальні” кредити зустрічаються, як правило, в рамках однієї фінансової групи і здійснюються з метою перекладу капіталу в головну контору, заховання регіональної політики відповідної фінансової групи. При цьому “дзеркальні” кредити усередині країни підкоряються законодавству цієї країни, а міжнародні “дзеркальні” кредити - законодавству первинного кредитора або англійським нормам має рацію);

-	забезпеченість - забезпечені (Серед ЗАБЕЗПЕЧЕНИХ кредитів прийнято виділяти матеріального забезпечені і бланкові. До БЛАНКОВИХ кредитів відносяться позики з оформленням банківського векселя, службовця зобов'язанням позичальника сплатити конкретну суму в конкретну дату після пред'явлення оригіналу векселя. МАТЕРІАЛЬНИМ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯМ по кредитах можуть бути комерційні (фірмові) векселі, інші цінні папери, товаророзпорядча і інша рівноцінна комерційна документація, земля, нерухомість, продукція на складах і так далі При цьому забезпечення носить характер застави, що має декілька форм:

-	“прихована” застава, коли забезпечення по позиці знаходиться в руках споживача, що здійснює переробку товару з метою подальшої її реалізації і погашення раніше привернутої позики. В цьому випадку як забезпечення виступають засоби, що зараховуються  на рахунок клієнта в кредитуючому банку;

“м'яка” застава, при якій у фірми-позичальника по балансу постійно враховується залишок товару конкретного асортименту 

	-	повну суму позики і відсотків за ринковою вартістю з приблизно 10%-ним перевищенням суми зобов'язань по позиці;

	-	“тверда” застава, яка відбивається по балансу банку у вигляді контрстатті по пасиву з точною вказівкою вартості закладеного забезпечення. У міжбанківських взаєминах “твердою” заставою у розмірі певної частки від наданих ресурсів можуть бути різні фінансові інструменти - від страхових депозитів до цінних металів) і незабезпечені (тільки одна різновид кредитних операцій - міжбанківська угода про залучення фінансових ресурсів на конкретний термін із зобов'язанням сплати основного боргу про відсотків на обумовлених умовах без надання яких-небудь додаткових документів або застави. Незабезпечений кредит - це кредит “під ім'я”);

	-	форма організації – синдиковані (є позикою, наданим синдикатом банків на чолі з одним банком-агентом, що здійснює одночасно функції банку, що управляє, і платіжного агента. Синдикований кредит нерідко надається на значні суми із залученням великого числа учасників. Необхідність координації дій всіх кредиторів і неминуче пов'язані з цим юридичні і інші витрати обумовлюють компенсацію витрат банку-агента. При залученні засобів агентові виплачується комісія за організацію і управління кредитом, а також комісія за зобов'язання. У подальшому позичальник переводить агентові в заздалегідь узгоджені дати щорічну агентську комісію в компенсацію його операційних витрат по веденню кредиту), консорціальні (відрізняється від синдикованого  наявністю два і більш за організаторів і соуправляющих по кредиту. У консорциальном угоді окремо регламентуються права і обов'язки платіжного агента, соуправляющих, інших кредиторів, з одного боку, і позичальника - з іншою. Консорциальниє кредити зазвичай полягають на суми від 250 млн. доларів США і вище. При цьому слід зазначити, що найбільш широке розповсюдження банківські консорціуми отримали в Германії і Японії. Англійські, американські і швейцарські банки організовують переважно синдикати), двосторонні () і клубні (мають всі відмінні риси синдикованих позик. Разом з тим, на відміну від останніх, дана операція не може бути розділена між кредиторами);

-	валюта залучення - у валюті країни-кредитора, у валюті країни-позичальника, у валюті третьої країни, в міжнародних рахункових грошових одиницях, мультивалютні;

-	вид процентної ставки - плаваюча, фіксована і змішана;

-	форма надання - шляхом реального переказу коштів, рефінансування і переоформлення довга;

-	форма погашення - однією сумою, рівними долями через рівні проміжки часу, непропорційними долями у взаємоузгоджені терміни;

-	число використання - разові і поновлювані;

