Агроекосистеми майбутнього - фантазія чи реальність

Реферат

Тема: «Агроекосистеми майбутнього - фантазія чи реальність?»




Зміст



1. Сільське господарство без хімії

2. Органічне сільське господарство

3. Агротехнічні прийоми

4. Від монокультури - до полікультури

5. Природні пестициди

Висновок




1. Сільське господарство - без "хімії"



Особи, мало знайомі з досягненнями сучасної біології, та й з різноманітністю локальних форм сільського господарства, часто стверджують, що в сучасному сільськогосподарському виробництві немає альтернативи пестицидів і що хімізація є синонімом інтенсифікації сільського господарства.

Це невірно. Наведу типовий приклад. В одному з районів Перу в 1949 р. для захисту бавовнику були застосовані ДДТ та Токсафен. У 1950 р. урожай склав тут 494 кг / га, в 1954 - 728 кг / га. Проте вже в 1952 р. ДДТ перестав пригнічувати чисельність рослинної тлі, а до 1956 р. на бавовняних полях з'явилися 6 нових видів, що вражають бавовник. У 1956 р. Урожай впав до 332 кг / га (при 4-кратному збільшенні застосування пестицидів).

З 1957 р. застосування пестицидів було припинено і стали використовувати біологічні методи захисту. У 1970-і роки врожай знову виріс і склав 724-1036 кг / га.

Твердження про безальтернативність пестицидів помилкові. На відміну від пестицидів, які дають лише короткострокове рішення проблеми збереження врожаю і створюють більше проблем, ніж вирішують, існує чимало способів стримування чисельності шкідників об'єктів на прийнятному рівні і без негативних наслідків для навколишнього середовища та здоров'я людини.

Підкреслимо, є одна суттєва обставина. Вище вже йшлося про зацікавленість великих транснаціональних хімічних концернів у розширенні виробництва пестицидів. Ця зацікавленість, підкріплена дуже значними матеріальними ресурсами (нагадаємо, що щорічно в світі виробляється пестицидів на суму не менше 15 млрд. доларів), що в значній мірі перешкоджає широкому розвитку альтернативних засобів захисту рослин.

Нижче коротко розглядаються деякі з можливих напрямів екологізації сільського господарства, що виключають або різко знижують використання пестицидів. Перед розглядом цих напрямків торкнемося результатів реальних дослідів ведення сільського господарства без хімізації.



2. Органічне сільське господарство



Порівняємо ефективність традиційного і "органічного" господарства при вирощуванні озимої пшениці (у 30 км від г.Спокана, штат Вашингтон, США). При "органічному" господарстві виключалися всі мінеральні добрива, а пестициди застосовувалися лише в зелених огородженнях поля, але не на самому полі. Навесні і восени на полі висівався весняний і зимовий зелений горошок в якості зеленого добрива. "Органічне" поле потрібно менше орати, ніж звичайне.

У середньому за 5 років врожаї на "органічній" фермі (45 ц / га) і на сусідніх фермах, із застосуванням пестицидів (49 і 39,9 ц / га), мало розрізнялися. Важливо зауважити, що на "органічній" фермі вміст гумусу був вище, було більше полісахаридів в ґрунті і значно менше розвивалася ерозія.

Починаючи з 1980 р. у США щорічно проводяться національні конференції з екологічного сільського господарства, а починаючи з 1988 р. міністерство сільського господарства США виділяє кілька мільйонів доларів на розробку нехімічних шляхів ведення сільського господарства (organic farming). У цій же позиції потрібно розглядати і помітне скорочення використання мінеральних добрив у США (загальний їх продаж скорочується починаючи з середини 1980-х рр..).

Наприкінці 1980-х рр.. в США існувало більше 30 тис. ферм, які не застосовували не тільки пестициди, але й мінеральні добрива. Обсяг продажів органічних сільських продуктів зріс у США з 1989 по 1994 р. в 4 рази і продовжує швидко зростати. Особливо помітно зміну ситуації при вирощуванні бавовни: площі під органічним господарством зросли в 1990-1994 рр.. більше ніж у 2000 разів - з 60 га в 1990 р.до 13 000 га). Скорочення застосування пестицидів на бавовні особливо важливо, тому що в світі для бавовни використовується близько 25% всіх вироблених пестицидів.

