nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Škoda Octavia WRC

Škoda Octavia WRC oli Tšekkiläisen Škoda Motorsportin valmistama nelivetoinen ralliauto, joka pohjautui Škoda Octavia Typ 4U henkilöautoon. Auton ensimmäinen versio esiteltiin virallisesti vuonna 1999, mutta perustui kit car -autoon. Auton ensimmäinen evoluutioversio debytoi vuoden 1999 Monte Carlon rallissa. Ensimäisellä mallilla ajoivat Armin Schwarz, Pavel Sibera, Bruno Thiry ja Emil Triner. Kuljettajista Sibera osallistui vain Monte Carlon ja Katalonian ralliin, Triner ajoi Portugalin, Kreikan, Suomen ja Italian osakilpailuissa. Kauden päättäneessä RAC-rallissa Schwarzin lisäksi tallin toista autoa ajoi belgialainen Bruno Thiry. Auto ei osoittautunut kykeneväksi voittotaisteluun ja kauden kohokohdaksi jäi Armin Schwarzin 12. sija Akropolis-rallissa, jolla hän toi tallille kolme merkkimestaruuspistettä. Kaudella 2000 Armin Schwarzin parina toista tehdasautoa ajoi koko kauden espanjalainen Luis Climent. Kauden kohokohdaksi jäi jälleen Akropolis-ralli, jossa Schwarz ajoi viidenneksi. Climent ei kauden aikana päässyt pistesijoille. Merkkimestaruuspisteitä Škoda sai lisäksi Safari-rallista, Monte Carlosta ja Portugalista
Pyhä Cecilia

Pyhä Cecilia (lat. Sancta Caecilia; syntynyt 100-luvulla – kuollut 200-luvulla) oli roomalainen pyhimys, neitsyt ja marttyyri. Häntä kunnioitetaan Ranskan Albin, säveltäjien, marttyyrien, musiikin, muusikkojen, soitinten valmistajien, Omahan arkkihiippakunnan, runoilijoiden ja laulajien suojeluspyhimyksenä. Historiallisesti pyhä Cecilia on kuvattu usein ruusuja tai luuttua pidellen tai urkuja soittaen. Hän on yksi seitsemästä marttyyristä, jotka mainitaan messun canonissa ja hänen muistopäiväänsä vietetään 22. marraskuuta. Vanhin historiallinen maininta pyhästä Ceciliasta on niin sanotussa Martyrologium Hiernymianumissa, mistä päätellen hänen juhlaansa vietettiin jo 300-luvulla. Väitetään, että kun hänen ruumiinsa kaivettiin ylös vuonna 1599 se löytyi turmeltumattomana. Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Ceciliaa on muistettu seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella: "Orémus. Deus, qui nos ánnua beátæ Caeciliae Vírginis et Mártyris tuæ sollemnitáte lætíficas: da, ut, quam venerámur offício, étiam piæ conversatiónis sequámur exémplo." Lisäksi pyhä Cecilia mainitaan nimeltä jo vuonna 590 käytetyssä Kaikkien pyhien litaniassa. Pyhän Cecilian kerrotaan olleen syntyjään roomalainen hyvästä perheestä ja koulutukseltaan kristitty
Škoda Garde

Škoda Garde on AZNP:n vuosina 1981–1984 valmistama takamoottorinen coupé-korinen automalli. Se korvasi edeltäneen Škoda 110 R -mallin ja seuraajaksi tuli Škoda Rapid. Saksassa Gardea myytiin Škoda Rapid -nimisenä. Gardessa oli 1,2-litrainen bensiinimoottori, jonka teho oli 54 hevosvoimaa. Voimansiirtona oli nelivaihteinen manuaalivaihteisto.
Klonaalisesti tarttuva syöpä

Klonaalisesti tarttuvalla syövällä tarkoitetaan syöpäsoluja, jotka voivat siirtyä eliöiden välillä ilman muita tartuttajia kuten syöpää aiheuttavia viruksia eli onkoviruksia. Syöpä tarttuu siis klonaalisesti. Tämän tyyppinen syöpä on harvinainen useimmilla eliöillä, mutta poikkeuksia on: pussiahmojen (tasmanian tuholaisten) kohdalla tietty tarttuva syöpä (DFTD, engl. devil facial tumour disease) on niin yleinen, että se on lajina kuolemassa sukupuuttoon lähinnä kyseisen syövän vuoksi. Erään tutkimuksen mukaan suvullinen lisääntyminen on saattanut kehittyä klonaalisesti tarttuvan syövän vastustamiseksi. Suvullinen lisääntyminen kun tuottaa lajiyksilöihin geneettistä vaihtelua. Pullonkaulailmiön läpikäyneillä lajeilla saattaa esiintyä tavallista enemmän tarttuvia syöpiä. 1841–1914 elänyt M. A. Novinsky kokeili 1876 tiettävästi ensimmäisenä maailmassa CTVT:n tartuttamista koirien välillä siirtämällä syöpäkudosleikkeitä koirasta toiseen onnistuneesti. Hänen tuloksensa toistettiin useissa kokeissa jo ennen 1900-lukua. Syövän arveltiin tarttuvan itsessään ja sille annettiin useita eri nimiä, jotka kuvastivat tätä ominaisuutta, kuten infektiivinen sarkooma ja transplantoituva lymfosarkooma
Kanariantyräkki

