Енергозбереження України

Реферат на тему: 

Пріоритетні напрями та обсяги енергозбереження. потенціал розвитку нетрадиційних і відновлюваних джерел енергії 


Потенціал енергозбереження в Україні

Сучасний стан енергоефективності національної економіки

Висока енергоємність ВВП в Україні є наслідком суттєвого технологічного відставання більшості галузей економіки від рівня розвинутих країн, незадовільної галузевої структури національної економіки, негативного впливу „тіньового” сектора, зокрема, імпортно-експортних операцій, що об’єктивно обмежує конкурентоспроможність національного виробництва і лягає важким тягарем на економіку – особливо за умов її зовнішньої енергетичної залежності. На відміну від промислово розвинутих країн, де енергозбереження є елементом економічної та екологічної доцільності, для України - це питання виживання в ринкових умовах та входження в європейські та світові ринки. Для цього підлягає розв’язанню проблема збалансованого платоспроможного попиту як на внутрішньому так і зовнішньому ринках, а також диверсифікації імпорту паливно-енергетичних ресурсів.

Низька енергоефективність стала одним з основних чинників кризових явищ в українській економіці. В першій половині 90-х років у структурі витрат на виробництво промислової продукції майже втричі зросла вартісна складова енергоресурсів, сягнувши 42% загальних матеріальних витрат на виробництво продукції. Лише з 1997-1999 року в результаті прийнятих на державному рівні заходів та зупинення падіння промислового виробництва, певної стабілізації економіки і послідуючого, починаючи з 2000 року зростання ВВП розпочалось реальне поліпшення енергоефективності економіки. Якщо енергоємність ВВП протягом 1990-1996 рр. зросла на 38,6%, то з 2000 року спостерігалося її істотне зменшення, причому вперше в історії України зростання ВВП було досягнуто за одночасного скорочення споживання первинних паливно-енергетичних ресурсів.

Проте, слід зазначити, що, починаючи з 2002 року, темпи зниження енергоємності ВВП уповільнилися в зв’язку з тим, що в найбільш енергоємних галузях економіки, - металургійній, машинобудівній, хімічній та нафтохімічній, а також у житлово-комунальній сфері динаміка зниження енергоємності валової доданої вартості зазнала негативних змін, обумовлених недопустимо високим ступенем фізичного зносу основних фондів (65-70%), та відповідним підвищенням питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів на ряд важливих видів продукції.

Фактор енергозбереження є одним із визначальних для енергетичної стратегії України. Від його рівня залежить ефективне функціонування національної економіки.

Технічний фактор

відображає вплив технічного (технологічного) стану та рівня устаткування і обладнання на обсяги споживання енергоресурсів при виробництві продукції (послуг).

Структурний фактор

відображає вплив структурних змін у галузевій або міжгалузевій діяльності на обсяги споживання палива та енергії.

На даний час основним фактором зниження енергоємності продукції (послуг) в усіх галузях економіки є формування ефективно діючої системи державного управління сферою енергозбереження. Це дозволить, в першу чергу, удосконалити структуру кінцевого споживання енергоресурсів, зокрема, за рахунок подальшого розширення та поглиблення електрифікації в усіх сферах економіки шляхом заміщення дефіцитних видів палива з одночасним підвищенням ефективності виробництва.

Структура потенціалу енергозбереження 

 

Технічна (технологічна) складова потенціалу енергозбереження: 

підвищення ефективності виробництва (видобутку), перетворення, транспортування та споживання енергоресурсів і відповідно зниження енергоємності продукції та надання послуг за рахунок впровадження новітніх енергоефективних технологій та енергозберігаючих заходів. 

Структурна складова потенціалу енергозбереження: 

зміна макроекономічних пропорцій в економіці з метою зниження рівнів енергоспоживання; 

зменшення питомої ваги енергоємних галузей і виробництв промисловості та транспорту за рахунок розвитку наукомістких галузей і виробництв з низькою енергоємністю та матеріаломісткістю 

У свою чергу структурний та технічний (технологічний) фактори залежать від міжгалузевих та внутрішньогалузевих зрушень в економіці країни.

Загальний потенціал енергозбереження за рахунок технічного (технологічного) та структурного факторів в економіці України у 2030 році за базовим сценарієм розвитку економіки та її сфер складатиме 318,36 млн. т у.п., у тому числі з урахуванням:

галузевого технічного (технологічного) фактора – 175,93 млн. т у.п.; 

міжгалузевого технічного (технологічного) фактора – 22,13 млн. т у.п.; 

галузевого структурного фактора – 61,65 млн. т у.п.; 

міжгалузевого структурного фактора – 58,65 млн. т у.п. 

 

Загальний потенціал енергозбереження в 2030 році, млн. т у.п.



За рахунок реалізації потенціалу енергозбереження енергоємність ВВП у 2030 році складе 0,24 кг у.п./грн., що у 2 рази менше сучасного рівня – 0,48 кг у.п./грн. При цьому в 

2010 р. енергоємність ВВП прогнозується на рівні 0,37 кг у.п./грн., в 2015 р. – 0,31 і в 2020 р. – 

0,28 кг у.п./грн.

Загальний потенціал енергозбереження



Складові енергозбереження 

2010

2015

2020

2030

Енергозбереження, млн. т у.п. 

За рахунок технічного фактора 

66,36 

109,81 

137,47 

198,06 

За рахунок структурного фактора 

7,94 

25,30 

54,37 

120,30 

Разом

74,30 

135,11 

191,84 

318,36 

у тому числі:

Паливо, млн. т у.п.

