nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Lur

Lur (lausutaan: lūr) on pronssista valmistettu puhallinsoitin, jollaisia oli käytössä lähinnä Skandinaviassa ja Pohjois-Saksan alueella. Ne on ajoitettu Skandinavian pronssikaudelle: noin 1200–800 eaa. eli Monteliuksen periodeille III–V.  Tanskassa, Ruotsissa ja Norjassa sanalla lur on myös suomalaisen sanan torvi merkitys. Lur voi siellä olla valmistettu sarvesta, puusta tai tuohesta. Silloin käytetään Suomessa nimitystä sarvi-, puu- tai tuohitorvi. Samalla selviää, mistä kielestä on suomeen tullut ilmaisu puhelimen luuri. Lur on valmistettu valamalla useita lyhyitä putkia, jotka ovat sekä kaarevia että paksuudeltaan muuttuvia, ja juottamalla ne toisiinsa kiinni. Valu tehtiin niin sanottuna vahavaluna, jossa esineestä valmistettiin aluksi vahasta prototyyppi. Vahaesineen ympärille rakennettiin savesta kuoret niin, että valukanaville jätettiin tilaa. Tämän jälkeen poltettiin kuivunut savi kovaksi. Poltossa vaha suli pois ja silloin syntyi varsinainen muotti
Vuoden 1790 kansalaisuuslaki

Yhdysvaltojen alkuperäinen vuoden 1790 kansalaisuuslaki hyväksyttiin 26. maaliskuuta 1790, ja siinä määriteltiin Yhdysvaltojen myöntämän kansalaisuuden periaatteet. Laki rajasi kansalaisuuden "vapaille hyvän moraalin omaaville valkoihoisille henkilöille". Lain ulkopuolelle jäivät muun muassa orjat sekä vapaat tummaihoiset sekä myöhemmin myös aasialaista alkuperää olevat henkilöt. Naiset saivat kansalaisuuden, mutta kansalaisuus ei periytynyt lapsille, ellei lapsen isä ollut asunut Yhdysvalloissa. Kansalaisuus periytyi yksinomaan isän puolelta. Lain edellyttämän hyvän moraalin arvioiminen edellytti henkilön asuneen Yhdysvalloissa kahden vuoden ajan ja vähintään vuoden ajan nykyisessä asuinpaikassaan ennen kansalaisuuden hakemista. Lain korvasi vuonna 1795 laki, jossa asumisaikaa kasvatettiin viiteen vuoteen. Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen lakiin tehtiin merkittäviä muutoksia. Vuonna 1868 hyväksytty 14. lisäys takasi kansalaisuuden kaikille Yhdysvalloissa syntyneille riippumatta heidän rodustaan, uskonnostaan taikka syntymäpaikastaan. Reservaateissa asuneet intiaanit jäivät lain ulkopuolelle
Sud-Ouest SO.4050 Vautour II

Sud-Ouest SO.4050 Vautour II (suom. Korppikotka, alk. Sud-Ouest Vautour) on ranskalainen hävittäjäpommittaja, jossa oli kaksi suihkumoottoria. Se kehiteltiin 50-luvulla, ensilento tapahtui vuonna 1952. Sitä käytti Ranskan ohella ainoastaan Israel. Konetyyppi osallistui ainakin niin sanottuun kuuden päivän sotaan, vuonna 1967. Vautour II oli raskas ja pommituksiin soveltuva. Se ei ollut kovin nopea hävittäjänä (huippunopeus 1 105 km/h - MiG-15:n luokkaa), ja sen tehtävät peri lähinnä rynnäköinnissä Miragen pommitukseen soveltuvat muunnokset, sekä Dassault Super Étendardin ja Dassault Étendard IVin ohella SEPECAT Jaguar. Vautourin tyhjäpaino oli 10 000 kg, sekä ensimmäinen lentoonlähtöpaino 20 000 kg. Lakikorkeus oli 15 000 metriä. N-versio oli yöhävittäjä (N - nuit)
Alouette 1

