Порядок калькулювання повних і змінних витрат

2



Міністерство аграрної політики України

Дніпропетровський державний аграрний університет

Навчально-науковий інститут економіки



Кафедра обліку і аудиту









Курсова робота



з управлінського обліку на тему:



Порядок калькулювання повних і змінних витрат





























Дніпропетровськ 2008


Зміст



Вступ

Розділ 1. Калькулювання повних і змінних витрат

	1.1. Класифікація затрат на постійні і змінні

		1.2. Калькулювання повних витрат

1.3. Калькулювання змінних витрат

		Розділ 2. Перспективи розвитку управлінського обліку

		Розділ 3. Розрахункова частина

			Висновки і пропозиції

			Список використаних джерел

Додатки


Вступ



Радикальні ринкові перетворення в економіці України вимагають змін в усіх сферах господарювання та функціях управління виробничими процесами. При подальшому формуванні ринкового середовища, планомірному курсі на удосконалення бухгалтерського обліку і його системи в цілому, головною умовою зростання виробничого та експортного потенціалу України є перехід до нової системи управління виробництвом, інтеграція методів управління в єдину систему управлінського обліку, основою якого є формування інформації про витрати підприємства і собівартість.

Трансформація вітчизняної системи бухгалтерського обліку згідно вимог міжнародних бухгалтерських та аудиторських стандартів, прийняття національних стандартів та Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій призвели до суттєвої перебудови методології бухгалтерського обліку і необхідності перегляду питань його організації, зокрема обліку витрат на виробництво.

Перехід на національні стандарти бухгалтерського обліку, нові економічні умови значно розширюють можливості підприємств у визначенні правил ведення облікової політики. Вітчизняні підприємства, виходячи з вимог господарювання, можуть самостійно визначати конкретні методики та форми організації бухгалтерського обліку, обирати методи оцінки виробничих запасів при їх віднесенні на витрати виробництва, способи і методи обчислення собівартості продукції.

В цих умовах зростають вимоги до бухгалтерського обліку‚ перш за все‚ в напрямку підвищення гнучкості, аналітичності та оперативності одержуваної інформації про витрати на виробництво продукції з метою прийняття ефективних управлінських рішень.

Вирішення цієї проблеми вимагає створення нової системи одержання інформації про виробничі витрати‚ застосування нетрадиційних для вітчизняної практики бухгалтерського обліку підходів до калькулювання собівартості продукції, оптимізації результатів діяльності підприємства через застосування принципів і методів управлінського обліку.

Проблеми обліку витрат і калькулювання собівартості продукції постійно знаходяться в центрі уваги багатьох відомих вчених. Значна увага їм приділена в працях таких економістів: Ф.Ф. Бутинця, С.Ф. Голова‚ З.В. Гуцайлюка‚ В.І. Єфіменка‚ Б.М. Литвина, Ю.Я. Литвина‚ М.Р. Лучка‚ М.С. Пушкаря‚ В.В. Сопка‚ М.Г. Чумаченка та ін. Вагомий вклад у розвиток методологічних питань обліку витрат виробництва внесли зарубіжні вчені: О.П. Аксененко‚ П.С. Безруких‚ Р.Вандер Віл‚ Фандель Гюнтер‚ К. Друрі‚ В.Ф. Палій‚ Т. Скоун‚ В.І. Ткач‚ Д. Фостер‚ Ч.Т. Хорнгрен‚ А. Яругова та ін. Питання обліку витрат та калькулювання собівартості продукції на плодоовочевих консервних підприємствах висвітлені в працях А.М. Герасимовича‚ З.Г. Ельпінера, В.О. Ластовецького, В.О. Озерана, В.С. Рудницького та ін. Аспекти автоматизації обліку витрат досліджені в роботах Ю.А. Вериги‚ В.П. Завгороднього‚ М.М. Осейко‚ О.В. Сівак та ін.

Одержані протягом багатьох років результати теоретичних і практичних розробок по проблемах удосконалення обліку витрат на виробництво мають велике значення для розвитку вітчизняної теорії обліку витрат і калькулювання собівартості продукції. Крім того‚ потребують удосконалення діючі форми документації з обліку витрат з метою належного їх застосування в аналітичному та управлінському процесах.

Основною метою курсової роботи є розробка й обґрунтування теоретико-методологічних‚ методичних і практичних рекомендацій і пропозицій з удосконалення методики обліку виробничих витрат і калькулювання собівартості в підприємствах у відповідності з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, використання яких сприятиме підвищенню ефективності розвитку виробництва‚ задоволенню суспільних потреб у продукції‚ забезпеченню отримання підприємницькими структурами достатнього рівня прибутковості і рентабельності їх діяльності.

Завдання курсової роботи:

узагальнити теоретико-методологічні основи організації обліку витрат у ринкових умовах господарювання;

дати оцінку та запропонувати сучасні концепції вибору моделі обліку витрат і калькулювання собівартості продукції ;

дослідити сучасні методи розподілу загальновиробничих витрат; 

проаналізувати систему калькулювання за повними витратами ;

проаналізувати систему калькулювання за змінними витратами; 

розглянути перспективи розвитку управлінського обліку.

У процесі дослідження узагальнено законодавчі і нормативні акти України, інструктивні матеріали з питань методики обліку витрат і калькулювання собівартості продукції, економічну літературу вітчизняних і зарубіжних вчених, міжнародні та національні стандарти бухгалтерського обліку, використано традиційні методи і прийоми бухгалтерського обліку та окремі методичні прийоми управлінської бухгалтерії підприємств зарубіжних країн.


Розділ 1. Калькулювання повних і змінних витрат



1.1. Класифікація затрат на постійні і змінні



Для підприємства, що працює в умовах ринкової економіки, часто мають місце економічні ситуації, пов'язані з коливаннями завантаження виробничих потужностей, що спричиняє зміну обсягу виробництва і продажу, а це, в свою чергу, істотно впливає на собівартість продукції, і, отже, на фінансові результати. [6]

Для ефективного управління собівартістю продукції, метою якого є зниження затрат на її виготовлення і реалізацію, є необхідним аналіз поведінки затрат. За цією ознакою усі затрати можна класифікувати таким чином:

Змінні – змінюються пропорційно зміні обсягу виробництва (затрати на сировину, основні матеріали). Під змінними затратами розуміють затрати, величина яких змінюється зі зміною міри завантаження виробничих потужностей чи обсягів виробництва. До них належать, наприклад, затрати на сировину й основні матеріали, заробітна плата основних виробничих робітників та інші. Залежно від процентного співвідношення зміни затрат і зміни обсягу виробництва змінні затрати, в свою чергу, підрозділяються на пропорційні, прогресивні і дегресівні.

Напівзмінні – міняються зі зміною обсягу виробництва, але не прямо пропорційно.

Напівпостійні - залишаються постійними до визначених меж росту обсягу продукції.

Постійні – незмінні в рамках звітного періоду, до них прийнято відносити такі затрати, величина яких не змінюється зі зміною міри завантаження виробничих потужностей чи зі зміною обсягу виробництва (наприклад, амортизація основного капіталу, що нараховується за період, орендна чи лізингова плата, відсоток на позиковий капітал і інші).[3]

Всі чотири групи затрат підрозділяються в бухгалтерії на умовно-змінні і постійні. Перші складають технологічну собівартість продукції і враховуються як прямі затрати.

