nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Onni Saastamoinen

Onni Herman Saastamoinen (20. kesäkuuta 1895 Kuopio – 1. syyskuuta 1966 Kuopio) oli Saastamoinen Oy:n ja Saastamoisen Faneri Oy:n toimitusjohtaja vuosina 1949–1960. Hän sai vuorineuvoksen arvonimen 1949. Onni Saastamoinen tuli ylioppilaaksi 1914 ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa ja Mannheimin insinööriopistossa Saksassa. Suomen sisällissodan alkuvaiheessa hän oli Vimpelin sotakoulussa ja osallistui taisteluihin Savossa ja Karjalassa. Sodan aikana hänet ylenetiin vänrikiksi. Käytyään sen jälkeen Libaun lentäjäkoulun Kuurinmaalla hän palveli Sortavalan lentoasemalla. Armeijasta hän erosi keväällä 1919. Armeijavaiheen jälkeen hänet nimitettiin lähetystöavustajaksi Suomen lähetystöön Washington DC:hin Yhdysvaltoihin, mutta joutui palaamaan Suomen jo vuonna 1920 isänsä kuoleman johdosta osallistuen perheensä yrityksen hoitoon Kuopiossa. Isänsä Herman Saastamoisen kuoltua hänen veljensä Yrjö Saastamoinen toimi ensin toimitusjohtajana. O
Toivo Salmi

Toivo Salmi (18. huhtikuuta 1904 Viipuri – 10. kesäkuuta 1965 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori. Salmen vanhemmat olivat vaunumestari Heikki Salmi ja Maria Rissanen ja puoliso vuodesta 1931 Maj-Lis Simell. Toivo ja Maj-Lis saivat viisi lasta, Heikki s. 1933 (k. 2019), Pekka s. 1936, Lauri s. 1939 (k. 2013), Liisa s. 1942 ja Toivo s. 1945
Vivisektio (yhtye)

Maria, lauluPekka, kitaraPena, bassoMiikka, rummut Kirsi, laulu (1984–1986)Pekka, kitara (1984–1986)Pena, basso (1984–1986)Satu, rummut (1984–1986) Vivisektio on suomalainen hardcore punk -yhtye, joka perustettiin Äkäslompolossa vuonna 1983. Yhtye lopetti toimintansa 1986 tehtyään vain kahdeksan keikkaa, mutta aktivoitui uudelleen vuonna 2008. Alkuperäisjäsenistä ovat mukana kitaristi Pekka ja basisti Pena. Vivisektio teki uransa ensimmäisen Euroopan-kiertueen toukokuussa 2012 esiintyen Saksassa, Tšekissä, Itävallassa ja Puolassa.
Sadi Sandell

Henrik Sadi Seleme Sandell (15. joulukuuta 1891 Turku – 9. maaliskuuta 1986 Turku) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän oli Oy Finlayson-Forssa Ab:n apulaisjohtaja 1942–1947, toimitusjohtaja 1947–1962 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1963. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1950.
Ravitsemusterapeuttien yhdistys