За рахунок технічного фактора 

42,85 

71,28 

95,38 

128,42 

За рахунок структурного фактора 

6,08 

20,00 

45,31 

102,88 

Разом 

48,93 

91,28 

140,69 

231,30 

Електроенергія, млрд. кВтг / млн. т у.п. 

За рахунок технічного фактора 

44,37/15,75 

70,99/24,84 

72,45/24,63 

108,72/35,88 

За рахунок структурного фактора 

2,65/0,94 

7,88/2,76 

13,79/4,69 

27,90/9,21 

Разом

47,02/16,69 

78,87/27,6 

86,24/29,32 

136,62/45,08 

Теплоенергія, млн. Гкал /млн. т у.п. 

За рахунок технічного фактора 

48,28/7,76 

86,24/13,69 

112,62/17,46 

231,87/33,76 

За рахунок структурного фактора 

5,71/0,92 

16,00/2,54 

28,18/4,37 

56,41/8,21 

Разом

53,99/8,68 

102,24/16,23 

140,80/21,82 

288,28/41,97 

Капітальні вкладення, млрд. грн.

За рахунок технічного фактора 

30,6

53,7

69,0

102,3

За рахунок структурного фактора 

-

-

-

-

Разом

30,6

53,7

69,0

102,3

7.1.2. Оцінка потенціалу енергозбереження за рахунок технічного (технологічного) фактора

Потенціал енергозбереження за рахунок технічного (технологічного) фактора



У 2030 р. порівняно з 2005 р. загальна економія паливних ресурсів за рахунок технічного фактора оцінюється в обсязі 128,42 млн. т у.п., електричної енергії – 108,72 млрд.кВтг, теплової енергії – 231,87 млн. Гкал, що в цілому складає 198,06 млн.т у.п.

Обсяги капітальних вкладень на реалізацію галузевих і міжгалузевих енергозберігаючих заходів у період 2006-2030 рр. проти рівня 2005 року оцінюються в таких розмірах: 2010 рік –30,6 млрд. грн.; 2015-й –53,7; 2020-й – 69,0; 2030 рік – 102,3 млрд. грн.

 

Потенціали галузевого та міжгалузевого енергозбереження за рахунок технічного (технологічного) фактора





Обсяги капітальних вкладень на реалізацію потенціалу галузевого

та міжгалузевого енергозбереження за рахунок

технічного (технологічного) фактора 



Обсяг економії енергоресурсів за рахунок технічного (технологічного) фактора



Складові енергозбереження 

2010

2015

2020

2030

Енергозбереження, млн. т у.п. 

Галузеве енергозбереження 

50,52 

90,49 

117,16 

175,93 

Міжгалузеве енергозбереження

15,84 

19,32 

20,31 

22,13 

Разом

66,36 

109,81 

137,47 

198,06 

у тому числі:

Паливо, млн. т у.п. 

Галузеве енергозбереження 

38,51 

66,46 

90,36 

122,51 

Міжгалузеве енергозбереження

4,34 

4,82 

5,02 

5,91 

Разом 

42,85 

71,28 

95,38 

128,42 

Електроенергія, млрд. кВтг/млн. т у.п. 

Галузеве енергозбереження 

17,68/6,28 

39,1/13,68 

38,67/13,15 

71,58/23,62 

Міжгалузеве енергозбереження 

26,69/9,47 

31,89/11,16 

33,78/11,48 

37,14/12,26 

Разом

44,37/15,75 

70,99/24,85 

72,45/24,63 

108,72/35,88 

Теплоенергія, млн. Гкал/ млн. т у.п. 

Галузеве енергозбереження 

35,64/5,73 

65,2/10,35 

88,06/13,65 

204,67/29,8 

Міжгалузеве енергозбереження 

12,64/2,03 

21,04/3,34 

24,56/3,81 

27,2/3,96 

Разом

48,28/7,76 

86,24/13,69 

112,62/17,46 

231,87/33,76 

Капітальні вкладення, млрд. грн. (ціни 2005 р.)

Галузеве енергозбереження

28,1

50,7

65,8

98,8

Міжгалузеве енергозбереження

2,5

3,0

3,2

3,5

Разом

30,6

53,7

69,0

102,3

 

7.1.2.1. Оцінка потенціалів галузевого енергозбереження за рахунок технічного (технологічного) фактора на період до 2030 року

Одним з найбільш ефективних і масштабних напрямів енергозбереженняза рахунок технічного (технологічного фактора), що суттєво впливає на рівень енергоспоживання, є впровадження галузевого енергозбереження за такими основними напрямами:

впровадження нових енергозберігаючих технологій та обладнання; 

удосконалення існуючих технологій та обладнання; 

скорочення втрат енергоресурсів; 

підвищення якості продукції, вдосконалення та скорочення втрат сировини та матеріалів; 

заміщення і вибір найбільш ефективних енергоносіїв. 

У зв’язку із цим важливого значення набувають питання, пов’язані з впровадженням енергоефективних технологій та обладнання у всіх галузях національної економіки, зокрема:

Металургійна галузь

Заміна технології мартенівської виплавки сталі на технологію конверторної виплавки. Витрати палива на виплавку 1 тонни мартенівської сталі складають 106,6 кг у.п., а конверторної – 5,7 кг у.п. Заміна мартенівського способу виплавки сталі в обсязі 16,4 млн. тонн на рік конверторним способом дозволить скоротити 1,65 млн. т у.п. на рік (понад 1,4 млрд. м3 природного газу).