Змінні і постійні затрати класифікуються за джерелами виникнення затрат: змінні характеризують затрати господарської активності, що пов'язана із зростанням обсягу продукції, а постійні характеризують затрати, що пов'язані зі здатністю господарювати, тобто показують ефективність управління. До цих затрат відносяться затрати на інвестиції (амортизація), оплата керівництва, затрати на здійснення економічної політики (реклама, наукові розробки і т.д.). [7]

Крім поводження затрат залежно від зміни обсягу виробництва, важливим аспектом теорії класифікації затрат на постійні і змінні є умовність такого підрозділу.

Існує велика кількість видів затрат, що визначають величину сукупних затрат при зміні обсягу виробництва (затрати на сировину, основні і допоміжні матеріали, транспортні затрати й інші). Оскільки коефіцієнт реагування цих змінних затрат визначає рішення про збільшення чи зменшення обсягу виробництва, такі затрати називаються вирішальними.

Затрати інших видів (заробітна плата адміністрації підприємства, охорони, плата за орендовані основні засоби та інші) не залежать від обсягу виробництва. Вони просто є умовою функціонування підприємства. Їх прийнято називати затратами, що не визначають рішення. Однак зробити висновок про те, що всі змінні затрати впливають на рішення про обсяги виробництва, а всі постійні не впливають, не можна. Існують затрати, що у певній ситуації можуть бути постійними, а в іншій – змінними. Відповідь на питання, вважати затрати постійними чи змінними, залежить від двох факторів: тривалості періоду, що розглядається для ухвалення рішення, і подільності виробничих факторів. [2]

Даремно поділяти затрати на постійні і змінні за їх сутністю. В теорії класифікації затрат на постійні – змінні управлінського (виробничого) обліку затверджується, що характер поведінки затрат залежить від відповідної виробничої ситуації, у якій приймаються рішення. Навіть якщо підприємство не працює, воно все одно повинно сплачувати відсотки на позиковий капітал; ці відсотки є постійними затратами, тому що їх величина не залежить від завантаження чи обсягу виробництва. Ці ж відсотки стають змінними, коли змінюється ситуація для схвалення рішення, наприклад, передбачається продати підприємство. Якщо постало питання, виробляти, наприклад, 1000 шт. конкретних виробів або ліквідувати підприємство, то усі затрати стають змінними.

Інша причина виникнення постійних затрат - недостатня подільність виробничих факторів. Наслідком її є те, що багато затрат зростають не поступово зі збільшенням завантаження, а стрибкоподібно. Ці затрати постійні для визначеного інтервалу завантаження потужностей, потім вони різко підвищуються і знову залишаються незмінними на визначеному інтервалі. Такі затрати називають стрибкоподібними чи постійними для даного інтервалу. Чим менше стають інтервали завантаження, тим ближче затрати за своїм характером до змінних.

Можна виділити два напрямки практичного розвитку класифікації затрат: розподіл затрат на постійні – змінні в разі потреби й удосконалювання методів і способів такого розподілу. [4]

Бухгалтерський підхід багато в чому є прагматичним. Відповідно до цього підходу затрати спрощено поділяються, як правило, на дві групи: змінні і постійні. Але навіть при використанні даного підходу не можна ігнорувати факт існування змішаного типу багатьох видів затрат, що носять напівзмінний характер. Тому в рамках бухгалтерського підходу в теорії і практиці управлінського (виробничого) обліку застосовується ряд методів поділу затрат на постійну і змінну частини. Наприклад, таких, як метод кореляції, метод найменших квадратів та інші.

Стосовно методу найменших квадратів можна сказати, що він є чуттєвим до значних відхилень від середніх, а іноді грубіші методи можуть давати точніші результати.

Дані методи відносяться до категорії найбільш простих і доступних методів, а їх надійність можна забезпечити шляхом проведення попереднього якісного аналізу даних.

		

		1.2.	Калькулювання повних витрат



Основний принцип підприємницької діяльності – отримання прибутку. Підприємство зобов’язане дотримуватися цього принципу в довгостроковому періоді, однак у короткостроковому періоді іноді може його порушувати. [3]

Яка ж має бути ціна товару чи послуг, щоб дотримуватися цих правил введення господарської діяльності?

Інструментом для того є калькуляція.

Калькуляцією – можна визначити як класифікувався, і реєстрацію так і відповідний розподіл затрат для визначення собівартості продукції або послуг.

Розрізняють калькуляцію з повним розподілом затрат (повне калькулювання) і калькуляцію за змінними витратами (калькуляція часткових витрат). [6]

Система обліку і калькулювання за повними витратами передбачає, що в собівартість продукції включають усі затрати, пов'язані з процесом виробництва:

- прямі матеріали;

- пряма заробітна платня;

- інші прямі затрати;

- накладні загально виробничі затрати.

Калькулювання собівартості продукції з повним розподілом затрат може здійснюватись:

- згідно із замовленням (проектами);

- згідно з виробничими процесами;

- на основі виробничої діяльності.

Об'єктами обліку при калькулюванні затрат згідно із замовленнями є пенні окремі замовлення (проекти). Кожному замовленню надають окремий шифр (номер), який проставляють у первинних документах обліку витрат і за якими здійснюється групування первинних документів (та затрат) за замовленнями. [7]

Прямі затрати відносять на собівартості замовлень на підставі групування первинних документів.

Загальновиробничі затрати, які є непрямими, протягом періоду (наприклад, місяця) враховують окремо, на окремих рахунках, а в кінці місяця відносять на собівартість окремих замовлень через їх розподіл.

Фактичну собівартість замовлення визначають лише після його виконання. Якщо замовлення налічує багато виборів, то для визначення фактичної собівартості одиниці продукції необхідно загальну суму затрат розділити на кількість виробів.

Калькулювання затрат згідно з процесами (попередільний метод) використовують у тих виробництвах, де вихідна сировина проходить цілу низку технологічних виробничих процесів, переділів виробництва. [2]

На кожному переділі отримують напівфабрикат, який є вихідною сировиною (або матеріалом) для подальшого переділу. На останньому переділі отримують готову продукцію. Цей метод використовують у металургійній, хімічній, текстильній та інших галузях промисловості.

Затрати за цим методом враховують по переділах і видах продукції.

Об’єктами калькуляції є напівфабрикатів кожного переділу і готова продукція останнього переділу.

- напівфабриктний, за яким визначають фактичну собівартість напівфабрикатів кожного переділу;

- без урахування собівартості напівфабрикатів, за яким облік затрат здійснюють у переділах, але собівартість напівфабрикатів не визначають.

Зведенням затрат у переділах підраховують собівартість готової продукції на останньому переділі.

Система калькулювання на основі виробничої діяльності зорієнтована на контроль і скорочення тривалості виробничого процесу, особливо тих операцій, які не збільшують цінності виробу ( транспортування, зберігання, контроль, інше), що сприяє зниженню витрат і собівартості продукції.[4]

При цій системі калькулювання виробничі накладні затрати обліковують за так званим "центрами виробничої діяльності", а потім розподіляють між видами продукції на основі баз розподілу. Тобто для кожного виду затрат визначають свою базу (фактор) розподілу, а потім розраховують величину цих затрат на одиницю фактора їх зміни. За базу розподілу можуть бути прийняті виробничі показники, кількість співробітників, кількість відпрацьованого часу тощо.