Alouette 1 oli Kanadan ensimmäinen satelliitti ja ensimmäinen satelliitti, jonka rakentajavaltio oli muu kuin Yhdysvallat tai Neuvostoliitto. Kanada ei ollut kuitenkaan kolmas valtio, jonka satelliitti oli kiertoradalla: Britannian Ariel 1 edelsi Alouette 1:stä, mutta se oli NASAn rakentama. Nimi "Alouette" tuli ranskan "kiurua" eli leivosta tarkoittavasta sanasta ja suositun kanadanranskalaisen kansanlaulun "Alouette" nimestä. Sputnik 1:n laukaisusta järkyttynyt Yhdysvallat ehdotti liittolaismailleen yhteistyötä avaruustutkimuksessa. Vuonna 1958 Kanadan puolustusministeriön tutkimuslaitoksen (DRTE) John Chapman ja Eldon Warren ottivat yhteyttä juuri perustettuun NASAan ja neuvottelivat sopimuksen jonka mukaan NASA laukaisisi Kanadan suunnitteleman ja rakentaman ionosfääriä tutkivan satelliitin. Kunnianhimoinen hanke onnistui ja NASA laukaisi Alouette 1:n (vaihtoehtoinen nimi Alouette-A) Vanderbergin lentotukikohdasta, Kaliforniasta 29. syyskuuta 1962 kello 0605 UTC Thor Agena-B kaksivaiheraketilla Maata kiertävälle radalle. Alouetten massa on 145,7 kg. Satelliitti tutki ionosfääriä, yläilmakehän aluetta, mihin useat tulevat satelliitit tultaisiin laukaisemaan. Satelliitin tutkimustehtävä kesti 10 vuotta, minkä jälkeen se suunnitelmallisesti kytkettiin pois käytöstä. Vuonna 1966 arvioitiin satelliitin pysyvän kiertoradalla vielä tuhat vuotta. Kaksi satelliittia rakennettiin epäonnistumisen varalle; mikäli ensimmäinen ei toimisi, varalaite voitaisiin laukaista muutaman kuukauden sisällä
Nallikari Beach Soccer

Nallikari Beach Soccer (NBS) on beachfutis-turnaus, joka pelataan seuraavan kerran 29.-30.6.2018 Oulun Nallikarissa. Turnaus pelattiin ensimmäisen kerran kesällä 2010. Tapahtuma on tuonut järjestettäessään yhteen vuosittain noin 500 pelaajaa ja 2500 katsojaa Nallikarin hiekoille kasvaen tasaisesti vuosittain. Ottelut pelataan naisten, miesten (kilpa & harraste) ja firmasarjassa. Tapahtuma-alueelle on vapaa pääsy. Turnausta järjestää 2018 vuonna Tervarit Juniorit ry. Ensimmäisten turnausten takana oli Kajaanin Intotalon yrittäjätiimi. Tämän jälkeen turnaus siirtyi oululaisen jalkapallojoukkue JS Herculesin alle. - Kentällä maalivahti ja neljä kenttäpelaajaa, 1+4 -Joukkueessa max
Varsijatkoinen haarautuminen

Varsijatkoinen haarautuminen eli monopodiaalinen haarautuminen tarkoittaa kasvitieteessä kasvutapaa, jossa sivuverson kasvu on päätteinen (päättyy kukintaan) ja kasvu jatkuu pääversosta tai -versoista (kärkijatkoinen). Monopodiaalisen vastakohtana voidaan pitää sympodiaalista eli haarajatkoista kasvua, jossa sivuverson kasvu jatkuu, kun taas pääverson kasvu on päätteinen (kukinnot muodostuvat pääversoihin). Kasvutapa on lajikohtainen ominaisuus, joka on taksonomisesti luonnehtiva. Se on siis ominaisuus, jota voidaan usein käyttää taksonomisen luokittelun kriteerinä. Esimerkiksi tietty suku poikkeaa saman heimon toisesta suvusta kasvutapansa perusteella: kämmekkäkasveissa (Orchidaceae) Phalaenopsis-suvun lajit kasvavat monopodiaalisesti, Dendrobium-suvun lajit sympodiaalisesti. Kasvutapa voi näkyä myös esimerkiksi sipulikasveissa. Narsissikasvit (Amaryllidaceae) kasvavat monopodiaalisesti, kuten esimerkiksi ritarinkukat (Hippeastrum), joissa kukat kehittyvät sivu- eli hankasilmuista, kasvullinen verso (lehdet) tulevat sipulin kärjestä eli päätesilmusta. Liljakasvit (Liliaceae) puolestaan kasvavat sympodiaalisesti, eli sipulin kärjestä päätesilmusta kasvava ilmaverso päättyy kukintaan, kun taas seuraavan vuoden kasvu jatkuu hankasilmuista muodostuvissa tytärsipuleissa.
Juri Lutsenko