Впровадження технологій доменної плавки чавуну із вдуванням гарячих відновлюваних газів на холодному технологічному кисні та пиловугільній суміші. Завдяки цим технологіям, при річному обсязі виплавки чавуну 26,4 млн.тонн скорочення споживання природного газу складе понад 2,6 млрд. м3 (100 м3/т чавуну), продуктивність доменної печі підвищиться на 

20-25%.

Газова промисловість

Впровадження у газотранспортній системі газоперекачувальних агрегатів з відцентровими нагнітачами з модернізованою конструкцією робочих коліс. Модернізація конструкції робочих коліс нагнітачів дозволить підвищити коефіцієнт корисної дії нагнітачів ГПА на 8-10 %. Газотурбінними та газокомпресорними газоперекачувальними агрегатами газотранспортної системи України на власні потреби споживається близько 8 млрд. м3 природного газу на рік. Впровадження зазначеної технології на діючих ГПА дозволить зменшити щорічні витрати природного газу на власні потреби газотранспортної системи. 

Промисловість будівельних матеріалів

Перехід з мокрого способу виробництва цементу на напівсухий та сухий способи виробництва. Це дозволить зменшити енерговитрати близько 0,5 млн. т у.п. на рік, що складе 25% від річного обсягу споживання ПЕР на виробництво цементу. 

Переведення заводів підгалузі на випуск пустотілої цегли. Випуск цегли з 30-40% пустотілості забезпечує скорочення витрат природного газу близько 100 млн. м3 на рік, що складає 25% від річного обсягу його споживання.

Сільськогосподарське виробництво

Впровадження енергоефективних технологій обробки землі і підготовки її до посівів, оптимізації структури посівних площ шляхом збільшення неенергоємних культур та зменшення посівів енергоємних культур. Це дає змогу заощадити 15-25% пально-мастильних матеріалів від річного обсягу їх споживання в цій галузі.

Житлово-комунальне господарство

Заміна та модернізація котлів малої потужності (НИИСТУ-5), які на даний час експлуатуються у комунальній теплоенергетиці і мають низький ККД (близько 70%), на сучасні котли з ККД 95%. Це дозволить скоротити річне споживання природного газу у обсязі понад 200 млн. м3. Майже в двічі знизити рівень споживання енергії дозволять заходи з утеплення будинків.

Потенціали галузевого економічно доцільного енергозбереження за рахунок технічного (технологічного) фактора 



Галузь 

2010

2015

2020

2030

Паливо, млн. т у.п.

Промисловість – усього

20,98 

34,08 

49,49 

71,16 

у тому числі:

 

 

 

 

електроенергетика

5,46 

8,64 

12,22 

18,5 

паливна 

3,22 

5,61 

8,7 

11,74 

чорна металургія 

8,18 

12,95 

18,31 

25,14 

кольорова металургія 

0,23 

0,48 

0,85 

1,21 

хімічна та нафтохімічна 

2,11 

3,34 

4,7 

6,76 

машинобудування і металообробка 

0,4 

0,7 

1,09 

1,92 

будівельних матеріалів 

0,42 

0,73 

1,14 

2,13 

легка 

0,04 

0,08 

0,14 

0,28 

харчова 

0,65 

1,04 

1,49 

2,49 

інші галузі промисловості 

0,27 

0,51 

0,85 

0,99 

Сільське господарство

6,13 

11,33 

14,3 

17,97 

Будівництво

0,35 

0,64 

0,81 

1,02 

Транспорт

5,89 

10,88 

13,72 

17,24 

Житлово-комунальне  господарство 

5,16 

9,53 

12,04 

15,12 

Разом

38,51 

66,46 

90,36 

122,51 

Електроенергія, млрд.кВтг 

Промисловість - усього

13,44 

29,73 

29,27 

54,19 

у тому числі:

 

 

 

 

електроенергетика

2,02 

4,46 

3,78 

6,8 

паливна 

1,78 

3,6 

4,12 

6,35 

чорна металургія 

4,58 

10,14 

9,4 

17,32 

кольорова металургія 

0,75 

1,65 

1,61 

3,36 

хімічна та нафтохімічна 

1,02 

2,31 

2,25 

4,17 

машинобудування і металообробка 

0,93 

2,05 

2,02 

4,92 

будівельних матеріалів 

0,33 

0,86 

1,17 

2,37 

легка 

0,12 

0,4 

0,55 

1,07 

харчова 

0,54 

1,25 

1,38 

2,45 

інші галузі промисловості 

1,37 

3,01 

2,99 

5,38 

Сільське господарство

0,32 

0,72 

0,7 

1,29 

Будівництво

0,04 

0,1 

0,1 

0,18 

Транспорт

0,3 

0,67 

0,67 

1,24 

Житлово-комунальне господарство 

3,58 

7,88 

7,93 

14,68 

Разом, млрд.кВтг

17,68 

39,1 

38,67 

71,58 

Разом, млн. т у.п.

6,28 

13,68 

13,15 

23,62 

Теплоенергія, млн. Гкал 

Промисловість - усього

19,18 

45,97 

60,42 

139,92 

у тому числі: 

 

 

 

 

електроенергетика 

0,19 

0,50 

0,67 

1,40 

паливна 

2,53 

5,75 

6,58 

14,55 

чорна металургія 

4,99 

11,31 

14,62 

30,93 

кольорова металургія 

1,05 

2,80 

3,99 

9,79 

хімічна та нафтохімічна 

3,87 

9,01 

11,48 

26,87 

машинобудування і металообробка 

1,55 

3,82 

5,20 

12,03 

будівельних матеріалів 

0,40 

1,06 

1,51 

3,91 

легка 

0,31 

0,87 

1,33 

3,36 

харчова 

3,44 

8,74 

12,14 

30,23 

інші налузі промисловості 

0,84 

2,11 

2,90 

6,86 

Сільське господарство

0,00 

0,00 

0,00 

0,00 

Будівництво

0,08 

0,14 

0,17 

0,40 

Транспорт

0,19 

0,21 

0,34 

0,73 

Житлово-комунальне господарство

16,15 

18,88 

27,14 

63,62 

Разом, млн. Гкал

35,64 

65,20 

88,06 

204,67 

 Разом, млн. т у.п.