1.3. Калькулювання змінних витрат



Система обліку і калькулювання за змінними витратами ґрунтується на розподілі всіх затрат на змінні та постійні і передбачає, що собівартість продукції визначається – тільки за змінними витратам. Так, до виробничої собівартості продукції належать прямі матеріали, пряма заробітна платня і частина загально виробничих витрат, які є змінними. За змінними витратами оцінюють також залишок готової продукції.

Постійні загально виробничі затрати не включають у собівартість продукції, а зараховують до витрат періоду. Вони поділяють обліку окремо і їх списують на звітного періоду. Контроль постійних витрат здійснюють за центрами відповідальності через бюджетування, виявлення і аналіз відхилень від бюджету (кошторису). [5]

На практиці може бути доволі складно розділити постійні і змінні затрати. Часто буває так, що затрати не є ні повністю постійними, ні повністю змінними, й інколи потрібне детальний аналіз для того, щоб встановити цю різницю стосовно характеру діяльності підприємства.

Постійні затрати не залишаються незмінними на всіх рівнях обсягу виробництва Настає момент, коли будь-яке подальше збільшення обсягу виробництва потребує додаткового обладнання, а можливо, й розширення виробничих площ. Тому деякі затрати можна розглядати як постійні лише в межах певного періоду або для певного асортименту продукції.

Калькуляція собівартості за змінними витратами є необхідним доповненням калькуляції повних витрат. Використовують її в фінансовому менеджменті для планування, контролю, прийняття управлінських рішень про виготовлення нових видів продукції, ціноутворення, планування прибутку, рішень типу "виготовляти чи купувати?" та ін.

Із системою обліку і калькулювання змінних витрат пов'язаний показник маржинального доход. [6]

Маржннальний дохід – це різниця між доходом від реалізації продукції і сумою змінних затрат. Він є проміжним фінансовим результатом, який покриття постійних витрат і отримання прибутку.

Отже, принципова відмінність системи калькулювання змінних витрат від системи калькулювання повних витрат полягає у підході до постійних виробничих накладних витрат (рис.1).





Рис.1. Калькулювання повних і змінних витрат

З наведеної схеми видно, що в системі калькулювання повних витрат до собівартості продукції включають усі виробничі витрати. Відповідно, всі виробничі накладні витрати (і змінні, і постійні) розподіляють між виробами і включають до собівартості незавершеного виробництва та готової продукції.


Розділ 2. Перспективи розвитку управлінського обліку



Протягом останніх десятиліть господарський облік включав три види: оперативний (здійснювався безпосередньо на місці, де відбувалися господарські операції та процеси), статистичний (вивчення масових кількісних та якісних явищ і закономірностей за кожним підприємством та загалом за регіоном), бухгалтерський. На даному етапі економічного розвитку з підвищенням вимог з боку користувачів до відображення операцій і результатів господарської діяльності переглядаються й уточнюються науково-практична база бухгалтерського обліку, яка призначена бути фундаментом теоретичних і практичних аспектів реалізації його засад. [4]

Сьогодні вітчизняними науковцями господарський облік залежно від функцій, змісту даних, методів і способів їх отримання інтегрується на такі види:

фінансовий – бухгалтерське оформлення й реєстрація господарських операцій на рахунках, ведення зведеного обліку та узагальнення даних на звітну дату;

податковий – система накопичення інформації, необхідної для розрахунку податків і контролю за своєчасністю їх сплати та надання про них своєчасної звітності контрольним органам;

динамічний – система реєстрації фактів господарського життя, головною метою якого є вимірювання ефективності господарської діяльності;

актуарний – система, яка використовує метод подвійного запису і надає інформацію про зміну і надає інформацію про зміну ринкової вартості підприємства;

соціальний – розширення меж бухгалтерського обліку за двома напрямами – збільшення складу показників бухгалтерської звітності та концентрації уваги на обліку соціальних витрат, основна частина яких пов’язана з екологією (екологічно орієнтований облік);

креативний – будь-який науковий метод, що не відповідає загальноприйнятій практиці або встановленням стандартам і принципам (є результатом облікової політики та використовується без прямого порушення законодавства);

стратегічний (прогнозний) – фінансовий аналіз проблем, що пов’язані з зобов’язаннями, контролем, готівкою та потенціалом;

управлінський – створення інформації для прийняття ефективних управлінських рішень з питань виробничої діяльності, визначення відхилень фактичних показників від прогнозних значень у поточному та оперативному режимах. [5]

Система управлінського обліку постійно поновлюється. Управлінський облік створювався на основі виробничого обліку як складової частини бухгалтерського обліку підприємства для посилення впливу облікових даних на систематичне зниження собівартості виробленої продукції, як чинника посилення конкурентоспроможності підприємства.

Для подальшого вдосконалення управлінського обліку на підприємствах необхідно вирішити такі проблеми:

у визначенні управлінського обліку доцільно більш точно вказати його призначення. Він доповнюється плануванням витрат і собівартості продукції, їхнім аналізом і розробкою проектів рішень щодо управління витратами підприємства;

калькулювання витрат за центрами відповідальності в порівнянні з плановими завданнями;

забезпечення точності даних обліку й аналізу собівартості продукції;

Сучасний управлінський облік – це не суто облік, а оптимізація господарської діяльності.

Впровадження управлінського обліку на підприємстві залежить від розмірів підприємства та чисельності його управлінського персоналу.

Бухгалтерський та управлінський обліки пов’язані об’єктами, методами, первинною документацією, тому розмежувати їх на конкретному підприємстві практично не можливо. Управлінський облік у сучасному науково-практичному трактуванні є окремим елементом менеджменту діяльності, який в основі своїй використовує інформацію внутрішньогосподарського обліку та показники фінансової звітності в цілому.

На мою думку, в теперішній час, при обмеженості ресурсів та при високих цінах на них, кожне підприємство буде намагатися скоротити свої витрати. Це буде можливе лише при правильному прийняті управлінських рішень, що призведе до розвитку управлінського обліку.


Розділ 3 . Розрахункова частина



Таблиця 1

"Електропостачання"

Варіант 8

Кореспонденція рахунків

№ пор.

Зміст операції

Сума, грн

Дт.

Кт.

1.

	Нараховано зарплату працівникам електоропостачання

940

2343

661

2.

	Здійснено відрахування на соціальні заходи 

340,28

2343

65



	Пенсійний фонд

312,08

2343

651



	Фонд соціального страхування

14,1

2343

652



	Фонд зайнятості

12,22

2343

653



	Соціальне страхування від нещасних випадків

1,88

2343

656

3.

	Нараховано амортизацію по основним засобам

123,00

2343

131

4.

	Послуги сторонніх організацій щодо ремонту електромереж

165,00

2343

685

5. 

	Списано вартість будівельних матеріалів на ремонт електромереж

658,00

2343

205

6. 

	Нараховано за спожиту електроенергію 

13235,00

2343

685

 

	Всього витрат

15461,28





7. 