Ravitsemusterapeuttien yhdistys ry (RTY) on vuonna 1970 perustettu akavalaisen Agronomiliiton jäsenyhdistys. RTY:llä on monialainen jäsenistö. Sen jäsenet työskentelevät laaja-alaisesti ravitsemuksen parissa, esimerkiksi tutkijoina yliopistoissa ja tutkimuslaitoksissa, ravitsemusasiantuntijoina järjestöissä ja elintarviketeollisuudessa, asiantuntijatehtävissä ruokapalvelualalla, suunnittelijoina valtion ja kuntien hallinnossa, yrittäjinä sekä ravitsemusterapeutteina terveydenhuollossa. Yhdistyksen jäsenillä on ylempi yliopistotutkinto: terveystieteiden (TtM), elintarviketieteiden (ETM), filosofian (FM), maatalous- ja metsätieteiden (MMM) tai terveydenhuollon (THM) maisterin, lisensiaatin tai tohtorin tutkinto ravitsemustiede pääaineena. Valtaosa jäsenistä on suuntautunut opinnoissaan kliiniseen ravitsemukseen: heillä on Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontaviraston (Valvira) myöntämä laillistetun ravitsemusterapeutin pätevyys. Yhdistyksessä on noin 800 jäsentä, joista osa on alan opiskelijoita. Ravitsemustieteellistä yliopistotutkintoa voi opiskella muun muassa Helsingin yliopistossa ja Itä-Suomen yliopistossa. Laillistetun ravitsemusterapeutin pätevyyden voi nykyisin saada vain Itä-Suomen yliopistossa suoritettujen ravitsemusterapialinjan maisteriopintojen jälkeen. Varsinaisen laillistuksen myöntää Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto (Valvira). RTY edistää hyvää ravitsemusta ja ravitsemushoitoa. Yhdistyksen tarkoituksena on Agronomiliiton jäsenyhdistyksenä edistää jäsentensä ammatillisia etuja ja lisätä edustamiensa ryhmien arvostusta sekä edistää jäsenten yhteenkuuluvuutta.Yhdistys julkaisee kahdesti vuodessa ilmestyvää Ravitsemusasiantuntija-lehteä
Ihana seikkailu

Ihana seikkailu on Toivo Särkän ohjaama värillinen epookkielokuva vuodelta 1962. Se oli Särkän viimeinen ohjaus. Tarina on kolmiodraama, jonka tapahtumaympäristönä on 1800-luvun suomalainen herraskartano. Kartanon tytär Helena valmistautuu häihinsä. Hänen vanhempansa ovat kuolleet ja hän asuu enonsa, Anders von Holdenin suojissa. Helena olisi halunnut avioon Saksassa opiskelevan serkkunsa Paul von Holdenin kanssa. Andersin vaimo Gisela on kuitenkin päättänyt naittaa hänet kamreeri Brynolf Pedantziukselle, eikä ole kaihtanut kierojakaan keinoja avioliiton toteuttamiseksi. Helena on suostunut vastentahtoisesti sukulaistensa tahtoon, mutta Paul saapuu paikalle juuri ennen h-hetkeä. Helena ja Paul karkaavat Helsinkiin Helenan isoäidin, paronitar Louise Ehrenheimin luokse, joka luulee pariskunnan olevan vastanaineen. Helena ja Paul eivät tohdi eivätkä rohkene korjata väärinkäsitystä. Yöllä isoäiti yhyttää Paulin nukkumasta salin sohvalla, eikä ymmärrä miksi tämä ei ole makuuhuoneessa Helenansa kanssa. Helena ja Paul sotkeutuvat alati pahemmin valheidensa verkkoon, kunnes tulee hetki jolloin isoäiti saa totuuden selville
Punch the Clock

Punch the Clock on brittiläisen Elvis Costello and the Attractions -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1983. Tuottajat ovat Clive Langer ja Alan Winstanley ja levy-yhtiö on F-Beat Records. LP-levyn luettelotunnus on XXLP 20 ja C-kasetin XXC 20. Osallisena on myös Riviera Global Rec. Prod. Ltd. Elvis Costello on säveltänyt ja sanoittanut kaikki kappaleet lukuun ottamatta "Shipbuildingia", jonka on säveltänyt Clive Langer. Nopeatempoisen avauskappaleen "Let Them All Talk" sanoituksessa viitataan Otis Reddingin kappaleeseen "Fa Fa Fa Fa Fa (Sad Song)": "Listening to the sad song that the radio plays / Have we come this fa-fa-fa to find a soul cliche". Muutenkin muutamat kappaleet ovat Stax-soul-vaikutteisia levyllä mukana olevan puhallinryhmän ansiosta. Albumin nimi mainitaan kappaleessa "The Greatest Thing". Siinä on myös viittaus tunnetun viihdejätin tuotteisiin: "Never once removed the Sony / 'Cos it's a status thing". Kappaleessa "Love Went Mad" on viittaus virkavallan autolla kaahailuun: "The boys in blue are hard to catch / They're busy turning Piccadilly / Into Brands Hatch"
Giuseppe Tornatore

