Природно-заповідний фонд Харківської області

2

Зміст

	

		Вступ 

	Природно-заповідний фонд Харківської області

	Характеристика головних об’єктів природно-заповідного фонду Харківської області

	Інформація про природно-заповідний фонд м. Харкова

	Заключення

		Список використаної літератури


Вступ



Екологічна ситуація, що склалась сьогодні на планеті, потребує пошуку ефективних засобів і шляхів захисту навколишнього природного середовища від знищення. На сьогодні всім зрозуміло, що необхідно зберегти природу не тільки як умову існування людини, але й як обов’язкову основу її гармонійного розвитку.

Україна, починаючи з Декларації про незалежність, сформувала розуміння можливості екологічних проблем. Принципові положення щодо цього зафіксовані в Конституції, формуючи політико-правову базу розвитку природокористування, екологічної безпеки і охорони природи. Прозоре, чисте повітря, ріки, озера, джерела, зелені ліси та інші природні угіддя з властивим їм світом рослин і тварин, захищені від водної та вітрової ерозії поля, багата й різноманітна квітуча земля – це величезне, безцінне національне багатство, справді життєво необхідне середовище для повноцінного творчого життя всього народу.

Один із шляхів збереження природного середовища є формування екологічної культури особистості, яку неможливо сформувати без наявності у людини певних знань та переконань, які в свою чергу, регулюють практичну діяльність особистості у навколишньому середовищі, підпорядковують її вимогам раціонального природовикористування та є показником свідомого і відповідального ставлення до природи.

У роботі сьогодення необхідно приділити особливу увагу реалізації на практиці таких важливих моральних категорій, як екологічні ціннісні орієнтації і стосунки з навколишнім природним середовищем, розуміння екологічних проблем, результативність у їх вирішенні, відповідальність за наслідки практичної діяльності у навколишньому середовищі та осмислення неповторності природи.

На Харківщині багато мальовничих куточків природи, красивих озер, невеличких степових ділянок, місць поселень рідкісних видів тварин. Всі вони потребують нашої уваги і турботи.

Природно-заповідний фонд Харківщини виконує важливу екологічну, освітню, виховну та природно-охоронну діяльність.


Природно-заповідний фонд Харківської області



Заповідна справа на Харківщині бере свій початок з ХІХ століття. Сучасна мережа природно-заповідного фонду області започаткована у 1972р. Зі створенням у 1989. обласного комітету з охорони природи робота по введенню нових заповідних територій та об’єктів активізувалась.

Природно-заповідний фонд Харківської області складають природні комплекси та об’єкти, що мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділення з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду рослинного і тваринного світу, підтримання загального екологічного балансу, забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.

В Україні природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання і складова частина світової системи природних територій та об’єктів, що перебувають під особливою охороною. В національній мережі налічується понад 6728 територій та об’єктів загальною площею 2354,2 тис. га, що складає майже 4% території держави. З 1991 до природно-заповідного фонду області було введено 58 цінних територій та об’єктів площею 17365,5 га. На сьогодні природно-заповідний фонд області налічує 211 територій та об’єктів загальною площею 43150,6 га, що становить 1,37% від загальної площі області.

Розміщення заповідних територій та об’єктів в області нерівномірне. Найвищий відсоток заповідності в Печенізькому районі – 28, 15%, Зміївському – 8,45%, Чугуївському – 3,48%. Серед районів області є й такі, де відсоток заповідності є низький. Це Сахновщинський район – 0,02%, Шевченківський – 0,03%, Золочівський район – 0,05%. Але в більшості районів відсоток заповідності становить біля 1%.

Основними категоріями природно-заповідного фонду є: заказники – 139, пам’ятки природи – 42, а також заповідні урочища, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва, ботанічний сад, зоопарк, дендропарки, регіональні ландшафтні парки.

Ізюминками природно-заповідного фонду області є:

Ботанічний сад загальнодержавного значення ХНУ ім. Каразіна, заснований у 1804 році, якій був введений до заповідного фонду в 1977 р. Колекція ботанічного саду налічує 1500 видів флори. До неї входять реліктові, рідкісні види місцевої та світової флори та екзотики.

Харківський зоопарк загальнодержавного значення, який займає друге місце в Україні. Тут зберігається колекція диких тварин, серед яких особливої уваги заслуговують види, що знаходяться на грані зникнення не тільки в Харківській області, але й у світі.

Парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Краснокутський», заснований І. В. Каразіним. Має цінну багату колекцію рослин, в тому числі інтродукованих з Криму, Азії, Америки, Європи. 

Дендропарк Харківського аграрного університету ім. В.В. Докучаєва загальнодержавного значення заснований у 1972 р. Має цінну колекцію дендрофлори. 

Регіональний ландшафтний парк «Печенізьке поле» - перший в області заповідний об’єкт багатофункціонального призначення. Тут охорона природи поєднується з наукою, дослідною та просвітницькою роботою.

Лісовий заказник місцевого значення «Григорівський бір», який представляє собою цінний лісовий масив в межах міста. Тут охороняється біля 100 видів флори та фауни.

Гідрологічний заказник місцевого значення «Салтівський», де зберігається водно-болотне угіддя в межах промислового міста, яке є місцем зростання більше 200 видів флори та мешкання 32 видів птахів.

Ботанічна пам'ятка природи місцевого значення «Сад ім. Т.Г.Шевченка», яка представляє собою 20 вікових дубів віком 200-300 років. Ці дуби є залишками корінних дубових лісів, які в минулому росли на території м. Харкова.

Ботанічна пам'ятка природи місцевого значення «Дерево гінкго» - реліктові рослини третинного періоду.

		

		2. Інформація про природно-заповідний фонд м. Харкова

		

		Природно-заповідний фонд м. Харкова складають 15 територій та об’єктів загальною площею 439,85 га, що становить 1,44% від площі міста. До складу заповідного фонду входять 2 об'єкта загальнодержавного значення – ботанічний сад ХНУ найстаріший в Україні (заснований у 1804 році). Колекція ботанічного саду включає релікти, рідкісні види місцевої та світової флори, екзоти. Кількість видів флори складає 1500 видів. Сьогодні в ботанічному саду проводиться ремонт оранжерейного комплексу, теплиць, водопровідної і поливної систем. Необхідне проведення капітального ремонту приміщень, яким понад 100 років, придбання огорожі ботанічного саду по вулиці Отакара Яроша (1700 м), ліквідація підтопленої території по вулиці Отакара Яроша. Коштів на вирішення цих проблем недостатньо, тому управлінням щорічно виділяються кошти за рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища.

		Харківський державний зоологічний парк починає свою історію з 1895 року і займає одне із ведучих місць в державі. За цінністю зооколекції зоопарк займає друге місце в Україні після Київського і восьме серед зоопарків СНД. Більшість рідкісних видів тварин в умовах зоопарку дають потомство: риби, плазуни. Значно гірша ситуація з птахами та ссавцями. Так, в 1990 році нараховувалось 120 видів птахів, зараз тільки 100 видів. Колекція ссавців була представлена 89 видами, зараз вона складає 75 видів. Деякі види ссавців представлені в одному екземплярі (слон, тапір, лев, білий ведмідь). Причинами цього є зникнення союзної організації (зоооб'єднання), відсутність валютних коштів на придбання тварин, розрив зв’язків з державами СНД, відсутність коштів на придбання тварин з метою комплектування пар, збільшення видового складу. В зоопарку зберігається колекція диких тварин, серед яких особливої уваги заслуговують рідкісні види та ті види фауни, які знаходяться на грані зникнення. Це орел-бородач, сніговий гриф, тигровий пітон, шимпанзе, білий ведмідь, амурський тигр та ті тварини, які в умовах зоопарку дали потомство. Серед них олень Давида, мандаринка, орлан-білохвіст, фазан Свайно, сухоніс, барбус вишневий, антигона. Для збереження колекції тварин та діяльності зоопарку, як науково-освітньої установи необхідні кошти та проведення заходів по реконструкції та благоустрою. З метою збереження зоопарку як заповідного об’єкта управління щорічно виділяє кошти за рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища.

