Економічна думка Росії 17-18 ст. Економічні погляди І.Т. Посошкова

Реферат на тему:

"Економічна думка Росії 17–18 ст. Економічні погляди І.Т. Посошкова"






План



Вступ	3

1. Економічна думка Росії 17–18 століть	4

2. Економічні погляди І.Т. Посошкова	6

Висновок	11

Список літератури	12






Вступ



В XVII ст. Росія вступила в нову смугу свого розвитку. Були ліквідовані залишки колишньої відособленості. Зміцнювалася Російська централізована держава. Політика закріпачення селян отримала своє завершення в Соборному укладанні 1649 р.

Характерним для даного періоду з'явилося зародження в середині суспільства нових явищ. Серед них – формування всеросійського ринку, пов'язане із зростанням суспільного розподілу праці, і виділення в середі міського населення нової соціальної сили – купців.

У промисловості з'являється крупне виробництво у формі мануфактури, які були небагаточисельні; пануючим же залишалося дрібне виробництво.

Господарство феодалів і селян в основному було натуральним. Разом з тим помітно збільшується і виробництво на ринок.

Зародження всеросійського ринку означав розвиток торгівельних зв'язків. Виникли крупні торгівельні центри, швидко росла і розвивалася зовнішня торгівля Росії.

Навколо Петра I були немало соратників, що прагнули внести свій вклад до справи економічного розвитку Росії. Серед них – Іван Тихонович Палиць (1652–1726) – оригінальний економіст-мислитель, що намагався вирішувати гострі проблеми життя.

Мета даної роботи – вивчення економічних поглядів І.Т. Посошкова.






1. Економічна думка Росії 17–18 століть



17–18 ст. – це епоха накопичення первинного капіталу в Росії Характерні риси того часу – зростання суспільного розподілу праці, посилення спеціалізації у виробництві, товарно-грошових стосунків, формування всеросійського ринку і єдиного економічного простору Зміни в економіці зумовило появу економічних теорій, направлених на перетворення в господарстві і прискорення його розвитку.

Погляди на торгівлю як джерело доходів держави і важливу частку економіки знайшли віддзеркалення в Новоторжському статуті (1667), співавтором якого був Опанас Лаврентійович Ординощокін (1605–1680) Статут носив протекціоністичний характер з метою монополізації внутрішнього ринку в руках російських купців-оптовиків. Порівняно з Митним статутом 1653 р. Новоторжський обмежив торг іноземним купцям в Росії – тепер вони мали право торгувати тільки в Архангельську, Новгороді і Пскові, і не між собою. Мито складало 6% з продажної ціни, з предметів розкоші більше, з вина – 15%.

Родоначальником російської економічної думки був і Юрій Крижаніч (1618–1683) – уродженець Хорватії, священик-католик, засланець до Сибіру на 15 років. Основна праця «Політичні думи», в якому розробив програму політичних і економічних реформ в Росії. Його погляди близькі до теорії «торгівельного багатства» меркантилістів – державний протекціонізм, введення державної монополії на ввезення-вивіз, більше вивозити, причому готових виробів, а не сировини, хліба, менше ввозити, покупка предметів розкоші – пряме вирахування з доходів від зовнішньої торгівлі, будівництво дорогий і охорона торгівлі. Але на відміну від західних учених він стверджував, що активний торгівельний баланс – не єдине джерело держави Доходи держава повинна отримувати до від розвитку промисловості, землеробства» ремесла, гірської справи, флоту

У його роботі зроблені спроби визначити суспільне багатство («сума матеріальних благ»), встановити його залежність від продуктивності праці, функції міри вартості і масштабу цін. Він розкрив складові витрат виробництва або ціни товару («первинні» витрати, транспортні витрати, мита, заздалегідь регульований середній прибуток). У структурі суспільства виділив три стани: церковники, благородний стан і простий народ, що розділяється на 4 розряди, – люди на платні (службовці), торговці, ремісники, землероби Розумова праця корисніша, ніж фізичний. Цар – божий помазаник, не підвладний ніяким законам.

Меркантильні ідеї супроводжували всі реформи Петра I в області торгівлі, промисловості, гірської справи, розвитку інфраструктури (дорогий, каналів, законодавства), податкової і фіскальної політики (перший подушний перепис – ревізія – в 1718 р.), хоча він і не був автором спеціальних робіт.



