Екологічна безпека виробничих процесів технічного обслуговування і ремонту сільськогосподарських машин

Реферат на тему:

Екологічна безпека виробничих процесів технічного обслуговування і ремонту сільськогосподарських машин




ЗМІСТ



1. Основні екологічні терміни і визначення

2. Загальні положення

3. Екологічні вимоги до розміщення, проектування і будівництва підприємств ТОР

4. Екологічні вимоги при експлуатації підприємств ТОР

Використана література




1. Основні екологічні терміни і визначення



Проблеми забезпечення екологічної безпеки автомобільного транспорту з кожним роком набувають все більш актуального характеру, оскільки частка автомобільного транспорту в забруднення навколишнього середовища складає від 40 до 60% загальних викидів від антропогенної діяльності, а в крупних містах доходить до 70-80%. При цьому внесок стаціонарних джерел, які знаходяться на балансі підприємств автомобільного транспорту, складає 15-20 %. Таким чином, виробничо-технічна база підприємств автомобільного транспорту, призначена для зберігання рухомого складу і проведення технічного обслуговування і ремонту (ТО і Р) автомобілів, є однією з найважливіших структур в частині екологічної безпеки АТК в цілому.

Істотний вплив на рівень екологічної безпеки автотранспортних засобів надає якість робіт по ТЕ і Р. Відомо, що несправності різних систем двигуна можуть привести до збільшення викидів шкідливих речовин в 5 і більш раз. Разом з тим, разом з головною метою — забезпеченням заданого рівня працездатності і рівня екологічної безпеки автомобільного парку, перед підприємствами автомобільного транспорту стоїть також мета забезпечення власної екологічної безпеки.

Багатогранність і складність структури підприємств автомобільного транспорту, виконуваних робіт, технологічного обладнання, що використовується, зумовлює різноманіття форм і напрямів забруднення навколишнього середовища. При цьому можна виділити наступні основні види забруднень навколишнього середовища від підприємств автомобільного транспорту:

	хімічне - викид хімічних з'єднань, що приводять до зміни хімічних властивостей навколишнього середовища, що надають негативну дію на екосистеми і технологічні пристрої;

	механічне - засмічення навколишнього середовища агентами, що надають лише механічна дія без хіміко-фізичних наслідків;

	фізичне - зміна фізичних параметрів середовища, включаючи теплове, світлова, шумова і електромагнітна забруднення.

Викиди шкідливих речовин від підприємств автомобільного транспорту надають дію на всі підсистеми навколишнього середовища, включаючи атмосферу, гідросферу, ґрунт, літосферу, флору і фауну, техносферу і ноосферу.

Враховуючи важливість екологічних проблем, що стоять перед суспільством, необхідно розглянути основні вимоги, що пред'являються контролюючими органами до підприємств і виробничих процесів автомобільного транспорту.

1. Основні екологічні терміни і визначення

Забруднююча атмосферу речовина — домішки в атмосфері, які можуть зробити несприятливий вплив на здоров'я людей і (або) на оточуючу середовище.

Джерело забруднення атмосфери — об'єкт, що поширює забруднюючі атмосферу речовини.

Гранично допустима концентрація (ПДК) — забруднюючої речовини в атмосферному повітрі — максимальна концентрація домішки в атмосфері, яка при періодичній дії або впродовж всього життя людини не надає на нього шкідливої дії, включаючи віддалені наслідки, і на оточуючу середовище в цілому.

	Максимальна разова гранично допустима концентрація (ПДКмр) — максимальна 20-30-хвилинна концентрація, при дії якій у людини не виникають рефлекторні реакції (затримка дихання, зміна біопотенціалів кори головного мозку, відчуття запаху, роздратування слизистих і т.п.), а при регламентованій частоті повторних дій (не менше 99 % проб) не розвиваються підгострі ефекти неспецифічного і специфічного характеру (збільшення обертається по медичну допомогу з приводу загострення захворювань легких, серця і т.п.).

Гранично допустима середньодобова концентрація (ПДКсс) — концентрація забруднювача в повітрі, не надаюча на людину прямої або непрямої дії при цілодобовому вдиханні.

Інвентаризація викидів — систематизація відомостей про розподіл джерел забруднення атмосфери на певній території, кількості і складі викидів.

Гранично допустимий викид (ПДВ) — маса викидів шкідливих речовин за одиницю часу від даного джерела або сукупності джерел забруднення атмосфери міста або іншого населеного пункту з урахуванням перспективи розвитку промислових підприємств і розсіювання шкідливих речовин в атмосфері, що створює приземну концентрацію, що не перевищує їх гранично допустимі концентрації (ПДК) для населення, рослинного і живого миру.

Дозволи на викид, скидання забруднюючих речовин в оточуючу середовище, розміщення відходів виробництва — документ, що встановлює нормативи гранично допустимих викидів, скидань, кількості освіти і накопичення відходів виробництва і споживання і інші умови, що забезпечують охорону навколишнього природного середовища і здоров'я людини.

Очищення газу — відділення від газу або перетворення в нешкідливе полягання забруднюючих атмосферу речовин.

Каналізаційна сітка— система трубопроводів, каналів або лотків і споруд на них для збору і відведення стічних вод.

Стічні води — води, що відводяться після використовування в побутовій і виробничій діяльності людини, а також організованого видалення з території атмосферних опадів.

Платня за забруднення навколишнього природного середовища — платня за викиди, - скидання забруднюючих речовин, розміщення відходів і інші забруднення в межах встановлених лімітів, а також понад встановлені ліміти по ставках, встановленим законодавством Москви.

Захаращення земель — розміщення в невстановлених місцях предметів господарської діяльності, твердих виробничих і побутових відходів (металолом, склобій, будівельне і побутове сміття і ін.).

Самовільне заняття земель — користування земельною ділянкою за відсутності оформленого в установленому порядку права власності, володіння, користування або оренди землі.

Забруднення земель — погіршення в результаті антропогенної діяльності (включаючи аварії) якості земель, у тому числі позбавлених родючого Шару грунту (кар'єри, кам'янисті поверхні і т.д.), що характеризуються збільшенням (появою) хімічних речовин або рівня радіації в порівнянні з їх раніше існуючими значеннями (фоновими або на початок порівнюваного періоду).

Технічні нормативи викидів — викиди для обладнання, а також для всіх видів пересувних джерел викидів шкідливих (забруднюючих) речовин в атмосферу, встановлені державними стандартами Санітарно-захисна зона — територія між межами промплощадки, складів відкритого і закритого зберігання матеріалів і реагентів, підприємств сільського господарства, з урахуванням перспективи їх розширення і забудовою, призначена для:

	забезпечення необхідних гігієнічних норм вмісту в приземному шарі атмосфери забруднюючих речовин, зменшення негативного впливу підприємств, транспортних комунікацій, ліній електропередач на оточуюче населення, чинників фізичної дії — шуму, підвищеного рівня вібрації, інфразвуку, електромагнітних хвиль і статичної електрики;

	створення архітектурно-естетичного бар'єру між промисловою і житловою забудовою при відповідному її впорядкуванні;

	організації додаткових озеленюючих площ з метою посилення санітарно-гігієнічних і мікрокліматичних функцій зелених насаджень.

Зона обмеженого землекористування — територія, що знаходиться в зоні впливу підприємства за межами санітарно-захисної зони, в якій використовування землі обмежено і диференційовано залежно від типу і інтенсивності техногенного навантаження.

Об'єкт екологічно небезпечний — об'єкт господарської і іншої діяльності, надаючий шкідливу дію на оточуючу середовище і здоров'я населення, значне по масштабності і тривалості і представляюче загрозу для життя і здоров'я населення.