Juri Vitaliyovytš Lutsenko (ukr. Юрій Віталійович Луценко, s. 1964 Rivne) on ukrainalainen poliitikko, sisäministeri 2005–2006 ja 2007–2010 Tymošenkon, Jehanurovin ja Janukovytšin hallituksissa. Lutsenko valmistui 1989 sähköinsinööriksi Lvivistä. Hän oli pitkäaikainen Ukrainan sosialistisen puolueen jäsen ja, Rivnen alueen parlamentin jäsen 1994– ja Radan jäsen 2002 lähtien. Vuodesta 2000 lähtien hän oli Kutšmaa vastaan kampanjoivan liikkeen johdossa. Oranssin vallankumouksen aikana Lutsenko oli sosialistisen puolueen johtaja Oleksandr Morozin tavoin Juštšenkon tukijoita. Vuonna 2005 hän nousi sisäministeriksi Tymošenkon hallitukseen. Sisäministerinä hän järjesti Alueiden puolueen entisen Donetskin alueen kuvernöörin Borys Kolesnikovin pidätyksen ja yritti saada oligarkki Rinat Ahmetovia tuomiolle. Kummatkin vapautettiin. Hallituskriisin ja Tymošenkon eron jälkeen Lutsenko piti paikkansa. Hän jatkoi kampanjaa korruptiosta syytettyjä virkamiehiä vastaan ja erotti syksyllä 2000 miliisin työntekijää
Stoalaisuus: Tiedon, tunteiden ja hyvän elämän filosofia

Stoalaisuus: Tiedon, tunteiden ja hyvän elämän filosofia on vuonna 2004 ilmestynyt kirja stoalaisuudesta. Teoksen ovat toimittaneet Teija Kaarakainen ja Jari Kaukua. Sen on julkaissut Gaudeamus. Kirja sisältää myös Senecan tekstin Suuttumuksesta ja Epiktetoksen Käsikirjan. Suomennokset ovat Marke Ahosen.
Iskelmä Oulu

Iskelmä Oulu on vuonna 2002 Iskelmä-ketjuun liittynyt, Pohjois-Pohjanmaalla toimiva paikallisradio, jonka omistaa Bauer Media Oy:n omistama Kaimax Media Oy. Ennen Iskelmä-ketjuun liittymistä aseman nimi oli Radioasema Q. Iskelmä Oulun toimitus sijaitsee Oulun Isokadulla Iskelmä Ankkurin, Radio Pookin ja Radio City Oulun kanssa samassa rakennuksessa. Kanavalla on yhteinen mediamyynti ja markkinointi Iskelmä Ankkurin kanssa. Kanavaa voi kuunnella Oulun alueella myös Telian Kaapeli-TV-verkossa taajuudella 89,4 MHz sekä DNA:n kaapelissa taajuudella 95,5 MHz). 20.6.2012 Iskelmä Oulun lähetykset aloitettiin Digitan Kiimingin radio- ja tv-asemalta ja samalla aseman lähettimen voimakkuutta nostettiin yhdestä kilowatista kolmeen kilowattiin. Näin ollen kanavan kuuluvuusalue laajentui Oulun alueella merkittävästi ja vanhat lähetykset Digitan Oulun Nokelan radioasemalla päättyivät. Taajuudet eri paikkakunnilla:
Antonia Minor