У Європейському співтоваристві в 1987-1993 рр.. продукція органічного сільського господарства в цілому зросла в 4 рази при подвоєнні числа "органічних" ферм.

У результаті великих урядових субсидій у Німеччині тільки в 1989-1992 рр.. число органічних ферм збільшилася в 6 разів, при збільшенні площ під органічним господарством у 10 разів. Вони виробили в 1993 р. 1,3% всієї сільгосппродукції і за прогнозами справлять до 8% у 2000 р.

Тисячі ферм у Франції також ведуть "альтернативне сільське господарство", що виключає застосування будь-яких хімічних засобів. Поки що таких господарств порівняно з традиційними трохи, але яке безперервно зростає. Зростає число таких ферм і в Англії.

Опитування показують, що кожен п'ятий данський фермер хотів би перейти до органічного господарства. Ця обставина була переплавлено у відповідні організаційні та економічні форми. Данія виявилася першою з країн з високорозвиненим сільським господарством, яка поставила завдання повністю припинити використання в сільському господарстві пестицидів до 2005 р. - зробити своє сільське господарство тільки органічним.

Бажання отримувати здорову їжу призвело до розвитку своєрідних кооперативів з виробництва екологічно чистої продукції в США. Прикладом такої форми служить громадська ферма в Анн-Арбор: учасники кооперативу за 150 доларів отримують протягом року близько 100 кг екологічно чистих овочів. Ферма процвітає.

Потужні сільськогосподарські об'єднання в Мексиці і США на замовлення американських великих фірм відбуваються органічні продукти - кава, сезам, соєві боби, банани, ванілін, виноград і овочі.

Схожа система постачання органічними продуктами виникла в Японії в 1990 р. За інноваційній системі "тейкей" вже в 1990 р. мільйон споживачів уклав прямі договори на постійне органічних продуктів, минаючи магазини. У 1995 р. в Японії, за розрахунками, регулярно купували органічні продукти до 5 млн. чоловік.

Зазвичай вважається, що вартість продукції, одержуваної в таких господарствах, помітно вище (у ФРН - у 3-4 рази: центнер "чистої" пшениці коштував у 1980-ті рр.. 150 марок, звичайної - 40 марок; в Англії - на 30 - 50% вище). Проте у ряді випадків відмова від використання пестицидів призводить, як показав досвід Асоціації фермерів штату Карнатака (Індія), не до подорожчання, а здешевлення кінцевого продукту.

Деякі спеціальні дослідження економіки "органічних" ферм у США показали, що реальна вартість продукції у них може бути нижче, ніж при традиційному господарстві з мінеральними добривами і пестицидами. Якщо ж враховувати приховану вартість, пов'язану із збереженням середовища і здоров'я людей, то загальний прибуток від таких ферм істотно вище, ніж від традиційних. У США, як свідчить статистика, "органічне" господарство ведуть в основному досвідчені фермери: 80% із них зайняті в сільському господарстві більше 8 років, а 44% більше 30 років. Правда, відомо, що такі фермери стикаються зі значними фінансовими труднощами, пов'язаними, по-перше, з низькою вартістю продукції сільського господарства, одержуваної в проміжках між високоприбутковими культурами (проміжні культури необхідно вводити в ротацію), і, по-друге, з трудністю виконання стандартів, введених в США на харчові продукти.

Крім того, переклад звичайних ферм на "органічні" пов'язаний приблизно з п'ятирічним перехідним періодом, протягом якого економічна ефективність ферм знижується.

За деякими оцінками, потенціал органічного сільського господарства лімітований лише обсягами органіки, що йде на добриво. Тому без докорінної реконструкції сільськогосподарського виробництва він не зможе перевищити більше 10% виробництва.

Одним з достоїнств "екологічно чистих" продуктів є те, що вони довше зберігають свої харчові якості

Після аналізу, який показав неефективність застосування пестицидів, Пакистан ще в 1980 р. відмовився від урядових субсидій на поширення пестицидів. У наступні роки продаж пестицидів скоротилася в 2-3,5 рази без помітного збитку для врожаю.