Режим обмеженої господарської діяльності — характеристика цільових установок, напрямів, обмежень, перетворення міського середовища, встановлюваних на основі документації містобудівного планування і містобудівного регулювання, а також вимоги до порядку здійснення господарської діяльності у зв'язку з реалізацією даних перетворень. Для СЗЗ режим обмеженої господарської діяльності виражається в дозволених відповідно до діючих нормативно-законодавчих документів видів функціонального використовування території, будівництва, реконструкції, озеленення і впорядкування.



2. Загальні положення



Організації, що здійснюють будівництво нових, реконструкцію (технічне переозброєння), експлуатацію підприємств автосервісу, повинні забезпечувати дотримання встановлених нормативів якості навколишнього природного середовища шляхом виконання вимог злагоджених технологій, забезпечення надійної, ефективної роботи очисних споруд, технологічного обладнання, установок і засобів контролю; дотримання технічних нормативів викидів; правильного складування і своєчасного знешкодження відходів; проведення заходів щодо охорони земель, вод і атмосферного повітря.

У цілях систематизації робіт по природоохоронній діяльності і підвищення особистої відповідальності наказом керівника підприємства призначається особа, відповідальна за природоохоронну діяльність. В наказі указуються посади, прізвища відповідальних осіб і конкретні об'єми виконаної роботи.

Відповідно до діючих вимог, кожне підприємство повинне мати дозвільну, нормативну, законодавчу і іншу документацію в області охорони навколишнього природного середовища, В перелік такої документації входять:

— томи розрахунків граничнодопустимих викидів (ГДВ) або тимчасово злагоджених викидів (ТЗВ) в атмосферу;

	дозволи на ГДВ або ТЗВ;

	томи розрахунків граничнодопустимих викидів у водоймища;

	дозвіл на скидання води і водокористування;

	дозвіл на зберігання відходів;

	дозвіл на вивіз відходів;

	екологічний паспорт підприємства;

	акти, розпорядження, протоколи, видані підприємству державними органами по контролю за поляганням навколишнього середовища;

	державна і відомча звітність з охорони довкілля;

	державні стандарти в області охорони навколишнього природного середовища і інші обов'язкові до виконання нормативи, правила, методики, інструкції.

Документація по охороні навколишнього природного середовища повинна знаходитися у керівника підприємства або у відповідальної особи, призначеної відповідним наказом.

Викиди і скидання забруднюючих речовин в оточуючу природне середовище, виробничі і побутові відходи, що мають місце на підприємстві, вираховуються в порядку, встановленому урядом і місцевими органами влади. Облік і нормування викидів, розміщення відходів повинні здійснюватися на підставі результатів інвентаризації джерел забруднення, місць складування відходів.

Викид, скидання забруднюючих речовин в оточуючу середовище, розміщення відходів на території підприємства допускаються в об'ємах, встановлених Дозволами на викиди і скидання, розміщення відходів, ліцензіями на водокористування, видаваними спеціально уповноваженими на це органами. В Дозволах, ліцензіях на водокористування встановлюються нормативи гранично допустимих викидів, скидань забруднюючих речовин, кількість і склад розміщуваних відходів і умови, що забезпечує охорону навколишнього природного середовища.

Порядок і умови видачі дозволів на викид, розміщення відходів і ліцензій на водокористування визначаються відповідними розпорядливими і нормативними документами, введеними в дію відповідним міністерством.

Контроль за виконанням екологічних вимог, дотриманням вимог природоохоронного законодавства, здійснюється представниками інспекцій спеціально уповноважених на це органів.

Керівники організацій і особи, призначені відповідальними за здійснення природоохоронних заходів, зобов'язані:

	- не рідше одного разу в п'ять років, і після реконструкції підприємства або його ділянок, організовувати і здійснювати проведення робіт по інвентаризації джерел викидів, скидань, розміщення на території підприємства відходів, що утворюються;

	-забезпечувати контроль за своєчасною розробкою проектів нормативів гранично допустимих викидів, скидань забруднюючих речовин, проектів нормативів лімітів розміщення відходів виробництва і споживання;

	своєчасно в установленому порядку одержувати (продовжувати) дозволи на викид забруднюючих речовин в атмосферу, на розміщення відходів виробництва і споживання, а також ліцензію на водокористування (за наявності артезіанської свердловини, скидання у водний об'єкт або на рельєф);

виконувати вимоги по здійсненню виробничого екологічного контролю за дотриманням встановлених нормативів викидів, скидань забруднюючих речовин в природне середовище, лімітів розміщення відходів, технічних нормативів викидів від пересувних джерел і виконанням природоохоронних заходів;

	забезпечувати проведення інструментальних вимірювань, контролю за дотриманням дозволених і технічних нормативів викидів в атмосферне повітря і скидань від джерел забруднення виробничих ділянок підприємства в оточуючу середовище, в терміни, визначені планами — графіками контролю. Інструментальні вимірювання повинні здійснюватися організаціями, що мають ліцензію на право проведення даних робіт. Порядок і умови, проведення лабораторних досліджень параметрів повітря робочої зони і атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони визначаються відповідними розпорядливими і нормативними документами органів Санепіднадзора;

	планувати і реалізовувати заходи щодо уловлювання, утилізації, знешкодження забруднюючих повітря речовин, скорочення або виключення їх викидів в атмосферу, а також уловлювання і знешкодження забруднюючих речовин, що скидаються в оточуючу середовище;

	вести в установленому порядку облік і звітність по складу і кількість забруднюючих речовин, наявності освіти, поставок, використовування і розміщення всіх відходів підприємства і відходів, що завозяться із сторони, що викидаються і скидаються;

	виконувати розпорядження спеціально уповноважених органів по усуненню порушень вимог природоохоронного законодавства і нормативно-технічної документації по охороні природи;

	погоджувати із спеціально уповноваженими органами всі зміни технологічного процесу і обладнання, що призвели зміни умов проектної і іншої нормативної і дозвільної документації по охороні навколишнього природного середовища;

	негайно інформувати відділ оперативного екологічного контролю про всі випадки аварійних і залпових викидів і скидань забруднюючих речовин в оточуючу середовище;

	з метою зниження, попередження і недопущення забруднення природного середовища своєчасно проводити роботи по технічному обслуговуванню, ремонту і усуненню несправностей в очисних спорудах, газоочисних установках і технологічному устаткуванні;

	забезпечувати своєчасний вивіз відходів виробництва і споживання з території підприємства;

	до початку робіт по реконструкції, дооснащенню ділянок підприємство забезпечити розробку техніко-економічного обґрунтовування проекту реконструкцій, дооснащення. Погоджувати розроблені проекти з місцевими органами охорони навколишнього природного середовища;

	—	при отриманні попередження про можливі несприятливі для розсіювання домішок метеорологічні умови проводити заходи щодо зниження або припинення викидів в атмосферу, злагоджені з місцевими органами по охороні навколишнього природного середовища.

Винні в порушенні вимог природоохоронного законодавства, недотриманні тимчасових екологічних вимог проектування, будівництва і експлуатації підприємств, несуть дисциплінарну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавчих актів.

Порушення вимог природоохоронного законодавства, встановлених нормативів викидів і скидань, розміщення відходів і інших умов, що роблять вплив на полягання навколишнього природного середовища, спричиняє за собою припинення або повне припинення діяльності підприємств автомобільного транспорту.




3. Екологічні вимоги до розміщення, проектування і будівництва підприємств автомобільного транспорту



Проведення оцінки дії на оточуючу середовище обов'язкове на всіх етапах підготовки документації, що обґрунтовує господарську і іншу діяльність до її уявлення на державну екологічну експертизу.