-	техніка надання - однією сумою (зазвичай є незв'язаним міжбанківським кредитом або кредитом під рефінансування окремих торгових контрактів, пов'язаний з одноразовим платежем постачальникові суми за контрактом. У другому випадку розмір реального перекладу кредитором засобів постачальникові не має значення. (Кредитор може виплатити постачальникові від 70 до 90% суми поставленого товару по операції факторингу; по операції а-форфе - постачальник отримає ту, що належить йому від покупця суму за мінусом дисконтної ставки, збільшеної приблизно на два відсотки. В той же час при операціях акцептного кредиту витрати продавця будуть мінімальними - не більш за дисконт, розрахований на базі облікової ставки. Разом з тим, за позичальником кредитор запише номінальну суму зобов'язання), відкрита кредитна лінія (В рамках ВІДКРИТОЇ КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ в межах раніше обумовленого ліміту притягуються засоби під рефінансування платежів для закупівель клієнтами банку товарів. Наявність відкритої кредитної лінії створює для позичальника можливість залучення у будь-який момент засобів під кредитування операцій, що відповідають нормам, зафіксованим в угоді), контокорентний кредит (КОНТОКОРЕНТНИЙ кредит надається банком тільки своїм клієнтам. Від звичайної позики він відрізняється методом бухгалтерського обліку. Якщо при наданні звичайного кредиту банк відкриває на користь клієнта простий або спеціальний позиковий рахунок, то використання контокорентного кредиту здійснюється по поточному рахунку клієнта з подальшим напрямом на погашення основного боргу і платежі відсотків всій або узгодженої частки виручки, що поступає на рахунок. Залучення контокорентного кредиту здійснюється зазвичай дрібними юридичними особами - клієнтами банку, які довіряють кредитній установі ведення обліку всіх своїх операцій. Природа і характер контокорентного кредиту пояснює його обмеженість застосування в банківській практиці), овердрафтний кредит, “стенд-бай” (Угоду “СТЕНД-БАЙ” надає позичальникові право звернутися до кредитора за отриманням позики в рамках обумовленого ліміту на умовах, що підлягають пізнішому узгодженню. При цьому комісія за зобов'язання, що сплачується позичальником кредиторові, зазвичай на 1/16 - 1/8% нижче за аналогічну комісію з відкритої кредитної лінії і не перевищує 1/4%. Нерідко кредити “СТЭНД-БАЙ” використовуються у взаєминах головної контори з дочірніми фінансовими інститутами і служать страховою кредитною лінією, а також прихованим джерелом перекладу капіталу)і т.д.;

-	вид кредитора - офіційні, неофіційні, змішані і кредити міжнародних організацій;

-	юридична підлеглість - за законодавством кредитора, за законодавством позичальника, за законодавством третьої країни.

1.2.2. Особливості кредитних операцій в різних країнах

У практиці західних банків проводиться розмежування між діловими (комерційними) позиками і персональними кредитами. Цим категоріям відповідають різні види кредитних угод, що визначають умови надання позики, його погашення і так далі Тут ми розглянемо найбільш поширені методи банківського кредитування ділових фірм і індивідуальних клієнтів у ряді країн Заходу.

США. Кредити комерційним підприємствам можна розділити на дві групи:

-	позики для фінансування оборотного капіталу;

-	позики для фінансування основного капіталу.

Перша група пов'язана з браком у підприємств грошових коштів для покупки елементів оборотного капіталу, необхідних для повсякденних операцій. Це в основному короткострокові кредити до одного року. До них відносяться:

- кредитні лінії (зокрема сезонні і поновлювані);

- позики на надзвичайні потреби;

перманентні позики на поповнення оборотного капіталу.

Друга група представлена середньо- і довгостроковими кредитами для покупки нерухомості, землі, устаткування, орендних операцій, встановлення контролю над компаніями і так далі До них відносяться:

- термінові позики;

- позики під застави;

- будівельні позики;

- фінансовий лізинг.

Розглянемо деякі з видів позик, які не були описані вищим.

Сезонна кредитна лінія (seasonal line of kredit) надається банком при браку оборотних коштів, що періодично виникає у фірми, пов'язаному з сезонною циклічністю виробництва або необхідністю утворення запасів товарів на складі. Така лінія може бути відкрита, наприклад, власникові магазина іграшок для створення запасу ялинкових прикрас напередодні різдвяного розпродажу або фермерові, що потребує закупівлі великої кількості насіння, добрив і так далі перед початком посівних робіт. Кредити такого роду погашаються після закінчення операційного циклу зам рахівниць виручки від продажу активів. Погашення довга і відсотків проводиться одноразовим платежем. Зазвичай банк вимагає забезпечення у вигляді власності позичальника.