В Угорщині широко розвинене ведення високопродуктивного сільського господарства (50-100 ц / га) без застосування пестицидів. По крайній мірі в трьох західноєвропейських країнах є національні програми з різкого скорочення застосування пестицидів - Данії, Нідерландах, Швеції.

У Росії та інших країнах СНД є приклади тривалого успішного ведення екологічно чистого сільського господарства.

У Муромському районі Омської області ще у 1980-ті рр.. всі 16 господарств відмовилися від застосування пестицидів. У результаті середній урожай у них склав 22 ц / га, що було вище середнього по Омській області, а в двох господарствах вирощений в 1986 р. найвищий в області урожай зернових: 31,7 і 32,7 ц / га. При цьому виявилося, що собівартість центнера зерна, отриманого без застосування гербіцидів, на держплемзаводі "Ніжнеіртишській" була в 1985 р. - в 2,1 рази нижче, ніж у сусідньому радгоспі, із застосуванням гербіцидів. У 1984 р. відмовилися від застосування пестицидів і всі господарства об'єднання "Омський бекон".

У Білоріченському районі Краснодарського краю в 1980-і рр.. багато господарств працювали без пестицидів, вирощуючи рис і гречку. Кубанським сільськогосподарським інститутом були розроблені і впроваджені в практику методи вирощування рису з різким скороченням витрат води та без гербіцидів. Протягом ряду років деякі господарства в Білоріченської, Червоноармійському, Слов'янському районах Краснодарського краю успішно працювали за цією технологією, отримуючи середні врожаї 75-76 ц / га. Зокрема, у Красноармійському районі в колгоспі ім. Мічуріна при вирощуванні рису в 1987 р. на площі більш ніж 1000 га були отримані врожаї більше, ніж при використанні пестицидів. У цілому на 40 тис. га Краснодарського краю безпестицидне вирощування рису давало в середині 1980-х рр.. врожаї по 40 ц / га.

Розроблені та застосовуються безгербіцидні технології при вирощуванні кукурудзи в Краснодарському краї. Врожаї зерна і зеленої маси при цьому виявляються не меншими, а прямі витрати скорочуються на 25-30%.

Широко відомий багаторічний досвід ведення екологічно чистого сільського господарства в колгоспі "Ленінська іскра" Ядрінського району Чувашії під керівництвом А. П. Айдака. У Чувашії, одному з найбільш густонаселених регіонів Росії, це господарство виділяється великою кількістю збереглася і дбайливо оберігається живої природи - перелісками, ставками, живими огорожами, зупиненими в зростанні ярами та балками. Все це різко збільшує біорозмаїття території. Навіть у важкі роки реформ господарство стійко розвивається.

У Новгородському сільськогосподарському інституті на початку 1980-х рр.. розроблена ефективна агро технологія обробітку зернових культур без застосування мінеральних добрив і пестицидів.

В колгоспі "Орджонікідзе" Полтавської області України в 1976-1980 рр.. при широкому використанні гербіцидів врожайність зернових була 24 ц / га, а за наступні 8 років, без використання гербіцидів, вона різко збільшилася і склала 32-52 ц / га (у господарствах, де при тих же технологіях застосовували гербіциди, врожайність була на 12 - 14 ц менше). Тут же отримували 33 ц / га соняшнику і близько 340 ц / га цукрових буряків, що майже вдвічі вище, ніж у господарствах цієї ж зони, але із застосуванням гербіцидів. Основою всієї цієї роботи з'явився високий рівень агротехніки, культура землеробства.

У всіх регіонах колишнього Радянського Союзу в 1980-х рр.. були вогнища безперспективного високопродуктивного землеробства.

На завершення цього розділу підкреслимо, що органічне сільське господарство - це не тільки спосіб одержання екологічно чистої продукції, а й ефективний шлях до відновлення природних біоценозів, до збагачення природного біорізноманіття, втрачається через захоплення пестицидами. Зовсім недавно в Шрі Ланці було виявлено повернення жаб в район тих чайних плантацій, де люди звернулися до органічного (безгербіцидного) вирощування чаю.



3. Агротехнічні прийоми



Різко обмежено застосування хімічних засобів захисту рослин при різних варіантах основного обробітку ґрунтів.