	Списано спожиту електроенергію на споживачів









	тваринництво - 63000 кВт

8855,09

232

2343



	адміністративні витрати - 5000 кВт

702,79

91

2343



	гужовий транспорт - 8000 кВт

1124,46

2345

2343



	вантажний автотранспорт - 15000 кВт

2108,36

2342

2343



	ремонтна майстерня - 4000 кВт

562,23

2341

2343



	промислові виробництва -15000 кВт

2108,36

233

2343



	Всього 110000 кВт

15461,29







Фактичну собівартість 10 кВт = ( 15461,28/ 110000) * 10 = 1,40557 грн.


Таблиця 3

Вантажний автотранспорт

Варіант 2

Кореспонденція рахунків

№ пор.

Зміст операції

Сума, грн

Д-т

К-т

1.

Нараховано зарплату водіям вантажного автотранспорту

9042,00

2342

661

2.

Здійснено відрахування на соціальні заходи 

3273,2

2342

65



Пенсійний фонд

3001,94

2342

651



Фонд соціального страхування

135,63

2342

652



Фонд зайнятості

117,55

2342

653



Соціальне страхування від нещасних випадків

18,08

2342

656

3.

Списано бензин на роботу автотранспорту

8549,00

2342

203

4. 

Нараховано амортизацію по основним засобам

956,00

2342

131

5. 

Списано витрати з поточного ремонту автотранспорту у власній ремонтній майстерні

758,68

2342

2341

6.

 

Списано вартість електроенергії

2108,36

2342

2343



Всього витрат

24687,24





7.

Списано послуги вантажного автотранспорту на споживачів









рослинництво - 20000 т/км

8440,08

231

2342



тваринництво - 30000 т/км

12660,12

232

2342



промислове виробництво - 5000 т/км

2110,02

233

2342



капітальне будівництво - 3500 т/км

1477,01

151

2342



Всього - 58500

24687,23







Фактична собівартість 10 т/км = (24687,24/ 58500) * 10 = 4,220041 грн.


Таблиця 4


"Жива тяглова сила"

Варіант 2

Кореспонденція рахунків

	№ пор.

Зміст операції

Сума, грн

Д-т

К-т

	11. 

С-до на початок звітного періоду

20682,00





	22

Нараховано зарплату працівникам, зайнятим на обслуговуванні робочої худоби

870,00

2345

661

	33.

Здійснено відрахування на соціальні заходи 

314,94

2345

65

	

Пенсійний фонд

288,84

2345

652

	

Фонд соціального страхування

13,05

2345

652

	

Фонд зайнятості

11,31

2345

653

	

Соціальне страхування від нещасних випадків

1,74

2345

656

	44. 

Нараховано амортизацію по основним засобам

62,50

2345

131

	55. 

Списано вартість витрачених кормів

521,00

2345

208

	66.

Списано вартість витрачених медикаментів

69,00

2345

208

	77. 

Списано спожиту електроенергію на гужовий транспорт

	1124,46

2345

2343

	 8.

Всього витрат

	2961,90





	99.

Виконано робочих днів

3535,00





	110.

Вартість гною

141,00

27

2345

	111.

Вартість приплоду оцінена за справедливою оцінкою 

3255,00

212

2345

	112.

Собівартість 1 робочого дня

	6,69







Собівартість 1 робочого дня = 23643,9/ 3535 = 6,69грн.


Таблиця 5 .Облік витрат і виходу продукції рослинництва та визначення собівартості озимої пшениці

	№

	п/п



Зміст операції

Сума, грн.

Дт.

Кт.

	1.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) оплата праці працівників

	720,00

231

661

	2.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) відрахування до пенсійного фонду

	239,04

231

651

	3.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) відрахування до фонду соціального страхування

	10,80

231

652

	4.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) відрахування до фонду зайнятості

	9,36

231

653

	5.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) відрахування до фонду виробничого травматизму

	1,44

231

656

	6.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) покупні насіння та посадковий матеріал

660,00

231

208

	7.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) насіння та посадковий матеріал власного виробництва

350,00

231

27

	8.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) покупні добрива та засоби захисту рослин

540,00

231

208

	9.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві органічні добрива власного виробництва

300,00

231

232

	11.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) послуги власного вантажного автотранспорту 

	8440,08

231

2342

	12.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) амортизація основних засобів

60,00

231

131

	13.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) загальновиробничі витрати

140,00

231

91

	14.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (посів озимої пшениці) вартість страхування посівів

130,00

231

655

	15.

	Після появи сходів озимої пшениці і можливості достовірно з’ясувати їх справедливу вартість оприбутковується поточний біологічний актив рослинництва

100,00

211

231

	16.

	Визнано витрати (доходи) від первісного визнання поточного біологічного активу рослинництва

	(дебет субрахунку 231 – ? грн., кредит субрахунку 231 - ? , різниця списується на витрати (доходи))

	11500,72

940

231

	17.

	На квартальну дату поточні біологічні активи рослинництва які облічуються за справедливою вартістю (посіви озимої пшениці) дооцінені до нової справедливої вартості 600 грн.

	500,00

211

710

	18.

	Списується вартість поточних біологічних активів (посівів озимої пшениці) на початок збору врожаю

	600,00

231

211

	19.

	Віднесено на витрати по збору врожаю, його сушінню та сортуванню паливо

500,00

231

203

	20.

	Віднесено на витрати по збору врожаю, його сушінню та сортуванню нарахована оплата праці працівникам зайнятим в рослинництві

100,00

231

661

	21.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (збирання, сортування і сушіння озимої пшениці) відрахування до пенсійного фонду

	33,2

231

651

	22.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (збирання, сортування і сушіння озимої пшениці) відрахування до фонду соціального страхування

	1,5

231

652

	23.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (збирання, сортування і сушіння озимої пшениці) відрахування до фонду зайнятості

	1,3

231

653

	24.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (збирання, сортування і сушіння озимої пшениці) відрахування до фонду виробничого травматизму

	0,2

231

656

	25.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (збирання, сортування і сушіння озимої пшениці) амортизація основних засобів

50,00

231

131

	26.

	Надані послуги сторонньою організацією по збиранню врожаю

100,00

231

685

	27.

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в рослинництві (збирання, сортування і сушіння озимої пшениці) роботи та послуги власних допоміжних виробництв

150,00

231

234

	28.

	Оприбутковано готову продукцію (зерно з під комбайна) від рослинництва за справедливою вартістю зменшеною на суму витрат на місці продажу (1250т.*1000 грн.)

	1250000,00

27

231

	30.

	Оприбутковано готову продукцію (солому) від рослинництва за справедливою вартістю зменшеною на суму витрат на місці продажу

	500,00

27

231

	31.

	Внаслідок сортування і сушіння сторнуються мертві відходи і усушка по вартості зерна (10т.*100 грн.)

	1000,00

27

231

	32.

	Внаслідок сортування і сушіння сторгуються зерно відходи по вартості зерна (30т.*100грн.)

	3000,00

27

231

	33.

	Оприбутковуються зерно відходи по справедливій вартості (30т.*50грн.)

	1500,00

27

231

	34.

	Визнано витрати (дохід) від первісного визнання сільськогосподарської продукції рослинництва

	(дебет субрахунку 231 - ?, кредит субрахунку 231 -?, різниця списується на витрати (доходи)

	1255563,8

231

710



Розрахунок виробничої собівартості продукції вирощування озимої пшениці.

Витрати прямі: Продукція:

Посів 11301,44 грн. Чисте зерно 1210 ц (1250 – 10- 30)

Збирання 836,2 грн. Солома вартістю 500 грн.