Antonia Minor tai Antonia Nuorempi (31. tammikuuta 36 eaa. – 1. toukokuuta 37 jaa.) oli antiikin roomalainen nainen. Hänen isänsä oli Marcus Antonius ja äitinsä Augustuksen sisko Octavia. Hän oli naimisissa Nero Claudius Drusuksen kanssa, ja heidän lapsiaan olivat Germanicus, Livilla ja tuleva keisari Claudius. Antonia Minor oli myös keisari Caligulan isoäiti ja keisari Neron isoisoäiti. Antonia kasvoi äitinsä hoivissa. Octavia kasvatti omien lastensa lisäksi myös Antoniuksen lapset Fulvian ja Kleopatran kanssa. Antonia meni naimisiin 16 eaa. Drusuksen kanssa, joka oli Livian nuorempi poika
Drusus Julius Caesar

Drusus Julius Caesar (7. lokakuuta n.14 eaa. – 14. syyskuuta 23 jaa.) oli antiikin roomalainen aristokraatti. Hänen isänsä oli Tiberius ja hänen äitinsä Vipsania Agrippina. Hän sai lisänimen "Caesar" vuonna 4 jaa. Augustuksen adoptoitua Tiberiuksen. Sitä ennen hänen nimensä oli Nero Claudius Drusus. Samoihin aikoihin Drusus meni naimisiin serkkunsa Livillan kanssa. Pari sai kolme lasta: kaksoset Germanicuksen, joka kuoli lapsena, ja Tiberius Gemelluksen sekä tyttären Julia Livian
American McGee’s Alice

American McGee's Alice on Rogue Entertainmentin kehittämä toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna 2000 Windowsille. Pelin päähenkilö Alice on suljettu mielisairaalaan toistuvien itsemurhayritysten jälkeen. Pelille on julkaistu vuonna 2011 jatko-osa Alice: Madness Returns, jonka yhteydessä peli on julkaistu myös konsoleille.
Livilla

Livilla eli Claudia Livia Julia (n.13 eaa. - 31) oli antiikin roomalainen nainen. Hänen isänsä oli Nero Claudius Drusus ja hänen äitinsä Antonia Minor. Hänen veljiään olivat Germanicus ja Claudius. Hän oli naimisissa kahdesti, ensin Gaius Caesarin kanssa, joka oli Augustuksen lapsenlapsi. He menivät naimisiin 1 eaa. Gaius kuitenkin kuoli 4 jaa. ja pian sen jälkeen Livilla meni naimisiin Drusus Julius Caesarin, Tiberiuksen pojan kanssa. He saivat tyttären Julian ja kaksoset Germanicuksen ja Tiberius Gemelluksen. Germanicuksen kuoleman jälkeen Drusus oli Tiberiuksen todennäköisin perillinen, mutta hän kuoli 23. Tiberiuksen ollessa vailla selvää perijää, Livilla ja Agrippina kilpailivat saadakseen oman poikansa seuraavaksi keisariksi
Kanariantaateli

Elinvoimainen  Phoenix canariensisChabaud Kanariantaateli Wikispeciesissä Kanariantaateli Commonsissa Kanariantaateli (Phoenix canariensis) on Kanariansaarilla alkuperäisesti kasvava taatelien suvun palmulaji. Sitä viljellään myös koristekasvina muun muassa Välimeren maissa. Kanariantaateli kasvaa vähitellen suureksi ja puumaiseksi. Sen haaraton, tasapaksu runko on melko sileä. Runko on yleensä 10–14 metriä korkea ja jopa 75–90 senttimetriä paksu. Vanhojen lehtikantojen jäänteet varisevat ajan myötä pois rungosta, jättäen runkoon kauniin ruutumaisen kuvioinnin. Lehtilatvus on vanhemmiten 6–10 metriä halkaisijaltaan. Lehdet ovat hienoja, sulkamaisia, jäykästi kaarevia ja väriltään himmeän tummanvihreitä. Tyypillisesti ne ovat kuutisen metriä pitkiä, mutta voivat kasvaa jopa kymmenen metrin mittaisiksi. Lehdessä on lehdyköitä 300–400 kappaletta. Lehden keskiosassa ne ovat 30–40 cm pitkiä ja 2 cm leveitä. Tyviosan lehdykät ovat muuttuneet teräviksi oraiksi
Itävalta-Unkarin kompromissi

