Методика оцінки ефективності інвестицій у підвищення якості продукції

1.3. Методика оцінки ефективності інвестицій у підвищення    якості продукції



 Під визначенням техніко-економічної ефективності виробів належить розуміти їх об’єктивну оцінку та аналіз для встановлення мінімальних вимог, які необхідні для роботи  і виготовлення виробів, що нормально функціонують, при найменших сумарних затратах суспільної праці поліпшенні основних параметрів цих виробів.

У зв’язку з  новими вимогами, що їх ставлять до вдосконалення господарського механізму, виникла потреба в перегляді деяких положень оцінювання економічної ефективності виробів.

Об’єктивно обґрунтованим є народногосподарський підхід до такої оцінки, який базується на єдиному критерії економічної ефективності, погодженим із ним показниках і відповідних до цього критерію умовах економічної ефективності. Цей підхід схематично можна зобразити так (рис.1.3):





Критерій

Показники

Умови









Рис.1.3 Народногосподарський підхід до оцінювання економічної ефективності виробів



Критерієм (основною мірою) економічної ефективності виробів є економія суспільної праці, тобто праці живої та уречевленої у виготовлювача і споживача виробів при знижені її затрат за рахунок застосування нових виробів. При тому мається на увазі як абсолютне, так і відносне їх  значення на одиницю корисного ефекту (це може відбутися і при абсолютному підвищенні затрат праці).

      Оскільки згідно з Законом України „Про підприємства в Україні” на підприємствах всіх видів основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності є прибуток, то повинен бути зв’язок економії суспільної праці і прибутку.

Цілком очевидна пряма залежність прибутку від економії суспільної праці: чим більша ця економія, тим менші суспільні витрати виробництва (собівартість), тим більший суспільний продукт. Інша річ, як розподіляється ця економія між виробником, в якого витрати на виробництво якісних виробів можуть збільшитись, і споживачем, в якого витрати на експлуатацію відносно (на одиницю корисного ефекту) можуть зменшитись.

Як критеріальний (інтегральний) може бути використаний показник сумарного економічного ефекту  (Е):

Е=Ео+Еп=Ео+Еп.р.*Тс ,                            (1.1)

де Ео- економічний ефект за рахунок зміни одноразових (з погляду споживача), затрат, грн.;

      Еп - економічний ефект за рахунок зміни поточних затрат за весь час “життя” виробів, грн.;

      Еп.р.- економічний ефект на поточних затратах за рік, грн/рік;

      Тс  -  термін служби виробу, роки.

Відповідно до критерію, вказаного раніше, умовою економічної ефективності, яка свідчить про економію суспільної праці, є

Е > 0 .

У тому разі, якщо новий виріб коштує дорожче (Ео<0), умова Е>0 стає недостатньою. Необхідне дотримання ще однієї умови:



   |Ео|

Ток =                             ≤ Ток.н.                  (1.2)

   Еп.р 



де  Ток.н. - нормативний термін окупності додаткових затрат, роки.

Здебільшого в нормативних документах вказано не нормативний термін окупності додаткових затрат, а величину, йому обернену — нормативний коефіцієнт ефективності, тобто 

         1

Ен =           .                                          (1.3)

       Ток.н.

Додаткова умова економічної ефективності (1.2) встановлює кількісне співвідношення між значеннями Ео і Еп, тоді як умова (1.3) такого співвідношення не встановлює.

У такому разі складові економічного ефекту Е (1.1), які повинні враховувати затрати живої та уречевленої праці, можуть бути подані в узагальненому вигляді:

Ео=Ев=Цб - Цн  ;                       (1.4)

Еп=Ес=Вс.б - Вс.н ,                    (1.5)



де  Ев - економічний ефект при виготовлені нових виробів (на одноразових затратах), грн;

     Ес - економічний ефект при споживанні нових виробів за весь їх термін служби (на поточних затратах), грн;

     Цб,Цн - ціни продажу нового і базового виробів, грн;

     Вс.б,Вс.н  - витрати споживача при використанні базового і нового виробів       відповідно за весь термін їх служби, грн.

Якщо впровадження якісного виробу пов’язане із супровідними капітальними вкладеннями у споживача, то вони мають бути враховані в Цб і Цн.

Для практичних розрахунків економічного ефекту за рахунок використання нових виробів зручніше скористатися інтерпретацією формули (1.5):

 м

Ес=∑ЕСі                                   (1.6)

і=1

де  ЕСі -  економічний ефект у споживача за рахунок зміни і-го виду витрат,   грн;

      м - кількість видів витрат споживача, за рахунок яких може бути одержаний економічний ефект (вона залежить від зміни технічних параметрів порівнюваних виробів).

Економіко-математична модель визначення економічної ефективності 

поліпшення якості виробів має вигляд:



Е=Ев+Ес=Ев+Ес.р.*Тс;          Е > 0; 

Ев=Цб-Цн  ;  Еп=Вс.б-Вс.н ;                                         (1.7)

|

Ток≤ Ток.н<Тс,



де  Е - сумарний економічний ефект при поліпшенні якості виробів, грн;

     Ев - економічний ефект при виготовлені нових виробів (на одноразових затратах), грн;

     Ес-  економічний ефект при використанні виробів поліпшеної якості (на поточних затратах) за весь термін їх служби, грн;

     Ес.р - річний економічний ефект при використанні виробів поліпшеної якості, грн/рік;

     Цб,Цн - одноразові витрати (ціни продажу) на вироби відповідно базової і поліпшеної (нової) якості (враховуючи супутні витрати споживача), грн;

     Вс.б,Вс.н - витрати споживача при використанні виробів відповідно базової і   поліпшеної нової якості за весь термін їх служби, грн.