 Зерно відходи 30 т. (вміст зерна 60%)

Разом витрат на вирощування 12137,64 грн.

Валовий збір зерна 1228 т.(1210т + (30т. * 60%))

Витрати які припадають на зерно _11637,64_ грн.(12137,64 - 500)

Собівартість 1т пшениці ____9.48___грн. (11637,64/ 1228т).

Витрати що припадають на зерно відходи _170,64__ грн. (9.48 * 18т)

Собівартість 1т. зерно відходів __5.69 грн. (170,64/ 30т



Таблиця 6 .Облік витрат і виходу продукції тваринництва та визначення собівартості продукції молочного скотарства

	№

	



Зміст операції

	Сума, грн.

Дт.

Кт.

	1

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві оплата праці працівників

670

232

661

	2

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві відрахування до Пенсійного фонду

222,44

232

651

	3

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві відрахування до фонду соціального страхування

10,05

232

652

	4

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві відрахування до фонду зайнятості

8,71

232

653

	5

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві відрахування до фонду виробничого травматизму

1,34

232

656

	6

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві покупні корми

350

232

208

	7

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві корми власного виробництва

285

232

231

	8

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві солома озимої пшениці на підстилку – 5т

2500,00

232

27

	9

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві медикаменти

950

232

208

	10

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві костюми брезентові

170

232

22

	12

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві послуги власного вантажного автотранспорту 

12660,12

232

2342

	13

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві електроенергії 

8855,09

232

2343

	14

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві амортизація основних засобів

50

232

131

	15

	Відпущені зі складу відра термостійкі, прозорі для доїльних апаратів на молочнотоварну ферму

671

232

22

	16

	Відпущені зі складу будівельні матеріали на поточний ремонт корівника і використано: - шифер

	- цвяхи

	- цемент 





600

120

275

232

205

	17

	Віднесено витрати на біологічні перетворення біологічних активів в тваринництві загальновиробничі витрати

180

232

91

	18

	Одержано від основного молочного стада великої рогатої худоби 60520 кг молока (справедлива вартість 1 кг молока – 1,20 грн.)

72624,00

27

232

	19

	Одержано 25 голів приплоду телят (справедлива вартість 1 гол. приплоду – 100 грн.)

2500,00

213

232

	20

	Одержано гною 350 т

350,00

27

232

	21

	Визнано витрати (дохід) від первісного визнання сільськогосподарської продукції рослинництва

	(дебет субрахунку 232 - ?, кредит субрахунку 232 -?, різниця списується на витрати (доходи)

46174,84

232

710




Тема: Промислове виробництво



Реєстр господарських операцій з обліку витрат і виходу продукції підсобних (промислових) виробництв у ТОВ «Авангард» за звітний місяць 2007 р., грн.



Таблиця 7

Зміст операції та підстава для її проведення

Види підсобних виробництв

Кореспондучі рахунки



Млин

Молокозавод

Д-т

К-т

Нараховано відрядно оплату праці працівникам, зайнятим на:

 переробці зерна на борошно

 переробці молока





1245,00





4596,60

233

661

Разом

1245,00

4596,60

233

661

Нараховано відрядну оплату праці працівникам, зайнятим на ремонті приміщення млина

163,20







Разом (операції 1 + 2)

1408,2

4596,60

233

661

Здійснено відрахування на соціальні заходи: 

- на випадок тимчасової втрати працездатності 

- на випадок безробіття

- до Пенсійного фонду

- на страхування від нещасного випадку







21,12

18,3

467,52



2,82







68,95

59,76

1526,07



9,19

233





 652



653

651

656

Разом

509,76

1663,97





Списано на переробку :

- молоко : 

- власне 18 тон.

- давальницьке 10 тон.





36000,00

-

233

27

Разом



36000,00





Списано на переробку:

- пшеницю :

 - власна 40 тон.

 - давальницька 18 тон.

- жито : - власне 42 тони

40000,00

-

50400,00



233

27

Разом по операції

90400,00

36000,00





Нараховано амортизацію на ОЗ промислових виробництв за прямолінійним методом:

Млин:

- первісна вартість 38600 грн.

- ліквідаційна вартість 2600 грн.

- строк корисного використання 30 років

100



233

131

Молокозавод:

- первісна вартість 91900 грн.

- ліквідаційна вартість 5500 грн.

- строк корисного використання 24 років



300



131

Накопичувальна відомість роботи вантажного автотранспорту. Списуються послуги вантажного автотранспорту на млин за фактичною собівартістю 550 т/км (собівартість 10 т/км 13 грн.)

715,00



233

2342

Накопичувальна відомість роботи вантажного автотранспорту. Списуються послуги вантажного автотранспорту на молокозавод за фактичною собівартістю 112 т/км (собівартість 10 т/км 13 грн.)



145,60

233

2342

Звіт про використання електроенергії. Списано послуги електропостачання на млин 9200 кВт*год (собівартість 10 Квт*год 1,5 грн)

1380,00



233

2343

Списано послуги електропостачання на молокозавод 11400 кВт*год (собівартість 10 Квт*год 1,5 грн)



710,00

233

2343

Разом









Відпущено мішки

140,00



233

22

Відпущено халати бавовняні



76,00

233

22

Відпущено дизельне паливо на роботу млина

698,00



233

203

Відпущено дизельне паливо на роботу молокозаводу



844,00

233

203

Оприбутковано продукцію від молокозаводу:

Сир —4967 кг 

- власний 3194 кг.

- давальницький 1773 кг.

сироватка 16402 кг :

- власна 10547 кг.

- давальницька 5855 кг.

масло 3416 кг :

- власне 2197 кг.

- давальницьке 1219 кг.

Ціна реалізації:

- сир 24,00 грн.

- масло 20,00 грн.

- сироватка 0,40 грн.





76656,00





4218,80





43940,00



27

233

Разом



124814,80





Оприбутковано продукцію від млина: 

- борошно пшеничне, 53460 кг 

- власне 36888 кг.

- давальницьке 16572 кг.

- висівки пшеничні, 4540 кг

- власні 3133 кг.

- давальницькі 1407 кг.

- борошно житнє, 39112 кг

- висівки житні, 2888 кг

Ціна реалізації:

- борошно пшеничне 2,30 грн./кг.

- борошно житнє 2,20 грн./кг.

- висівки пшеничні 0,80 грн./кг.

- висівки житні 0,90 грн./кг.



84842,40

-



2506,40

-

86046,40

2599,20







27

233

Разом

175994,40











Для кожного варіанту змінюється сума по частині операцій. В таблиці, яка наведена нижче, наведено змінна частина завдання, де для кожного варіанту надано номер кореспонденцій та суми, які потрібно змінити в них при виконанні розрахунків.