		Ботанічна пам'ятка природи місцевого значення «Сад ім. Т. Г. Шевченка» загальною площею 0,75 га охороняється СКП «Харківзеленобуд». Пам'ятка включає 20 вікових дубів від 200 – 300 років, що є залишком корінних дубових лісів, які в минулому росли біля міста Харкова. Заповідний об’єкт знаходиться в задовільному стані.

		«Помірки» - ботанічна пам'ятка природи місцевого значення загальною площею 120,4 га. Знаходиться у віданні СКП «Харківзеленобуд». Розташована в урочищі «Помірки» лісопаркового господарства в кв. кв. 8,916,2329. Пам'ятка природи представляє собою ділянку лісу з насадженням дубу, клену, берези, хвойних порід, ліщини, бересклету та ранньоквітучими рослинами. Територія ботанічної пам’ятки природи потребує санітарного догляду, встановлення інформаційно-охоронних знаків загальнодержавного зразку. Обов’язків припис наданий 23.03.2001 р.

		«Сокольники-Помірки» - ботанічна пам'ятка природи місцевого значення загальною площею 163,1 га. Знаходиться у віданні СКП «Харківзеленобуд». У кв. 53, 54 – заповідна територія є в задовільному стані. В кв. 52, 60,61, 65, 68 є необхідність в проведенні санітарного догляду. Обов’язків припис на даний 23. 03. 2001р.

		«Інститутська» - ботанічна пам'ятка природи місцевого значення загальною площею 0,35 га. Знаходиться під охороною УкрНДІЛГА ім. Висоцького. Ботанічна пам'ятка включає 15 дерев – екзотів: ялиці – одноколірна та колюча, севдотсуга, ялівець віргінський, горіх серцевидний, платан кленолистний, ліщина деревовидна, евкомія в'язолиста. 



3. Характеристика головних об’єктів природно-заповідного фонду Харківської області



Розширення мережі природно-заповідного фонду області проводиться згідно з рішенням облради від 20. 11. 1997 р. «Про резервування для наступного заповідання природних територій та об'єктів», яким затверджений перелік цінних територій і об’єктів у кількості 199 загальною площею 79719,8 га. Виконання цього рішення дасть можливість довести кількість об’єктів природно-заповідного фонду до 364, площу до 110258 га, а процент заповідності до 3,5.

На виконання цього рішення з 1997 по 2001 роки до природно-заповідного фонду області були введені 30 територій і об’єктів загальною площею 13911,9 га. Як результат проведеної роботи процент заповідності в області збільшився з 0,8 до 1,37.

Крім того, на виконання Указу Президента України від 10. 03. 1994 р. № 79 «Про резервування для наступного заповідання цінних природних територій» в області проводиться робота щодо створення першого в області національного природного парку – «Гомільшанські ліси» загальною площею 14314,8 га на території Зміївського та Первомайського районів.

Заповідні куточки природи рідного краю мають нецінне значення для виховання, освіти та формування екологічного світогляду населення. Тому збереження природного багатства області є моральним обов’язком кожного громадянина нашої країни перед Землею та людством.

ПАРК-ПАМ'ЯТКА САДОВО-ПАРКОВОГО МИСТЕЦТВА ЗАГАЛЬНОДЕРЖАВНОГО ЗНАЧЕННЯ «КРАСНОКУТСЬКИЙ»

Один з небагатьох старовинних парків, що збереглися до наших часів. Початок його створення датується кінцем XVIII століття. 

Ця територія – одне з найулюбленіших місць відпочинку мешканців райцентру та гостей Краснокутчини. Відвідувачі мають змогу ознайомитись з великою колекцією деревних та чагарникових рослин, доторкнутись до давньої історії нашого краю, побачити підземні хода колишнього монастиря.

В минулому Краснокутський парк мав назву – «Основ'янський Акліматизаційний сад Івана Івановича та Івана Назаровича Каразіних». Він є одним з найвідоміших і найстаріших центрів інтродукції та акліматизації рослин, цінних у декоративному та господарському відношенні. 

Тут вперше акліматизовано більше 50 видів рослин, що збагатили флору України. Серед них: гінкго дволопатевий, айлант найвищий, бундук канадський,клени червоний та канадський цукровий (сріблястий), гледичія, каштани, шовковиця, платан західний, тополі канадська та бальзамічна, ялина чорна та червона, гльоди, кизил, обліпиха. Багато з цих рослин розповсюджені по парках, садах, селах та містах України. 

В парку збереглися найстаріші в Україні маточні дерева таких цінних видів: сосна Веймутова, сосна сибірська, ялиця однокольорова, ялиця Лоуа, липа американська, липа повстяна та інші.

Велику цінність також мають дерева з цілющими властивостями: актинідії, гльоди, горобини, жимолості, кизил, лохина, обліпиха.

Краснокутською дослідною станцією садівництва, у віданні якої знаходиться парк, проведені роботи по розчистці його території від чагарників, очищено верхній став, відновлена ялинова алея, що відділяла парк від плодового саду, розчищені доріжки, розпочаті роботи по реставрації підземних ходів козачого монастиря, що існував на території парку, встановлено пам’ятники засновникам парку батьку і сину Каразіним.

Працівники станції постійно збільшують кількість та розширюють асортимент саджанців декоративних, плодових та ягідних, в тому числі і мало розповсюджених лікарських культур.

		Мандруючи парком, немов переносишся до екзотичних куточків нашої планети. Тільки за останні роки в парку посаджені метасеквойя, кавказька модрина, східна біота, ягідний тис та інші екзоти.

		Тут зустрічаються такі види ялин: звичайна і пірамідальна, балканська і колюча, а також гірляндна. Ясен – американський, звичайний, золотавий, плакучий, ланцетний. На території парка нараховується 355 видів дерев і чагарників.

		Краснокутський парк має оригінальну архітектурно-композиційну побудову. Увагу відвідувачів привертають ставки, споруджені ще ченцями Петропавлівського монастиря, зв’язані з ними канали, що розташовані по дну балки. При створенні парку були споруджені тераси, доріжки, майданчики, альтанки і місточки, а джерельця дбайливо захищені дубовим зрубом.

		Довкола парк оточений високими деревами, що залишились від природного лісу або висаджені при створенні парку. Дерева та схили балки захищають його від суховіїв у літній період, а в зимову пору – від холодного вітру та затримують сніг.

		В найжаркішу і найсухішу пору літа повітря в парку свіже і вологе. Парк прекрасний на протязі цілого року. Блакить пролісків та яскраві жовті квіти кизилу змінює свіжа зелень перших весняних листочків лип, грабів, буків. Тільки високо підняті віти могутніх дубів та бундуків канадських ще довго залишаються чорними, безлистими та темні стрункі ялини підкреслюють яскраву світлу ніжність весняного листу. Особливо красивий парк восени у неповторному багряно-золотаво-зеленому вбранні своїх алей.