Поновлювана кредитна лінія (revolving line of kredit) надається банком, якщо позичальник випробовує тривалий брак оборотних коштів для підтримки необхідного обсягу виробництва. Термін такого кредиту зазвичай не перевищує одного року. Погасивши частину кредиту, позичальник може отримати нову позику в межах встановленого ліміту і терміну дії договору. Заборгованість по поновлюваній лінії змінюється хвилеподібно, так що на кредитному рахунку завжди є непогашений залишок. Ризик для банку полягає в непогашенні кредиту із-за скорочення продажів або неоплати рахунків в строк контрагентами позичальника. Тому банк вимагає застави основних засобів або додаткових гарантій.

Позики на надзвичайні потреби (spesial commitment loans) видаються банком для фінансування разового екстраординарного збільшення потреби клієнта в оборотних коштах, пов'язаного з укладенням вигідної оборудки, отриманням крупного замовлення і іншими надзвичайними обставинами. Позика видається на строго обмежений термін, відповідний періоду виготовлення, постачання товару і оплати замовником. Кредит погашається одноразовим внеском. Ризик для банку пов'язаний в цьому випадку з можливістю невиконання замовлення в строк або відмови замовника. Тому банк вимагає додаткового забезпечення або гарантій.

Перманентні позики на поповнення оборотного капіталу (permanent working capital loans). Кредити такого роду видаються на декілька років і мають на меті покрити тривалий дефіцит фінансових ресурсів позичальника. Погашення кредиту проводиться на виплат, місячними, квартальними або піврічними платежами, причому шкала погашення розробляється і затверджується у момент укладення кредитної угоди. На відміну від приведених вище видів кредиту погашення проводиться з прибутку, а не за рахунок продажу активів. Ці операції пов'язані з великим ризиком, тому банк вимагає забезпечення у вигляді майна або гарантій третіх осіб.

Позики під заставу (mortgage loans) застосовуються для фінансування покупки або будівництва заводів, виробничих будівель, придбання землі. Вони розраховані на тривалий термін (15 років і більш). Погашення (амортизація застави) проводиться щомісячними внесками за заздалегідь встановленою шкалою. З часом частина основного платежу, що йде на виплату відсотків, зменшується, а на виплату основного боргу - збільшується.

Будівельні позики (construction loans) видаються на період будівельного циклу (до 2-х років). Позичальник регулярно виплачує відсоток. Потім позика переоформляється в заставу і починається виплата основного боргу.

Лізинг. Ця форма фінансування має істотні особливості і може розглядатися як альтернатива традиційному банківському кредитуванню. Вона застосовується для фінансування оренди дорогого устаткування - морських і річкових судів, супутників зв'язку, літаків, автомашин, комп'ютерів, копіювальних машин, а в окремих випадках - нерухомості. Згідно з угодою про лізинг орендар отримує в довготривале користування устаткування за умови внесення періодичних платежів власникові устаткування (орендодавцеві). У тексті договору визначається загальна сума і терміни операції, розмір і періодичність орендних платежів,  податкові пільги, ремонт і підтримка устаткування в робочому стані, умови продовження оренди і викупу майна орендарем.

Принципова схема лізингової операції показана на малюнку 







Компанія, охоча орендувати устаткування з використанням фінансових коштів лізингової компанії вибирає продавця необхідного устаткування з урахуванням якості і ціни товару (1). Потім полягає договір про оренду з лізинговою компанією (2). Остання домовляється з постачальником про постачання устаткування (3) з постачанням його орендареві (4). Вартість товару виплачується постачальникові, і лізингова компанія стає власником устаткування (5). Арендатель вносить орендні 

платежі (включаючи відсоток на фінансування) впродовж всього періоду використання устаткування (6). 

Всі сторони, що Беруть участь в операції, отримують істотні вигоди. Продавець продає товар і отримує його вартість. Лізингова компанія стає власником товару і, здавши його в оренду, отримує відшкодування витрачених грошей, а також відсоток за фінансування операції.