2. Економічні погляди І.Т. Посошкова



Палиць вийшов з сім'ї майстра срібної справи сам був різностороннім майстром, потім служив на винокурному заводі, займався торговельно-промисловою діяльністю. Його перу належить низка робіт, в яких розглядуються питання грошового звернення, військова справа, богословські проблеми, питання моралі.

До кінця життя Палиць написав книгу «Про незначність і багатство». Вона була закінчена в 1724 р. і призначалася для Петра I. У серпні 1725 р. Палиць був арештований і поміщений у фортецю Петропавловську, де 1 лютого 1726 р. помер.

Книга «Про незначність і багатство» належить до видатних творів не лише російської, але і світової економічної літератури. Усунення незначності і множення багатства Росії – центральна її тема. Книга Посошкова є не лише економічною роботою. У ній всесторонньо аналізується життя країни, її недоліки, містяться практичні вказівки до їх усунення. Разом з тим в ній розглядуються і теоретичні питання. У цьому творі яскраво виявився літературний талант Посошкова, гострота його думки і всебічність знання життя. Книга пройнята глибоким патріотизмом, турботою про благополуччя батьківщини, великою любов'ю до свого народу і вірою в його велике майбутнє.

Коріння економічних переконань Посошкова лежить в навколишній реальній дійсності, яку він сприймав і оцінював відповідно до своїх ідеалів. Погляди Посошкова оригінальні, економічні пропозиції повні життєвого і практичного сенсу.

По своїх політичних поглядах Палиць був прихильником монархії. Разом з тим він критично відносився до системи і порядків управління в Росії, бачив в них перешкоду до усунення незначності і множенню багатства в країні.

Крім Посошкова немає властивого представникам меркантилізму Західної Европи ототожнення багатства з грошима. Він вважав, що багатство суспільства втілюється не лише в дорогоцінних металах, але і в матеріальних благах. Палиць розрізняє багатство речове і нематеріальне. Під речовим багатством він розумів багатство держави (казни) і багатство народу, під нематеріальним – «дійсну правду», тобто законність, правові умови, хороше управління країною.

Завданням економічної політики держави Палиць ставив «всенародне збагачення». Він писав:»… у якому царстві люди багаті, то і царство те багате, а в якому будуть убоги, то і царству тому не можна славитися багатому». Зростання народного багатства вигідне і народові і державі – така основна думка Посошкова із цього приводу. Його вислови носили прогресивний характер і виходили за рамки меркантильних уявлень про багатство.

Для знищення незначності і досягнення багатства в країні найбільше значення мають два наступні повчання Посошкова: змусити всіх людей працювати, причому старанно і продуктивно, знищити неробство у всіх її видах; рішуче боротися з непродуктивними витратами, здійснювати строгу економію у всьому.

Вимога ощадливості у всьому, економного витрачання матеріальних благ і грошей червоною ниткою проходить через всю книгу Посошкова.

Виходячи із загальнодержавних інтересів, він рішуче повстає проти хижацького відношення до природних багатств країни і висловлює найбільш доцільні, із його точки зору, принципи їх експлуатації.

Особливо велику увагу Палиць приділяв питанням розвитку російської промисловості. Він писав про необхідність будівництва залізорудних, скляних, полотняних заводів. При цьому указував, що розвиток крупної вітчизняної промисловості сприятиме «дотриманню» грошей в країні. У числі мерів, направлених на розвиток виробництва, Палиць рекомендував будувати заводи на кошти держави і передавати їх потім в приватні руки, пропонував організувати заохочення і охорону винахідництва; посилаючись на багатства країни, доводив необхідність розвідки її надр; багато писав про охорону природних ресурсів, рибних багатств і лісів.

Будучи ідеологом купецтва, Палиць багато місця в своєму творі приділяє питанням торгівлі. Зі всіх видів господарської діяльності найбільше значення він надавав торгівлі, а з суспільних станів – купецтву! «Торгівля – справа велика. Купецтвом всяке царство збагачується, а без купецтва ніяке»,* – писав Палиць. У прагненні зробити російське купецтво монополістом в торгівлі він пропонував заборонити дворянам і селянам займатися торгівлею. Переслідуючи мету усунути конкуренцію і гру цін на ринку, Палиць висловлювався за «встановлену ціну», регульовану зверху системою нагляду і контролю. В цьому відношенні його погляди застаріли, але в негативній оцінці системи внутрішніх мит, які існували тоді у всіх країнах і сильно утрудняли внутрішній товарообіг, Палиць випередив свій час. Запропоноване ним встановлення одного збору з товарів, причому зниженого проти суми тих, що існували тоді внутрішніх зборів, дійсно сприяло б розгортанню внутрішньої торгівлі.