		Ніколи за всю понад двохсотлітню історію в межах парку не застосовувались отрутохімікати. Тому так густо заселили його птаство та інші «жителі». Десятки солов'їв теплими травневими ночами влаштовують тут свої співочі конкурси. На деревах і доріжках часто зустрічаються білки. З початком весни в парк прилітають сотні пташок: синиць, дроздів, шпаків, голубів, удодів, мухоловок та інших.

		В ставках живуть черепахи, в гущавині вечорами фуркають їжаки, інколи з сусідніх лісів навідуються косулі, куниці, а то і кабан забреде до огорожі старого парку.

		НАТАЛІЇВСЬКИЙ ПАРК

		Ця своєрідна пам'ятка садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення має площу 48 гектарів. Парк був закладений у 1884 році цукрозаводчиком І. Харитоненком. Зараз тут розміщено протитуберкульозний санаторій. На території парку ростуть переважно сосни віком від 70 до 100 років, а також зовсім молоді дерева. Зелені крони сосен та їх червоно-жовті стовбури разом складають цікаву композицію.

		Тут зустрічаються окремі екземпляри дуба черешчатого віком від 300 до 400 років. Колекція вічнозелених екзотів включає цінну декоративну породу-сосну Веймутова, яка має м'яку, тонку та довгу хвою. Стовбур цього дерева, покритий сірою корою, вінчає густа пірамідальна корона.

		Зовсім інший вигляд у кримської сосни, яка має крону плоскої форми, голки цього дерева довгі та дуже жорсткі. Сосна трьох хвойна привертає увагу відвідувачів своєю незвичайною здібністю – давати молоді паростки від пеньків свіжо зрубаних дерев.

		Прикрасою парку є сибірська та одноколірна піхти, які привезли на Харківщину з Красноярського краю та Північної Америки. Сибірську піхту можна побачити поруч з фонтаном, який споруджений на тому місці, де в минулому стояв маєток господарів маєтку.

		Місцеві жителі дуже пишаються тутешньою колекцією лип, яка включає кавказький, кримський, дрібнолистий та великолистий види. Дуже цінним є клен Шведлера, який восени приваблює увагу яскраво-червоним листям.

		Різні види катальпи влітку впізнають по великим листям салатового кольору. Взимку ці дерева можна відшукати по довгим стручкоподібним коробочкам. Тому катальпа отримала кумедну назву «макаронне дерево».

		У старих дубів та більшості сосен зелена крона знаходиться на значній висоті. Внаслідок цього погляд відвідувача вільно проходить далеко вглиб парку між стовбурами дерев. До центрального в'їзду в заповідну зону примикає каштанова алея, яка майже до берега ріки тягнеться через парк. В деяких місцях дерева-ветерани змінили молоді каштани. Три алеї – каштанова, дубова, ялинкова з’єднують різні корпуси старовинного будинку.

		Особливе місце в парку відведено кущам ялівцю. Це не тільки красива декоративна рослина-довгожитель, але ще й дуже корисна тому, що виділяє в повітря велику кількість летючих речовин-фітонцидів, які ефективно знешкоджують мікроорганізми та грибки.

		Логічним продовженням Наталіївського парку в минулому був сад карликових сортів різних плодових дерев, який знаходився на родючих ґрунтах неподалік від Наталіївки. На схилах яру свого часу створено п’ять терас, укріплених міцними підпорними стінами, через які вивели мідні дренажні труби.

		Під назвою «Співаючі тераси» це місце охороняється державою як пам'ятка архітектури. Справа в тому, що дугоподібна форма будови, як лінза, збирає сонячні промені, це значно підсилює звуки. Заслуговує на увагу і розташована на території парку церква, над проектом якої працював видатний архітектор А. Щусев. Церква в доброму стані збереглася і сьогодні, вона є високохудожньою культовою спорудою.

		БОТАНІЧНИЙ САД ХАРКІВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ім. В. Н. КАРАЗІНА

		Цей природно-заповідний об’єкт загальнодержавного значення заснований на початку XIX століття одночасно з Харківським університетом. В Харкові – найстаріший ботанічний сад України, його історія пов’язана з діяльністю відомих вчених – В.М. Черняєва, М.С. Турчанінова, А.М. Бекетова, В.М. Арнольді, О.А. Коршикова, Е.М. Лавренка, Л.А. Шкорбатова та інших.

		У 1804 році університету за клопотанням першого попечителя Харківського навчального округа графа С. О. Потоцького мешканцями Харкова було надано 28 десятин вільної міської землі для використання під Університетський сад, на якій вже в перші роки було висаджено сотні видів рослин місцевої і світової флори. В 1914 році сад мав оранжерейний комплекс, теплиці та парники, а також найбагатший гербарій світової флори.

		У роки громадянської та Великої Вітчизняної війни сад втратив значну частину колекційного фонду, знаменитий гербарій потрапив до загарбників.

		З 1944 року почалося відновлення колекцій ботанічного саду. Зараз сад розташований на двох земельних ділянках загальною площею 41,9 га.

		На території саду по вулиці Клочківській розміщено дендрарій і оранжерейний комплекс. Тут вирощуються рослини вологих тропічних лісів, вологих та сухих субтропіків, пустель та напівпустель. Це представники Австралії та Нової Зеландії, Південно-східної Азії, Африки, Середземномор'я, Центральної та Південної Америки, Китаю та Японії. Колекційний фонд тропічних і субтропічних рослин налічує понад 2000 таксонів. Особливу цінність становлять самшит болгарський, якому понад 130 років, фінік пальчастий (понад 60 років), дуб кам’яний (понад 70 років), саговник відігнутий (понад 50 років), аспленій гніздо подібний (50 років), ехінокактус Грусона (понад 60 років) та колекція сукуленів, вік деяких екземплярів перевищує 50 років.

		На новій території по вулиці Отакара Яроша зібрано багатющі колекції деревно-чагарникових та трав'янистих рослин відкритого ґрунту місцевої і світової флори: понад 1000 видів і форм деревних і чагарникових рослин, понад 1000 видів трав'янистих рослин природної флори, понад 2000 видів і сортів квітково-декоративних рослин. У колекціях ботанічного саду налічується 95 видів, занесених до Червоної Книги України та 15 видів, занесених до Європейського Червоного списку. Дендрарій закладено за ботаніко-географічним принципом, де представлено комплекси флори нашої країни та різноманітних географічних зон планети: «Північний Схід України», «Європа», «Середземномор'я», «Сибір», «Далекий Схід», «Середня Азія», «Північна Америка», «Китай і Японія».

		Ботанічний сад може пишатися і багатою колекцією глодів, горіхів, ялин, ялиць, ялівців, жимолостей, ірисів, тюльпанів, лілій, півоній, жоржин, нарцисів, орхідей, гіацинтів. Широко представлені також сосни, дуби, яблуні, цибулі, очитки, астильби, лілійники, примули, айстри багатолітні. Особливу цінність становлять реліктові види: гінкго дволопатеве, метасеквойя гліптостробовидна, тис ягідний, тис гострокінцевий, тсуга канадська, ефедра двоколоса, тпатринія сибірська, лунарія оживаюча, крем'яник гарний, ос мунда розкішна, бруслина карликова, дріада восьмипелюсткова, діоскорея кавказька. У саду росте 77 видів ендеміків, 650 видів лікарських рослин.

		Майже 1400 видів, форм та сортів деревно-чагарникових і трав'янистих рослин вперше інтродуковано на північному сході України.

		Харківський ботанічний сад веде велику просвітню роботу – проводить екскурсії для населення, організує на своїй базі учбову та виробничу практику для студентів профільних вузів, надає консультації по вирощуванню рослин.