Giuseppe Tornatore (s. 27. toukokuuta 1956 Bagheria, Sisilia, Italia) on italialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Cinema Paradiso (1988) ja Malèna (2000). Tornatore on sisilialaista syntyperää. Hän kiinnostui nuorena näyttelemisestä ja teatterista ja järjesti 16-vuotiaana Luigi Pirandellon ja Eduardo De Filippon näytelmien esityksiä. Työuransa hän aloitti freelance-valokuvaajana, ja elokuvan pariin hän siirtyi palkitulla yhteistyödokumentilla Le minoranze etniche in Sicilia. Hänen esikoisohjauksensa oli Il Camorrista (1986). Ensimmäinen kansainvälinen menestys oli Cinema paradiso, joka voitti Oscarin parhaana vieraskielisenä elokuvana vuonna 1989, ja mainetta ovat saaneet myös elokuvat Legenda nimeltään 1900 (1998) ja Malèna (2000).
Kosti Kustaa Kartiokari

Kosti Kustaa Kartiokari (alkujaan Kakola, myöhemmin Lakus;16. heinäkuuta 1923 Kärkölä — 19. heinäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen huumekaupan organisoija ja liikemies. Lehdistö on nimittänyt häntä mm. Pohjolan huumekuninkaaksi. Kartiokari salakuljetti ja salakuljetutti kuriireilla amfetamiinia ja Preludinia (fenmetratsiini, amfetamiiniryhmään kuuluva aine) suurina erinä erityisesti Saksasta sekä Suomeen että muihin Pohjoismaihin. Hänen on arvioitu tuoneen ja tuottaneen Suomeen ja Ruotsiin 200 kg amfetamiinia. Lisänimillä "Tuplakoo" ja "Kolme Koota" tunnettua miestä on luonnehdittu hienosti pukeutuvaksi herrasmieheksi, mutta toisaalta suorastaan saidaksi. Hänellä oli peltisiä teollisuushalleja rakentanut yritys. Myöhemmin hän perusti maalausalan yrityksen voidakseen hankkia sen nimissä amfetamiinin valmistuksessa tarvittavia kemikaaleja. Kartiokari esiintyi mahtipontisesti myös julkisuudessa. Hän lähetti sanomalehti Uuteen Suomeen kirjeitä, joissa hän uhosi voivansa säädellä amfetamiinin markkinoita, olipa vapaalla tai vankilassa
Vuorirevonpapu

Elinvoimainen  Thermopsis montanaNutt. Vuorirevonpapu Wikispeciesissä Vuorirevonpapu Commonsissa Vuorirevonpapu (Thermopsis montana) on monivuotinen, hernekasveihin kuuluva ruoho, joka on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta. Vuorirevonpapu kasvaa 40:stä 80:een senttimetriä korkeaksi. Kierteisesti olevat lehdet ovat kolmisormisia ja lehtien korvakkeet isoja ja lehdykkämäisiä. Lehdykät ovat 3–8 cm pitkiä, alta karvaisia ja vaihtelevat muodoltaan vastapuikeasta suikeaan. Vuorirevonpavun kukinto on harsu latvaterttu. Kaksineuvoisten kukkien verhiö on viisilehtinen ja kellomainen. Teriö on hernekasvien tapaan muodoltaan vastakohtainen ja perhomainen: ylinnä on purje, sivuilla siivet ja alinna kahdesta terälehdestä muodostunut venho. Väriltään teriö on keltainen ja kooltaan 20–24 mm pitkä. Suomessa laji kukkii heinäkuussa. Hedelmä on uloskaartuva, karvainen ja monisiemeninen palko. Ulkonäöltään laji muistuttaa jossain määrin lupiineja, mihin myös viittaa lajin nimi esimerkiksi ruotsiksi (lupinväppling) ja englanniksi (False Lupin)
Gorhamin luola

