М Ф Гамалія Його вклад у вивченні інфекційних захворювань

Коломийське медичне училище





















РЕФЕРАТ 

НА ТЕМУ:



“М.Ф.Гамалія. Його вклад 

в розвиток інфекційних захворювань”.













Виконала студентка групи ЗМ9

Вітенко Лілія Василівна





	Велика заслуга в розвитку імунології, теорії інфекції належить М.Ф.Гамалії, відкрившому також явище бактеріофагії. 

	Микола Федорович Гамалія – видатний вчений, мікробіолог, епідеміолог, інфекціоніст. Народився 5 лютого 1859 року в Одесі. Закінчив Новоросійський університет в Одесі (1880 рік), а в 1883 році, по закінченню Воєнно-медичної академії в Петербурзі, займався питаннями бактеріології туберкульозу і сибірської язви.

	У 1886 році Гамалія працював у Парижі у видатного французького вченого Луї Пастера, вивчаючи щеплення проти сказу. В цьому ж році він разом з І.І.Мечніковим заснував в Одесі першу в Росії бактеріологічну станцію і вперше в Росії впровадив вакцинацію людей проти сказу.

	Велика заслуга М.Гамалії належить не тільки у вивченні сказу, але і багатьох інших захворювань, зокрема – холери і чуми. В 1892 році він захистив докторську дисертацію на тему “Етіологія холери з точки зору експериментальної патології”, яка була опублікована в 1893 році.

	В 1888 році Микола Федорович відкрив холероподібний пташиний вібріон. Запропонував вакцину проти холери людини; розробив комплекс санітарно-гігієнічних міроприємств по боротьбі з холерою.

	В 1899 році в Одесі під керуванням Гамалії був утворений бактеріологічний інститут.

	Займаючись розробкою питань епідеміологічної чуми, Гамалія виявив роль корабельних щурів у поширенні даної хвороби, організував дератизацію під час спалаху епідемії в Одесі у 1902 році. Наступні роки він вів боротьбу з холерою на Південній Росії.

	В 1892 році вчений відкрив явище спонтанного розчинення мікробів, яке зумовлене дією вірусів бактерій – фагів.

	В 1908 році Гамалія перший доказав, що висипний тиф передається вошами. Багато працював  по профілактиці висипного та поворотного тифів, холери, віспи та інших інфекційних захворювань.

	В 1910 році він перший висловив значення дезинфекції (знищення комах) для ліквідації висипного і поворотного тифів. По ініціативі Гамалії і за допомогою розробленого ним методу приготування вакцини проти віспи в 1918 році в Петрограді було введене загальне віспощеплення, а потім прийняте по всій країні відповідно декрету від 10.IV.1919 року.

	В 1910-1913 роках Микола Федорович видавав і редагував, заснований ним журнал, “Гігієна і санітарія”.

	В 1912-28 роках він являється керівником Інституту віспощеплення в Ленінграді, в 1930-38 роках – Центрального інституту епідеміології і бактеріології в Москві.

	З 1938 року і до кінця життя Гамалія є професором кафедри мікробіології Другого Московського медичного інституту, а з 1939 року – завідуючий лабораторією Інституту епідеміології і мікробіології СРСР.

	З 1939 року представником, потім поважним представником Всесоюзної спілки мікробіологів, епідеміологів і інфекціоністів. В своїх працях він виступав як послідовник матеріаліст, прихильник еволюційної теорії. Він виховав багато численні кадри радянських мікробіологів. За його заслуги йому було присуджено Державну премію СРСР в 1943 році, 2 ордена Леніна та багато інших медалей та грамот.

	М.Гамалія – автор більше 300 робіт, значна частина яких присвячена проблемам сказу та холери. Його дослідження присвячені також вивченню інфекції і імунітету, мінливості бактерій, профілактиці висипного тифу, віспи, чуми та інших захворювань.

	В останні роки життя вчений розглядав питання загальної імунології, вірусології, вивчав віспу, грип, інтенсивно розглядав проблему специфічного лікування туберкульозу. В 1942 році ним було запропоновано метод профілактики грипу шляхом обробки слизової оболонки носа препаратами олеїнової кислоти.

	Помер Микола Федорович Гамалія 29 березня 1949 року в Москві.