		МУЗЕЙ ПРИРОДИ НАЦІОНАЛЬНОГО ХАРКІВСЬКОГО УНІВЕРСИТЕТУ ІМЕНІ В. Н. КАРАЗІНА

		Музей був заснований в 1807 році. Спочатку це був невеликий кабінет природознавчої історії, який перетворився на значний учбовий науково-просвітницький центр України.

		В 1964 році музей отримав окремий будинок по вулиці Тринклера, загальною площею близько 5 тис. кв. метрів. З цього часу в історії музею почався новий етап.

		В 23 залах розгорнуті експозиції відділів: геологічного, безхребетних та хребетних тварин, еволюції органічного світу та охорони природи.

		Маючи великі наукові фонди (майже 250 тис. експонатів), музей на протязі свого існування забезпечує учбовий процес природничих факультетів Харківського національного університету та інших навчальних закладів міста Харкова та області. Музей постійно відвідують харків’яни та гості першої столиці України.

		Ідея охорони природи знайшла відображення в переважній більшості експонатів і дає уявлення про розвиток життя на Землі, багатство тваринного світу, закони складних взаємодій в навколишньому середовищі. Тут демонструють матеріали з питань охорони повітря, ґрунту, надр, водних та біологічних ресурсів, показують різноманітність тваринного світу та його охорону в різних ландшафтах та кліматичних зонах.

		Цікава колекція мушлів налічує близько тисячі видів, які зібрані з акваторій майже всіх морів та океанів земної кулі. Фонди музею зберігають велику колекцію комах (майже 100 тисяч екземплярів різного систематичного складу). Серед хребетних можна побачити рідкісні та зникаючі види тварин. Це – дводишні риби, совиний папуга, качкодзьоб, єхидна, а також вже зниклі – мандрівний голуб, селерова корова.

		Увагу відвідувачів привертають скелети – фінвала (довжина 26 метрів), кашалота (довжина 14 метрів), чучела сивучів, тюленів, крупного моржа (довжина 4 метра), калана. Колекція мавп, одна з найбільших в Україні, нараховує понад 100 екземплярів 52 видів.

		РЕГІОНАЛЬНИЙ ЛАНДШАФТНИЙ ПАРК «ПЕЧЕНІЗЬКЕ ПОЛЕ»

		В 1999 році на Харківщині з'явилася нова категорія об’єктів природно-заповідного фонду – регіональний ландшафтний парк «Печенізьке поле», розташований в Печенізькому районі на площі 4,99 тис. га. Він утворений з метою збереження в природному стані типових та унікальних природних комплексів і забезпечення умов організованого відпочинку населення. Територія ландшафтного парку вигідно відрізняється від прилеглої місцевості наявністю значної кількості рідкісних та зникаючих видів.

		Серед тварин, занесених до Європейського Червоного списку, тут мешкають видра, сліпак звичайний, орлан-білохвіст, стрепет. 12 видів хребетних входять до Червоної книги України: тхір степовий, горностай, борсук, видра, тушканчик великий, журавель сірий, луні – степовий та польовий, гадюка степова тощо.

		В рослинному покриві переважає степова рослинність. Дуже різноманітна флора балки Гнилушка. Це – найбільша степова ділянка області, що збереглася до нашого часу. Ніде немає таких значних за площею територій природного степу з характерною саме для Слобожанщини фауною та флорою. Тут зростає більше 20 видів злаків, 12 представників осок, 6 – жовтців, 4 – шавлії. Серед видів, занесених до Червоної книги України, - ковили, сон чорніючий, зозулинець болотний, косарики тонкі. Зустрічається багато рідкісних видів, що охороняються в області: адоніс весняний, півники угорські та низькі, анемона лісова.

		Співробітники ЗАТ «Екоагрофірма» «Фауна», яка розташована на території ландшафтного парку. Кілька років тому взялися за відновлення популяції дуже поширеного колись в цих краях птаха-дрохви. Сьогодні дрохва занесена до Європейського Червоного списку та Червоної книги України становить кілька сотень і навіть десятків особин. З території Харківської області дрохва давно зникла повністю. Роботи по інкубації та ре інтродукції дрохви в природу, що проводяться на території ландшафтного парку, не мають аналогів не тільки в Україні, а й в інших країнах Європи.

		В 1999 році створений «Міжнародний Фонд Дрохви», президентом якого є справжній ентузіаст-природолюб – В. Ф. Свинарьов. Затверджена Міжрегіональна науково-практична програма – «Збереження степу та відтворення східноєвропейської популяції дрохви в Україні».

		БУРЛУЦЬКИЙ ТА КАТЕРИНІВСЬКИЙ ЗАГАЛЬНОЗООЛОГІЧНІ ЗАКАЗНИКИ

		Близько п’ятдесяти років існує бабачиний заказник під райцентром Великий Бурлук. Спочатку він мав статус місцевого значення. В 1977 році на його базі з метою збереження та відновлення чисельності сурка-бабака створені заказники загальнодержавного значення.

		«Бурлуцький» заказник має площу 326 гектарів. Він являє собою розгалужену систему балок та ярів, які простягаються від селища Великий Бурлук до села Катеринівка.

		Поруч з Бурлуцьким заказником, між селами Катеринівка та Рогозянка, розташовані зелені яруги з великим степовим урочищем «Мізерне». Це – заказник «Катеринівський» площею 527 гектарів. Сьогодні території цих заказників входять до складу регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ».

		На території державних заказників заборонені всі види полювання, рибальства, заготівлі або знищення рослинності, що є кормовою базою бабаків. Тут дозволяється лише господарська діяльність, що не може спричинити шкоду тваринам.

		Місце розташування бабаків відшукати дуже легко. На ділянці, яка густо заселена тваринами, до 10% території вкриті сурчинами. Це невеличкі курганчики, які досягають 1 метр у висоту, їх діаметр складає до 10 метрів. Глибина бабачиної оселі доходить до 3-х метрів, загальна довжина ходів інколи простягається на 60 метрів. Крім основних ходів, ця працелюбна степова тварина біля свого житла в різних місцях робить, на випадок небезпеки, декілька не глибоких нір, які служать їй тимчасовою схованкою.

		Сурок-бабак доволі велика тварина, його довжина сягає 60 см. До початку вересня сурки набирають вагу до 9 кілограмів. Вони мають хутро сірувато-солом'яного кольору з рудим відтінком. Вже в середині травня поруч з норами з'являються молоді бабачата. На протязі літа, виходячи по кілька разів на день із своїх сховищ, вони пасуться разом з дорослими тваринами на зелених галявинах. За весну і літо сурок накопичує більше 1 кілограма жиру. Восени бабак дуже рідко виходить на поверхню тому, що в цей час висихають майже всі степові трави.

		Вересень – це пора, коли сурчині родини чистять свої норки, викидають з них сміття, готують житло до суворої зими. Незабаром сурки починають залягати в сплячку. В сонячні дні «бабиного літа» інколи ще можна побачити бабаків-одинаків, які гріються на сонці. Але більша частина в цей час вже спить.

		Заходи по збереженню і відновленню чисельності бабака в заказниках дали свої наслідки: кількість цієї рідкісної тварини зараз дозволяє переселяти бабаків в інші райони та за її межі.

		ХАРКІВСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ ЗООЛОГІЧНИЙ ПАРК

		Харківський зоопарк заснований в 1895 році за пропозицією Південноросійського товариства акліматизації, яке в той час очолював відомий вчений-зоолог, професор Харківського імператорського університету Олександр Федотович Брандт.