Облік витрат на продукцію молокозаводу

4596,60

+

1663,97

+

300,00

+

145,60

+

1710,00

+

76,00

+

844,00

9335,57

 /

124814,80

=

0,075

















0,075

*

76656,00

=

5749,2

















0,075

*

43940,00

=

3295,5

















36000,00

- 

4218,80

=

31781,20

 /

8383,00

=

3,79









3,79

*

4967,00

=

18830,64

















3,79

*

3416,00

=

12950,56

















18830,64

+

5749,2

=

24579,84

















12950,56

+

3295,5

=

16246,06

















24579,84

 /

4967

=

4,95

















16246,06

 /

3416

= 

4,76

















4,95

*

3194

=

15810,3

















4,76

*

2197 

=

10457,72



Підприємство «Агрогарант» при обробітку земельних угідь, а саме оранці понесло такі витрати ( у розрізі кожного поля окремо):



№ поля S поля, га. Витрати на обробіток, грн.

1

202

14840

2

118

17213

3

164

13045

4

291

16085

5

216

14208

6

188

16412

7

195

19540

8

144

14104

9

172

14840

10

216

17213

11

208

13045

12

241

16085

13

156

14840

14

167

17213

15

215

13045

16

148

16085

17

200

14208

18

169

16412

19

204

19540

20

106

14104

Визначити функцію витрат за допомогою:

- методу вищої-нижчої точки;

- методу візуального пристосування;

- регресійного аналізу;

- спрощеного статистичного методу.

Надати інформацію щодо найдоцільнішого методу визначення функції витрат на обробіток землі.

Метод вищої – нижчої точки – це метод визначення функції витрат на підсставі припущення, що змінні витрати є різницею між загальними витратами за найвищого та найнижчого рівнів діяльності.

У спеціально побудованій наступній таблиці і розрахуємо різницю між витратами у вищій та нижчій точках площах полів.



Таблиця 9.

Розрахунки для визначення функції витрат методом вищої – нижчої точки

Результат спостережень

Фактор витрат, площа поля, га

Витрати на обслуговування устаткування, грн.

Найвище значення фактора витрат

291

19540

Найменше значення фактора витрат

106

13045

Різниця 

185

6495



Отже, звідси змінні витрати на 1 га становлять:

6495:185 = 35,108108

Тоді постійні витрати дорівнюють:

19540 – (291 * 35,108108) = 9323,54 грн.

Або:

13045 – (106 * 35,108108) = 9323,54 грн.

Функція витрат має вигляд:

Y = 9323,54 + 35,1х.

Графічно це зображуємо в додатку А.

Метод візуального пристосування – графічний підхід до визначення функції витрат, за якого аналітик візуального проводить пряму лінію, беручи до уваги всі точки витрат. Графічно це зображуємо в додатку Б.

Функція витрат: Y = 14904 + 3,7648x 

Регресійний аналіз – статистична модель, яку використовують для визначення зміни середнього значення залежної змінної величини під впливом зміни значення однієї або кількох незалежних змінних величин.

Необхідно розв’ язати наступну систему рівнянь:

 

 

Де х – незалежна змінна величина (рівень спостережуваної діяльності);

Y – залежна змінна величина (загальні або змінні витрати);

а –загальні постійні витрати;

b – ставка змінних витрат на одиницю діяльності;

п – кількість спостережень.



Таблиця 10.

площа поля, га (Х)

Витрати на обробіток, грн. (Y)

Х2

XY

202

14840

40804

2997680

118

17213

13924

2031134

164

13045

26896

2139380

291

16085

84681

4680735

216

14208

46656

3068928

188

16412

35344

3085456

195

19540

38025

3810300

144

14104

20736

2030976

172

14840

29584

2552480

216

17213

46656

3718008

208

13045

43264

2713360

241

16085

58081

3876485

156

14840

24336

2315040

167

17213

27889

2874571

215

13045

46225

2804675

148

16085

21904

2380580

200

14208

40000

2841600

169

16412

28561

2773628

204

19540

41616

3986160

106

14104

11236

1495024

 ∑=3720



∑=312077



∑=726418

∑=58176200





Одержимо наступну систему рівнянь:

312077 = 20а + 3720b 

58176200 = 3720а + 726418b.

Отже, маємо:

58046322 = 3720а + 691920b 

129878 = 34498b

Таким чином, b = 3,7648 Підставивши значення b у рівняння і розв’яжемо його для а: 312077 = 20а + (3720* 3,7648 ) = 14904 Функція витрат:

Y = 14904 + 3,7648x 

Спрощений статистичний метод – це метод визначення функції витрат, що передбачає розподіл показників на дві групи, виходячи зі зростання значення х, та розрахунок постійних витрат на основі середніх значень х і у. Отже:



Абсолютні значення



середні значення

площа поля, га (Х)

Витрати на обробіток, грн. (Y)



площа поля, га (Х)

Витрати на обробіток, грн. (Y)

група 1







106

14104



 



118

17213



 



144

14104



 



148

16085



 



156

14840



1532 / 10 = 153,2



164

13045





154268 /10 =15426,8

167

17213







169

16412







172

14840







188

16412







1532

154268







група 2







195

15601







200

16085







202

16240







204

16412







208

17062



2188 / 10 = 218.8



215

17213



 

157809 / 10 = 15780,9

216

18544



 



216

17563



 



241

19540



 



291

24632



 



2188

157809







Разом 3720 

312077

 

 

 



Постійні витрати (а) визначають за формулою:

a = (Y0X1 – Y1X0) / (X1 – X0),

де Y0 і Y1 – середні значення витрат;

X0 і X1 – середні значення площі полів.

Підставивши розраховані середні значення Y і X , одержимо:

а = ((154268*218.8) – (157809*153.2)) / (218.8–153.2) = 9577499,6 / 65.6 = 145998,5 грн.

Можемо обчислити змінні витрати на одиницю (b):

b = (154268– 145998,5) / 153.2 =53,98;

або:

b = (157809– 145998,5 ) / 218.8 =53,98.

виходячи з цього, функція витрат є: Y = 145998,5 + 53,98х.

На мою думку найбільш точні розрахунки ми отримуємо за допомогою методу найменших квадратів, тому що він враховує всі витрати для кожного поля. 

Таблиця 11

Аналіз взаємозв'язку витрати, обсяг прибуток

Показники

Продукція



Простий олівець

Лінійка

Ручка

Зошит

Ціна реалізації, грн.

3

3,5

4,5

6

Змінні витрати, грн.

2

1,3

2,5

3

Обсяг продажу, од.

60000

50000

50000

60000



Постійні витрати компанії заплановані у сумі 170 000 грн. Необхідно знайти:

	1) Маржинальний дохід для кожної продукції;

	2) запланований операційний прибуток;

	3) чистий прибуток;

	4) точку беззбитковості для кожної продукції в грошових і натуральних 

	одиницях;

	5) накреслити графіки беззбитковості;

	6) запас міцності, коефіцієнт запас міцності компанії;

	7) коефіцієнт маржинального доходу.

Для розрахунку маржинального доходу використовуємо наступну формулу:

Ціна реалізації – змінні витрати = маржинальний дохід на одиницю.

Простий олівець МД = 3-2 = 1 грн.

Лінійка МД = 3,5-1,3 = 2,2 грн.

Ручка МД = 4,5-2,5 = 2 грн.

Зошит МД = 6-3 = 3 грн.

Запланований операційний прибуток розраховуємо наступним чином :

Операційний прибуток =МД заг. - Постійні витрати.

	МД заг. = (1*60000)+ (2,2*50000)+ (2*50000)+ (3*60000) = 450000 грн.

ОП = 450000 – 170000 = 280000 грн.