Gorhamin luola (engl. Gorham’s Cave, esp. Cueva de Gorham) on Gibraltarin itärannikolla sijaitseva luola, josta on löydetty arkeologisissa tutkimuksissa merkkejä neandertalinihmisestä. Paikan löydöt ovat nuorimpia neandertalinihmisestä tehtyjä. Unesco lisäsi paikan maailmanperintöluetteloon vuonna 2016. Gorhamin luola sijaitsee jyrkänteen seinämässä 426 metriä korkean Gibraltarinvuoren juurella. Luola on osittain täyttynyt hiekalla, lepakoiden ulosteella ja stalaktiiteilla. Niistä muodostuneen pohjakerroksen paksuus on noin 18 metriä. Nykyään luola on aivan Välimeren rannalla, mutta neandertalilaisten aikana merenpinta oli alempana ja Gibraltarinvuorta ympäröi rannikkotasanko. Gorhamin luolan lähistöllä sijaitsevat myös Bennetin luola, sekä Vanguard- ja Hyena-luolat. Britannian armeijan kapteeni A. Gorham löysi Gorhamin luolan vuonna 1907
Gibraltarin piiritys (1309)

loppui 12. syyskuuta 1309 Gibraltar Kastilian kuningaskunnan voitto. Kastilian kuningaskunta Santiagon ritarikunta Calatravan ritarikunta Granada Ferdinand IV Juan Núñez II de Lara Alonso Pérez de Guzmán Fernando Gutiérrez Tello Garci López de Padilla Muhammad III Nasr tuhansia 1 200 Gibraltarin piiritys oli Reconquistan aikana, vuonna 1309 tapahtunut taistelu. Gibraltaria puolustaneet Granadan kuningaskunnan muslimit antautuivat sen jälkeen Kastilian kuningaskunnan voitoilla. Gibraltar oli tämän jälkeen 24 vuoden ajan espanjalaisilla, kunnes muslimit valloittivat sen uudestaan vuoden 1333 piirityksessä. Reconquista oli edennyt jo hyvin 1200-luvulla, ja vuosisadan puolivälin jälkeen Kastilian kuninkaat pyrkivät pääsemään etelään jo Gibraltarinsalmelle. Sen hallitseminen estäisi uusien valtauksien tulemisen Pohjois-Afrikasta. Kastilian kuningas Ferdinand IV ja Aragonian Jaakko II yhdistivät voimansa 1309. Ferdinand piiritti Algecirasia ja Jaakko Almeríaa. Algecirasin piirityksen aikana Ferdinand huomasi Gibraltarin haavoittuvuuden ja lähetti joukkoja valtaan sen. Ferdinand lähetti Alonso Pérez de Guzmánin hyökkäämään Gibraltarille maitse, ja samaan aikaan Kastilian laivasto Jaspert V de Castellnoun johdolla saartoi sen. Gibraltarin puolustajat eivät kestäneet piiritystä ja neuvottelivat pian antautumisehdoista
Aune Siimes

Aune Linnea Siimes (18. heinäkuuta 1909 Värtsilä – 3. marraskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen keramiikkataiteilija. Hän sai kultamitalin Milanon triennaalissa 1951 ja 1954. Siimes opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa 1932–1933 ja työskenteli Arabialla 1932–1964. Hänet tunnetaan erityisesti ohuista, reliefikuvioiduista kulhoistaan.
Johan Kraftman