Орендар дістає можливість експлуатувати устаткування, не витрачаючи крупних сум на інвестування і не заморожуючи капітал на тривалі терміни. Крім того, він або взагалі не робить первинного внеску (що він зобов'язаний був би зробити при покупці устаткування в кредит), або робить дуже маленький внесок, а також користується податковими пільгами у зв'язку з прискореною амортизацією і тим, що орендні платежі вважаються експлуатаційними витратами і включаються в собівартість продукції. Нарешті, орендар може придбати у власність устаткування після закінчення терміну оренди за залишковою вартістю або продовжити оренду. Орендна плата може виплачуватися щомісячно, раз на квартал або півріччя.

Що стосується позик індивідуальним позичальникам, то вони пов'язані головним чином з придбанням нерухомості (квартир, житлових будинків і так далі), покупкою товарів тривалого користування, отриманням позик на невідкладні потреби.

Позики під заставу (mortgage loans). У США більше 80% нових будинків купується в кредит. Середній термін таких кредитів - 27 років, позика покриває в середньому 3/4 ціни будинку (а решту чверті покупець оплачує наявними у вигляді первинного внеску у момент покупки).

Основна форма кредиту під нерухомість - застава, що повністю амортизується, з фіксованим відсотком. Забезпеченням кредиту служить нерухомість, що купується; сума боргу погашається рівними внесками впродовж всього терміну дії позики; відсоток, встановлений банком не міняється. 

Великого поширення в США набув споживчий кредит. Відомо дві основні форми:

- позики з погашенням на виплат;

- поновлювані позики (банківські кредитні картки, овердрафт).

Позики з погашенням на виплат застосовуються для покупки побутових товарів тривалого користування. Основна їх частина в США пов'язана з покупкою автомобілів. Банк видає кредит в розмірі до 90% вартості автомобіля строком на 2-3 роки. Часто позика не є такою, що повністю амортизується: вона припускає крупний платіж в кінці терміну і містить умову зворотного викупу. Останнє означає, що позичальник може або погасити позику повністю, або передати автомобіль банку за залишковою вартістю в оплату непогашеного боргу.

Поновлювані позики. Позичальникові відкривається кредитна лінія з правом отримання кредиту протягом певного терміну. Умови погашення кредиту визначаються побажаннями позичальника. Відсоток нараховується на реальну суму. При цьому, якщо позика погашається протягом певного 30-денного пільгового терміну, то відсоток на користь банку не нараховується.

Великобританія. На відміну від США англійські банки використовують овердрафт, як основну форму короткострокового кредитування комерційних підприємств. Овердрафт нерозривно пов'язаний з поточним рахунком: за наявності відповідної угоди банк дозволяє власникові рахунку виписувати чеки на суми, що перевищують кредитовий залишок на рахунку, в межах встановленого ліміту.

Типова межа овердрафту - його короткочасний і скороминущий характер. Він дозволяє клієнтові вирішувати проблему фінансування короткострокової заборгованості в періоди, коли витрати тимчасово перевищують надходження грошей на рахунок. Для підприємств - це метод кредитування оборотного капіталу.

Терміни  овердрафту у Великобританії - від декількох місяців до декількох років, але банк, як правило, вимагає повного погашення кредиту разів на рік і проводить щорічне обстеження справ клієнта. Якщо виникають сумніву в платоспроможності клієнта, договір розривається.

Відсоток по овердрафту нараховується щодня на непогашений залишок. Ця форма кредиту вважається найдешевшою, оскільки клієнт платить тільки за фактично використані суми.

Інша традиційна форма кредитування, вживана англійськими банками, - кредит по позиковому рахунку. На відміну від овердрафту клієнтові відкривається спеціальний позиковий рахунок, в дебет якого зараховується сума кредиту. Одночасно кредитується поточний рахунок клієнта і останній може використовувати її в звичайному порядку, виписуючи чеки або знімаючи готівку.

Терміни кредиту по позиковому рахунку різні. Вони залежать від термінів економічного життя устаткування, що набуває, або від розрахункового часу проекту. Погашення кредиту у багатьох випадках відбувається на виплат, рівними місячними внесками, які зараховуються прямо в кредит позикового рахунку.