Itävalta-Unkarin kompromissi (saks. Ausgleich, unk. Kiegyezés) oli vuonna 1867 solmittu sopimus, jolla vanha Habsburgien keisarikunta korvattiin personaaliunioniin perustuvalla Itävalta-Unkarin kaksoismonarkialla. Kompromissin allekirjoittivat Itävallan keisari Frans Joosef I ja Unkarin delegaation edustaja Ferenc Deák. Tämä kompromissi loi pohjan uudelle poliittiselle järjestykselle, jossa itävaltalaisen Cisleithanian ja unkarilaisen Transleithanian alueita hallinoivat eri parlamentit ja eri pääministerit. Yhtenäisyyden takasivat yhteinen hallitsija, armeija ja useat yhteiset ministeriöt. Kompromissi oli voimassa vuoteen 1918 saakka. Preussin–Itävallan sodan häviämisen jälkeen Itävallan oli pakko löytää ratkaisu monikansallisen valtakunnan kansallisuusongelmiin. Enää ei voitu ylläpitää Unkarin kuningaskunnan autonomian rajoituksia sisäpolitiikassa vuosien 1848–1849 tukahdutettujen vallankumousten ja vapaussotien takia. Kompromissi hyväksyttiin virallisesti 30. maaliskuuta 1867 Unkarin uudelleen perustetuilla valtiopäivillä. Itävallan keisarikunta ja Unkarin kuningaskunta muodostivat kahdesta autonomisesta yksiköstä kaksoismonarkian
W. S. Van Dyke

Walk of Fame, Hollywood (1960) Woodbridge Strong ”Woody” Van Dyke, Jr. (21. maaliskuuta 1889 San Diego, Kalifornia – 5. helmikuuta 1943 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, mutta toimi myös näyttelijänä, käsikirjoittajana ja tuottajana. Ohjaajanuransa aikana Van Dyke sai lempinimen ”One-Take Woody” (suom. Yhden oton Woody); elokuviaan ohjatessa Van Dyke yritti saada jokaisen kohtauksen kuvattua (yhdellä otolla) nopeasti ja tehokkaasti. Van Dyke oli Metro-Goldwyn-Mayerin monipuolisimpia ohjaajia: hän ohjasi draama-, western-, komedia-, rikos-, melodraama- ja musikaalielokuvia. Suurin osa Van Dyken ohjaamista elokuvista oli ilmestymisvuonnaan vuoden suurimpia menestyselokuvia ja kassamagneetteja. Hän oli myös yksi MGM:n luotettavimmista ohjaajista, hän oli tehokas, joka sai elokuvat valmiiksi etuajassa ja alle budjetin. Van Dyke sai Oscar-palkintoehdokkuuden parhaasta ohjauksesta elokuvista Pettävä varjo (1934) ja San Franciscon maanjäristys (1936). Van Dyke tunnetaan ehkä parhaiten William Powellin ja Myrna Loyn ohjaamisesta neljässä Pettävä varjo -elokuvasarjan elokuvassa: Pettävä varjo (1934), Pettävän varjon seuraaja (1936), Pettävän varjon uudet seikkailut (1939) ja Pettävä varjo kummittelee (1941); ja Jeanette MacDonaldin ja Nelson Eddyn ohjaamisesta kuudessa yhteisessä menestyselokuvassaan: Tuhma Marietta (1935), Rose Marie (1936), Laulavat sydämet (1938), Uusikuu (1940) (vain puolet elokuvasta; Robert Z. Leonard korvasi Van Dyken), Onnen unelma (1940) ja Olet kaikkeni (1942)
Epätavallista elämää