Широко відомий багаторічний успішний досвід ведення господарства без пестицидів Т. С. Мальцевим - рільників колгоспу "Заповіти Ілліча" Курганської області. Їм була запропонована принципово нова система обробітку ґрунту для районів Зауралля і Західному Сибіру.

Подібний досвід поширився в Полтавській області України. Вміст гумусу на полях збільшувалася, кількість "бур'янів" зменшувалося, фондовіддача в Полтавській області була найвищою в республіці. Це єдина область України, де в дуже посушливий період 1981-1985 рр.. середній врожай не зменшився, а збільшився. Урожайність зернових у Полтавській області була вищою за середню по Україні і становила в 1986 р. 37,3 ц / га. У Шишацькому, Миргородському та інших районах цієї області багато господарств у 1980-х рр.. повністю відмовилися від використання пестицидів.

Широко визнається, що застосування пестицидів може бути виправдано тільки в тих випадках, коли використані всі інші можливості. Звичайно ж ці "інші можливості" навіть не розглядаються, хоча багато з них відносяться до ефективних і часто дуже простим агротехнічним засобам.

Одним з найбільш небезпечних ворогів зернових культур в лісостепу Західного Сибіру виявляється водяна полівка. До 1980-х рр.. при захисті посівів від неї в основному використовувався авіахімічний метод. Фосфідом цинку, а потім гліфтором оброблялися сотні тисяч гектарів (у тому числі і площі, вільні від посівів, на яких шкідник в даний сезон не чинив ушкоджуючої дії!).

Отруєні принади охоче поїдають не стільки полівки, скільки тетерева, журавлями, качками, гусями. У результаті відбулося різке скорочення чисельності цих видів на величезних площах.

Біологічним інститутом СО РАН була розроблена і впродовж багатьох років успішно застосовується в Новосибірській області модель ефективного захисту врожаю від водяної полівки - на основі перебудови структури посівів відповідно до прогнозованої чисельністю полівок. Організаційно-агротехнічні заходи при цьому виступають не як доповнення, а як альтернатива винищенню звірка хімічними методами.

Втрати врожаю буряка через бурякову листову попелицю в посушливі роки можна знизити з 81 до 6% простим дощуванням, без застосування будь-яких хімічних засобів захисту. В одному з великих господарств Канади було встановлено, що ця попелиця нападає на капусту тільки тоді, коли вона висаджується розсадою. Коли капуста вирощується на поле з самого початку вегетації, попелиць на ній не буває. Передбачається, що стрес, що викликається у рослин пересадкою в нові умови, призводить до зміни біохімічних особливостей, що і привертає попелиць. Так, гранично прості агротехнічні прийоми дозволили повністю усунути необхідність хімічного захисту.

Суворе дотримання всіх рекомендованих агротехнічних прийомів здавна забезпечувало і забезпечує захист рослин в умовах полезахисних та зрошуваного землеробства України.

Один з напрямків екологізації землеробства - збереження біоти ґрунтів, регулювання її життєдіяльності, організація біологічного контролю всіх агротехнічних заходів, підтримання певного гомеостазу ґрунтового населення (у тому числі складу і чисельності населяють ґрунт мікроорганізмів).

У сучасному екологічно орієнтованому сільському господарстві приймаються енергійні заходи з відновлення біологічного родючості ґрунтів, зруйнованих масованої хімізацією: у промисловому масштабі випускаються препарати, що збагачують ґрунт грибами, бактеріями, водоростями (наприклад, препарат "Біоорган-Форте" містить більше 500 млрд мікроорганізмів у одному грамі) . З'явилися і спеціальні биоорганические добрива, збагачені не тільки мікроорганізмами, але і біокаталізаторами. Йдеться по суті про розвиток нової галузі агрономічної науки - біотехнології гумусу.

На завершення цього розділу відзначимо, що й агротехніка не стоїть на місці: поширюються спеціальні екологічно нешкідливі засоби відлякування (а не знищення) небажаних видів з певних територій.