До найбільш популярних форм кредитування приватних осіб належать:

- персональні позики;

- бюджетні рахунки;

- позики на покупку будинків.

Персональна позика пов'язана з відкриттям для позичальника персонального позикового рахунку. Вона, як правило, видається для фінансування на виплат покупок товарів тривалого користування.

При видачі персональної позики банк зазвичай проявляє підвищену обережність, бо у Великобританії ця форма кредиту не дає банку права розпорядження товарами, що купуються, на відміну від позик під нерухомість, де володіння банку передається по заставі.

Бюджетні рахунки. При цій формі позичальник зобов'язується вносити на рахунок певні суми, а банк оплачує регулярні платежі, надаючи у разі потреби кредит. Ліміт кредитування залежить від величини внеску: зазвичай ліміт в 30 разів перевищує величину внеску.

Кредит на покупку будинків. Введений в практику англійських банків порівняно недавно. Раніше потребу в цих кредитах задовольняли спеціальні інститути - будівельні суспільства і деякі інші фінансові установи. Але з початку 80-х банки активно вторглися на ринок кредитування покупок житла.

Укладенню договору про позику передує експертиза, мета якої полягає в оцінці нерухомості і можливості її реалізації на ринку. Сума кредиту може досягати 95% величин експертної оцінки.

Оскільки основним джерелом погашення кредиту служить дохід позичальника, сума кредиту не може перевищувати суму його річного доходу більш, ніж в 2,5 разу. Якщо обидва чоловіки в сім'ї працюють, враховується їх сумарний дохід.

Більшість позик на покупку будинку погашаються методом капітальних виплат. У платіж включаються як погашення основної суми, так і платежі по відсотках. Відповідно в перші роки частка відсотків в платежах буде вища, ніж погашення довга, але в подальшому, із зменшенням суми довга, ця частка прогресивно скорочуватиметься.

Застосовується також метод одноразового погашення, коли борг виплачується цілком після закінчення терміну дії договору за рахунок засобів страхового поліса, який був куплений позичальником спеціально для цих цілей. Термін поліса закінчується у момент погашення кредиту або ж, у разі смерті клієнта, - у момент його кончини. На позику нараховується відсоток, позичальник зобов'язаний регулярно вносити до банку процентні платежі.

Термін позики - до 25 років або до моменту виходу позичальника на пенсію. Банк вимагає заставу, що дає йому право розпоряджатися нерухомістю, і, крім того, нерухомість повинна бути застрахована.

1.2.2 Касові операції банків

Касова готівка банку включає оборотну касу і ряд інших високоліквідних активів, які не приносять банку процентного доходу. Склад і величина касових активів американських банків приводиться в таблиці 2:

Касові активи комерційних банків США із застрахованими депозитами (на кінець 1989 р., млрд. дол.)

Каса і прирівняні до неї активи

Сума

У % до підсумку

Касова готівка в сейфах Резервні рахунки у федеральних резервних банках Кореспондентські рахунки в банках США Платіжні документи на інкасо Інші статті   Разом31,5  41,7  30,2 97,5 30,8  231,713,6  18,0  13,0 42,1 13,3  100,0



Касова готівка - це банкноти і монети, що зберігаються в касі і сейфах банку і забезпечують його повсякденну потребу в грошах для наявних виплат, - видачі грошей з рахунків, розміну грошей, надання позик в наявно-грошовій формі, оплати витрат банку, виплати заробітної плати службовцем і так далі При цьому банк повинен мати запас купюр і монет різної гідності, щоб задовольнити вимоги клієнтів.

Величина запасу готівки в касі банку визначається багатьма чинниками. Як правило, надходження готівки протягом дня приблизно дорівнює сумі виплат. Проте, можуть бути і значні відхилення, пов'язані з сезонними чинниками (зростання попиту на готівку напередодні свят, в розпал курортного сезону і тому подібне). Розмір необхідного запасу готівки пов'язаний з територіальним розташуванням банку: банк, що знаходиться далеко від місцевого відділення федерального резервного банку повинен зберігати більший запас готівки.