Elinvoimainen  Euphorbia canariensisL. Kanariantyräkki Wikispeciesissä Kanariantyräkki Commonsissa Kanariantyräkki (Euphorbia canariensis) on endeeminen eli kotoperäinen Kanariansaarten laji. Kanariantyräkit näyttävät kaktuksilta mutta eivät ole niitä. Kaktukset ovat kotoisin Amerikasta, tyräkit puolestaan ovat vanhan maailman kasveja. Tyräkkien suvun yhteisenä piirteenä on myrkyllinen valkoinen (tai keltainen) maitiaisneste. Kanariantyräkki haarautuu juuresta ja muodostaa pensastoja. Sillä on mehevät neli- tai viisisärmäiset (joskus harvoin 6) vaaleanharmaanvihreät varret, jotka ovat yleensä noin 8 cm halkaisijaltaan ja hieman spiraalimaisia. Ne kasvavat parhailla kasvupaikoilla 3–4 metriä korkeiksi, suurta kynttelikköä muistuttavaksi pensastoksi. Piikit, 5–14 mm, kasvavat varsien särmien kärkiin, ja ovat ruskeita ja kaarevia. Kukat kehittyvät varsien särmien kärkiin keväisin. Hedelmä on kastajanruskea ja kukin niistä sisältää yhden siemenen. Tyräkkikasvien maitiaisneste on yleensä myrkyllistä, niin myös kanariantyräkin
Škoda 110 R

Škoda 110 R on tšekkoslovakialaisen AZNP-autotehtaan valmistama takamoottorinen, coupé-korinen henkilöauto, jota valmistettiin Kvasinyn tehtailla vuosina 1970–1980. Auto oli koriaan lukuun ottamatta yhteneväinen Škoda 110 LS sedanin kanssa. Škoda 110 korvasi aiemmin tuotannossa olleen Škoda 1000 MB -mallin. Moottorina autossa oli 1 107-kuutionen nelisylinterinen rivimoottori, tyyppi 720, josta oli puristettu 46 (SAE) kilowatin teho. Nelinopeuksisen manuaalivaihteiston kanssa auto saavutti 145 km/h huippunopeuden ja kiihtyi 0–100 km/h 18,5 sekunnissa. Škoda 110 R:n tuotanto lopetettiin vuonna 1980 ja seuraavana vuonna esiteltiin sen korvaaja Škoda Garde, joka pohjautui vastaavasti uusiin Škoda 105/120 -malleihin. Moottoriurheilussa käytetty Škoda 130 RS pohjautui 110 R:n koriin, mutta moottorin koko oli kasvatettu 1,3 litraan. Autosta valmistettiin myös yksittäiset prototyypit OHC 180 RS ja OHC 200 RS
Robert Wilson (ohjaaja)

Robert Wilson (s. 4. lokakuuta 1941 Waco, Texas) on yhdysvaltalainen ooppera- ja teatteriohjaaja, lavastaja, kirjailija ja arkkitehti, joka tunnetaan kokeellisista teatteriesityksistään ja monialaisista taideteoksistaan. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu säveltäjä Philip Glassin kanssa 1970-luvun puolivälissä tehty minimalistinen ooppera Einstein on the Beach. Helsingin Arabianrantaan Wilson suunnitteli 2010-luvun alkupuolella Tapio Wirkkalan puiston. Ooppera- ja teatteriohjausten ja -lavastusten lisäksi Wilson on tehnyt koreografioita, maalauksia ja veistoksia, videotaidetta sekä ääni- ja valosuunnittelua. Wilson on tehnyt yhteistyötä muun muassa Heiner Müllerin, William S. Burroughsin, Allen Ginsbergin, Lou Reedin, Tom Waitsin, David Byrnen, Laurie Andersonin, Gavin Bryarsin, Rufus Wainwrightin, Marina Abramovićin, Willem Dafoen, Mihail Baryšnikovin ja Lady Gagan kanssa. Robert Wilson syntyi Texasin osavaltion Wacossa lakimiesperheeseen. Änkytyksestä kärsinyt poika opiskeli liiketaloustiedettä Texasin yliopistossa Austinissa 1950- ja 1960-luvun vaihteessa ja muutti sitten New Yorkin Brooklyniin, jossa hän suoritti bachelor-tutkinnon arkkitehtuurissa Pratt Institute -oppilaitoksessa. Sen lisäksi hän opiskeli kuvataiteita Sibyl Moholy-Nagyn (László Moholy-Nagyn lesken), George McNeilin ja Paolo Solerin opetuksessa. New Yorkissa Wilson kiinnostui modernin tanssin pioneerien George Balanchinen, Merce Cunninghamin ja Martha Grahamin produktioista ja perusti oman performanssiryhmänsä nimeltä The Byrdman School of Byrds
Iranin vallankaappaus 1953