4. Від монокультури - до полікультури



Всі без винятку штучні агроценози нестійкі в часі. Підтримання їх стійкості на основі монокультур обходиться людині все більш дорожче. Видатний ботанік нашого часу і клітковину прийшов до висновку, що перемога квіткових рослин у боротьбі за існування була забезпечена їх здатністю утворювати складні багатоярусні спільноти. Якщо це так, то, підтримуючи монокультури, ми йдемо проти еволюційних традицій живої природи. Перехід до полікультурі і щадить почвообработке, використання при цьому всіх органічних залишків на полі, навпаки, відповідало б тенденції розвитку природних біосферних процесів.

Агроекосистеми майбутнього мають бути багатокомпонентними (полікультурі), що забезпечують крім високої продуктивності максимальну щільність зеленого покриву планети.

Іноді кажуть, що монокультури в сільському господарстві більш продуктивні, оскільки вони здатні продукувати біомасу вдвічі більшу з одиниці площі, ніж природні екосистеми. При цьому, однак, не враховується, що виробництво біомаси в природних екосистемах не пов'язане з витратами енергії людиною, тоді як енергетична ефективність агроценозів може бути близькою до нуля або навіть негативної.

Широке поширення монокультур у сучасному сільському господарстві тісно пов'язано з практично повсюдним застосуванням хімічних засобів захисту рослин (так само як і з збільшеними дозами мінеральних добрив).

Створюючи поля монокультур, людина сама створює "шкідників" і всі подальші проблеми боротьби з ними.

Є чимало експериментів, що показують переваги вирощування кількох культур спільно (так званий intercropping). З усіх вирощуваних культур відомо застосування змішаних посівів. Наприклад, яра пшениця добре поєднується з вівсом, ячменем, ярої житом, гірчицею, горохом, чиною, сочевицею, бобами, Вікою, сераделою, льоном, морквою та іншими видами. У багатьох випадках у таких посівах підвищується загальний збір продукції, підвищується цінність кормів, поліпшується структура ґрунту, зменшується кількість "бур'янів", знижується поразка хворобами і "шкідниками". У агрофітоценології розроблений ряд ефективних способів застосування разновидових посівів для самих різних зон. Ось деякі приклади.

У середній смузі європейської частини Росії полікультури кукурудзи, вівса і соняшнику давала 415 ц / га кормової маси при врожаї чистого посіву кукурудзи 327 ц / га. При посіві кукурудзи з кормовими бобами було отримано підвищення врожаю кормової маси на 40-80 ц / га при додатковому зборі протеїну 1,4 ц / га. У Білорусії підсівши люпину до кукурудзи дозволяв додатково отримувати до 150 ц / га кормової маси.

Спільне вирощування кукурудзи та сої збільшувало врожай зеленої маси на 126-136 ц / га, збільшило збір сирого протеїну, підвищувало поживну цінність кормів. Спільні посіви овсяниці, канареєчника та жита давали п'ятикратне збільшення врожаю в порівнянні з чистими посівами. У дослідах по спільному вирощування арахісу, сорго, проса і кукурудзи середній урожай арахісу виявлявся менше на 18%, але загальна вартість продукції з полікультурного поля збільшувалася до 154%, а кукурудзяний метелик як вид перестав тут бути "шкідником".

Здавна в різних районах країни відома суміш пшениці з житом ("Суржа"), яка завжди, за будь-яких погодних умовах, дає гарантований врожай, у якому переважає то пшениця, то жито - залежно від конкретних умов даного сезону вегетації. У передгір'ях Кавказу тоді була популярною суміш кукурудзи й квасолі, сумарний врожай від висівання якою був у 1,5 рази вище, ніж монокультури. Виявилося, що при спільних посівах зимуючих гороху з пшеницею загальний урожай зерна був вище на 3-5 ц / га, і при цьому різко зростала вміст білка в зерні пшениці.

В умовах Підмосков'я трьохвидові агроценози (горох-гірчиця-соняшник, вика-гірчиця-соняшник) не тільки давали більш високі і стійкі врожаї кормової маси, але ступінь їхньої засміченості знижувалася в 3-4 рази, що робило непотрібним використання гербіцидів.