Johan (Juhana) Kraftman (2. joulukuuta 1713 Porvoo – 19. elokuuta 1791 Ulvila) oli suomalainen talous- ja maataloustieteilijä, rehtori sekä Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen. Hän oli yksi Suomen merkittävimpiä valistusajattelijoita 1700-luvulla. Porvoon lukion oppilaana ollut Kraftman aloitti opiskelun Turun akatemiassa vuonna 1731. Kahta vuotta myöhemmin hän kirjautui Uppsalan yliopistoon. Kraftman nimitettiin Turun akatemian taloustieteen dosentiksi vuonna 1746. Hän haki fysiikan ja taloustieteen professorin virkaa, tehtäviin valittiin kuitenkin Karl Fredrik Mennander sekä Pehr Kalm. Kraftman siirtyi tämän jälkeen Porin triviaalikoulun rehtoriksi vuonna 1748. Turun akatemian talousopin dosentiksi hänet nimitettiin 1746 ja ylimmäksi matematiikan professoriksi 1755. Kraftman erosi professorin virasta kolmen vuoden kuluttua. Porin triviaalikoulun rehtorina Kraftman tunnettiin edistysmielisenä uudistajana
Ivan Vazov

Ivan Mintšov Vazov (bulgariaksi Иван Минчов Вазов) (27. kesäkuuta 1850 Sopot – 1921) oli bulgarialainen runoilija, novellisti ja näytelmäkirjailija. Vazov osallistui Bulgarian vapautusliikkeeseen ja joutui siksi oleskelemaan maanpakolaisena Romaniassa ja Venäjällä (1886). Vazovin esikoisteos oli runokokoelma Prěporec i gusla. Parhaan romaaninsa Ikeen alla (Kustannusosakeyhtiö Kirja, 1913) hän kirjoitti maanpakolaisuusaikanaan Venäjällä. Myöhemmin hän asettui asumaan Sofiaan ja antautui kirjallisiin töihin. Balladien ja lyyristen runojen ohella hän kirjoitti isänmaallisia runoja, joissa hän kuvailee Bulgarian vapaustaistelua ja ylistää muun muassa Venäjän keisaria Aleksanteri II:ta. Hän kirjoitti myös novelleja ja julkaisi aikakauskirjoja.
Paavo Simola

Paavo Eevertti Simola (17. heinäkuuta 1902 Alatornio – 25. kesäkuuta 1961 Hämeenlinna) oli suomalainen lääkäri ja biokemisti. Hän oli Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian professori vuodesta 1933. Hän teki tutkimuksia yleisen biokemian ja fysiologisen kemian aloilta. Hänen isänsä oli professori Eevert Simola.
Tammisavikka

Dysphania botrys(L.) Mosyakin & Clemants Tammisavikka Wikispeciesissä Tammisavikka Commonsissa Tammisavikka (Dysphania botrys) on yksivuotinen tuoksusavikkalaji, jossa on voimakkaan aromaattinen tuoksu. Tammisavikka kasvaa 10–60 cm korkeaksi. Kasvi on tiheään nystykarvainen. Varsi on pysty ja usein runsashaarainen. Himmeänvihreät lehdet ovat varressa kierteisesti. Varren keskiosissa lehtilapa on soikea, alle 5 cm pitkä ja matalaan pariliuskainen, leveitä liuskoja on kahdesta neljään paria. Kukinnossa lehdet ovat ehyitä ja pienikokoisia. Kukinto on harsu ja muodostuu kaksihaaraviuhkoista. Kukinnon kehälehdet ovat pyöreäselkäisiä, selkäpuolelta nystykarvat ovat pitkäperäisiä. Suomessa tammisavikka kukkii syyskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama
Korpinkivi

Korpinkivi on taikaesine, jota korppien väitettiin säilyttävän kielensä alla tai pesässään. Korppi sai siitä taikavoimia, joilla saattoi esimerkiksi tehdä itsensä tai pesänsä näkymättömäksi. Korpin tappajan väitetään joskus saaneen kiven ja sen voimat itselleen. Korpinkiveksi sanottu kivi on kulkenut eräässä suvussa Keski-Suomessa useiden sukupolvien ajan.
Aarno Snellman