Epätavallista elämää (A Life Less Ordinary) on vuonna 1997 valmistunut romanttinen draamakomedia. Pääosissa nähdään muun muassa Ewan McGregor, Cameron Diaz, Holly Hunter ja Delroy Lindo. Robert Lewis (Ewan McGregor) on tavanomainen nuori luuseri, joka työskentee talonmiessiivoojana suuryrityksessä. Hän haaveilee epätavallisista asioista ja kirjoittaa suurin odotuksin roskaromaania. Sitten hänen elämänsä muuttuu. Hän saa potkut, menettää naisensa aerobic-ohjaajalle sekä menettää autonsa ja talonsa. Tästä suivaantuneena Robert menee purkamaan vihaansa entisen työpaikkansa johtajan Navillen (Ian Holm) työhuoneeseen, jossa hän samalla kohtaa johtajan tyttären Celinen (Cameron Diaz). Robertin yritykset saada työpaikkansa takaisin eivät onnistu, joten hän kidnappaa Celinen. Ikävä kyllä Robert ei kuitenkaan ole mikään rikollinen lahjakkuus, vaan keskiverto torvi, jota Celine alkaa itse auttamaan kidnappaustouhuissa yksityiskohtia myöten. Celinen tarkoitus on nyhtää ahneelta isäpapaltaan muutama miljoona, mutta Celinen isukki on kuitenkin tyly kaveri joka haluaa hoitaa hommat omalla tavallaan, joten tämä nuori pari joutuu keksimään tapoja pitää tämä jännittävä leikki käynnissä. Samaan aikaan on taivaan arkkienkeli Gabriel (Dan Hadaya) saanut ”esimieheltään” vakavia nuhteita siitä, että mies ja nainen-jutut eivät tuolla alhaalla ota oikein toimiakseen. Niinpä Gabriel antaa toheloille enkelikytille O'Reilylle (Holly Hunter) ja Jacksonille (Delroy Lindo) kovan tehtävän saada Robert ja Celine rakastumaan toisiinsa
Kytheran lentoasema

Kytheran lentoasema ”Aléxandros Aristotélous Onásis” (kreik. Κρατικός Αερολιμένας Κυθήρων «Αλέξανδρος Αριστοτέλους Ωνάσης», Kratikós Aeroliménas Kythíron «Aléxandros Aristotélous Onásis», IATA: KIT, ICAO: LGKC, YPA: ΚΑΚΘΩ) on kansallinen lentoasema Kytheran saarella Kreikassa. Lentoasema avattiin vuonna 1972, vaikka ensimmäinen lentokone laskeutui sinne jo 20. joulukuuta 1971. Lentoaseman kiitotiellä on pituutta 1 461 metriä ja leveyttä 30 metriä. Asema sijaitsee 319 metrin korkeudessa merenpinnasta. Lentoasemalla on yksi matkustajaterminaali, rahtiterminaali sekä 3–4 lentokoneen pysäköintipaikkaa. Lentoasema on omistettu Aléxandros Onásikselle, Aristotélis Onásiksen pojalle, joka kuoli lento-onnettomuudessa vuonna 1973. Kreikkalainen Olympic Air operoi lentoasemalle säännöllisesti Ateenasta. Lentoasemalta on matkaa Kytheran saaren suurimpaan keskukseen Potamókseen noin kahdeksan kilometriä ja Kytheran kylään eli Chóraan noin 24 kilometriä.
Paul Jerima