		Спочатку на території Університетського саду була відкрита виставка свійських тварин та 31 птахів. Пізніше експозиція поповнювалась дикими тваринами, яких подарували товариству харківські меценати та доставили з заповідника Асканія-Нова.

		В наступні роки було споруджено акваріум, за проектом архітекторів С. І. та І. І. Загоскіних збудували бджільницько-шовківничу станцію з музеєм та пташником.

		В 1918 році зоопарк було націоналізовано. З 1921 року почалася відбудова та розширення споруд зоопарку, які зараз розташувались на території загальною площею 22 гектара.

		Харківський зоопарк третій за віком після Московського та Петербурзького, він входить в двадцятку найстаріших зоологічних парків світу. За цінністю зооколекцій займає друге місце в Україні після Київського і восьме – серед зоопарків СНД. В зоопарку мешкає близько 400 видів тварин, з яких понад 40 – рідкісні, занесені до Червоних книг. Серед них: сніговий гриф, тигровий пітон, орле бородач, білий ведмідь та інші.

		Харківський зоопарк – учасник Міжнародної програми по збереженню і розведенню видів тварин, що зникають.

		Зараз на території зоопарку багато дерев та чагарників різних видів, збудовано декоративні басейни для птахів, реконструйовано «Дім слонів». Найбільшою будовою останніх років є приміщення для утримання ведмедів.

		РОСІЙСЬКИЙ ОРЧИК

		Цей загально зоологічний заказник місцевого значення, розташований на території Зачепилівського району, має загальну площу 1006 гектарів. Унікальний орнітологічний комплекс «Російський Орчик» став місцем поселення рідкісних видів птахів. Найбільша увага науковців тут звернута на нічну чаплю-квакву, яка поширена на півдні Європи, в Америці, Африці, а також зустрічається в деяких куточках України. На Харківщині це єдине місце її помешкання.

		Квакви ведуть нічний спосіб життя. Вдень вони сидять на деревах або в чагарниках, ховаючись від сонячних променів. А коли наступає вечір, вилітають на полювання. Основу раціону цих птахів складають комахи, ящірки, гризуни.

		В заказнику оселилися такі рідкісні птахи, як сірі гуси, лебеді-шипуни, крачки білощокі, кулики-ходуличники, чаплі, поганки, мешкають кабани, лосі, козулі.

		САД ІМЕНІ Т.Г. ШЕВЧЕНКА

		Площа складає – 27 гектар. Час створення – 1805 рік. Довгий час сад носив назву Університетського. Справа в тому, що фахівці університету постійно збагачували дендрологічну колекцію новими видами рослин, проводили тут чималу дослідницьку роботу.

		Велику увагу ентузіасти-біологи приділяли створенню мальовничих квіткових клумб, які й зараз приваблюють своєю красою численних відвідувачів. В 1950 році тут було створено перший в Україні розарій, з'явилися декоративні кущі і нові види екзотичних дерев.

		Прикрасою саду в ті роки стали монументальні сходи з водним каскадом, що побудували на західному кінці головної алеї на честь 300-річчя з дня заснування Харкова. Багато саджанців було надіслано харків’янам з Канади.

		Посланець дружньої країни – клен сріблястий гарно почуває себе в центрі міста. Глід біло-махровий більш ніде не зустрічається в інших харківських парках. Цей чагарник вражає красою у пору цвітіння, коли на гілках рослин розпускаються численні білі квіти.

		В центрі саду росте тополя Болле з красивою пірамідальною кроною та гладкою сіро-зеленою корою. Добре акліматизувалася айва звичайна. Особливі якості відрізняють тополю духмяну, її листя після дощу насичують повітря приємним ароматом. Поруч можна побачити сосну кримську, дуб червоний, платан західний, різноманітні види бузку.

		Двадцять дубів віком 200-300 років, що розташовані, на території саду імені Т.Г. Шевченка, взяті під охорону держави. Вони є ботанічною пам’яткою природи місцевого значення.

		НАЦІОНАЛЬНИЙ ПРИРОДНИЙ ПАРК «ГОМІЛЬШАНСЬКІ ЛІСИ»

		Цієї природно-заповідної території немає на карті області, але пройде небагато часу і здійсняться мрії кількох поколінь харківських природолюбів про створення саме в цій місцевості національного природного парку.

		Парк планується розмістити на площі 14314,8 гектар на території Зміївського та Первомайського районів в долині річок Сіверський Донець та Гомольша. Ядром майбутнього парку є ландшафтний заказник місцевого значення «Гомільшанська лісова дача». Це – один з наймальовничіших куточків Харківщини. Ідея його створення народилася в середині XIX століття і належить видатним харківським вченим: О.В. Гурову, А.М. Краснову, В.І. Талієву, Є.М. Лавренку та іншим.

		В другій половині XX століття багато сил та енергії справу вивчення та обґрунтування необхідності створення тут національного природного парку внесли вчені-харків'яни: В. Ліленкін, Л.М. Горелова, В.М. Грамма, О.С. Лисецький, Г.П. Дубинський, Т.В. Догадіна, К.Д. Ермоленко, І.М. Ремізов. 

		Професор Харківського університету А.М. Краснов назвав цю місцевість харківською Швейцарією. не без підстави, її рельєф – від гірського до плоскої заплави. Тутешні ландшафти контрастні та мальовничі: вкриті реліктовими дібровами віком 100-140 років, схили Сіверського Дінця є одним з найкращих дібровних масивів північно-східної України. Старі соснові бори перемежаються з осиковими, чорно вільховими та вербовими лісами, заплавними болотами. Залісені «гірські» краєвиди Козачої гори з глибокими яругами змінюють луки та великі озера.

		В межах майбутнього парку зростає понад 800 видів судинних рослин, серед яких близько 40 видів – рідких, а також занесених до Червоної книги України. Флора парку включає також майже 140 видів лікарських рослин, серед них: тюльпан дібровний, аконіт Бессера, в’язіль стрункий, аконіт дібровний, косарики тонкі, валеріана російська.

		Багата і різноманітна місцева фауна. В навколишніх лісах зустрічаються тварини, занесені до Європейського Червоного списку (вечірниця велетенська, вухань бурий, деркач, сліпак звичайний, поліксена, тощо), 38 видів тварин, що мешкають тут, занесено до Червоної книги України, серед них: борсук звичайний, горностай, норка європейська, райдужниця велика, джміль вірменський, мідянка, бражник Прозерпіна. 66 видів тварин нараховує Червоний список Харківської області, в їх числі: шуліка чорний, рибалочка голуба, ропуха сіра, жаба ставкова, гадюка звичайна, кажанок північний, цікада чорна. Увагу фахівців привертає рідка різнокольорова ящірка, релікт третинного періоду.

		Серед крупних тварин в парку є лосі, козулі, кабани, лисиці. Особливу цікавість відвідувачів викликають колонії сірої чаплі в затоці Косач біля селища Коробови Хутори.

		Тут чимало цінних історичних пам'яток. Знайдені сліди стоянок кам’яного віку, руїни поселення зрубової культури бронзового віку, городища, кургани-могильники скіфської та слов'янської культури.

		З багатьма місцевостями парку пов’язані народні легенди. Створення національного природного парку дозволить зберегти унікальну природу харківської Швейцарії, впорядкувати рекреаційну діяльність в найпопулярнішому місті відпочинку мешканців Харкова та області.