Матеріали за оцінкою дії підприємств автомобільного транспорту на оточуючу середовище повинні висловлюватися в Декларації (клопотанні) про наміри. У складі матеріалів повинні бути представлені: записка пояснення по документації, що обґрунтовує, опис наміченої діяльності підприємства, опис можливих видів дії на оточуючу середовище, опис полягання навколишнього середовища, якого може торкнутися в результаті діяльності підприємства.

У результаті оцінки дії діяльності підприємства на оточуючу середовище повинні бути визначені норми допустимих значень викидів шкідливих речовин в атмосферу, які повинні забезпечувати значення приземних концентрацій у межах встановленої санітарно-захисної зони не більше ГДК для кожної шкідливої речовини.

При визначенні норм викидів повинні враховуватися: зміст шкідливих речовин в атмосфері місця передбачуваного розміщення підприємства, аерокліматична характеристика, рельєф місцевості і умови туманоутворення.

Норми допустимих значень скидань забруднених вод повинні відповідати технічним умовам під'єднування до міських мереж каналізації і водостоку.

При проектуванні виробничих ділянок, в процесі роботи технологічного обладнання яких виділяються шкідливі речовини, повинне бути передбачено використовування передового сучасного обладнання і систем по уловлюванню і знешкодженню шкідливих викидів.

При проектуванні виробничих ділянок, в процесі роботи технологічного обладнання яких використовується вода, повинне бути передбачено використовування систем водооборотного постачання і передового обладнання по очищенню забруднених вод. Проектом повинен бути передбачений збір зливових стічних вод шляхом прокладки мережі зливової каналізації або створенням відповідних ухилів території для напряму стоку на очисні споруди.

При проектуванні виробничих ділянок повинні бути передбачені місця збору і накопичення відходів, відповідні встановленим правилам накопичення і порядку поводження з відходами. Норми допустимих значень граничної кількості накопичення промислових відходів і умов складування їх на території підприємства повинні виключити захаращення території і забруднення ґрунту, поверхневих і ґрунтових вод шкідливими речовинами, що містяться в промислових відходах.

Норми допустимих значень рівнів інфразвуку, низькочастотного шуму і методичні прийоми їх встановлення регламентуються відповідними нормативами.

При проектуванні підприємства визначаються розміри санітарно-захисної зони і комплекс заходів щодо її організації і впорядкування, які підлягають твердженню в органах Держсанепіднадзора.

У складі техніко-економічного обґрунтовування (ТЕО) будівництва підприємства, що представляється на екологічну експертизу, повинні представлятися матеріали за оцінкою дії на оточуючу середовище" у вигляді оформленого окремого розділу "Охорона навколишнього середовища". Склад, порядок розробки, узгодження, твердження і проведення екологічної експертизи перед проектної і проектної документації визначається відповідними керівними документами. За представленими матеріалами державною екологічною експертизою видається висновок про відповідність ухвалених рішень по охороні навколишнього природного середовища екологічним вимогам, нормам і правилам. Позитивний висновок державної екологічної експертизи за матеріалами ТЕО (проекту) є обов'язковим документом для видачі дозволу на комплексне природокористування, а також відкриття фінансування і кредитування будівництва підприємства.

Матеріали ТЕО (проекту будівництва), що не задовольняють екологічним вимогам, не підлягають твердженню, а роботи по будівництву не повинні фінансуватися установами відповідних банків. Забороняється надання земельних ділянок під будівництво без позитивного висновку державної екологічної експертизи на ТЕО, проект будівництва або за наявності в ув'язненні зауважень про порушення (недотриманні) екологічних правил, нормативів і вимог. При отриманні негативного висновку, перед проектні або проектні матеріали повинні бути допрацьовані відповідно до висловлених в ув'язненні зауважень і пропозицій експертної комісії, після чого відкоректовані матеріали представляються в державну екологічну експертизу на повторний розгляд.

При позитивному висновку експертних органів на матеріали ТЕО або проекту будівництва видається дозвіл на природокористування на проектовані і реконструюються джерела забруднення. Дозвіл на природокористування видається на строк до одного року з моменту введення підприємства в експлуатацію. Надання земельних ділянок під будівництво проводиться за наявності позитивного висновку державної екологічної експертизи.

Місце розміщення підприємства повинне вибиратися в строгій відповідності із затвердженою в установленому порядку генеральними планами розвитку міста, селища, проектами планування і забудови. Забороняється будівництво підприємств на територіях і об'єктах, що особливо охороняються, включаючи охоронні зони, землі природоохоронного, рекреаційного, історико-культурного (пам'ятники садово-паркового мистецтва і т.д.) призначення.

Роботи по додатковому розміщенню на території підприємства ділянок, не передбачених ТЕО або проектом будівництва, вважаються реконструкцією, а проекти їх розміщення, будівництва підлягають обов'язковому узгодженню з державною екологічною експертизою.

Розділ "Охорона навколишнього середовища" у складі проектної документації на будівництво підприємства повинен розроблятися організацією, що має ліцензію на виконання цього виду робіт.

Будівництво, реконструкція підприємства повинні здійснюватися по затвердженим ТЕО (проектам), має позитивний висновок державної екологічної експертизи, в строгій відповідності з вимогами діючих природоохоронних, санітарних і будівельних норм і правил, з урахуванням висновків і зауважень, зроблених при узгодженні техніко-економічного обґрунтовування проекту (проекту будівництва).

Забороняється початок будівництво, реконструкція підприємства до затвердження проектної документації і відведення земельної ділянки в натурі. Не допускається зміна затвердженого проекту в збиток вимогам екологічної безпеки без необхідних додаткових узгоджень цих змін з державною екологічною експертизою.

При виконанні будівельних робіт повинно вживатися заходів по - охороні природи, впорядкуванню території і оздоровленню навколишнього природного середовища, у тому числі заходи щодо запобігання забруднення навколишнього природного середовища, передбачені проектом.

Введення підприємства в експлуатацію повинне проводитися за умови виконання в повному об'ємі всіх екологічних заходів, передбачених проектом. Забороняється введення в експлуатацію підприємства без завершення передбачених проектом робіт по охороні природи, рекультивації земель, оздоровленню навколишнього природного середовища.

Забороняється введення в експлуатацію обладнання, що не відповідає екологічним вимогам у складі затвердженого проекту.




4. Екологічні вимоги при експлуатації підприємств автомобільного транспорту



Вимоги до персоналу екологічної служби

Залежно від величини підприємств автосервісу на ньому може бути створений відділ охорони навколишнього середовища, або введена посада еколога (інженера з охорони довкілля). Ефективність роботи підприємства по забезпеченню власної екологічної безпеки в значній мірі залежить від роботи персоналу екологічної служби, основними задачами якої є наступні:

• контроль за дотриманням в підрозділах підприємства чинного екологічного законодавства, інструкцій, стандартів і нормативів з охорони довкілля;

	контроль за дотриманням технологічних режимів природоохоронних об'єктів, аналіз їх роботи;

	контроль правильності експлуатації очисних і захисних споруд;

	контроль за дотриманням екологічних стандартів і нормативів, за поляганням навколишнього середовища в районі розташування підприємства;

	перевірка відповідності технічного полягання технологічного обладнання вимогам природоохоронного законодавства;

	складання технологічних регламентів, графіків аналітичного контролю, інструкцій і іншої технічної документації;

		розробка і упровадження заходів, направлених на виконання вимог екологічного законодавства по дотриманню стандартів і нормативів в області охорони навколишнього середовища, раціонального використовування природних ресурсів, створення економіки замкнутого циклу при проектуванні, будівництві і експлуатації нових об'єктів підприємства, а також розширенні і реконструкції діючих виробництв;	