Серед прикладів інших полікультур, успішно здійснених в різних експериментах: кукурудза-ячмінь; кукурудза-люпин; кукурудза-гірчиця; кукурудза-соняшник-боби; вика-овес-райграс; бавовник-сорго; льон-конюшина; кукурудза-соя-банан-маніок-кокосова пальма-гевея. Серед популярних полікультур в Центральній Америці нині: маїс-гарбуза (Пепо і пляшкова); маїс-боби; касави-боби; касави-солодка картопля. У Руанді (Африка) використовуються полікультури: боби-маїс-солодкий картопля; соя-сорго-солодка картопля. Можливі різні варіанти полікультур.

Іноді вегетаційний активність агроекосистем подовжується підсіюванням додаткових трав між великими рослинами (кукурудзою, соєю і т.д.). Все ширше розповсюджуються суміші з різних сортів одного і того ж виду - з різним будовою і відмінностями у ритміці розвитку, але дозрівають одночасно.

Ще кілька століть тому сортосуміші застосовувалися в Китаї при обробітку двухсезонного рису: розсада пізнього сорту підсаджувалася в посіви раннього, і загальний врожай підвищувався до 48%. У Перу здавна, протягом багатьох століть, для надійності на поля висівають одночасно по кілька культур (невеликими квадратами), що забезпечує врожай за будь-яких погодних умовах. Змішані посадки сортів рису отримали широке поширення в Японії. Сортосмесі пшениці успішно застосовувалися в ХIХ столітті у Франції та Росії.

Численні дані по успішному використанню сортосумішей кукурудзи, бавовника, ярої пшениці, гречки та інших культур.

Звичайно, не всякі суміші і не завжди дають помітне підвищення врожайності: потрібне інтенсивне дослідження прийомів масового посилення відмінностей між рослинами в посівах з розвитку, органоутворенню і росту, віком та тривалості життя, розмноження і розміщення на площі, тобто облік різноманітних взаємовідносин компонентів протягом вегетації. У багаторічних дослідах П. В. Юріна (МДУ) урожай односортових плантацій кукурудзи становив 343 ц / га, а в змішаних посівах з неоднаковою висотою рослин і різними термінами цвітіння - 472 ц / га. На площі 4 тис. га П. В. Юрін отримував урожай пшениці зі змішаних сортів 43,3 ц / га, а при монокультурі - тільки 33,7 ц / га.

Іноді використання інших культур вигідно не тільки для отримання додаткового врожаю, але і в якості "видів-пасток", що приймають на себе основний тягар поразки "шкідниками". Так, при спільних посівах солодкої картоплі та кукурудзи мурахами уражається виключно картоплю, а кукурудза залишається недоторканою. При вирощуванні кукурудзи тільки вона майже повністю уражається мурахами.

З іншого боку, за допомогою якихось спеціально підібраних диких рослин-репелентів можна домогтися відлякування небажаних в агросистемах видів. Відомо близько 600 видів рослин, які мають такий відлякує ефектом (наприклад, нагідки, ромашка-піретрум, часник, тютюн та ін.) Підкреслимо ще раз: всі сортосуміші виявляються більш стійкими до "бур'янам", хвороб і "шкідників", ніж чисті посіви тих же культур.

Відмова від монокультур і перехід до полікультур дозволяє забезпечити невразливість полів при впливі комах, кліщів, грибкових і вірусних захворювань у небезпечних для врожаю масштабах.

У таких складних екосистемах взаємозв'язок видів така, що постійно висока чисельність якого-небудь одного виду неможлива. Крім того, в полікультурі практично відсутня грунтовтома.

Поглиблене вивчення міжвидових взаємовідносин у таких створюваних людиною фітоценозах має розкрити великі резерви підвищення врожайності сільськогосподарських культур без застосування хімічних засобів захисту рослин.



5. Природні пестициди



Важливий напрямок сучасного сільського господарства - заміна хімічних пестицидів на природні. У деяких регіонах світу природні нетоксичні пестициди застосовуються здавна.

