Інституціональні аспекти ринкового господарства

2













Реферат з мікроекономіки







Інституціональні аспекти ринкового господарства


Ефективність дії ринкового механізму багато в чому залежить від бажань і волі людей. У сучасному суспільстві вольові відносини його членів закріплюються в структурі прав, морально-етичних норм, економічних стимулів і т.п., що в цілому визначає поведінку кожної людини. Ці передумови ефективності ринкової економіки, з одного боку, а з другого - її наслідки регулюються здебільшого державою. В цілому, завжди існує система інституцій - формальних і неформальних норм і правил поведінки, що розробляються та встановлюються державою, суспільством і дають змогу індивідам структурувати та координувати свою діяльність. Розглянемо послідовно найважливіші з них. 

Інституціональне середовище функціонування економічних суб’єктів багато в чому визначається правами власності. Сучасна економічна теорія під правом власності розуміє санкціоновані норми поведінки, сукупність яких регулює відносини між людьми щодо використання ними економічних благ. Ефективність цих норм прямо залежить від панівної в суспільстві форми власності, а також від структури форм власності (приватна, державна та комунальна), що склалася, та тенденції її розвитку. 

Теорія прав власності дає змогу по-новому побачити роль і природу економічних організацій. Відомо, що всередині цих організацій принципи ринкової економіки не діють. Яким чином у сучасній економіці повинні співіснувати ринкові та ієрархічні принципи організації? Чому самі економічні організації існують у різних формах? На ці та багато інших питань намагається відповісти сучасна неоінституціональна теорія. 

У рамках цієї теорії під фірмою, як економічною організацією, розуміють коаліцію власників скооперованих факторів виробництва, які зв’язані між собою контрактними зобов’язаннями з метою мінімізації трансакційних витрат. 

Трансакційні витрати - це витрати у сфері обміну, пов’язані з передачею прав власності. Вирізняють п’ять основних форм тран - сакційних витрат: 

витрати, пов’язані із пошуком, збиранням, обробкою та аналізом ринкової інформації; 

витрати, пов’язані із пошуком партнерів, веденням переговорів та укладанням контрактів; 

витрати, пов’язані із стандартизацією та забезпеченням і контролем виконання вимог стандартів; 

витрати, пов’язані із захистом прав власності; 

витрати, обумовлені опортуністичною поведінкою партнерів, тобто невиконанням ними контрактних зобов’язань. 

В основу фірми як економічної організації покладено систему контрактів, які укладаються між власниками певних ресурсів. Фірмова коаліція по-різному оцінює скооперовані ресурси і ділить їх на три групи: 

а) загальні ресурси, цінність яких не залежить від того, чи знаходяться вони у даній фірмі, чи ні; 

б) специфічні ресурси, які всередині фірми цінуються вище, ніж за її межами; 

в) інтерспецифічні ресурси - взаємодоповнюючі до найбільшого синергетичного ефекту ресурси, максимальна цінність яких досягається тільки в даній фірмі. Фірма розглядається як об’єднання щодо спільного використання передусім інтерспецифічних ресурсів. 

Унікальність інтерспецифічних ресурсів, об’єднуваних коаліцією, та різноманітність трансакційних витрат й обумовлюють численність видів сучасних фірм. 

На зміст інституціональної системи суттєво впливає існування зовнішніх ефектів, тобто витрат або вигод від ринкових операцій, що не отримали відображення в цінах. 

Якщо діяльність економічного агента призвела до витрат у інших виробників чи споживачів товарів і послуг, то в цьому разі має місце негативний зовнішній ефект. Яскравим прикладом такого ефекту є забруднення навколишнього середовища. 

Позитивний зовнішній ефект виникає тоді, коли діяльність одного економічного агента принесла вигоду іншим. Прикладом позитивного зовнішнього ефекту може слугувати освітянська діяльність. 

Оцінюючи зовнішній ефект, визначають різницю між суспільними витратами (вигодами) та індивідуальними витратами (вигодами): 

MSC = MPC + MEC,

де MSC - граничні суспільні витрати; MPC - граничні індивідуальні витрати; MEC - граничні зовнішні витрати. 

На рис. .1 та.2 показані види зовнішніх ефектів (MSB, MPB - відповідно граничні суспільні та граничні індивідуальні вигоди). Варто звернути увагу на те, що за наявності негативного зовнішнього ефекту економічне благо продається та купується у більшому обсязі порівняно з ефективним його розміром, а за позитивного ефекту - у меншому обсязі. 







Рис.1. Негативний зовнішній ефект 








Рис.2. Позитивний зовнішній ефект



Щоб зменшити перевиробництво товарів з негативним зовнішнім ефектом або збільшити виробництво, що має позитивний зовнішній ефект, необхідно трансформувати зовнішні ефекти у внутрішні. З цим завданням ринок не може справитись, і виправляти становище повинна держава. 

В арсеналі економічної політики є різні засоби щодо усунення небажаних зовнішніх ефектів. Використання цих засобів сприяє наближенню обсягів виробництва із зовнішніми ефектами до ефективних. З цією метою вдаються до: 

а) встановлення прав власності на ресурси і створення можливостей для вільного обміну цими правами; 

б) колективного або державного володіння благами, яким властиві зовнішні ефекти; 

в) заборони або встановлення обмежень на види забруднюючих та шкідливих речовин; 

г) запровадження корегуючих податків і субсидій. 