	складання перспективних і поточних планів з охорони довкілля, контроль за їх виконанням;

розробка планів упровадження нової техніки, проведення науково-дослідних і досвідчених робіт із створення на підприємстві технологічних процесів замкнутого циклу, заснованої на екологічно раціональній циркуляції матеріалів, заощадженні і заміщенні невідновлюваних ресурсів, мінімізації, повторному використовуванні, переробці і утилізації відходів, упровадженні маловідходної, безвідходної і екологічно чистої технології виробництва, раціонального використовування природних ресурсів, а також розробці планів капітального будівництва по природоохоронних об'єктах;

	розробка заходів по поліпшенню охорони навколишнього середовища на основі вивчення і узагальнення передового досвіду вітчизняних і зарубіжних підприємств;

	забезпечення проведення екологічної експертизи техніко-економічних обґрунтовувань, проектів, а також створюваних нових технологій і обладнання;

	розрахунок ризиків для полягання навколишнього середовища при реалізації підприємством програм по очищенню і іншим природоохоронним заходам;

	розробка екологічних стандартів і нормативів підприємства відповідно до діючих державних, міжнародних (регіональними) і галузевих стандартів, контроль за їх виконанням і своєчасний перегляд;

	розробка заходів по запобіганню забруднення навколишнього середовища, дотримання екологічних норм, що забезпечують сприятливі умови праці, а також по попередженню можливості аварій і катастроф;

	розслідування причин і наслідків викидів шкідливих речовин в оточуючу середовище, підготовка пропозиції по їх попередженню;

	участь в роботі комісій по проведенню екологічної експертизи діяльності підприємства;

	організація і проведення робіт із створення на підприємстві ефективної системи екологічної інформації, поширюваної на всіх рівнях управління, ознайомлення працівників підприємства з вимогами екологічного законодавства;

	ведення обліку показників, що характеризують полягання навколишнього середовища, створення системи зберігання відомостей про нещасні випадки, даних екологічного моніторингу, документація по ліквідації відходів і іншої інформації екологічного характеру, що надається в розпорядження координатора природоохоронної діяльності (еколога);

	складання встановленої звітності;

	•	участь в розробці учбових програм і організація екологічного навчання.

Рішення поставлених задач пред'являє високі вимоги до рівня професійної підготовки персоналу екологічної служби підприємства, який повинен знати:

	•	екологічне законодавство; нормативні і методичні матеріали по охороні навколишнього середовища і раціональному використовуванню природних ресурсів; системи екологічних стандартів і нормативів;

• технологічні процеси технічного обслуговування і ремонту автомобілів, гаражного і іншого обладнання, що є на підприємстві;

	пристрій, принципи роботи, експлуатаційні умови і вимоги до очисних споруд і обладнання;

	виробничу і організаційну структуру підприємства і перспективи його розвитку;

	основи економіки, організації виробництва, праці і управління;

	засоби контролю відповідності технічного полягання обладнання підприємства вимогам охорони навколишнього середовища і раціонального природокористування, діючі екологічні стандарти і нормативи;

	методи і пристрій технічних засобів екологічного моніторингу;

	порядок проведення екологічної експертизи передпланових, передпроектних і проектних матеріалів;

	порядок обліку і складання звітності з охорони довкілля;

	передовий вітчизняний і зарубіжний досвід в області охорони навколишнього середовища і раціонального використовування природних ресурсів;

	засобу обчислювальної техніки, комунікацій і зв'язку;

правила і норми охорони праці.

Діючими нормативними документами встановлені наступні кваліфікаційні вимоги до персоналу екологічної служби підприємства:

Начальник відділу охорони навколишнього середовища:

Вища професійна освіта і стаж роботи за фахом на інженерно-технічних і керівних посадах з охорони довкілля не менше 5 років.

Інженер з охорони довкілля (еколог)

	1	категорії:

Вища професійна освіта і стаж роботи на посаді інженера з охорони довкілля (еколога) 2 категорії не менше 3 років.

Інженер з охорони довкілля (еколог)

	2	категорії:

Вища професійна освіта і стаж роботи на посаді інженера з охорони довкілля (еколога) не менше 3 років.

Інженер з охорони довкілля (еколог): Вища професійна освіта без пред'явлення вимог до стажу роботи.

Вимоги повітроохоронного законодавства

Охорона атмосфери від викидів шкідливих речовин здійснюється відповідно до закону "Про охорону атмосферного повітря", ГОСТ 17.2.6.01-86 "Охорона природи. Атмосфера. Прилади для відбору проб повітря населених пунктів. Загальні технічні вимоги", ГОСТ 17.2.3.01-86 "Охорона природи. Атмосфера. Правила контролю якості повітря населених пунктів" ГОСТ 17.2.3.02-86 "Охорона природи. Атмосфера. Правила встановлення допустимих викидів шкідливих речовин промисловими підприємствами".

При експлуатації підприємства необхідно дотримувати стандарти, нормативи, правила і інші вимоги охорони атмосферного повітря.

Підприємства повинні одержувати в місцевому органі Міністерства природних ресурсів (МПР) дозвіл на гранично допустимі викиди забруднюючих речовин в атмосферу, для чого необхідно:

	—	провести інвентаризацію джерел і самих забруднюючих речовин в атмосферу. Інвентаризація проводиться відповідно до методики проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферу для станцій технічного обслуговування автомобілів, розробити проект нормативів ГДВ в атмосферу відповідно до "Рекомендацій по оформленню і змісту проектів нормативів гранично допустимих викидів в атмосферу (ГДВ) для підприємств", затвердженими в 1989г. Держкомітетом СРСР по охороні природи;

	представити розроблені інвентаризації і ГДВ на експертизу і узгодження до регіонального органу. Тому ГДВ узгоджується з органом саннадзора і затверджується регіональним органом, який на його підставі і видає дозвіл на викиди забруднюючих речовин.

Якщо в повітрі населеного пункту забруднення атмосфери перевищує встановлені ГДК, а викиди підприємства не можуть бути понижені з об'єктивних причин, необхідно розробити план заходів щодо зниження викидів. Після узгодження плану заходів регіональний орган видає дозвіл на тимчасово злагоджені викиди строком на 1 рік. Через рік перевіряється виконання плану заходів, розраховується тому ГДВ по нових параметрах і видається дозвіл на викиди, або процедура повторюється.

У процесі своєї виробничої діяльності підприємство автомобільного транспорту повинне:

—	здійснювати контроль за дотриманням встановлених нормативів викидів шкідливих речовин в атмосферу і ефективністю роботи газоочисних установок;

	виконувати програми і заходи щодо охорони атмосферного повітря. Упроваджувати маловідхідні і безвідходні технології, заходи щодо улав4-ливанию, утилізації, знешкодженню шкідливих викидів;

	проводити заходи, що наказали, щодо зменшення викидів шкідливих речовин в атмосферне повітря за несприятливих метеорологічних умов;

	виконувати розпорядження державних інспекторів по охороні природи;

	здійснювати контроль за дотриманням технічних нормативів викидів від пересувних джерел викидів шкідливих речовин в атмосферу.

Нормування викидів забруднюючих речовин в атмосферу

Існуюча система нормування викидів забруднюючих речовин в атмосферу припускає послідовне проведення двох етапів робіт:

	проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферу;

	нормування викидів на підставі розрахунків розсіювання і обліку фонових концентрацій.

Інвентаризація має на своїй меті отримання повних і достовірних даних про джерела виділення (технологічному устаткуванні), джерелах забруднення атмосфери (димарі, вентиляційні установки), розподілі їх по території підприємства (привласнення координат Х,У), а також відомостей про параметри викидів газоповітряних сумішей (лінійна (м/с) і об'ємна (куб.м/с) швидкості, температура, висота (м) над рівнем землі, діаметр гирла (м) джерела викиду, кількості ( г/с і т/г)) і склад викидів.