Чистий прибуток розраховуємо так:

ЧП = ОП * (1 – 0.25) = 280000 * (1 – 0.25)= 210000 грн.

Розраховую точки беззбитковості для кожної продукції в грошових і натуральних одиницях. Для визначення точки беззбитковості кожного виду продукції я розраховую величину маржинального доходу на одну умовну одиницю за наступною формулою: 

WCM = ∑ CM i * SM i

де WCM – середньозважений маржинальний дохід;

CM i – маржинальний дохід на одиницю і-го виробу;

SM i – комбінація продажу.

WCM = (1 *0,27)+ (2,2 * 0,22)+ (2 * 0,22)+ (3 * 0,27) = 2,00 грн.

Обчислюю точку беззбитковості: 170000/ 2,00 = 85000 од.

Для відшкодування всіх витрат компанія має реалізувати 85000 одиниць продукції. Визначаю в якій кількості кожного виду продукції:

Для простого олівця = 85000* 0,27= 22950 од.;

Для лінійки = 85000* 0,22= 18700 од.;

Для ручки = 85000 * 0,22= 18700 од.;

Для зошита = 85000* 0,27= 22950 од.

Для того щоб визначити точку беззбитковості в грошових одиницях:

Кількість*ціна

Для простого олівця = 22950* 3= 68850 грн

Для лінійки = 18700 * 3,5= 65450 грн.;

Для ручки = 18700 * 4,5= 84150 грн

Для зошита = 22950* 6= 137700 грн

Постійні витрати:

Для простого олівця = 68850-(2*22950)=22950 

Для лінійки = 65450-(1,3*18700)=41140 

Для ручки = 84150-(2,5*18700)=37400 

Для зошита = 137700-(2*22950)=68850 

Графіки беззбитковості наведені в додатках В,Г ,Д,Ж

Запас міцності=Продаж – Точка беззбитков.у грош..од.

Продаж=ціна*кількість

З.М. олівця= 180000-68850=111150

З.М. лінійки=175000-65450=109550

З.М. ручки=225000-84150=140850

З.М. зошита=360000-137700=222300

К.З.М. олівця= 111150:180000=0,62

К.З.М. лінійки= 109550:175000=0,62

К.З.М. ручки= 140850:225000=0,63

К.З.М. зошита= 222300:360000=0,62

Середній К.З.М=583850:940000=0,6211

К.М.Д. олівця=(1*60000):180000=0,33

К.М.Д. лінійки=(2,2*50000):175000=0,63

К.М.Д. ручки=(2*50000):225000=0,44

К.М.Д. зошита=(3*60000):360000=0,5



Задача 1

Підприємство розглядає доцільність укладання контракту терміном на 3 роки, який передбачає виготовлення складських деталей. Для виконання контракту буде задіяне існуюче устаткування, яке можна використати лише для виготовлення деталей, передбачених контрактом. Це устаткування було придбане п’ять років тому за 30 300 грн., річна амортизація дорівнює 4 200 грн. Сьогодні його можна придбати за 9 600 грн., а ще через рік за 2 400 грн.

Для виконання контракту потрібно чотири види матеріалів, про які є така інформація (таб. 1)



Таблиця 12

Дані про матеріали для виконання замовлення

№

Показники

Матеріали





А

Б

В

Г

1

Загальна кількість, необхідна для виконання контракту

2200

2200

2200

520

2

Наявність на складі , од. 

0

850

730

470

3

Первісна вартість, грн..

-

4,3

5,1

6,7

4

Чиста вартість реалізації, грн..

-

4,8

4,2

8,6

5

Поточна відновлювальна вартість, грн..

10

6,5

5,9

12



Необхідно: знайти релевантні витрати на виконання контракту

Первісна вартість і накопичена амортизація устаткування не є релевантними, оскільки первісна вартість – це минулі витрати, а амортизація є наслідком застосування принципу відповідності у фінансовому обліку.

Тому релевантними витратами щодо устаткування є лише втрата виручки від його продажу, яка дорівнює 7200 грн.:

(9600-2400) = 7200 грн.

Тепер розглянемо релевантні матеріальні витрати на виконання контракту. зважаючи на те, що матеріал А відсутній на складі, його релевантною оцінкою буде поточна відновлювальна вартість, тобто:

2200 * 10 = 22000 грн.

Щодо матеріалу Б, то 850одиниць, що є на складі, можна придбати за чистою вартістю 4.8 грн. за одиницю, якщо вони будуть використані для використання контракту. Решту 1350 одиниць у разі укладання контракту слід придбати за ціною 6.5 грн. за одиницю. Виходячи з цього, релевантною оцінкою матеріалу Б буде:

(850*4.8) + (1350*6.5 ) = 12855 грн.

Релевантною оцінкою матеріалу В буде поточна відновлювальна вартість а також чиста вартість, а саме:

(730*4.2) + (1470*5.9) = 11739 грн.

Релевантна оцінка матеріалу Г:

(470*8.6)+(50*12) = 4642 грн.

Релевантні витрати на виконання контракту дорівнюють:

22000+12855+11739+4642+7200 = 58436 грн.


Задача 2

Керівництво фірми Колос отримала низький прибуток й розглядає питання щодо закриття однієї турбаз із трьох. Бухгалтер фірми підготував такий аналіз для прийняття рішення, грн..



Таблиця 13

Показники

Турбаза №1

Турбаза №2

Турбаза №3

Дохід від продажу

84003

116008

200006

Змінні витрати

48008

56005

104008

Маржинальний дохід

35995

60003

95998

Постійні витрати







- на утримання бази

30004

28006

58002

- загальні

14004

22004

36007

Прибуток (збиток)

-8013

9993

1989



Необхідно: визначити, чи варто закривати турбазу №1, якщо це призведе до скорочення загальних постійних витрат лише на 2400 грн.

Припустімо, що при закритті Турбази №1 площа турбази не буде використана для інших цілей. У цьому разі аналіз наслідків ліквідації Турбази № 1 матиме вигляд (таблиця 16):



Таблиця 14

Вплив ліквідації Турбази №1 на результати діяльності фірми загалом, грн.

Стаття

До зміни

Закриття

турбази №1

Після 

зміни

Продаж 

400017

-84003

316014

Змінні витрати

208021

-48008

160013

 Маржинальний дохід

191996

-35995

156001

Постійні витрати на утримання бази

116012

-30004

86008

Внесок у покриття загальних витрат і прибуток

75984

-5991

69993

Загальногосподарські витрати

72015

-14004

58011

Прибуток (збиток)

3969

-5991

-2022



Ліквідація Турбази № 1 за таких умов призведе до зменшення витрат фірми загалом, оскільки втрачаючи маржинальний дохід турбази № 1 в сумі 156001 грн., фірма заощаджує витрати на утримання бази – 86008 грн. Внаслідок цього фірма втрачає 5991 грн. прибутку.

Бюджетний продаж становить 70 тис. одиниць, а бюджетні змінні витрати на одиницю 23 грн. Витрати на збут були заплановані у розмірі 7% продажу.



Таблиця 16

Дані про фактичні обсяги діяльності

Показники

2

Обсяг реалізації тис.

65

Ціна товарів грн.

22,7

Витрати на збут тис.

177



Необхідно здійснити аналіз відхилень з використанням гнучкого бюджету.

Для розрахунку будуємо таблицю і в неї записуємо розраховані дані.