5,73 

10,35 

13,65 

29,80 

Економічно доцільне галузеве технологічне енергозбереження, млн. т у.п. 

Разом 

50,52 

90,49 

117,16 

175,93 

Капітальні вкладення, млрд. грн.

Разом 

28,1

50,7

65,8

98,8

Галузеве енергозбереження за рахунок технічного (технологічного) фактора в 2030 р. порівняно з 2005 р. може забезпечити економію 122,51 млн. т у.п. паливних ресурсів, 

71,58 млрд.кВтг електричної енергії, 204,67 млн. Гкал теплової енергії, або в цілому 

175,93 млн. т у.п.

7.1.2.2. Оцінка потенціалу міжгалузевого енергозбереження за рахунок технічного (технологічного) фактора на період до 2030 року

Міжгалузеве технологічне енергозбереження має досить значний потенціал, проте, його відмінністю від галузевого потенціалу енергозбереження є більш висока економічність – у 

2-4 рази.

До основних міжгалузевих заходів слід віднести:

використання сучасних ефективних систем обліку та контролю за витратами енергоресурсів; 

використання вторинних енергетичних ресурсів; 

впровадження автоматизованих систем керування енергоспоживанням; 

використання економічних систем і приладів електроосвітлення; 

впровадження сучасних систем і засобів силової електроніки; 

вдосконалення систем теплопостачання; 

використання сучасних технологій спалювання низькоякісного твердого палива; 

вдосконалення структури парку електроприладів у галузях тощо. 

Потенціал міжгалузевого економічно доцільного енергозбереження за рахунок технічного (технологічного) фактора до 2030 р. (порівняно з 2005 р.) оцінюється в обсязі 

22,13 млн. т у.п., у тому числі палива – 5,91млн. т у.п., електричної енергії – 12,26 млрд.кВтг, теплової енергії – 3,96 млн. Гкал.


Потенціал міжгалузевого економічно доцільного енергозбереження за рахунок технічного (технологічного) фактора



Енергоресурс 

Одиниця

виміру

2010

2015

2020

2030

Економія паливно-енергетичних ресурсів 

1. Використання сучасних засобів обліку та контролю за витратами енергоресурсів 

Електроенергія 

млрд.кВтг 

0,39 

0,44 

0,48 

0,52 

Теплова енергія 

млн. Гкал 

1,73 

2,66 

3,20 

3,51 

Паливо 

млн. т у.п. 

0,99 

1,09 

1,15 

1,35 

Разом

млн. т у.п. 

1,41 

1,66 

1,81 

2,03 

2. Розроблення та впровадження автоматизованих систем управління енергоспоживанням 

Електроенергія 

млрд.кВтг 

0,67 

0,79 

0,84 

0,92 

Теплова енергія 

млн. Гкал 

0,47 

0,72 

0,80 

0,90 

Разом

млн. т у.п. 

0,31 

0,39 

0,41 

0,43 

3. Використання економічних систем і приладів електроосвітлення 

Електроенергія

млрд.кВтг 

4,35 

5,22 

5,55 

6,05 

 

млн. т у.п. 

1,55 

1,83 

1,89 

2,00 

4. Впровадження засобів силової електроніки 

Електроенергія 

млрд.кВтг 

18,12 

21,73 

22,99 

25,37 

 

млн. т у.п. 

6,42 

7,61 

7,81 

8,38 

5. Удосконалення структури парку електродвигунів в галузях 

Електроенергія 

млрд.кВтг 

3,16 

3,71 

3,92 

4,28 

 

млн. т у.п. 

1,12 

1,30 

1,33 

1,41 

6. Використання сучасних технологій спалювання низькоякісного вугілля 

Паливо 

млн. т у. п. 

0,71 

0,80 

0,82 

0,97 

7. Вдосконалення систем теплопостачання 

Теплова енергія 

млн. Гкал 

10,44 

17,66 

20,56 

22,79 

 

млн. т у.п. 

1,68 

2,80 

3,19 

3,32 

8. Підвищення рівня використання вторинних енергоресурсів 

Паливо 

млн. т у. п. 

2,64 

2,93 

3,05 

3,59 

Разом 

Економічно доцільне міжгалузеве енергозбереження – всього

млн. т у. п. 

15,84 

19,32 

20,31 

22,13 

 

 

 

 

 

 

Електроенергія

млрд.кВтг 

26,69 

31,89 

33,78 

37,14 

 

млн. т у.п.

9,47 

11,16 

11,48 

12,26 

Теплоенергія

млн. Гкал 

12,64 

21,04 

24,56 

27,2 

 

млн. т у.п.

2,03 

3,34 

3,81 

3,96 

Паливо 

млн. т у.п.

4,34 

4,82 

5,02 

5,91 

Капітальні вкладення 

1. Використання сучасних засобів обліку та контролю за витратами енергоресурсів 

Електроенергія

млн. грн. 

11,8 

14,7 

16,1 

17,4 

Теплова енергія

млн. грн. 

39,6 

47,9 

51,8 

56,7 

Паливо

млн. грн. 