Aarno Snellman (5. kesäkuuta 1893 Helsinki – 21. lokakuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori, jota voidaan pitää suomalaisen neurokirurgian uranuurtajana. Snellmanin vanhemmat olivat asianajaja, pankinjohtaja Frans Emil Snellman ja Josefina Wilenius ja puoliso vuodesta 1921 Anna Rakel Mustakallio. Snellman tuli ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1912 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1923. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1931 ja sai erikoislääkärin oikeudet kirurgisissa taudeissa 1933. Snellman toimi lääkärinuransa alkuvaiheessa Viitasaaren kunnanlääkärinä 1924–1932, siirtyi sitten pysyvästi Helsinkiin, jossa tosin oli jo ennättänyt toimia Helsingin yleisen sairaalan kirurgisen osaston vapaaehtoisena apulaislääkärinä 1924 ja 1929–1930. Suomen Punaisen Ristin sairaalassa Snellman toimi sen perustamisesta alkaen, ensin alilääkärinä 1932–1942 ja Simo Brofeldtin kuoltua ylilääkärinä 1943–1960. Sotilasarvoltaan Snellman oli lääkintämajuri (1941). Perehdyttyään neurokirurgiaan Herbert Olivecronan opissa Tukholmassa, Snellman aloitti neurokirurgisen toiminnan Suomen Punaisen Ristin sairaalassa 1935. Hän teki Suomen ensimmäisen lobotomialeikkauksen vuonna 1946 Punaisen Ristin sairaalassa. Snellman oli Helsingin yliopiston kirurgian dosentti 1936–1947 ja maan ensimmäinen neurokirurgian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1947–1961
Gustaf Snellman

Gustaf Robert Snellman (21. maaliskuuta 1864 Helsinki – 15. heinäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen tilastotieteilijä. Gustaf Snellmania on sanottu "Suomen sosiaalitilaston isäksi". Hän oli Teollisuushallituksen työtilastollisen, myöhemmin sosiaalihallituksen tilasto-osaston johtaja vuodesta 1902. Snellman toimitti tilastotutkimuksia lähinnä työsuhteista ja asunto-oloista. Gustaf Snellmanin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti, senaattori John Snellman ja Wilhelmina (Minne) von Trapp. Ylioppilaaksi Snellman tuli 1882 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889. Hän opiskeli matematiikkaa Göttingenissä 1890–1891 ja toimi sitten matematiikan ja fysiikan opettajana vuoteen 1899. Nya Pressenin ja Dagling Allehandan toimittaja hän oli 1899–1901, ennen tilastovirkamiehen uraansa vuoteen 1918 asti. Snellman toimi vielä Suomen paperi- ja puutavaralehden toimittajana 1919–1922, valtion tapaturmalautakunnan puheenjohtaja hänestä tuli 1918. Pikakirjoitustaitoinen Snellman oli aatelis- ja porvarissäätyjen pikakirjoittaja valtiopäivillä vuodesta 1882 vuoteen 1897, pikakirjoitusyhdistyksen sihteerinä hän toimi 1891–1899
Anders Henrik Snellman

Anders Henrik Snellman (16. elokuuta 1848 Kuopio – 12. elokuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen valtiopäivämies, senaattori ja Suomen senaatin oikeusosaston jäsen. Snellmanin vanhemmat olivat senaattori, kanslianeuvos Johan Wilhelm Snellman ja Johanna Lovisa Wennberg. Anders Henrik Snellman pääsi ylioppilaaksi vuonna 1868 Helsingin ruotsalaisesta normaalikoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen tuomarintutkinnon vuonna 1873. Snellman sai varatuomarin arvon vuonna 1875. Snellman toimi Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena vuosina 1893–1900, Ilomantsin tuomiokunnan tuomarina vuosina 1900–1905 ja senaattorina Suomen senaatin oikeusosastolla vuosina 1905–1909. Snellman oli myös aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä vuosina 1882, 1900 ja 1905–1906. Anders Henrik Snellman oli naimisissa vuodesta 1880 Anna Maria Alfthanin (1850–1930) kanssa. Heidän poikansa oli jääkärimajuri, toimitusjohtaja Johan Wilhelm Kristian Snellman ja tyttärensä taidemaalari Anna Snellman-Kaila.
Karl Snellman