Paul Jerima (synt. Jefimow, myös Jefimoff, 29. joulukuuta 1892 Helsinki – 30. elokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, graafikko ja urheilija, joka työskenteli pitkään Oy Tilgmann Ab:n palveluksessa. Urheilu-urallaan hän voitti useita pikajuoksun Suomen-mestaruuksia sekä edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta sen kaikkien aikojen ensimmäisessä maaottelussa vuonna 1911. Kuvataiteilijana Jerima tunnetaan parhaiten joulukorteistaan. Jerima voitti 100 ja 200 metrin Suomen mestaruudet vuosien 1913 ja 1914 Kalevan kisoissa Helsingissä sekä Porissa vuonna 1915. Myöhemmin kävi ilmi, että Jerima oli voittaessaan Venäjän kansalainen, ja hänet tuomittiin menettämään kaikki henkilökohtaiset mestaruutensa. Suomen kansalaisena Jerima voitti myöhemmin 4×100 ja 4×400 metrin viestimestaruudet vuonna 1919 HIFK:n joukkueessa. Jalkapalloilijana Jerima edusti HIFK:n lisäksi Helsingin Sportia. Hän pelasi urallaan yhden A-maaottelun 22. lokakuuta 1911, jolloin Suomi kohtasi Ruotsin kaikkien aikojen ensimmäisessä maaottelussaan
Äidinkielen opettajain liitto

Äidinkielen opettajain liitto ry (ÄOL) on suomalainen vuonna 1948 perustettu äidinkielen ja kirjallisuuden opettajien järjestö, johon kuuluu noin 2 000 jäsentä kaikilta koulutusasteilta. Sillä on 22 paikallisjärjestöä eri puolilla Suomea. Liitto tukee jäseniään opetustyössä, huolehtii ajankohtaisten asioiden tiedottamisesta, seuraa koulutuspolitiikkaa ja toimii jäsentensä yhdyssiteenä. Liitto seuraa äidinkielen ja kirjallisuuden opetuksen tilannetta koko maassa sekä auttaa opettajia erilaisissa opetukseen ja kouluun liittyvissä kysymyksissä. Liiton eläkeläisjäsenet ovat järjestäytyneet Shamaaniklubiksi, joka kokoontuu useita kertoja vuodessa. Tiivistä yhteistyötä ÄOL:n kanssa tekevät myös Suomenopettajat-yhdistys ja Suomi-koulujen tuki ry. Liitto julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Virke-jäsenlehteä. Vuosittain julkaistaan myös vuosikirja, joka sisältää artikkeleita jostakin äidinkielen ja kirjallisuuden opetukseen liittyvästä aiheesta. Liitto omistaa Laatusana Oy -kustantamon, joka tuottaa materiaalia äidinkielen ja kirjallisuuden opetuksen tueksi. Liiton päätöksenteosta vastaa 12-jäseninen hallitus apunaan seitsemän työryhmää. ÄOL on jäsen useissa eri järjestöissä ja tekee yhteistyötä Opetushallituksen ja eri pedagogisten järjestöjen kanssa.
Jalkapallon Suomen Cup 1956

← 1955 1957 → Jalkapallon Suomen Cup 1956 oli cupin toinen järjestämisvuosi. Kilpailu Antero Nymanin muistopalkinnosta laajeni huomattavasti edellisvuodesta, sillä osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailun nimeksi annettiin Suomen-Cup ja kaikkiaan 161 joukkuetta ilmoittautui mukaan. Varsinaiseen kilpailuun, joka käsitti 64 joukkuetta, kelpuutettiin Mestaruus- ja Suomensarjan joukkueet ilman karsintaa. Kun näitä oli ilmoittautunut 27 tarvittiin kaksi karsintakierrosta muiden 37 joukkueen selville saamiseksi. Loppuotteluun, joka pelattiin 28.10. Helsingissä selvisivät yllättäen Suomensarjan joukkueet Pallo-Pojat ja Tampereen Kisatoverit. Ottelun voitti Pallo-Pojat 2- 1 saavuttaen siten cup-mestarin tittelin ja arvokkaan kiertopalkinnon vuodeksi haltuunsa. Ottelutuloksissa on esitetty lähteen esittämässä järjestyksessä kotijoukkue ensin tai yläpuolella. Jatkoajallisia tuloksia ei ole erikseen mainittu (lähde ei ole kirjannut niitä). Varsinaisen kilpailun 1
Sierra Leonen vaakuna