14,8 

17,4 

18,4 

20,1 

2. Розроблення та впровадження автоматизованих систем управління енергоспоживанням 

Електроенергія

млн. грн. 

10,9 

13,6 

14,8 

16,4 

Теплова енергія

млн. грн. 

27,8 

33,4 

39,2 

39,2 

3. Використання економічних систем і приладів електроосвітлення 

Електроенергія

млн. грн. 

16,5 

20,1 

23,1 

24,6 

4. Впровадження засобів силової електроніки 

Електроенергія

млн. грн. 

111,0 

139,1 

157,9 

164,4 

5. Удосконалення структури парку електродвигунів в галузях 

Електроенергія

млн. грн. 

21,8 

26,7 

32,1 

32,4 

6. Використання сучасних технологій спалювання низькоякісного вугілля 

Паливо

млн. грн. 

652,5 

773,5 

820,6 

896,8 

7. Вдосконалення  систем теплопостачання 

Теплова енергія

млн. грн. 

1289,5 

1551,1 

1651,9 

1825,4 

8.Підвищення рівня використання вторинних енергоресурсів 

Паливо

млн. грн. 

303,8 

362,7 

374,2 

406,5 

Разом 

Всього капітальні вкладення 

млн. грн. 

2500,0 

3000,0 

3200,0 

3500,0 

в тому числі:

 

 

 

 

 

Електроенергія

млн. грн. 

172,08 

214,08 

243,96 

255,24 

Теплова енергія

млн. грн. 

1356,91 

1632,27 

1742,84 

1921,35 

Паливо

млн. грн. 

971,01 

1153,65 

1213,20 

1323,41 

7.1.3. Оцінка потенціалу енергозбереження за рахунок структурного фактора на період до 2030 року

Загальне енергозбереження за рахунок міжгалузевих і галузевих структурних зрушень в економіці України оцінюється в 2030 році (порівняно з 2005 роком) в обсязі 120,3 млн. т у.п. Заощадження паливних ресурсів становитиме 102,88 млн. т у.п., електроенергії – 

27,9 млрд.кВтг, теплоенергії – 56,41 млн. Гкал.

Потенціал енергозбереження за рахунок структурних зрушень



Потенціал енергозбереження за рахунок структурного фактору

Складові енергозбереження

2010

2015

2020

2030

Енергозбереження, млн. т у.п. 

Галузеве енергозбереження 

3,24 

9,83 

26,76 

61,65 

Міжгалузеве енергозбереження

4,70 

15,47 

27,61 

58,65 

Разом

7,94 

25,30 

54,37 

120,30 

у тому числі:

Паливо, млн. т у.п.

Галузеве енергозбереження 

2,98 

8,72 

25,02 

58,54 

Міжгалузеве енергозбереження

3,10 

11,28 

20,29 

44,34 

Разом 

6,08 

20,00 

45,31 

102,88 

Електроенергія, млрд.кВтг / млн.т у.п. 

Галузеве енергозбереження

-0,15/-0,05 

0,45/0,16 

0,95/0,32 

1,95/0,65 

Міжгалузеве енергозбереження

2,80/0,99 

7,43/2,60 

12,84/4,37 

25,95/8,56 

Разом

2,65/0,94 

7,88/2,76 

13,79/4,69 

27,90/9,21 

Теплоенергія, млн. Гкал / млн.т у.п. 

Галузеве енергозбереження

1,92/0,31 

6,01/0,95 

9,12/1,42 

16,96/2,46 

Міжгалузеве енергозбереження

3,79/0,61 

9,99/1,59 

19,06/2,95 

39,45/5,75 

Разом 

5,71/0,92 

16,0/2,54 

28,18/4,37 

56,41/8,21 

 

7.1.3.1. Оцінка потенціалів галузевого енергозбереження за рахунок структурного фактора на період до 2030 року

Виходячи з прогнозу розвитку галузей промисловості України на період до 2030 р., у структурі випуску промислової продукції відносно 2005 р. за базовим сценарієм передбачається скорочення питомої ваги найбільш енергоємних її галузей: електроенергетики – на 2,5%, металургії – на 5,4%, паливної промисловості – на 1,8%, хімічної та нафтохімічної промисловості – на 1,4% при одночасному зростанні часток машинобудування та металообробки на 7,1%, промисловості будівельних матеріалів – на 1,2%, і харчової промисловості – на 3,4%. У структурі випуску валової продукції сільського господарства передбачається зростання питомої ваги виробництва продукції тваринництва.

У цілому енергозбереження за рахунок галузевих структурних зрушень у промисловості, сільськогосподарському виробництві та на транспорті в 2030 році (порівняно з 2005 роком) оцінюється у розмірі 61,65 млн. т у.п., у тому числі паливо – 58,54 млн. т у.п., електроенергія – 1,95 млрд.кВтг, теплова енергія – 16,96 млн. Гкал. 

7.1.3.2. Оцінка потенціалу міжгалузевого енергозбереження за рахунок структурного фактора на період до 2030 року

У структурі виробництва валової доданої вартості в галузях економіки України за період з 2005 по 2030 р.р. за базовим сценарієм прогнозується зменшення частки промисловості, як найбільш енергоємної галузі економіки, на 6,8%, сільського господарства – на 2,2%, при зростанні питомої ваги транспорту і зв’язку – на 0,4%, житлово-комунального господарства та галузей соціальної сфери  – на 2,0%, інших галузей – на 6,6% та збереженні питомої ваги будівництва. 

Впровадження міжгалузевих структурних зрушень дозволить в 2030 році порівняно з 2005 роком заощадити 58,65 млн. т у.п., у тому числі паливних ресурсів – 44,34 млн. т у.п., електроенергії – 25,95 млрд.кВтг, теплової енергії - 39,45 млн. Гкал.