При проведенні інвентаризації керуються наступними положеннями:

	відповідальність за повноту і достовірність даних інвентаризації несе керівник підприємства;

	інвентаризація повинна проводитися періодично, один раз в п'ять років;

	при проведенні інвентаризації підприємство зобов'язано врахувати всі поступаючі в атмосферу забруднюючі речовини;

	при інвентаризації викидів повинні використовуватися безпосередні інструментальні виміри. У випадках відсутності інструментальних методик допускається вживання розрахункових галузевих методик.

Остання вимога на практиці не виконується. Практика показує, що одні інгредієнти переважно визначати розрахунковим способом ( наприклад сірчистий ангідрид і бензин від котельної, що працює на мазуті, органічні речовини (толуол, бензол, ацетон і ін.) — від виробництва забарвлення), а інші — інструментальним (діоксид азоту і оксид вуглецю від котельних, деревний і металевий пил від деревообробки і металообробки).

Матеріали інвентаризації супроводжуються технічним звітом по обґрунтовуванню повноти і достовірності даних.

При використовуванні розрахункового методу додаються розрахунки, виконані відповідно до діючої нормативно-методичної документації, в установленому порядку злагодженої Міністерством природних ресурсів РФ. Розрахунки представляються в повному об'ємі, окремо по кожному джерелу і інгредієнту. У складі технічного звіту представляються довідки про витрату, типі, складі сировини, що використовується, матеріалів, палива, про основні технічні характеристики встановленого обладнання.

У основі розрахункових методів визначення викидів від технологічних процесів лежать величини питомих виділень забруднюючих речовин на одиницю обладнання в одиницю часу (металообробка, деревообробка), питомі виділення на одиницю сировини і матеріалів (зварка, лудіння, литво металів і пластмас), питомі виділення з одиниці поверхні (гальваніка, миття паливної апаратури).

При використовуванні інструментального методу у складі технічного звіту представляються протоколи вимірів концентрацій, оформлені відповідно до діючого порядку, з вказівкою місць, кількості і тривалості відбору проб, використаних методів визначення концентрацій, приладового забезпечення.

У випадках, коли існуючі викиди у складі проекту кваліфіковані як ПДВ і за минулий після узгодження період (за 5 років) не відбулося їх збільшення, не змінився склад викидів, умови їх надходження в атмосферу — можлива пролонгація дії проекту нормативів ГДВ.

На підстав злагоджених даних інвентаризації розробляється проект нормативів викидів.

Нормування викидів припускає на першому етапі визначення величини максимальних приземних концентрацій, які створюють викиди підприємства в зоні найближчою жилою забудови або на території, що особливо охороняється, — природному комплексі, пам'ятнику історії і культури, рекреаційній зоні і ін. Визначення величин приземних концентрацій проводиться відповідно до "Методики розрахунку концентрацій...", використовуванням автоматизованих програм розрахунків розсіювання (найбільш часто програми, що використовуються, — "Еколог" і "Гарант").

Якщо викид даної конкретної речовини з даного конкретного джерела при розсіюванні (з урахуванням фону) створює в приземному шарі житлової забудови концентрацію, що не перевищує нормативу якості атмосферного повітря , цей викид кваліфікується як гранично допустимий — ГДВ. Якщо викид з урахуванням фону при розсіюванні створює в приземному шарі концентрацію, що перевищує санітарно-гігієнічний норматив ГДК — він кваліфікується як тимчасово злагоджений (ТЗВ). В цьому випадку у складі проекту нормативів викидів необхідно науково обґрунтувати величину необхідного зниження викиду для досягнення гранично допустимої величини і запланувати заходи, що забезпечують це скорочення.

Якщо проект нормативів викидів виконаний відповідно до вимог діючої нормативно-методичної документації — відділом нормування і дозволів готується Висновок про узгодження проекту і видається Дозвіл на викид. Обов'язковим доповненням до. Дозволу, що встановлює наднормативні викиди, є план заходів щодо досягнення нормативів гранично допустимих викидів. Контроль за виконанням запланованих проектом заходів лежить на інспекції по охороні атмосферного повітря.

Вимоги водозахисного законодавства

Охорона поверхневих вод на підприємствах автомобільного транспорту повинна здійснюватися відповідно до ГОСТ 17.1.3.13-86 "Охорона природи. Гідросфера. Загальні вимоги до охорони поверхневих вод від забруднення" і "Правилами охорони поверхневих вод". Умови відведення поверхневих стічних вод повинні бути злагоджені з регіональним органом по охороні природних ресурсів і органами, що експлуатують каналізаційні і водостічні мережі і відповідати СНіП 2.04.03-85 "Каналізація. Зовнішні мережі і споруди" і діючим правилам прийому стічних вод в мережі водовідведення. Технічні умови під'єднування до міських мереж водопроводу, Каналізації і водостоку повинні бути злагоджені з органами, що експлуатують ці мережі, відповідно до затверджених правил користування вказаними мережами і прийому в них стічних вод.

Збір поверхневих зливових стічних вод повинен забезпечуватися зі всієї площі підприємства шляхом прокладки зливової каналізаційної мережі або створення відповідних ухилів території для напряму стоку на очисні споруди. Експлуатація без обладнання їх очисними спорудами забороняється.

На підприємстві повинне проводитися своєчасне очищення каналізаційних мереж і очисних споруд від опадів і уловлених нафтопродуктів, заміна фільтруючих матеріалів. Очисні споруди повинні забезпечувати затверджені нормативні параметри якості очищення стічних вод. Власники підприємства повинні організовувати лабораторний контроль хімічного складу стічних вод, що скидаються у водні об'єкти, на рельєф місцевості, в підземні горизонти, каналізаційні і водостічні мережі. Відбір проб і хімічний аналіз стічних вод для контролю за ефективністю роботи очисних споруд проводиться відповідно до діючих Гостів, нормативних і методичних документів (ГОСТ 17.1.5.05.-85). Умови відбору проб повинні обмовлятися завчасно при висновку договорів з хіміко-аналітичними лабораторіями. У разі виявлення погіршення якості очищення стічних вод над встановленими нормативами скидання, робота підприємства припиняється до усунення порушень.

Нормативи скидання забруднюючих речовин, що скидаються в міську каналізацію і міську зливову мережу, визначаються правилами прийому стічних вод в ці мережі, нормативно-правовими актами, і закріплюються в договорах абонування, ув'язнених з власником мереж.

Екологічні вимоги по поводженню з відходами виробництва і споживання

Накопичення відходів і порядок поводження з ними на підприємствах автосервісу повинен здійснюватися відповідно до нормативних документів "Граничні кількості накопичення промислових відходів на території підприємства, М., 1985 г.", "Граничний вміст токсичних з'єднань в промислових відходах в накопичувачах, розташованих зовні території підприємств. М., 1985 г.", "Порядок накопичення, транспортування, знешкодження і поховання токсичних промислових відходів. Мінохоронздоров'я СРСР, М., 1985 р."

Підприємства повинні мати дозвіл на зберігання і вивіз промислових відходів, для отримання якого йому необхідно провести інвентаризацію утворення відходів і розробити проект лімітів розміщення відходів на території підприємства.

У процесі своєї діяльності підприємства повинні здійснювати облік, збір, зберігання і вивіз відходів з дотриманням нормативів, правил і інших вимог по поводженню з промисловими відходами.

Кількість відходів, знайдених розміщеними в несанкціонованих місцях, визначається держінспекторами розрахунковим методом або інструментальним виміром. При виявленні фактів самовільного розміщення відходів в несанкціонованих місцях держінспектор має право припинити розміщення відходів і застосовувати до винних відповідні санкції.