		
Заключення

		

		Ми живемо на планеті Земля, вчимося, працюємо, відпочиваємо і, порою не замислюємося над тим, наскільки світ природи неповторний, прекрасний, але вкрай уразливий.

		Природний механізм дуже складний і цільний, і якщо розладжується одне кільце цього ланцюга, порушується весь природний комплекс. Не можна змиритися з тим, що на наших очах зникають цілі види тварин і рослин, і цей процес постійно триває. Сьогодні під загрозою зникнення кожний 5-й представник ссавців, кожний 10-й вид птахів.

		Тому охорона перлин Слобожанського краю-унікальних в природному відношенні територій та об’єктів, що знаходиться під охороною держави-головна задача майбутніх поколінь.

		Водночас, на Харківщині багато цікавих місцевостей, ще не заповідних, але таких, що потребують повсякденної уваги та охорони.

		Заповідні куточки природи рідного краю мають неоцінне значення для виховання, освіти та формування екологічного світогляду населення.

		Тому збереження природного багатства області є моральним обов’язком кожного громадянина нашої країни перед Землею і людством.

		ПЕРЕЛІК ВИДІВ РОСЛИН, ЩО ПОТРЕБУЮТЬ ОСОБЛИВОЇ ОХОРОНИ В ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ

		

		Види, які занесені до Червоного списку Харківської області

		№

		Назва виду

		Назва родини

		Відділ ПЛАУНОПОДІБНІ - LYCOPODIOPHYTA

		Клас ПЛАУНОВИДНІ - LYCOPODIOPSIDA

		1.

		Плаун булавовидний

		Lycopodium clavatum L.

		Плаунові

		Lycopodiaceae

		Відділ ХВОЩЕПОДІБНІ – EQUISETOPHYTA

		Клас ХВОЩЕВИДНІ - EQUISETOPSIDA

		2.

		Хвощ великий

		Equisetum telmateia Ehzh.

		Хвощові 

		Equisetaceae

		3.

		Хвощ галузистий

		Equisetum ramosissimum Deaf.

		Хвощові

		Equisetaceae

		4.

		Хвощ зимуючий

		Equisetum hyemale L.

		Хвощові

		Equisetaceae

		5.

		Хвощ лісовий

		Equisetum sylvaticum L.

		Хвощові

		Equisetaceae

		6.

		Хвощ лучний

		Equisetum pretense L.

		Хвощові

		Equisetaceae

		Відділ ПАПОРОТЕПОДІБНІ – POLYPODIOPHYTA

		Клас ПАПОРОТЕВИДНІ - POLYPODIOPSIDA

		7.

		Безщитник жіночий

		Athyrium filix-femina Roth

		Безщитникові 

		Athyriaceae

		8.

		Вужачка звичайна 

		Ophioglossum vulgatum L.

		Вужачкові 

		Ophioglossacea

		9.

		Пухирник ломкий

		Cystopteris fragilis Bernh.

		Вужачкові

		Ophioglossacea

		10.

		Страусове перо звичайне

		Matteuccia struthiopteris Tod.

		Оноклеєві 

		Onocleaceae 

		11.

		Теліптерис болотний

		Thelypteris palustris Schott

		Теліптерисові 

		Thelypteridaceae

		12.

		Щитник гребінчастий

		Dryopteris cristata A. Gray

		Щитникові 

		Aspidiaceae 

		13.

		Щитник шартрський

		Dryopteris carthusiana (Vill)

		Щитникові

		Aspidiaceae

		Відділ ГОЛОНАСІННІ – PINOPHYTA

		Клас ХВОЙНІ - PINOPSIDA

		14.

		Яловець звичайний

		Juniperus communis L.

		Кипарисові 

		Cupressaceae 

		Класс ГНЕТОВІ - GNETOPSIDA

		15.

		Ефедра двоколоскова

		Ephedra distachya L.

		Хвойникові 

		Ephedraceae

		Відділ ПОКРИТОНАСІННІ - MAGNOLIOPHYTA

		Клас ДВОДОЛЬНІ - MAGNOLIOPSIDA

		16.

		Глечики жовті

		Nuphar lutea Smith

		Лататтєві 

		Nymphaeaceae 

		17.

		Латаття біле

		Nymphaea alba L.

		Лататтєві

		Nymphaeaceae

		18.

		Латаття сніжно-біле

		Nymphaea candida J. et C. Presl

		Лататтєві

		Nymphaeaceae

		19.

		Аконіт дібровний

		Actonitum nemorosum

		Жовтцеві 

		Ranunculaceae

		20.

		Аконіт шерстистовусий

		Actonitum lasiostomum

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		21.

		Анемона лісова

		Anemone sylvestris L.

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		22.

		Водяний жовтець Ріона

		Batrachium rionii Nym.

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		23.

		Водяний жовтець фенхелевидний

		Batrachium foeniculaceum V. Krecz

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		24.

		Воронець колосистий

		Actaea spicata L.

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		25.

		Горицвіт весняний

		Adonis vernalis L.

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		26.

		Горицвіт волозький

		Adonis wolgensis Stev.

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		27.

		Дельфіній клиновидний

		Delphinium cuneatum Stev. Ex DC

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		28.

		Жовтець язиколистий

		Ranunculus lingua L.

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		29.

		Ломиніс несправжньовогнистий

		Clematis pseudoflammula Schmalh.

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		30.

		Ломиніс прямий

		Clematis recta L.

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		31.

		Ломиніс цілолистий

		Clematis integrifolia L.

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		32.

		Купальниця європейська

		Trollius europaeus L.

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		33.

		Сон широколистий

		Pulsatilla latifolia Rupr.

		Жовтцеві

		Ranunculaceae

		34.

		Ряст Маршалла

		Corydalis marschalliana Pers.

		Руткові 

		Fumariaceae 

		35.

		Граб звичайний

		Carpinus betulus L.

		Ліщинові 

		Corylaceae 

		36.

		Гвоздика стиснуточашечна

		Dianthus stenocalyx Juz.

		Гвоздичні 

		Caryophyllaceae 

		37.

		Гірчак зміїний

		Polygonum bistorta L.

		Гвоздичні

		Caryophyllaceae

		38.

		Смілка приземкувата

		Silene supine Bieb.

		Гвоздичні

		Caryophyllaceae

		39.

		Гоніолімон татарський

		Goniolimon tataricum Boiss.

		Кермекові 

		Limoniaceae 

		40.

		Кермек донецький

		Limonium donetzicum Klok.

		Кермекові

		Limoniaceae

		41.

		Кермек широколистий

		Limonium platyphyllum Lincz.

		Кермекові

		Limoniaceae

		42.

		Звіробій стрункий

		Hypericum elegans Steph.

		Звіробійні 

		Hypericaceae 

		43.

		Сонцецвіт звичайний 

		Helianthemum nummularium Mill.

		Чистові 

		Cistaceae 

		44.

		Сонцецвіт крейдяний

		Helianthemum cretaceum Juz.ex Dobrocz.

		Чистові

		Cistaceae

		45.

		Бурячок ленський

		Alyssum lenense Adam

		Капустяні 

		Brassicaceae 

		46.

		Вечорниці сумні

		Hesperis tristis L.

		Капустяні

		Brassicaceae 

		47.

		Жовтушник лісовий

		Erysimum sylvaticum Bieb.

		Капустяні

		Brassicaceae 

		48.

		Зубниця бульбиста

		Dentaria bulbifera L.

		Капустяні

		Brassicaceae

		49.

		Зубниця п'ятилиста 

		Dentaria quinquefolia Bieb.

		Капустяні

		Brassicaceae

		50.