7.2. Політика енергозбереження в Україні, проблеми і перспективи

7.2.1. Проблеми енергозбереження та шляхи їх вирішення

За період 1995-2005 років зниження енергоємності ВВП забезпечувалося здебільшого за рахунок впливу наявного в промисловості структурного фактора. Вартість постійної складової енерговитрат у собівартості продукції зменшувалася пропорційно до зростання обсягів виробництва, внаслідок чого динаміка зростання ВВП у цей період перевищувала динаміку споживання енергоресурсів.

При цьому слід зазначити, що на даний час структурний фактор, як складова потенціалу енергозбереження – в основному вичерпано. Для збереження існуючих темпів зниження енергоємності ВВП (4-6% щороку) необхідно невідкладно задіяти технологічний фактор потенціалу енергозбереження. У разі невжиття кардинальних заходів, відставання показників енергоефективності економіки України від показників розвинутих країн, стане хронічним. Це, в свою чергу, значно ускладнить в коротко- та середньостроковій перспективі конкурентоздатність вітчизняного продукту на світових ринках.

Крім того, на темпи зниження енергоємності ВВП впливають такі чинники:

невідповідність тарифів і цін на енергоресурси витратам на їх виробництво; 

економічні ризики, пов’язані з функціонуванням природних монополій; 

споживання енергоресурсів за відсутності приладів обліку; 

високий рівень втрат енергоресурсів при їх передачі та споживанні; 

стан погашення взаємної заборгованості на оптовому ринку електроенергії та інших ринках енергоресурсів; 

низький рівень впровадження енергоефективних технологій та обладнання; 

високий рівень фізичної зношеності технологічного обладнання в усіх галузях національної економіки. 

Виходячи з цього, визначені основні проблеми енергозбереження, які вимагають першочергового розв’язання:

Приведення окремих положень законодавства у сфері енергозбереження у відповідність з економічною ситуацією. Зокрема створення умов економічного стимулювання суб’єктів господарювання до підвищення ефективності використання енергоресурсів. 

Шляхом вирішення цієї проблеми є розроблення проектів змін до податкового законодавства в частині обмеження віднесення на валові витрати спожитих суб’єктами господарювання енергоресурсів та встановлення збору за перевитрати енергоресурсів понад норми питомих витрат енергоресурсів.

Удосконалення порядку нормування питомих витрат  енергоносіїв - прийняття нової редакції Закону України „Про енергозбереження” – Закону України „Про енергоефективність”. 

Створення системи нових енергетичних стандартів - прийняття нової редакції Закону України „Про енергозбереження” – Закону України „Про енергоефективність”. 

Удосконалення системи державної експертизи з енергозбереження - прийняття нової редакції Закону України „Про енергозбереження” – Закону України „Про енергоефективність”. 

Запровадження обов’язкової статистичної звітності щодо використання енергоресурсів - прийняття нової редакції Закону України „Про енергозбереження” – Закону України „Про енергоефективність”. 

Створення єдиного механізму державного контролю у сфері енергозбереження і енергоефективності, уникаючи дублювання функцій органів державного управління у цих сферах - прийняття нової редакції Закону України „Про енергозбереження” – Закону України „Про енергоефективність”. 

Встановлення адекватної юридичної відповідальності юридичних осіб, посадовців та громадян за неефективне використання паливно-енергетичних ресурсів,а саме: підготовка змін до відповідних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо збільшення розмірів штрафів за правопорушення у сфері енергозбереження; запровадження фінансової відповідальності юридичних осіб за неефективне використання паливно-енергетичних ресурсів. 

Забезпечення переходу до масового застосування та заміни на сучасні приладів обліку споживання енергоресурсів. Існує нагальна необхідність упорядкування оплати за спожиті ресурси споживачами житлово-комунальних послуг, яка на даний час проводиться здебільшого за встановленими нормами, що значно перевищують фактичні обсяги споживання ресурсів; 

Шляхом вирішення цієї проблеми є прийняття Закону України “Про комерційний облік ресурсів, передача яких здійснюється мережами”.

7.2.2 Механізми фінансування заходів з енергозбереження

Аналіз закордонного досвіду застосування механізмів фінансування заходів з енергозбереження та енергоефективності дозволяє зробити наступні висновки:

Для заохочення енергозбереження або для боротьби з неефективним чи надмірним споживанням енергії використовуються різні схеми оподаткування, які підвищують відносну вартість спожитих енергоресурсів або зменшують відносну вартість застосування нових технологій. 

Фінансові стимули використовуються для заохочення реалізації політики енергозбереження шляхом підвищення економічної привабливості відповідних інвестицій та закупівель, або зниження експлуатаційних витрат. Джерелами пільгових кредитів або субсидій є кошти, які надійшли від запроваджених податків і зборів. 

Фінансові стимули використовуються в комплексних програмах, які поєднують інтереси державних установ, населення та підприємницьких кіл, і виконують функцію розподілу доходів з урахуванням рівня ефективності використання енергоресурсів. 

З урахуванням реального стану економіки України першочерговими заходами з впровадження економічних механізмів енергоефективності є:

встановлення прогресивних норм питомих витрат енергоносіїв у порядку, визначеному законодавством; 

запровадження дієвих економічних санкцій за неефективне використання енергоресурсів (підвищена плата, податки, штрафи); 

підвищення адміністративної відповідальності за порушення у сфері енергозбереження та енергоефективності. 