У США, наприклад, патент на застосування в якості засобу захисту в сільському господарстві так званої "діатомової землі" - подрібнених скелетів мікроскопічних водоростей діатомей - був зареєстрований більш 150 років тому. Дія таких складів, мабуть, в основному механічне: найдрібніші частинки забивають трахеї комах. Цей же принцип використовують, напевно, і птиці, "які купаються" в дрібного пилу для позбавлення від шкірних і пір'яних паразитів. Дослідженнями Міністерства сільського господарства США в 1970-і рр.. було показано, що додавання 0,5-3,0 кг такого порошку на 1 т зерна охороняє його від поразки комахами (у світі від 20 до 30% зібраного зерна втрачається при зберіганні).

На основі кремнієвої пудри зараз зареєстровано чимало засобів боротьби з домашніми комахами. Окрім "діатомової землі" все ширше використовуються неорганічні пестициди типу силіконових аерогелем ("драйуан", "драйдай") і борної кислоти. Число таких прикладів збільшується з кожним роком. Виявлено, що обприскування розчином, отриманим з панцирів ракоподібних (раків, крабів, лобстерів, креветок) і кутикули комах, дозволяє зберігати фрукти свіжими протягом 9 місяців. Тисячі тонн таких панцирів викидаються в море, забруднюючи його. На перших етапах розробки препарату отримали хітозан - на основі розчинення хітину в кислоті, потім знайшли карбоксіметілхітозан, розчинний у воді.

Доведено факт інсектицидний активності ряду широко поширених і порівняно безпечних речовин. Показано, що ці речовини, внесені в подрібненому вигляді в грунт, сприяють посиленню діяльності мікроорганізмів, які в свою чергу вражають види комах, що розмножуються в масовій кількості, а також нематод. Цим самим відкрито широкі можливості розробки "природних пестицидів", заснованих на природних продуктах, таких, як панцирі крабів та інших ракоподібних і молюсків стулки.

Своєрідним напрямом біозахисту може вважатися використання пестицидних препаратів, заснованих на природних, найчастіше рослинних, інгредієнти. Відомо, наприклад, що висушені або подрібнені листя картоплі, поміщені з бульбами в сховища, зменшують втрати картоплі при зберіганні до 40%.

Існує чимало інсектицидних препаратів, заснованих на рослинних інгредієнтів. З колорадським жуком, багатьма вірусами, в тому числі вірусом тютюнової мозаїки, ефективно борються за допомогою обприскування рослин настоєм зеленого перцю, іноді змішуваного з часником, тютюном або країнами Croton tigleum.

Настої дерріса в поєднанні з різними іншими рослинами успішно застосовуються для захисту рисових полів в Латинській Америці та Індонезії. Одним з найбільш широко поширених природних пестицидів у Південно-Східній Азії, Африці (Сахара), на Фіджі, на Маврикії і в деяких країнах Центральної Америки є плоди дерева ним, застосовувані у вигляді пудри або розчинів проти попелиць, гусениць, метеликів, кліщів, травоїдних комах, в тому числі проти всіх коників і сарани, жорсткокрилих та інших масових "шкідників". У вигляді пудри, що діє як контактний отрута, широко використовується ромашка піретрум в Центральній Америці та Бразилії також використовуються молоді гілки дерева квассія, а в Індії його близького родича - Picraama excelsa. Широко відомо інсектицидну дію тютюну. На Філіппінах для боротьби з грунтовими "шкідниками" закопують у грунт листя дерева. Пудра з листя папайї охороняє кави від іржі і грибкових захворювань. Чимало рослинних препаратів використовуються для збереження зерна і бобів.

До середини 1970-х рр.. у світі було відомо в цілому близько 2000 видів рослин з вираженою інсектицидний активністю. Для нашої флори відомі багато десятків рослин з інсектицидний активністю - настоїв, порошків з луків, часнику, живокіст, софори, плоскуха, молочаю, хрону, гірчиці, петрушки, багна, блекоти, дурману, маків і багатьох інших.

Нагадаємо, що вже давно у деяких регіонах світу використовуються природні бактеріальні препарати: збираються трупи загиблих від захворювань комах, розмелюють і розпорошуються по полю для зараження живих "шкідників". Особливо ефективною є ця техніка при захисті овочевих культур.




Висновок



На підставі вищевикладеного, припускаю, що агро - екосистеми майбутнього без хімії можливі. Застосування методів посадки полікультурі, використання методу Мальцева, а також відмова від пестицидів наше майбутнє.