		Картан понтійський

		Crambe pontsca Stev.ex Rupr.

		Капустяні

		Brassicaceae

		51.

		Картан татарський

		Crambe tataria Sebeok

		Капустяні

		Brassicaceae

		52.

		Левкой запашний

		Matthiola fragrans Bunge

		Капустяні

		Brassicaceae

		53.

		Рогачка крейдяна

		Erucastrum cretaceum Kotov

		Капустяні

		Brassicaceae

		54.

		Верес звичайний

		Calluna vulgaris Hull

		Вересові 

		Ericaceae 

		55.

		Журавлина болотна

		Oxycoccus palustris Pers.

		Брусничні 

		Vacciniaceae 

		56.

		Грушанка зеленоцвіта

		Pyrola chlorantha Sw.

		Грушанкові 

		Pyrolaceae 

		57.

		Грушанка круглолиста

		Pyrola rotundifolia L.

		Грушанкові

		Pyrolaceae

		58.

		Грушанка мала

		Pyrola minor L.

		Грушанкові

		Pyrolaceae

		59.

		Зимолюбка зонтична 

		Chimaphila umbellata

		Грушанкові

		Pyrolaceae

		60.

		Ортилія однобока

		Orthilia secunda House

		Грушанкові

		Pyrolaceae

		61.

		Молочка приморська

		Glaux maritime L.

		Первоцвіті 

		Primulaceae 

		62.

		Одинарник європейський

		Trientalis europaea L.

		Первоцвіті

		Primulaceae

		63.

		Первоцвіт весняний

		Primula veris L.

		Первоцвіті

		Primulaceae

		64.

		Плавушник болотний

		Hottonia palustris L.

		Первоцвіті

		Primulaceae

		65.

		Жовтяниця черговолиста

		Chrysosplenium alternifolium L.

		Ломикаменеві 

		Saxifragaceae 

		66.

		Білозір болотний

		Parnassia palustris L.

		Білозорові

		Parnassiaceae 

		67.

		Росичка круглолиста

		Drosera rotundifolia L.

		Росичкові

		Droseraceae 

		68.

		Вишня кущова

		Cerasus fruticosa Pall.

		Розові

		Rosaceae 

		69.

		Вовче тіло болотне

		Comarum palustre L.

		Розові

		Rosaceae

		70.

		Глід п'ятистовпчиковий 

		Crataegus pentagyna

		Розові

		Rosaceae

		71.

		Костяниця

		Rubus saxatilis L.

		Розові

		Rosaceae

		72.

		Мигдаль степовий

		Amygdalus nana L.

		Розові

		Rosaceae

		73.

		Перстач прямостоячий

		Potentilla erecta

		Розові

		Rosaceae

		74.

		Родовик лікарський

		Sanguisorba officinalis L.

		Розові

		Rosaceae

		75.

		Таволга зарубчаста

		Spiraea crenata L.

		Розові

		Rosaceae

		76.

		Таволга Литвинова

		Spiraea litwinowii Dobrocz

		Розові

		Rosaceae

		77.

		Черешня 

		Cerasus avium 

		Розові

		Rosaceae

		78.

		Чорноголовник родовиковий

		Poterium sanguisorba L.

		Розові

		Rosaceae

		79.

		Астрагал білостеблий

		Astragalus albicaulis DC.

		Бобові 

		Fabaceae 

		80.

		Астрагал блідий

		Astragalus palescens Bieb.

		Бобові

		Fabaceae

		81.

		Астрагал крейдолюбний

		Astragalus cretophilus Klok.

		Бобові

		Fabaceae

		82.

		Астрагал піщаний

		Astragalus arenarius L.

		Бобові

		Fabaceae

		83.

		Астрагал пухнастоквітковий

		Astragalus pubiflorus DC

		Бобові

		Fabaceae

		84.

		Астрагал український

		Astragalus ucrainicus

		Бобові

		Fabaceae

		85.

		Заяча конюшина багатолиста

		Anthyllis macrocephala Wend

		Бобові

		Fabaceae

		86.

		Солодушка великоквіткова 

		Hedysarum grandiflorum Pall.

		Бобові

		Fabaceae

		87.

		Водопериця черговоквіткова

		Myriophyllum alterniflorum

		Столисникові 

		Haloragaceae 

		88.

		Скумпія звичайна

		Cotinus coggygria Scop.

		Фісташкові 

		Anacardiaceae 

		89.

		Ясенець голо стовпчиковий

		Dictamnus gymnostylis Stev

		Рутові

		Rutaceae 

		90.

		Льон австрійський

		Linum austriacum L.

		Льонові

		Linaceae 

		91.

		Льон жовтий

		Linum flavum L.

		Льонові

		Linaceae

		92.

		Льон український

		Linum ucrainicum Czern.

		Льонові

		Linaceae

		93.

		Льон Черняєва

		Linum czernjaevii Klok

		Льонові

		Linaceae

		94.

		Льон шорсткий

		Linum hirsutum L.

		Льонові

		Linaceae

		95.

		Китяки крейдяні

		Polygala cretacea Kotov.

		Китяжкові

		Polygalaceae 

		96.

		Тринія багатостеблова

		Trinia multicaulis 

		Зонтичні

		Apiaceae 

		97.

		Цикута отруйна

		Cicuta virosa L.

		Зонтичні

		Apiaceae

		98.

		Калина звичайна

		Viburnum opulus L.

		Жимолостеві

		Caprifoliaceae 

		99.

		Валеріана блискуча

		Valeriana nitida Kreyer

		Валеріанові

		Valerianaceae 

		100.

		Валеріана бульбиста

		Valeriana tuberose L.

		Валеріанові

		Valerianaceae

		101.

		Валеріана донська

		Valeriana tanaitica Worosch

		Валеріанові

		Valerianaceae

		102.

		Валеріана лікарська

		Valeriana officinalis L.

		Валеріанові

		Valerianaceae

		103.

		Валеріана пагононосна

		Valeriana stolonifera Czern

		Валеріанові

		Valerianaceae

		104.

		Валеріана російська

		Valeriana rossica

		Валеріанові

		Valerianaceae

		105.

		Черкас щетинистий

		Dipsacus strigosus 

		Черсакові

		Dipsacaceae 

		106.

		Барвінок малий

		Vinca minor L.

		Барвінкові

		Apocynaceae 

		107.

		Барвінок трав'янистий 

		Vinca herbacea 

		Барвінкові

		Apocynaceae

		108.

		Ластовень виткий

		Vincetoxicum scandens

		Ластівневі 

		Asclepiadaceae 

		109.

		Ластовень російський

		Vincetoxicum rossicum

		Ластівневі

		Asclepiadaceae

		110.

		Золототисячник гарний

		Centaurium pulchellum

		Тирличеві

		Gentianaceae 

		111.

		Тирлич хрещатий

		Gentian cruciata

		Тирличеві

		Gentianaceae

		112.

		Тирличничок язичковий

		Gentianella lingulata

		Тирличеві

		Gentianaceae

		113.

		Бобівник трилистий

		Menyanthes trifoliate

		Бобівникові

		Menyanthaceae 

		114.

		Маренка сіроплода

		Asperula tephrocarpa

		Маренові

		Rubiaceae 

		115.

		Синюха голуба

		Polemonium cacrulcum

		Синдхові

		Polemoniaceae 

		116.

		Березка лінійнолиста

		Convolvulus lineatus

		Березкові

		Convolvuiaceae 

		117.

		Громовик несправжньокрасильний

		Onosma pseudotinctoria

		Шорстколисті

		Boraginaceae 

		118.