Karl Snellman (2. lokakuuta 1855 Helsinki – 20. lokakuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen ylijohtaja, valtiopäivämies ja todellinen valtioneuvos. Snellmanin vanhemmat olivat senaattori, kanslianeuvos Johan Wilhelm Snellman ja Johanna Lovisa Wennberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1872 Helsingin ruotsalaisesta normaalikoulusta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1877. Snellman toimi tie- ja vesirakennusten ylihallituksen ylijohtajana 1909–1925. Hän sai todellisen valtioneuvoksen arvon vuonna 1917. Snellman oli aatelissäädyn sukunsa edustaja valtiopäivillä 1900 ja 1904–1905. Snellman oli naimisissa vuodesta 1887 Ellen Sofia Elisabet Möllerin (1864–1944) kanssa. Heidän lapsiaan olivat puutarhurimestari, kansakoulunopettaja Maj Karin Hela, ent. Kivekäs (1889–1990), arkkitehti Weli Tage Snellman (s. 1893), lähetystöneuvos Teo Snellman (1894–1977), lääkäri Elis Ilmari Snellman (1895–1975) ja filosofian maisteri Kaisu Ellen Snellman (1898–1992)
Héctor Licudi

Héctor Licudi oli gibraltarilainen kirjailija, kääntäjä ja lehtimies. Hänen tunnetuin teoksensa on espanjankielinen romaani Barbarita vuodelta 1929. Se oli ensimmäinen gibraltarilainen romaani. Osittain omaelämänkerrallinen teos kertoo nuoren miehen elämästä Gibraltarilla. Barbarita on laaja 35 lukua kattava teos, joka kertoo päähenkilönsä rakkauselämää. Hän rakastaa monia naisia, mutta etenkin kolmea: vaimoaan Margaretia ja Lilyä ja Barbaraa. Juonen lisäksi teoksen tärkeäksi osaksi nousee aikalaiskuvaus 1920-luvun elämästä Gibraltarilla (jota kutsutaan teoksessa Gibramonteksi). Oman kirjoittamisensa lisäksi hän käänsi teoksia italiasta ja englannista espanjaksi. Licudi syntyi Gibraltarilla tunnetutun gibraltarilaissukuun, mutta hän liittyi tiiviimmin Sevillan ja Madridin kirjallisiin piireihin. Espanjan sisällissodan jälkeen hän asettui Madridiin ja työskenteli siellä Timesin kirjeenvaihtajana kunnes kuoli 1950-luvun alkuvuosina.
Vesihuoltoalue