Після розв’язання зазначених проблем можливе застосування економічних механізмів стимулювання - здешевлення кредитів і звільнення від оподаткування частини прибутку, отриманого за рахунок впровадження енергоефективних та енергозберігаючих технологій. 

Основними джерелами надходження коштів для функціонування економічних механізмів стимулювання програм, проектів та заходів з підвищення енергоефективності та енергозбереження є:

кошти державного та місцевих бюджетів отримані від встановлених податків, штрафів та підвищеної плати за енергоресурси; 

власні кошти підприємств; 

кредитні ресурси; 

внутрішні та зовнішні інвестиції. 

7.3. Потенціал розвитку нетрадиційних і відновлюваних джерел енергії

Освоєння нетрадиційних і відновлюваних джерел енергії (НВДЕ) слід розглядати як важливий фактор підвищення рівня енергетичної безпеки та зниження антропогенного впливу енергетики на довкілля. Масштабне використання потенціалу НВДЕ в Україні має не тільки внутрішнє, а й значне міжнародне значення як вагомий чинник протидії глобальним змінам клімату планети, покращання загального стану енергетичної безпеки Європи. Тому шляхи та напрями стратегічного розвитку НВДЕ в країні повинні сприяти солідарним зусиллям Європейської спільноти у галузі енергетики та відповідати основним принципам Зеленої книги «Європейська стратегія сталої, конкурентоздатної та безпечної енергетики» (Брюссель, 8.3.2006. COM(2006) 105).

Технічно досяжний річний енергетичний потенціал НВДЕ України в перерахунку на умовне паливо становить біля 79 млн. т у.п. Економічно досяжний потенціал цих джерел за базовим сценарієм складає 57,7 млн. т у.п., в тому числі відновлювальних природних джерел енергії - 35,5 млн. т у.п., позабалансових (нетрадиційних) – 22,2 млн. т у.п.

На даний час цей потенціал використовується недостатньо. Частка НВДЕ в енергетичному балансі країни становить 7,2% (6,4% ? позабалансові джерела енергії; 

0,8% ? відновлювальні джерела енергії). 

Показники розвитку використання НВДЕ за основними напрямками 

освоєння (базовий сценарій), млн. т у.п./рік 



Напрями освоєння НВДЕ 

Рівень розвитку НВДЕ по роках



2005

2010

2020

2030

Позабалансові джерела енергії, всього.

13,85

15,96

18,5

22,2

у т.ч. шахтний метан

0,05

0,96

2,8

5,8

Відновлювані джерела енергії, всього, у т.ч.

1,661

3,842

12,054

35,53

Біоенергетика

1,3

2,7

6,3

9,2

Сонячна енергетика

0,003

0,032

0,284

1,1

Мала гідроенергетика

0,12

0,52

0,85

1,13

Геотермальна енергетика

0,02

0,08

0,19

0,7

Вітроенергетика

0,018

0,21

0,53

0,7

Енергія довкілля

0,2

0,3

3,9

22,7

Всього

15,51

19,83

30,55

57,73

 

Перспективний розвиток НВДЕ в країні, згідно з основаними принципами Зеленої книги, має відбуватися на основі економічної конкуренції з іншими джерелами енергії з одночасним впровадженням заходів державної підтримки перспективних технологій НВДЕ, які відображують суспільний інтерес щодо підвищення рівня енергетичної безпеки, екологічної чистоти та протидії глобальним змінам клімату.

Перспективними напрямками розвитку НВДЕ в Україні є: біоенергетика, видобуток та утилізація шахтного метану, використання вторинних енергетичних ресурсів (ВЕР), позабалансових покладів вуглеводнів, вітрової і сонячної енергії, теплової енергії довкілля, освоєння економічно доцільного гідропотенціалу малих річок України. На базі відновлювальних джерел вагомий розвиток отримують технології одержання як теплової, так і електричної енергії.

На сьогодні найбільш швидкими темпами здатна розвиватись біоенергетика. Очікується, що енергетичне використання всіх видів біомаси здатне забезпечити щорічно заміщення 

9,2 млн. т у.п. викопних палив на рівні 2030 року, в тому числі за рахунок енергетичного використання залишок сільгоспкультур, зокрема, соломи – 2,9 млн. т у.п., дров та відходів деревини – 1,6 млн. т у.п., торфу – 0,6 млн. т у.п., твердих побутових відходів – 1,1 млн. т у.п., одержання та використання біогазу – 1,3 млн. т у.п., виробництва паливного етанолу та біодизеля – 1,8 млн. т у.п. Загальний обсяг інвестицій у розвиток біоенергетики складе до 

2030 року близько 12 млрд. грн. 

Головними напрямками збільшення використання позабалансових джерел енергії є видобуток та утилізація шахтного метану, ресурси якого в Україні є значними. Використання метану для виробництва тепла та електроенергії забезпечить заміщення 5,8 млн. т у.п. первинної енергії на рівні 2030 року, близько 1 млн. т у.п. – на рівні 2010 року, водночас поліпшиться екологічний стан і стан безпеки у вуглевидобуванні.

Поряд з цим, передбачається подальше збільшення використання природного газу малих родовищ, газоконденсатних родовищ і попутного нафтового газу для виробництва електроенергії і тепла. Обсяги видобутку цих ресурсів оцінюються в 200 тис. у.п. у 2005 р. і 

830 тис. у.п. у 2030 р.

Передбачається виробництво електроенергії за рахунок надлишкового тиску доменного та природного газів до 1,3 млрд.кВтг у 2030 році. Економічно доцільним є використання горючих газів промислового походження. 