Таблиця 17

Показник

Фактично

Відхилення від гнучкого бюджету

Гнучкий бюджет

Відхилення за рахунок обсягу продажу

Бюджет

Обсяг продажу

65000

 

65000

-5000

70000

Продаж, грн

2552460

-203540

2756000

-212000

2968000

Змінні витрати :

 

 

 

 

 

На придбання товарів

1475500

-19500

1495000

-115000

1610000

Витрати на збут

177000

-15920

192920

-14840

207760

Разом змінні витрати

1652500

-35420

1687920

-129840

1817760

Маржинальний дохід

899960

-168120

1068080

-82160

1150240

Постійні витрати :











На придбання товарів

241540

-129860

371400

-

371400

Витрати на збут

458210

38210

420000

-

420000

Разом постійних 

витрат

699750

-91650

791400

-

791400

Операційний 

прибуток

200210

-76470

276680

-82160

358840



Наведений аналіз свідчить, що діяльність фірми була нерезультативною, оскільки вона реалізувала тільки 65000 одиниць продукції замість 70000 запланованих, що зумовило негативне відхилення прибутку в сумі 82160 грн. діяльність компанії була неефективною, бо мало місце негативне відхилення витрат і як наслідок – негативне відхилення прибутку в сумі – 76470 грн.


Висновки та пропозиції



Управлінський облік – складова бухгалтерського обліку, яка охоплює діяльність з підготовки інформації, висновків та оцінок, необхідних керівництву для прийняття управлінських рішень. Здійснюється для потреб внутрішнього користування з метою підвищення ефективності діяльності підприємства. В першу чергу передбачає облік та аналіз витрат ресурсів, собівартості продукції.

Для формування реалізаційної ціни на 1 продукції, необхідно провести калькуляцію собівартості. Калькулювання собівартості – це спосіб визначення витрат на одиницю виробленої продукції. У вітчизняній практиці, яка традиційно налаштована на облік повних витрат, застосовуються позамовний, попередільний і попроцесний (простий) методи. Сутність позамовного методу полягає в тому, що всі прямі основні витрати обліковують у розрізі встановлених статей за окремими виробничими замовленнями, які видають на заздалегідь визначену кількість даного виду продукції. Решту витрат обліковують за місцями їх виникнення і включають до собівартості окремих замовлень відповідно до встановленої бази їх розподілу. Попередільний метод застосовується на підприємствах з однорідною за вихідною сировиною і характером технології масовою продукцією, яка виготовляється в результаті послідовних процесів, кожний з яких (або група яких) складає окремий самостійний переділ (фазу, стадію) виробництва. Сутність простого методу полягає в тому, що фактичні витрати обліковують за встановленими статтями витрат на весь випуск продукції Для складання калькуляцій за змінними витратами використовується метод директ-кост (директ-костинг). Директ-костинг — це система управлінського обліку, яка базується на класифікації витрат на змінні та постійні і включає в себе облік витрат за їх видами, місцями виникнення й носіями, облік результатів виробничої діяльності, а також аналіз витрат і результатів для прийняття управлінських рішень. Зробивши калькуляцію собівартості підприємство може визначатися із методикою формування цін.

На мою думку, для вдосконалення калькулювання собівартості продукції на підприємстві, потрібно:

удосконалити на підприємстві обліку матеріальних витрат, зокрема вибір методу оцінки сировини і матеріалів;

розробити і послідовно впровадити оптимальну для даного виду діяльності облікову модель виробничих витрат;

матеріальні ресурси класифікувати і відображати у поточному обліку в залежності від їх функціональної ролі, призначення і ступеня готовності до виробничого споживання; 

використаовувати систему оцінки матеріалів за нормативною (стандартною) вартістю;

удосконалити організацію обліку витрат на оплату праці, а саме, проводити відокремлений облік оплати праці за поточними нормами і відхиленнями від норм;

облік витрат на утримання та експлуатацію машин і обладнання організовувати за групами обладнання: загального та спеціального (цільового) призначення, а розподіл цих витрат проводити пропорційно кошторисних (нормативних) ставок.


Список використаної літератури

	

			П(С)БО 16 «Витрати», затверджено наказом МФУ від 19.01.2000 №27/4248, із змінами і доповненнями // Нова бухгалтерія. – 17.04.2006. – С. 136-140.

			Методичні рекомендації з формування собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості, затверджені Наказом Державного комітету промислової політики України від 02.02.2001 р. № 47.

			Байдик О. Нормативний метод обліку витрат на виробництво продукції. // Баланс.– 2001.– №7 (спецвипуск).– С. 50-61

			Белоусова И. Проблеми впровадження управлінського обліку на підприємствах / Бухгалтерський облік та аудит. – 2005. - №5. с. 12-16

			Бланк И.А. Управление активами. – Киев: “Ника-Центр”, 2000. – 720 с.

			Бутинець Ф.Ф. та ін. Бухгалтерський управлі-нський облік. – Житомир: ЖІТІ, 2000. – 448 с.

			Варналій З.С. Основи підприємництва: Навч. посіб. - 3-тє вид., випр. і доп. - К.: Знання-Прес, 2006. - 350 с.

			Володькіна М.В. Економіка промислового підприємства. Навчальний посібник. — К.: Центр навчальної літератури, 2004. — 196 с.

			Голов С.Ф. Управлінський облік. - К: Лібра, 2003. – 243 с.

			Друри К. Управленческий и производственный учет: Пер.с англ.:Учебник. - М.:ЮНИТИ-ДАНА, 2002. - 409 с.

			Котляров С.А. Управление затратами: Учебное пособие. – СПб.: ПИТЕР, 2001. – 160 с.

			Лабзунов П. Оргнизация управления затратами в условиях рыночной экономики России / Экономист. – 2002. - №9. - с. 82-85

			Манів З.О., Луцький І.М. Економіка підприємства: Навч. посіб. - 2-ге вид., стер. - К.: Знання, 2006. - 580 с.

			Мишин Ю.А. Управленческий учет: управление затратами и результатами производственной деятельности . - М.: Дело и сервис, 2002. – 362 с.

			Молвинский А., Кобенко А. Как разработать систему управления затратами / Финансовый директор. – 2003. - №11. – с.5-8

			Примак Т.О. Економіка підприємства: Навч. посіб. — 4-те вид., стер. — К.: Вікар, 2006. — 219 с.

			Растяпін А.В., Губенко С.П. Максимізація прибутку підприємства // Фінанси України. - 2002. - №2. - с.19-29.

			Семернікова I.О., Мешкова-Кравченко Н.В. Економіка підприємства: Навчальний посібник. - Херсон: ОЛДІ-плюс, 2003. - 312 с.

			Цал-Цалко Ю.С. Витрати підприємства. – К., 2002. - 656 с.

				Управленческий учет / Под ред. В. Палия и Р.Вандер Вила. - М.: ИНФРА-М, 1997. - 480 с.

		
Додатки

		

Додаток А





Лінія функції витрат, визначена методом вищої – нижчої точки.



Додаток Б





Лінія функції витрат, визначена шляхом візуального пристосування.



Додаток В





Точка беззбитковості простого олівця

Додаток Г





Точка беззбитковості лінійки



Додаток Д





Точка беззбитковості ручки



Додаток Ж





Точка беззбитковості зошита