Резервні рахунки у федеральних резервних банках. За законом банки (а після 1980 г - всі депозитні установи, у тому числі і ті, які не є членами ФРС) зобов'язані зберігати резерв на рахунку у федеральному резервному банку свого округу в певній пропорції до своїх зобов'язань по депозитах. При розрахунку резервів береться чиста частка депозитів до запитання за вирахуванням платіжних документів, що знаходяться  в процесі інкасації, і сума на кореспондентських рахівницях даного банку в інших банках.

Велика увага приділялася схемі розрахунків резервів. У США застосовувалися два варіанти: схеми відстроченого періоду і суміщених періодів.

Кореспондентські рахунки в інших банках. Банки відкривають кореспондентські рахунки в інших банках і зберігають там робочі залишки з метою взаємного надання послуг з інкасо чеків, векселів і інших платіжних документів, покупці і продажу цінних паперів, валюти, участі в синдикованих кредитах і так далі Частина витрат по операціях, що проводяться для своїх кореспондентів банки покривають, розміщуючи засоби, які зберігаються на рахівницях “лоро”. Але ці доходи, як правило, не покривають витрат. Останніми роками банки все частіше переходять до прямого нарахування комісії за кожен вид послуг.

Платіжні документи на інкасо. Ця найкрупніша стаття в розділі касових активів (більше 40%). Вона складається майже виключно з чеків, пред'явлених в банк клієнтами для отримання платежу. Хай клієнт банку А, що знаходиться в Нью-Йорку, пред'явив 

банці Б в Сан-Франциско. У банк А на суму чека збільшиться рахунок “Чеки на інкасо” в активі балансу і рахівниць “Депозити” в пасиві. Чек буде зданий на інкасо у федеральний резервний банк в Нью-Йорку і відісланий у федеральний резервний банк в Сан-Франциско для пред'явлення до платежу в банк Б. После оплати чека його сума списується з резервного рахунку банку Б і перекладається на резервний рахунок банку А у федеральному резервному банку Нью-Йорка. Відповідно в активі балансу банку А збільшиться баланс рахунку “Резерв у федеральному резервному банку” і зменшиться рахунок “Чеки на інкасо”.

Первинні і вторинні резерви. Банки приділяють велику увагу прогнозуванню потреби в ліквідних засобах і, насамперед, забезпеченню резервної позиції.

Суми на резервному рахунку у федеральному резервному банку і касова готівка служать першим рубежем, що гарантує платоспроможність банку. Це первинний резерв банку. Проте цей резерв не забезпечує повної потреби банку в ліквідних засобах. Банк може зіткнутися з крупним непередбаченим відтоком депозитів і в цьому випадку він не зможе скористатися резервом. Йому доведеться продати цінні папери або відкликати позики.. Потреба в швидкому залученні додаткових ресурсів може виникнути також, якщо банк хоче видати крупну позику важливому клієнтові.

Тому банку необхідно мати другу лінію резервів, які дозволяють йому терміново мобілізувати грошові кошти ринку. До вторинних резервів відносяться деякі види короткострокових активів: казначейські векселі, цінні папери різних федеральних агентств, угоди про продаж цінних паперів із зворотним викупом, банківські акцепти, передавані депозитні сертифікати, федеральні фонди, комерційні папери і так далі Всі ці цінні папери і різні зобов'язання в різних поєднаннях входять як складові елементи в банківський портфель активів, і управління ними займає важливе місце в загальній операційній стратегії банків.





1.2.3 Операції з цінними паперами

Комерційні банки купують цінні папери для підтримки ліквідності, для збільшення доходів, а також для використання їх як забезпечення зобов'язань по внесках перед федеральними і місцевими органами влади. Переважна частина всіх інвестицій доводиться на державні цінні папери. Інвестиції в короткострокові цінні папери уряду зазвичай приносять менший дохід, але є високоліквідним видом активів з практично нульовим ризиком непогашення і незначним ризиком зміни ринкової ставки. Довгострокові цінні папери зазвичай приносять вищий дохід протягом тривалого часу, тому їх часто тримають до або практично до закінчення терміну. Комерційні банки охоче вкладають гроші в цінних паперів муніципалітетів, оскільки сплачуваний по ним відсоток не обкладається федеральним податком (у США).

З метою забезпечення ліквідності банки поміщають порівняно невеликі суми і в інші цінні папери.