Sierra Leonen vaakuna on Sierra Leonen tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Vaakunan kilven leijona viittaa valtion nimen leone-sanaan, joka tarkoittaa leijonaa. Sen lisäksi se kertoo aikaisemmista suhteista Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Leijonan alapuolella olevat aaltokorot kuvaavat Atlanttia. Soihdut symboloivat tiedon avulla saavutettua itsenäisyyttä. Kilvenkannattajina on kaksi leijonaa. Palmut kertovat maalle taloudellisesti tärkeästä palmuöljyn tuotannosta. Kilven alla on motto Unity, Freedom, Justice, suomeksi yhtenäisyys, vapaus, oikeudenmukaisuus.
Demokraatti

Demokraatti voi tarkoittaa seuraavia:
Lively-luokka (hävittäjä)

Lively-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka (engl. torpedo boat destroyer, TBD), jonka Laird, Son and Company suunnitteli ja valmisti ilman alustavaa tilausta. Laivasto kuitenkin osti alukset 1901. Ne luokiteltiin 30 solmun nopeuden omaavina ja nelisavuhormisina lokakuussa 1913 B-luokkaan.
Franklin (auto)

Franklin oli vuosina 1895–1934 toiminut yhdysvaltalainen valimo, konepaja ja autojen valmistaja. Yritys oli eräs ilmajäähdytteisten autojen edelläkävijöistä. Yrityksen perusti Herbert H. Franklin painevalimona vuonna 1895. Vuonna 1901 vaihteistovalmistajat Brown ja Lipe saivat Franklinin kiinnostumaan John Wilkinsonin ilmajäähdytteisistä moottoreista. Vuonna 1902 Franklin toi markkinoille oman ilmajäähdytteisellä moottorilla varustetun automallinsa. Siinä oli poikittain sijoitettu 1,7-litrainen kansiventtiileillä varustettu rivimoottori. Imuventtiilit avautuivat vielä alipaineen voimalla. Polttoaineensyötöstä vastasi uimurisyöttöinen kaasutin ja vaihteensiirrossa oli kaksivaihteinen planeettavaihteisto, jonka valitsin oli sijoitettu keskelle lattiaa. Runko oli valmistettu puusta. Alustassa oli täyselliptiset lehtijouset. Vuonna 1902 autoja myytiin 13 kappaletta ja 1903 jo 184 yksilöä
Spiteful-luokka

Spiteful-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka (engl. torpedo boat destroyer, TBD). Ne luokiteltiin 30 solmun nopeuden omaavina ja nelisavuhormisina lokakuussa 1913 B-luokkaan. Ulkomaisten alusten kasvaneet nopeudet määrittivät torpedovenehävittäjille suuremman 30 solmun nopeuden tarpeen. Amiraliteetti teki uudet tilaukset 30 solmun nopeuden omaavista aluksista, mutta ne eivät kyenneet saavuttamaan vaadittua nopeutta huonoissa olosuhteissa. Alusten voimanlähteenä olivat 6 300 hevosvoiman Normand-kattilat, joiden avulla ne saavuttivat vaaditun 30 solmun nopeuden. Niiden aseistuksen rungon muodostivat 12 naulan tykki ja torpedoputket.
Myrmidon-luokka (hävittäjä)

Myrmidon-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka (engl. torpedo boat destroyer, TBD). Ne luokiteltiin 30 solmun nopeuden omaavina ja nelisavuhormisina lokakuussa 1913 B-luokkaan. Ulkomaisten alusten kasvaneet nopeudet määrittivät torpedovenehävittäjille suuremman 30 solmun nopeuden tarpeen. Amiraliteetti teki uudet tilaukset 30 solmun nopeuden omaavista aluksista, mutta ne eivät kyenneet saavuttamaan vaadittua nopeutta huonoissa olosuhteissa. Alusten voimanlähteenä olivat 6 300 hevosvoiman Normand-kattilat, joiden avulla ne saavuttivat vaaditun 30 solmun nopeuden. Niiden aseistuksen rungon muodostivat 12 naulan tykki ja torpedoputket.