Вивіз промислових відходів, побутового сміття повинен здійснюватися організацією, що має відповідну ліцензію, в місця, визначені для їх утилізації або переробки.

Вимоги до встановлення санітарно-захисних зон

Санітарно захисна зона (СЗЗ) — це особлива функціональна зона, що відділяє підприємство від зони або від інших зон функціонального використовування території з нормативно закріпленими підвищеними вимогами до якості навколишнього середовища.

СЗЗ встановлюється в цілях зниження рівня забруднення атмосферного повітря, рівнів шуму і інших чинників негативної дії до гранично допустимих значень на межі з територіями за рахунок забезпечення санітарних розривів і озеленення територій.

Встановлення меж СЗЗ проводиться по сукупності всіх видів техногенних дій об'єкту на оточуючу середовище і здоров'я населення.

Розробка проекту СЗЗ підприємства (груп підприємств) виконується на підставі оформленого в установленому порядку договору (контракту) на створення проекту, що є переліком організаційних, економічних і правових положень, що встановлюють функціонально-технологічне і юридичне закріплення зобов'язань, прав і відповідальності сторін на період дії договору (контракту).

Договір (контракт) полягає проектною організацією із замовником проекту, яким можуть бути безпосередньо інвестор (прямий договір підряду або субконтракт) або інші юридичні особи (договір субпідряду або контракт), що мають необхідні фінансові кошти.

Замовник з участю організації, що виконує розробку проекту СЗЗ, повинен здійснити його узгодження з органами державного нагляду з оплатою відповідних витрат.

Узгодження повинні бути оформлені у вигляді текстових і графічних документів (акти, протоколи, довідки, листи, висновки, штампи і написи на планах і т.д.)

У СЗЗ діє режим обмеженої господарської діяльності.

Проект СЗЗ підприємства повинен містити наступні розділи:

	загальні відомості про підприємство;

	аналіз функціонального використовування території в районі розташування підприємства;

	коротка характеристика природно-екологічних особливостей територій;

	оцінка раніше виконаних розрахунків меж СЗЗ;

	розрахунок СЗЗ по чиннику забруднення атмосферного повітря;

	розрахунок СЗЗ по чиннику шумової дії;

	розрахунок СЗЗ по інших чинниках негативної дії;

	аналіз водоспоживання і водовідведення;

	утворення виробничих відходів;

	заходи щодо зниження негативної дії на середовище незаселеного;

	обґрунтовування меж СЗЗ по сукупності показників;

	заходи щодо планувальної організації і впорядкування СЗЗ;

	організація санітарно-гігієнічного контролю на межі СЗЗ і на території житлової забудови, прилеглої до СЗЗ;

	табличні матеріали;

	графічні матеріали, у тому числі:

• схема функціонального використовування території в районі розташування підприємства;

	генеральний план підприємства;

		схема розміщення джерел викидів і забруднення атмосферного повітря (існуюче положення і прогноз);

	схема розміщення джерел шуму, вібрації, ЕМП, радіації, і зони їх дії (існуюче положення і прогноз);

	схема по встановленню межі СЗЗ;

	схема планувальної організації СЗЗ;

	план впорядкування і озеленення СЗЗ;

	схема розміщення постів санітарно-гігієнічного контролю.

Регламентований розмір СЗЗ визначається в першу чергу класом підприємства або виробництва по приведеній в класифікації. Цей клас залежить від характеру виробництва, що визначає склад шкідливих дій, діапазону питомих викидів і ін. У ряді випадків розміри СЗЗ диференційовані залежно від потужності виробництва.

Відповідно до цієї класифікації більшість виробництв, підприємств і об'єктів можуть бути віднесені до одного з п'яти класів. Для об'єктів (підприємств, виробництв), віднесених до якого-небудь з цих класів, встановлені наступні розміри СЗЗ:

для об'єктів I класу — 2000 м;

для об'єктів II класу — 1000 м;

для об'єктів III класу — 500 м;

для об'єктів IV класу — 300 м;

для об'єктів V класу — 100 м.

Для окремих виробництв, підприємств і об'єктів, не охарактеризованих в класифікації, розміри їх СЗЗ можуть встановлюватися регіональними або відомчими нормативними документами, злагодженими в установленому порядку органами держсанепіднадзора, а для підприємств I і II класів — Мінохоронздоров'я України. Якщо діючі на підприємстві виробничі процеси не супроводжуються негативною дією на оточуючу середовище (виділенням забруднюючих речовин, шуму, випромінювання, статичної електрики і т.д.). не є пожежо- і вибухонебезпечними і не вимагають пристрою залізничних під'їзних колій, за рішенням органів саннадзора для нього встановлюється мінімальний розмір СЗЗ. При розміщенні такого підприємства в межах території відстань від меж займаної їм ділянки до житлових будинків слідує приймати не менше 50 м.

Розмір СЗЗ встановлюється з урахуванням можливостей перспективного розвитку підприємства.

Розміри СЗЗ підприємства визначаються у напрямі житлової забудови і інших зон з нормативно певними підвищеними вимогами до якості навколишнього середовища.

Питання про необхідність встановлення СЗЗ в інших напрямах розв'язується з урахуванням можливості будівництва на відповідних територіях житла або виникнення інших зон з нормативно певними підвищеними вимогами до якості навколишнього середовища.

Якщо, відповідно до передбачених технічних рішень і розрахунків забруднення атмосфери, рівнів шуму і ін., розміри СЗЗ для підприємства виходять більше, ніж розміри, встановлені, то необхідно переглянути проектні рішення і забезпечити виконання вимог за рахунок зменшення кількості викидів шкідливих речовин в атмосферу, мінімізації шуму і інших видів дій. Якщо і після додаткового опрацьовування не виявлені технічні можливості забезпечення розмірів СЗЗ, що вимагаються санітарними нормами, то розмір СЗЗ приймається відповідно до результатів розрахунку забруднення атмосфери, рівнів шуму і ін. і підтвердженні розрахункових даних натурними вимірами за узгодженням з органами Держсанепіднадзора.

Необхідність збільшення розмірів СЗЗ в порівнянні з нормативними визначається:

	наявністю морально застарілого технологічного обладнання на діючому підприємстві або його окремих цехах, що не забезпечує якість атмосферного повітря території відповідно до нормативів;

	низькою ефективністю газопилоуловлюючого обладнання і відсутністю технічних рішень по зниженню забруднення атмосферного повітря до гігієнічних нормативів;

	несприятливим по пануючих напрямах вітру взаєморозташуванням промислових територій;

	перевищенням ГДК вмісту в атмосфері хімічних речовин і ГДУ шуму, вібрації, електромагнітних випромінювань і інших шкідливих фізичних чинників за межами нормативної СЗЗ при неможливості зниження рівня забруднення технічними засобами.

Визначення меж СЗЗ підприємств автомобільного транспорту проводиться у декілька етапів:

	визначення нормативної СЗЗ;

	визначення розміру СЗЗ по чиннику хімічного забруднення атмосферного повітря розрахунковим шляхом (з підтвердженням натурними вимірами);

	визначення розміру СЗЗ по чиннику шуму розрахунковим шляхом або натурними вимірюваннями;

	визначення розміру СЗЗ по чиннику інших фізичних дій (іонізуюче випромінювання, ЕМІ, інфразвук та ін.);

визначення інтегральної СЗЗ з урахуванням всіх перерахованих чинників по найбільшому видаленню факторних меж.