Уважно відносився Палиць і до проблем зовнішньої торгівлі. Він пропонував таку систему організації зовнішньої торгівлі, яка, на його думку, здатна забезпечити російським купцям пануюче положення і захистити їх від конкуренції з боку іноземного торгівельного капіталу Міри по організації зовнішньої торгівлі пройняті турботою Посошкова про збереження і примноження грошей в країні. Він вважав за необхідне ввозити з-за кордону тільки те, що не проводиться в Росії і без чого обійтися абсолютно неможливо. Пропонував заборонити ввезення предметів розкоші, які вже проводяться в Росії, називаючи в їх числі сіль, скляний посуд, дзеркала, капелюхи і інші товари. Щоб мати можливість не ввозити ці товари і тим самим зберегти гроші в країні, Палиць рекомендував створювати власну промисловість в Росії. В цілях заохочення власного виробництва, на його думку, слід було припинити вивіз з країни промислової сировини і вивозити за кордон лише готові вироби.

Оригінальні погляди Посошкова на гроші. Виходячи з виняткової ролі державної влади в розвитку продуктивних сил, він відстоював номиналистическую теорію грошей. Його теорія враховувала інтереси російського купецтва, зміцнення економічної незалежності Росії і теоретично узагальнювала фінансову практику того часу.

Книга «Про незначність і багатство» відрізняється широтою змісту. Палиць не обмежувався проблемами торгівлі, промисловості, грошей. Він зупинявся і на інших питаннях народного господарства і державного пристрою. Значне місце в його творі займало селянське питання.

Залишаючись ідеологом купецтва, Палиць разом з тим виражав і інтереси селянства. Його книга малює яскраву картину їх важкого положення в епоху Петра I. Він піддав різкій критиці нічим не обмежену експлуатацію селян поміщиками, хотів зрозуміти причини незначності селянства, знайти шляхи до її усунення. Не вимагаючи відкрито відміни кріпака має рацію, Палиць прагнув обмежити владу поміщиків певними рамками. Досить радикальними і прогресивними для свого часу були пропозиції визначити законом розмір селянських повинностей відповідно до кількості землі і посівів, значно знизити розмір податей, що стягуються з селян, встановити обов'язкове навчання селянських дітей грамоті.

Таким чином можна сказати, що Палиць виступав за промисловий розвиток Росії, визнаючи в той же час роль сільського господарства, селянського багатства, яке він називав «царственим».

Ще в той час палиць закликав вивозити з Росії не сировина, а промислові товари, не ввозити з-за кордону продукцію, яку Росія здатна проводити самостійно, дотримувати баланс експорту і імпорту.

Крім того, він рекомендував обмежити селянські повинності, закріпити за селянами земельні наділи. У частці оподаткування він пропонував замінити подушну подать поземельною, ратував за введення особливого податку на користь церкви – десятини. Всі ці заходи, на його думку, покликані були збільшити зацікавленість селян в праці, змусити працювати їх з «прибытком», що і збільшувало, кінець кінцем, добробут держави в цілому.

На мою думку, економічні проблеми Росії петровских часів позначені Посошковим є багато в чому актуальними і для сучасної Росії. Зокрема така проблема, як переважання експорту сировини над експортом промислових товарів залишається і до цього дня не вирішеним, імпорт товарів, які Росія цілком може проводити самостійно також на обличчя.

Затвердження Посошкова про те, що первинне завдання держави повинне полягати в прояві турботи про благо народу є також актуальним, як і в ті часи. Грамотна соціальна політика держави направлена на забезпечення максимальної зайнятості населення, на підвищення життєвого рівня населення веде зрештою до підвищення добробуту всієї країни.




Висновок



На закінчення необхідного відзначити, що заслуга Посошкова полягає в тому, що він зумів правильно, в межах своєї епохи, зрозуміти основні завдання Росії. Це був один з перших російських письменників-економістів, що дали розгорнену і струнку систему економічних поглядів. У його обличчі російська економічна думка кінця XVII – зачала XVIII ст. міцно стояла на рівні світової економічної думки того часу.






Список літератури



		Авдєєв а.А. Історія вітчизняної економічної теорії. М., 2003 р.

		Алексєєв О.М. Історія російської економічної думки. М., 2002 р.

		Негиши Т. Історія економічній теорії. М., 1995 р.

		Новіков А.С. Економічна теорія. М., 2000 р.

		Маєр Д. Історія економічних учень. М., 1999 р.