Залучення теплоти довкілля за допомогою теплових насосів і термотрансформаторів є одним із найбільш ефективних та екологічно чистих напрямів розвитку систем низькотемпературного теплопостачання, який має значне поширення у світовій енергетиці.

Ресурси акумульованої в довкіллі низькопотенційної теплоти, що можуть використовуватися у теплонасосних системах теплопостачання України, перевищують існуючі та перспективні потреби в тепловій енергії.

Економічно доцільні для використання ресурси низькопотенційної теплоти природного і техногенного походження, що можуть утилізуватися тепловими насосами, оцінюються у 22,7 млн.т у.п. на рівні 2030 року. Передбачається збільшити обсяги використання потенціалу вітроенергетики з 0,018 млн. т у.п. у 2005 році до 0,7 млн. т у.п. у 2030 році. Розвиток вітроенергетики має базуватися на світових досягненнях в цій сфері з врахуванням екологічних вимог і з максимальним використанням вітчизняного науково-технічного і виробничого потенціалу.

В останні роки в світі інтенсивно розвивається сонячна енергетика. В 2005 р. світове виробництво кремнієвих перетворювачів сонячної енергії досягло 1,8 ГВт, а в 2030 р. Європа планує освоїти виробництво 200 ГВт сонячних модулів із значним зниженням вартості виробленої електроенергії. Україна має напрацьовані технології випуску сонячних модулів, які здійснюють перетворення сонячної енергії в електричну з допомогою фотоперетворювачів на основі полікристалічного кремнію, і експортує їх в Європу. Українські компанії при належному фінансуванні можуть за 1-2 роки освоїти серійний випуск крупних партій сонячних фотомодулів, суттєво знизити питомі витрати кремнію і вартість електроенергії.

Мала гідроенергетика є технологічно освоєним способом виробництва електроенергії із невисокою собівартістю. В 2030 році на малих ГЕС планується виробити 3,34 млрд. кВт. Розвиток цього напрямку потребує інвестиційних вкладень біля 7 млрд. грн. 

Відповідно до базового сценарію, виробництво електроенергії з використанням інших відновлювальних джерел має збільшитись з 51 млн. кВт у 2005 р. до 2,1 млрд.кВтг у 2030 р.

Загальний обсяг інвестицій у розвиток НВДЕ із заміщенням понад 57 млн. т у.п. складе біля 60,0 млрд. грн. При цьому частка НВДЕ в загальному паливно-енергетичному балансі країни може зрости до 19% на рівні 2030 року.

Очікується швидкий розвиток використання НВДЕ, відповідні технології яких вже освоєні в Україні (позабалансові джерела енергії, пряме спалювання відходів деревини та виробництва сільськогосподарських культур, виробництво низкопотенційної теплової енергії сонячними тепловими установками тощо) і впровадження яких є економічно ефективним.

Для НВДЕ, які потенційно є економічно ефективними, але в країні відсутній достатній для промислового застосування досвід масштабної промислової експлуатації (геотермальна енергетика, використання тепла довкілля, газифікація відходів деревини, рослинних залишків, твердих побутових відходів тощо), передбачається розроблення дослідних зразків в межах „Програми державної підтримки розвитку нетрадиційних і відновлюваних джерел енергії та малої гідро- і теплоенергетики”, для реалізації пілотних проектів і подальшого впровадження таких технологій у промислових масштабах.

Підтримки, перш за все в наданні пільгових інвестицій, потребує розвиток таких НВДЕ, як вітроенергетика, сонячна електроенергетика, переробка відходів тваринництва та птахівництва, каналізаційних стоків з отриманням енергетичного ефекту, мала гідроенергетика, виробництво біопалива тощо.

Розвиток НВДЕ потребує законодавчого створення сприятливих умов інвестування та відповідної державної підтримки розробки та запровадження конкурентноспроможних технологій та зразків обладнання, впровадження їх у виробництво і на їх основі подальшого розширення масштабів використання нетрадиційних і відновлюваних джерел енергії, забезпечення вільного доступу до електромереж виробникам енергії з НВДЕ.

 

 


Висновки

1. Енергозбереження є важливим енергетичним потенціалом держави. 

Прогнозований потенціал енергозбереження України складатиме у 2030 році 

318,4 млн. т у.п., що майже у 1,5 рази перевищує існуючий рівень споживання первинної енергії. Впровадження заходів технологічного та структурного енергозабезпечення дозволить на 51,3 % зменшити рівень енергоспоживання у 2030 році – з 621 млн. т у.п. за існуючим рівнем енергоефективності, до 302,7 млн. т у. п. за прогнозованим рівнем енергоефективності. Тобто, майже трьохкратне зростання ВВП у період до 2030 року обійдеться зростанням споживання енергії лише у 1,5 рази.

2. З метою досягнення у 2030 році показника енергоємності ВВП на рівні 

0,24 кг у.п/грн. необхідно забезпечити щорічні темпи його зниження не нижче 4-6 %.

3. Прогнозується значне зростання частки й абсолютних показників використання відновлюваних і нетрадиційних джерел енергії із додержанням принципових засад Зеленої книги «Європейська стратегія стабільної, конкурентоздатної та безпечної енергетики». На рівні 2030 року розвиток НВДЕ забезпечить заміщення 57,73 млн.т у.п., що складає 19% сумарного рівня споживання первинної енергії.

4. Загалом, прогнозований рівень розвитку НВДЕ забезпечить значний ефект скорочення використання традиційних джерел енергії, викидів шкідливих та парникових газів. Він відповідає кращим показникам, досягнутим у світовій практиці, принципам Зеленої книги щодо перспективного рівня використання НВДЕ у країнах – членах Європейського союзу.