Vesihuoltoalue eli toiminta-alue on vesihuoltolaissa määritelty alue, jolla kunnallinen tai yksityinen vesihuoltolaitos (vesiosuuskunta) hoitaa puhtaan veden sekä jäteveden vesihuollon. Haja-asutusseudulla se on yleensä 100 metriä runkoputken molemmilla puolilla. Kunta vahvistaa vesihuoltoalueen joko vesiosuuskunnan pyynnöstä tai jos terveydelliset tai ympäristönsuojelulliset syyt niin vaativat. Toiminta-alueen tulee olla sellainen, että vesihuoltolaitoksen voidaan katsoa kykenevän huolehtimaan vastuullaan olevasta vesihuollosta taloudellisesti ja asianmukaisesti. Vesihuoltoalueella kiinteisöjen tulee liittyä vesihuoltolaitoksen verkostoon. Vapautuksia myönnetään käytännössä vain kiinteistöille joilla ei ole juoksevaa vettä. Vaikka vesi- ja viemäriasiat olisivat asianmukaisesti hoidettu vapautusta ei myönnetä jos vapauttaminen vaarantaa vesihuollon taloudellista ja asianmukaista hoitamista vesihuoltolaitoksen toiminta-alueella. Vesihuoltolain tavoitteena on turvata sellainen vesihuolto, että kohtuullisin kustannuksin on saatavissa riittävästi terveydellisesti ja muutoinkin moitteetonta talousvettä sekä terveyden- ja ympäristönsuojelun kannalta asianmukainen viemäröinti. Haja-asutusalueella keskitetty vesihuolto tulee suhteettoman kalliiksi pitkien etäisyyksien takia. Moni kiinteistö anoo vapautusta liittymispakosta. Lain määräämä kustannusten kohtuullisuus voidaan kyseenalaistaa kun liittymiskustannukset ylittävät kiinteistökohtaisen asennuksen kustannukset. Vapautuspäätökset vaihtelevat kuntakohtaisesti
Kuwaitin miehitys

2.–4. elokuuta 1990 Kuwait Persianlahden sota syttyi Irak liitti Kuwaitin maakunnaksi Irakin kauppasaarto Kuwait Irak emiiri Jabir III Saddam Hussein Ali Hasan al-Majid Kuwait: 16 000 Irak: 100 000  yli 4 000 kaatunutta ja haavoittunutta yli 300 kaatunutta360 haavoittunutta tuntematon määrä siviiliuhreja Kuwaitin miehitys tapahtui 2. elokuuta 1990, kun Irakin armeija valtasi pienen Kuwaitin valtion. Hyökkäysarmeijassa oli noin 100 000 sotilasta, ja maa miehitettiin nopeasti. Kuwaitin emiiri Jabir III pakeni perheineen Saudi-Arabiaan. Kuwait liitettiin joitakin päiviä myöhemmin Irakiin sen uutena maakuntana. Miehitys ja ulkovaltojen vastareaktio johti Persianlahden sotaan. Irakin johtaja Saddam Hussein syytti toukokuussa 1990 Arabiliiton kokouksessa joitain arabimaita öljyn myymisestä polkuhintaan. Saddam uhkasi 17. heinäkuuta 1990 käyttää voimakeinoja Kuwaitin öljyn ylituotannon ja alihinnoittelun estämiseksi. Hän väitti Kuwaitin ja Yhdistyneiden arabiemiirikuntien toimien vieneen Irakilta 14 miljardin dollarin öljytulot
Kello (elokuva)

Kello on suomalainen draamaelokuva vuodelta 1984. Teoksen on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut Anssi Mänttäri. Tarina kertoo avioliittoonsa kyllästyneestä Laurista, joka kohtaa rakkauselämäänsä turhautuneen Maritan. Kello on julkaistu myös DVD:nä. Lauri Valjakka matkustaa vaimoineen junalla kohti Helsinkiä; vaimo puhuu puhumasta päästyään itsestään ja perheestään: "Me molemmat vanhemmat ollaan niin risasia, että ainakin lapsista on tultava tasapainosempia". Lauri tuskaantuu vaimonsa pälätykseen. Juna saapuu Helsinkiin noin kello 12.45. Lauri lähtee asemalta omille teilleen, kohtaa muutaman mielenkiintoisen ihmisen, kunnes tapaa ravintolassa nuorehkon, puoleensavetävän Marita Kunnaksen. Lauri päätyy Maritan kanssa tämän hulppeaan kotiin. Myöhemmin käy ilmi, että asunto kuuluu Maritan tuttavaperheelle, joka on talvet pois Suomesta. Marita valittaa, että hänen äitinsä haluaa edelleen kontrolloida hänen elämäänsä