		Живокіст кримський

		Symphytum tauricum

		Шорстколисті

		Boraginaceae

		119.

		Синяк плямистий

		Echium maculatum

		Шорстколисті

		Boraginaceae

		120.

		Вероніка сива

		Veronica incana

		Ранникові 

		Scrophulariaceae 

		121.

		Шолудивник болотний

		Pedicularis palustris

		Ранникові

		Scrophulariaceae

		122.

		Шолудивник Кауфмана

		Pedicularis kaufmannii

		Ранникові

		Scrophulariaceae

		123.

		Шолудивник пухнастополосий

		Pedicularis dasystachys

		Ранникові

		Scrophulariaceae

		124.

		Пухирник звичайний

		Utricularia vulgaris

		Пухирникові 

		Lentibulariaceae 

		125.

		Пухирник середній

		Utricularia intermedia

		Пухирникові

		Lentibulariaceae

		126.

		Самосил білоповстистий

		Teucrium polium

		Губоцвіті

		Lamiaceae 

		127.

		Суховершки великоквіткові

		Prunella grandiflora

		Губоцвіті

		Lamiaceae

		128.

		Чербець вапняковий

		Thymus calcareous

		Губоцвіті

		Lamiaceae

		129.

		Шавлія австрійська

		Salvia austriaca 

		Губоцвіті

		Lamiaceae

		130.

		Шавлія ефіопська

		Salvia aethiopis

		Губоцвіті

		Lamiaceae

		131.

		Шавлія лучна

		Salvia pratensis

		Губоцвіті

		Lamiaceae

		132.

		Шавлія поникла

		Salvia nutans

		Губоцвіті

		Lamiaceae

		133.

		Аденофора лілієлиста

		Adenophora lilifolia

		Дзвоникові

		Campanulaceae 

		134.

		Дзвоники алтайські

		Campanula altaica

		Дзвоникові

		Campanulaceae

		135.

		Дзвоники персиколисті

		Campanula persicifolia

		Дзвоникові

		Campanulaceae

		136.

		Волошка вугільна

		Centaurea carbonate

		Айстрові 

		Asteraceae 

		137.

		Волошка російська

		Centaurea ruthenica

		Айстрові

		Asteraceae

		138.

		Головатень російський

		Echinops ritro

		Айстрові

		Asteraceae

		139.

		Грудниця звичайна

		Crinitaria linosyris

		Айстрові

		Asteraceae

		140.

		Оман високий

		Inula helenium

		Айстрові

		Asteraceae

		141.

		Оман мечолистий

		Inula ensifolia

		Айстрові

		Asteraceae

		142.

		Осот їстівний

		Cirsium esculentum

		Айстрові

		Asteraceae

		143.

		Полин пониклий

		Artemisia nutans

		Айстрові

		Asteraceae

		144.

		Полин солянковидий

		Artemisia salsoloides

		Айстрові

		Asteraceae

		145.

		Полин Черняєва

		Artemisia tschernseviana

		Айстрові

		Asteraceae

		146.

		Рапонтикум серпевидний

		Rhaponticum serratuloides

		Айстрові

		Asteraceae

		Клас ОДНОДОЛЬНІ - LILIOPSIDA

		147.

		Валіснерія спіральна

		Vallisneria spiralis

		Жабурникові 

		Hydrocharitaceae 

		148.

		Водяний різак алоєвидний

		Stratiotes aloides

		Жабурникові

		Hydrocharitaceae

		149.

		Рдесник сарматський

		Potamogeton sarmaticus

		Рдесникові 

		Potamogetonaceae 

		150.

		Рдесник туполистий

		Potamogeton obtusifolius

		Рдесникові

		Potamogetonaceae

		151.

		Рдесник червонуватий

		Potamogeton rutilus

		Рдесникові

		Potamogetonaceae

		152.

		Каулинія мала

		Caulinia minor

		Різухові 

		Najadaceae 

		153.

		Белевалія сарматська

		Bellevalia sarmatica

		Лілійні 

		Liliaceae 

		154.

		Веснівка дволиста

		Majanthemum bifolium

		Лілійні

		Liliaceae

		155.

		Вороняче око звичайне

		Paris quadrifolia

		Лілійні

		Liliaceae

		156.

		Гадюча цибулька занедбана

		Muscari neglectum 

		Лілійні

		Liliaceae

		157.

		Гіацинтик блідий

		Hyacinthella leucophaea

		Лілійні

		Liliaceae

		158.

		Гіацинтик Палласів

		Hyacinthella pallasiana

		Лілійні

		Liliaceae

		159.

		Проліска дволиста

		Scilla bifolia

		Лілійні

		Liliaceae

		160.

		Ряска Гуссона

		Ornithogalum gussonei

		Лілійні

		Liliaceae

		161.

		Тюльпан змієлистий

		Tulipa ophiophylla

		Лілійні

		Liliaceae

		162.

		Чемериця Лобелієва

		Veratrum lobelianum

		Лілійні

		Liliaceae

		163.

		Чемериця чорна

		Veratrum nigrum

		Лілійні

		Liliaceae

		164.

		Цибуля жовтіюча

		Ailium flavescens

		Цибулеві 

		Alliaceae 

		165.

		Цибуля оманна

		Ailium decipiens

		Цибулеві

		Alliaceae

		166.

		Холодок багатолистий

		Asparagus polyphyllus

		Холодкові 

		Asparagaceae 

		167.

		Косарики черепитчасті

		Gladiolus imbricatus

		Півникові 

		Iridaceae

		168.

		Півники карликові

		Iris pumila 

		Півникові

		Iridaceae

		169.

		Півники сибірські

		Iris sibirica

		Півникові

		Iridaceae

		170.

		Півники солончакові

		Iris halophila

		Півникові

		Iridaceae

		171.

		Півники угорські

		Iris hungarica

		Півникові

		Iridaceae

		172.

		Осока несправжньосмикацева

		Carex pseudocyperus

		Осокові

		Cyperaceae

		173.

		Осока низька

		Carex humilis

		Осокові

		Cyperaceae

		174.

		Пухівка багатоколоскова

		Eriophorum polystachyon

		Осокові

		Cyperaceae

		175.

		Пухівка піхвова

		Eriophorum vaginatum

		Осокові

		Cyperaceae

		176.

		Пухівка широколиста

		Eriophorum latifolium

		Осокові

		Cyperaceae

		177.

		Ринхоспора біла

		Rhynchospora alba

		Осокові

		Cyperaceae

		178.

		Бородач звичайний 

		Botriochloa ischaemum

		Злакові

		Poaceae

		179.

		Образки болотні

		Calla palustris L.

		Ароїдні

		Araceae

		180.

		Вольфія без коренева

		Wolffia arrhiza 

		Ряскові

		Lemnaceae

		181.

		Їжача голівка маленька

		Sparganium minimum Wallr.

		Їжачоголівкові 

		Sparganiaceae

		182.

		Рогіз Лаксманів

		Typha laxmannii Lepech

		Рогозові 

		Typhaceae

		

		
Список використаної літератури

		

		1. Саппа Н. Н., Харьковщина заповедная. – Х.:Прапор, 1987.

		2. Екологічний вісник. Х., 2001.

		3. Червона книга України, Тваринний світ, К. 1994.

		4. Червона книга України, Рослинний світ, К. 1996.

		5. Перелік видів рослин та тварин, що потребують особливої охорони в Харківській області УкрНДІ екологічних проблем, лабораторія проблем природних територій особливої охорони. Х., 2002.