Після встановлення меж СЗЗ по окремих чинниках слід встановити інтегральну межу СЗЗ, оцінити можливість розміщення виробничого об'єкту в забудові, що склалася, відповідно до нормативних вимог і дати пропозиції, по реорганізації, в т.ч.:

	по висновку дитячих і лікувальних установ з СЗЗ;

	відселенню мешканців з житлових будинків, що потрапляють в СЗЗ;

	висновку виробничих об'єктів, цехів, ділянок;

	перепрофілюванню виробництв, окремих цехів, ділянок під менш шкідливу з гігієнічної точки зору або нешкідливу і маловідхідну технологію.

Проект організації СЗЗ включає:

	заходи щодо впорядкування і озеленення СЗЗ;

	пропозиції по функціональному, будівельному, ландшафтному зонуванню і планувальній організації території;

	—	розрахунок витрат на організацію СЗЗ з включенням в них вартості озеленення і впорядкування території, а також витрат, пов'язаних з вилученням земель під організацію СЗЗ і винесенням житла, дитячих, лікувальних і інших установ, розміщення яких в СЗЗ не допускається; черговість виконання робіт.

У проекті (робочому проекті) організації і впорядкування СЗЗ розв'язуються наступні питання:

—	уточнюються намічені в ТЕО функціональне, будівельне, ландшафтне зонування і планування території з урахуванням проектних планувальних розробок, що передували виконанню проекту (проекту детального планування промислового вузла, промислового району і інших проектів планування);

	встановлюються типи і конструкції посадок, підбирається асортимент дерев, чагарників, квіткових рослин і газонних трав, розробляється агротехніка робіт по озелененню і догляду за насадженнями в перший рік після посадки, визначається об’єм- робіт і потреба в матеріалах для озеленення;

	розробляються заходи щодо максимального збереження і ефективного використовування в захисних цілях існуючих зелених насаджень з визначенням об'єму робіт по їх реконструкції;

	передбачаються заходи щодо інженерної підготовки озеленювання територій, не придатних для озеленення в їх природному вигляді. Інженерна підготовка виконується з максимальним збереженням існуючого рельєфу;

	на окремих ділянках зелених насаджень, якщо це необхідне, проектуються експлуатаційні дороги, а на ділянках, призначених для транзитного руху населення — пішохідні дороги і електроосвітлення;

	розв'язується організація поливу зелених насаджень, визначаються норми, методи і способи зрошування; залежно від вибраного способу зрошування розробляється проект відкритої або закритої поливальної мережі, визначається об'єм робіт і потреба в матеріалах і устаткуванні для поливу, а також кількість поливомийних машин для поливу насаджень на ділянках, де не передбачається будівництво поливальної мережі;

—визначають штати виробничого персоналу по догляду за насадженнями, потреба в машинах і механізмах для відходу;

	розв'язуються питання організації озеленювальних робіт;

	визначається вартість озеленення;

—складається записка пояснення, в якій стисло висловлюється зміст проекту.

На генеральному плані показуються межі факторних розрахункових зон дії, СЗЗ і зони обмеження, існуючі (що зберігаються і підлягаючі зносу) і проектовані будівлі і споруди, інженерні комунікації, зелені насадження, приводиться баланс площ територій. На планах функціонального, будівельного і ландшафтного зонування показується містобудівне зонування території СЗЗ.

На плані інженерної підготовки показуються ділянки виробництва земельних робіт, дренажна мережа і відображаються заходи щодо інженерної підготовки, передбачені проектом.

На плані озеленення показуються існуючі, реконструюються і проектовані насадження з вказівкою типів посадок, варіантів схем змішення деревно-чагарникових порід.

На плані впорядкування показуються проектовані дороги і даються типи дорожніх покриттів.

На плані електричних мереж показуються точки підключення до джерел живлення і траси основних мереж.

На плані поливальної мережі показуються точки підключення до джерел водопостачання, трасування магістральних мереж, а також насосні станції і інші споруди. При незначній насиченості креслень окремих розділів проекту вони можуть бути суміщені.

Планувальна організація СЗЗ окрім виконання основної задачі — захисти населення від негативних дій промислових об'єктів — повинна також відповідати вимогам архітектурно-композиційної ув'язки житлових районів міста з промисловими підприємствами.

При плануванні СЗЗ слід враховувати, що одним з важливих чинників, що забезпечують захист навколишнього середовища міста від промислових дій, є озеленення території газостійкими деревно-чагарниковим і насадженнями.

Захисне озеленення СЗЗ деревно-чагарниковими насадженнями повинне займати площу для зон вширшки:

до 300 м — не менше 60%;

від 300 до 1000 м — не менше 50%;

від 1000 до 3000 м — не менше 40%.

Планувальна організація СЗЗ ґрунтується на зонуванні її території з виділенням трьох основних зон:

	промислового захисного озеленення (13-56%) загальної площі СЗЗ;

	планувального використовування (11-45%).

Зона планувального використовування у свою чергу підрозділяється на наступні підзони:

	призаводська підзона;

	підзона промислового озеленення;

	підзона санітарних обмежень планувального використовування;

	підзона супутніх промислових підприємств;

	підзона комунальних об'єктів для обслуговування;

	підзона захисного озеленення і суспільного центру.

Транспортно-комунікаційні смуги повинні займати 3-5% загальній площі СЗЗ. В санітарно-захисній зоні створюються коридори провітрювання, особливо у напрямі пануючих вітрів.

Об'єкти, розміщення яких в межах СЗЗ дозволено, не повинні займати більше 30% території СЗЗ.

Територія СЗЗ повинна упорядкувати і озеленює за проектом впорядкування, що розробляється у складі проекту організації СЗЗ підприємства. Проект впорядкування і вибір зелених насаджень слід складати відповідно до діючих вимог.

При проектуванні впорядкування СЗЗ слід передбачати збереження існуючих зелених насаджень. З боку території належить передбачити смугу деревно-чагарникових насаджень шириною не менше 50 м, а при ширині зони до 100 м — не менше 20м.

Рослини, що використовуються для озеленення СЗЗ, повинні бути ефективними в санітарному відношенні і достатньо стійкими до забруднення атмосфери і ґрунтів промисловими викидами.

З метою визначення ступеня дії підприємства на прилеглі райони на території СЗЗ організовується контроль за основними параметрами навколишнього середовища: рівнем забруднення атмосферного повітря, рівнем шуму, якістю води у водних об'єктах, забрудненням ґрунтів і т.д. шляхом створення постійних постів або маршрутних пунктів.

Контроль здійснюється спеціалізованими службами підприємства з проведенням аналізів у відомчих лабораторіях. Контрольні аналізи здійснюють лабораторії територіальних органів Мінохоронздоров'я Росії. Результати багаторічних (не менше ніж річних) систематичних наглядів по контролю дії підприємства на оточуючу середовище і здоров'я населення можуть бути використані при коректуванні розмірів СЗЗ.

Екологічні вимоги по охороні і змісту зелених насаджень

Залежно від функціонального призначення, соціально-екологічної, історико-культурної значущості, озеленюючі території підрозділяються на три різні категорії.

Для кожної категорії визначаються:

	заходи за змістом і охороні зелених насаджень;

	нормативи витрат на зміст зелених насаджень.

Екологічні вимоги до різних видів діяльності підрозділяються на:

	вимоги по охороні зелених насаджень;

	вимоги по створенню зелених насаджень;

	—	вимоги за змістом зелених насаджень.

Охорона зелених насаджень — це система адміністративно-правових, організаційно-господарських, економічних, архітектурно-планувальних і агротехнічних заходів, направлених на збереження, відновлення або поліпшення виконання насадженнями певних функцій.

Власники, власники, користувачі земельних ділянок, на яких розташовані зелені насадження, зобов'язані здійснювати контроль за їх поляганням, забезпечувати задовільне полягання і нормальний розвиток зелених насаджень.