      Ток - термін окупності додаткових витрат на підвищення якості, роки;

     Ток.н. - нормативний термін окупності додаткових витрат на поліпшення якості виробів, роки;

     Тс  -  термін служби виробів поліпшеної якості, роки.

Аналіз економіко-математичної моделі, яка описує економічну ефективність поліпшеної якості виробів (1.7), дає змогу незалежно від конкретного виду виробів, від конкретних умов їх експлуатації, від зміни певних параметрів якості визначити в загальному вигляді прийнятні або неприйнятні варіанти поліпшення їх якості.

Значення Ев та Ес можуть бути і додатні, і від’ємні. Окрім того, залежно від абсолютних значень вони можуть бути більші або менші одне одного.  Отже, формалізовано це виглядає так:

               Ев < > 0,  Ес < > 0,  |Ев| < > |Ес|                                (1.8)

 Неважко переконатися, що кількість варіантів співвідношень між варіантами Ев та Ес, які визначають знак Е, дорівнюватиме шести згідно з формулою (1.8). Перш ніж розглянути ці варіанти, приймемо як вихідну таку економічну інтерпретацію деяких математичних виразів:

Ев > 0 — нові вироби дешевші, тобто Цб > Цн;

Ев< 0 — нові вироби дорожчі, тобто   Цб < Цн;

Ес > 0 — нові вироби кращі, тобто Рс.н <  Рс.б .

Останній висновок можна зробити на підставі визначення самого поняття “поліпшення якості”. Якщо якість виробів вважати сукупністю властивостей, що дають змогу задовольнити конкретні потреби в певних умовах споживання, то поліпшення якості означає або повніше задоволення потреб, тобто розширення кола задоволених потреб при одних і тих же (а іноді й більших) експлуатаційних витратах, або зниження експлуатаційних витрат на задоволення попередніх потреб. І те, й інше спричиняє зменшення витрат споживача на одиницю корисного ефекту, тобто доданого економічного ефекту (економії) при використані виробів, для яких Ес > 0;



Ес < 0 — нові вироби гірші, тобто Рс.н > Рс.б.

Отже, між категоріями “зміна вартості” (“дешевше” — “дорожче”) і “зміна корисності” ( “краще”—“гірше”) існує тільки шість варіантів залежностей. Ці залежності можуть створити теоретичне підґрунтя для розв’язання проблеми маркетингу — складової менеджменту, яка має відповісти на запитання, що треба випускати, як це належить робити.

Аналіз економіко-математичної моделі визначення економічної ефективності поліпшення якості виробів дає змогу дійти таких висновків. Варіанти (коли Ес > 0 та Ев > 0, Ес > 0 та Ев< 0, Ес < 0 та Ев > 0) економічно ефективні, і таке підвищення якості виробів прийнятне. Але найкращим, таким, що не часто трапляється, є варіант коли Ес > 0 та Ев > 0, і якщо умови суспільної праці дозволяють, то треба прямувати саме до нього. Найбільш розповсюджений варіант коли Ес > 0 та Ев< 0, але він потребує виконання додаткової умови економічної ефективності Ток≤ Ток.н. Варіант коли Ес < 0 та Ев>0 хоча й дає економію суспільної праці (Е >0), але оскільки він вступає у суперечність із вимогами до нових виробів, то його здійснення потребує додаткового аналізу. Інші варіанти не відповідають критерієві економічної ефективності нових виробів, тобто не забезпечують економії суспільної праці (Е < 0) і тому з економічного погляду реалізації не підлягають.







Виходячи з вище приведеного матеріалу можна зробити слідуючи висновки:

Глобалізація економіки і розвиток міжнародних торгових і виробничих зв'язків значно підвищили вимоги споживачів до якості випускаємої продукції;

Досягнення певного рівня якості можливе лише при створенні на підприємстві спеціальної системи, тобто сукупності організаційної структури, відповідальності, процедур, процесів і ресурсів, що забезпечують загальне керування якістю;.

Як приклад такої системи можна привести комплексну систему управління якістю продукції;

Для України буде цікавий досвід системного підходу до управління якістю продукції нагромаджений у США та Японії;

 Важливим елементом у системах управління якістю виробів є стандартизація виробленої продукції;

Еталоном якості у кінці ХХ століття стала група стандартів ISO 9000;

 Критерієм економічної ефективності підвищення якості виробів є економія суспільної праці, тобто праці живої та уречевленої у виготовлювача і споживача виробів при знижені її затрат за рахунок застосування нових виробів;

Як критеріальний (інтегральний) може бути використаний показник сумарного економічного ефекту  (Е) — Е=Ео+Еп=Ео+Еп.р.*Тс . Тоді умовою економічної ефективності, яка свідчить про економію суспільної праці, є Е>0 .У тому разі, якщо новий виріб коштує дорожче (Ео<0), умова Е>0 стає недостатньою. Необхідне дотримання ще однієї умови: Ток ≤ Ток.н. ;

Економіко-математична модель визначення економічної ефективності поліпшення якості виробів має вигляд:



Е=Ев+Ес=Ев+Ес.р.*Тс;          Е > 0; 

Ев=Цб-Цн  ;  Еп=Вс.б-Вс.н 

|Ев|

Ток =                 ;

 Ес.р

Ток≤ Ток.н<Тс,

Аналіз економіко-математичної моделі, яка описує економічну ефективність поліпшеної якості виробів (1.7), дає змогу незалежно від конкретного виду виробів, від конкретних умов їх експлуатації, від зміни певних параметрів якості визначити в загальному вигляді прийнятні або неприйнятні варіанти поліпшення їх якості.