Мета використання зазначених інституцій (за винятком державного володіння цими благами) полягає у включенні додаткових суспільних витрат (вигоди) благ із зовнішніми ефектами до індивідуальних витрат (вигод). У цьому випадку йдеться про інтерналізацію зовнішніх ефектів. 

Механізм державного регулювання приходить на допомогу ринку і при розв’язанні проблем громадських благ, тобто благ, споживання яких неможливо обмежити лише для осіб, що платять за них. Прикладами громадських благ можуть бути національна оборона, держава, протипожежні заходи тощо. Основною властивістю громадських благ є можливість використання цих благ усіма особами без урахування наявності та розмірів індивідуальної оплати. 

На відміну від індивідуальних благ, громадським благам притаманна невибірковість, неконкурентність у споживанні. Доступність громадського блага практично не зменшується або не зникає зовсім для всіх членів суспільства після того, як окремий споживач використав це благо. Неконкурентність громадського блага означає й те, що гранична вартість надання права користування благом ще одному споживачеві є нульовою. 

Громадські блага вирізняються також невинятковістю - блага пропонуються всім без винятку членам суспільства. Жодна людина не може бути недопущеною до споживання громадського блага, навіть якщо вона відмовляється за це платити. Готовність суспільства платити за громадське благо - це сума індивідуальних бажань платити за нього, бо кожен має можливість спожити сумарну кількість виробленого товару. 

Оскільки всім забезпечується та сама кількість суспільно важливого товару, крива попиту на нього - вертикальне підсумовування кривих індивідуального попиту. А ефективним буде той обсяг виробництва громадського блага, який відповідає точці перетину кривої сукупного попиту та кривої граничних витрат. 

На ринку може відчуватися нестача громадських благ, оскільки, коли відомо, що можна скористатися благом без будь-яких витрат, виникає проблема “зайців”. Внаслідок існування цієї проблеми виробництво громадських благ буває нижче ефективного. Ринок не в змозі вирішити цю проблему, знову на допомогу приходить держава. 

Основні терміни

Інститути - формальні та неформальні норми і правила поведінки, що дають змогу економічним агентам координувати свої дії; обмеження, встановлені людьми для того, щоб структурувати свою діяльність. 

Права власності - встановлені законом правила, що регулюють відношення людей при використанні ними економічних благ. 

Фірма - коаліція власників скооперованих факторів виробництва, зв’язаних між собою контрактними зобов’язаннями, які направлені передусім на найкраще використання інтерспецифічних ресурсів. 

Трансакційні витрати - витрати у сфері обміну, пов’язані з передачею прав власності. 

Зовнішні ефекти - ефекти виробництва чи споживання блага, вплив яких на третіх осіб, які не є ані покупцями, ані продавцями, ніяк не відображено в ціні цього блага. 

Громадські блага - блага, що, по-перше, не можуть бути надані одній особі за умови, що їх неможливо передавати в розпорядження всім іншим особам, і що, по-друге, після того, як були надані певній особі, можуть бути передані всім іншим без додаткових витрат. 

Задача. 

У наведеній нижче таблиці показано загальні витрати і загальні вигоди (у млрд. грош. од) від чотирьох природоохоронних програм; вартість кожної наступної програми перевищує попередні. Яку з програм слід реалізовувати? Чому? 




Програма

Загальні витрати

Загальні вигоди

А

3

7

В

7

12

С

12

16

Д

18

19



Розв’язання.

Доцільною є реалізація програми В, оскільки її граничні вигоди є найбільшими у порівнянні з іншими програмами. Чисті вигоди від реалізації програми В - надлишок загальних вигод над загальними витратами - максимальні. 


Література



		Горобчук Т.Т. Мікроекономіка. Навчально-методичний посібник. Київ: ЦУЛ, 2002,236 с. 

		Гребенников П.И., Леусский А.И., Тарасевич Л.С. Микроэкономика: Учеб. / Под общ. ред.Л.С. Тарасевича. - СПб.: Изд-во СПб УЭФ, 1996. - 352 с. 

		Долан Э. Дж., Линдсей Д. Микроэкономика: Пер. с англ. / Под общ. ред.Б. Лисовика и В. Лукашевича. - СПб.: Экон. шк., 1994. - 448 с. 

		Максимова В.Ф. Микроэкономика: Учеб. - 3-е изд., перераб. и доп. - М.: Соминтэк, 1996. - 328 с. 

		Ястремський О. І., Гриценко О.Г. Основи мікроекономіки: Підручник. - К.: Знання, 1998. - 674 с. 

		Чемберлин Э. Теория монополистической конкуренции. Реориентация теории стоимости / Пер. с англ.; Под ред. Ю.Я. Ольсевича. - М.: Экономика, 1996. - 351 с. 

		Ястремський О. І. Основи теорії економічного ризику: Навч. посібник для студ. екон. спец. вищ. навч. закладів. - К.: АРТЕК, 1997. - 248 с.