Юридичні власники озеленюючих територій зобов'язані:

	—	забезпечити збереження насаджень;

	—	забезпечити кваліфікований догляд за насадженнями, доріжками і устаткуванням, не допускати складування будівельних відходів, матеріалів, побутових відходів і т.д.;

	у літній час і в суху погоду поливати газони, квітники, дерева і чагарники;

	не допускати толочення газонів і складування на них будівельних матеріалів, пісків, сміття, сніги, сколовши льоду і т.д.;

	у всіх випадках вирубку і пересадку дерев і чагарників, вироблюваних в процесі змісту і ремонту, здійснювати відповідно до вимог Правил і технологічного регламенту, злагодженого з Регіональною службою захисту рослин.

На озеленюючих територіях забороняється:

	складувати будь-які матеріали;

	застосовувати чистий торф як рослинний ґрунт;

	влаштовувати звалища сміття, сніги, льоду, за винятком чистого Снігу, одержаного від розчищання садово-паркових доріжок;

	використовувати роторні снігоочищувальні машини для перекидання снігу на насадження, використовування роторних машин на прибиранні озеленюючих вулиць і площ допускається лише за наявності на машині спеціальних спрямовуючих пристроїв, що запобігають попаданню снігу на насадження;

	скидати сніг з дахів на ділянки, зайняті насадженнями, без вживання заходів, що забезпечують збереження дерев і чагарників;

	спалювати листя, змітати листя в лотки в період масового листопаду, засипати ними стовбури дерев і чагарників (доцільно їх збирати в купи, не допускаючи рознесення по вулицях, видаляти в спеціально відведені місця для компостування або вивозити на звалище);

	скидати кошторисів і інші забруднення на газони;

	—	ходити, сидіти і лежати на газонах (виключаючи лугові), влаштовувати ігри;

—	розпалювати багаття і порушувати правила протипожежної охорони;

	підвішувати на деревах гамаки, гойдалки, вірьовки для сушки білизни, забивати в стовбури дерев цвяхи, прикріплювати рекламні щити, електропроводи, електрогірлянди з лампочок, гірлянди прапорців, колючий дріт і інші огорожі, які можуть пошкодити деревам;

	здобувати з дерев сік, смолу, робити надрізи, написи і наносити інші механічні пошкодження;

	рвати квіти і ламати гілки дерев і чагарників;

	розоряти мурашники, ловити і знищувати птахів і тварин;

	застосовувати будь-які пестициди на територіях дитячих, спортивних, медичних установ, шкіл, підприємств громадського харчування, водозахисних зон річок, озер і водосховищ, зон першого і другого поясів санітарної охорони джерел водопостачання, в безпосередній близькості від житлових будинків і повітрозабірних пристроїв;

	проводити розривання для прокладки інженерних комунікацій, без узгодження за встановленими правилами;

	проїзд і стоянка автомашин, мотоциклів, інших видів транспорту (окрім транзитних доріг загального користування і доріг, призначених для експлуатації об'єктів).

Забороняється юридичним і фізичним особам самовільна вирубка і посадка дерев і чагарників.

При виробництві будівельних робіт будівельні і інші організації зобов'язані:

	погоджувати з власником території початок будівельних робіт в зоні зелених насаджень і повідомляти їх про закінчення робіт не пізніше, ніж за два дні;

захищати дерева, що знаходяться, на території будівництва, суцільними щитами заввишки 2 м.

Трикутник щитів мати свій в розпорядженні на відстані не менше 0,5 м від стовбура дерева, а також влаштовувати дерев'яний настил навкруги захищаючого трикутника радіусом 0,5 м;

	—	при мощенні і асфальтуванні міських проїздів, площ, дворів, тротуарів і т.п. залишати навкруги дерева вільні простори діаметром не менше 2 м з подальшою установкою залізобетонних грат або іншого покриття;

	викопала траншей при прокладці кабелю, каналізаційних труб і інших споруд проводити від стовбура дерева при товщині стовбура до 15 см на відстані не менше 2 м, при товщині стовбура більше 15 см — не менше 3 м, від чагарників — не менше 1,5 м, рахуючи відстань від підстави крайньої скелетної гілки;

	при реконструкції і будівництві доріг, тротуарів, трамвайних ліній і інших споруд в районі існуючих насаджень не допускати зміни вертикальних відміток проти існуючих більше 5 см при пониженні або підвищенні їх. В тих випадках, коли засипка або оголення кореневої системи неминучі, в проектах і кошторисах передбачають відповідні пристрої для збереження нормальних умов зростання дерев;

		не складувати будівельні матеріали і не влаштовувати стоянки машин і автомобілів на газонах, а також на відстані ближче 2,5 м від дерева і 1,5 м від чагарників. Складування горючих матеріалів проводиться не ближче 10 м від дерев і чагарників;

		під'їзні шляхи і місця для установки підйомних кранів розташовувати зовні насаджень і не порушувати встановлені огорожі дерев;

		роботи в зоні кореневої системи дерев і чагарників проводити нижче за розташування основного скелетного коріння (не менше 1,5 м від поверхні грунту), не ушкоджуючи кореневої системи;

	—	зберігати верхній рослинний грунт на всіх ділянках нового будівництва організувати зняття його і буртує по краях будівельного майданчика. Рослинний грунт, що забуртував, передавати підприємствам зеленого господарства для використовування при озелененні цих або нових територій.

Нові посадки, особливо дерев на прибудинкових територіях, повинні проводитися за проектами в: встановленому порядку.

Всі роботи по новому будівництву, реконструкції і капітальному ремонту, пов'язані з розриттям, можуть проводитися тільки після отримання відповідних дозволів.

Роботи із створення зелених насаджень обов'язково повинні включати наступні види робіт:

	підготовка і оформлення дозвільної документації;

	роботи по плануванню і розчищанню території;

	роботи по забезпеченню збереження існуючих зелених насаджень;

	видалення сухостійних і аварійних дерев;

	роботи по збереженню родючого шару грунтів;

	роботи по контролю і поліпшенню полягання рослинного грунту;

	роботи по підготовці посадочних місць;

	посадка рослин, відповідних встановленим нормативам і вимогам;

Роботи по догляду за зеленими насадженнями, пов'язані з проведенням агротехнічних заходів, здійснюються спеціалізованими організаціями на підставі ліцензії на право заняття даним видом діяльності.

Роботи за змістом зелених насаджень підрозділяються на:

	зміст дерев і чагарників;

	зміст газонів;

	зміст квітників;

—	підвищення життєздатності рослин в місті. 




ВИКОРИСТАНА ЛІТЕРАТУРА



1. Бабусенко С.М. Проектирование ремонтно-обслуживающих предприятий. – М.: Агропромиздат, 1990.

2. Забруснов А.П. Техника безопасности при ТО машин. – М.: Россельхосиздат 1974. - 192с.

3. Канарчук В.Е. та ін. "Основи технічного обслуговування і ремонту автомобілів. " У 3 .кн. Кн. 1. Теоретичні основи. Технологія: підручник.-К.: Вища шк., 1994. - 342с.

4. Лєхман С.Д., Рубльов В.І., Рябців Б.І., "Запобігання аварійності і травматизму у сільському господарстві". – Київ: Урожай 1993 р., 270 с.

5. Охорона праці в сільському господарстві // Збірка нормативних актів. Київ, "Варта", 1996р.-590ст.

6. Справочник по ремонто-обслужающему производству Агропромы- шленого комплекса. А.П. Корча, В.К. Чумак, А .Г. Ошколо, М.С.Гутарович – К.: Урожай 1988. – 240с.