Iranin vallankaappaus 1953 oli Yhdysvaltain CIA:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan MI6-ulkomaantiedustelupalvelun toteuttama. Silloinen demokraattisesti valittu pääministeri Mohammed Mossadeq syrjäytettiin elokuussa 1953. Iranilaisten keskuudessa suosittu Mossadeq toimi vuonna 1951 Iranin öljykomitean puheenjohtajana, ja Mossadeqin hallituskaudella Iranin parlamentti äänesti Iranin sisällä olevien öljy-yhtiöiden kansallistamisesta, mitä brittiläiset öljyfirmojen omistajat eivät voineet hyväksyä. Iranin länsimielinen oikeisto ja brittiläiset öljy-yhtiöiden toimijat pelkäsivät kommunismin mahdollista leviämistä Iranin valtiojärjestelmään.lähde? Britannian hallitus päätti suojella brittiläisiä yrittäjiä järjestämällä Iraniin vallankaappauksen CIA:n ja šaahi Mohammed Reza Pahlavin puolella olleiden sotilasjoukkojen avulla. Lopputuloksena oli Mossadeqin pidätys ja tuomitseminen kotiarestiin, minkä jälkeen šaahin valtaa lisättiin. Šaahi kielsi kansallismieliset ja sosialistiset liikkeet, ja pääasiallinen vainojen kohde oli kommunistinen Tudeh-puolue, jonka jäsenistä puhdistettiin Iranin hallintoelimet, armeija ja julkiset laitokset. Vallankaappauksen jälkeen osana uutta oikeistolaista monarkiaa ja USA-mielisyyteen perustuvaa poliisivaltiota perustettiin osittain amerikkalaisten kouluttama SAVAK-tiedustelupalvelu, joka tunnettiin julmasta toisinajattelijoiden kidutuksesta. Vallankaappaus provosoi myös vuoden 1979 vallankumouksen, ja luokkaerot laajenivat kansalaisvapauksia rajoitettaessa, vaikka Iranin talous kasvoi, kun briteille asetettu kauppasaarto lakkautettiin.lähde?
Baleares (1931)

Baleares oli Espanjan laivaston vuonna 1931 vesillelaskettu Canarias-luokan raskas risteilijä, joka upposi Espanjan sisällissodassa vuonna 1938. Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta (SECN) Ferrolista, missä köli laskettiin 15. elokuuta 1928. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 28. joulukuuta 1936. Palvelukseenotettaessa oli edelleen asentamatta aluksen neljäs tykkitorni, joka asennettiin vasta kesäkuussa 1937. Alus tulitti tammikuussa 1937 sisaraluksensa kanssa Malagan ympäristöä tukien kansallismielisten hyökkäystä alueella. Malaga vallattiin 8. helmikuuta. Alus kohtasi 12. heinäkuuta 1937 lähellä Valenciaa kuusi tasavaltalaisten hävittäjää, jotka suojasivat kahta rahtialusta
Khafjin taistelu

29. tammikuuta–1. helmikuuta 1991 Khafji, Saudi-Arabia Koalition voitto. Irak Yhdysvallat Saudi-Arabia Qatar Saddam HusseinSalah Abud Mahmud kaatuneita ja haavoittuneita yhteensä ehkä 2 000Khafjissa noin 60–100 kaatunutta ja 80 tuhoutunutta panssariajoneuvoa500 sotavankia 18 kuollutta50 haavoittunuttanoin 12 panssariajoneuvoa Khafjin taistelu oli taistelu Persianlahden sodan aikana 29. tammikuuta – 1. helmikuuta 1991 Irakin ja sen vastaiseen koalitioon kuuluneiden Saudi-Arabian, Qatarin ja Yhdysvaltojen joukkojen välillä. Taistelu alkoi irakilaisten edetessä miehittämästään Kuwaitista Khafjin rannikkokaupunkiin Saudi-Arabiassa. Irakilaisten onnistui ensin vallata kaupunki ja he olivat aluksi yllättäneet koalition joukot. Noin vuorokauden jälkeen alkoivat kuitenkin ilmaiskut, jotka aiheuttivat suuria tappioita irakilaisille. Saudiarabialaiset tekivät aluksi tuloksettomia vastahyökkäyksiä maateitse. Irakilaiset alkoivat vetäytyä kahden vuorokauden jälkeen ja he olivat palanneet Kuwaitiin 1. helmikuuta
Myanmarin rohingyojen etninen vaino (2016–)

Myanmarin hallituksen tekemä rohingyojen vaino ja joukkotuhonta (2016–) oli väkivaltainen tapahtumasarja, jossa armeija hyökkäsi rohingyojen asuttamiin kyliin. Taustasyynä oli pitkään kytenyt eripura islamilaisten rohingyojen ja buddhalaisten välillä. Välitön laukaisija oli islamilaisen sissiliikkeen vuodesta 2016 tekemät myös buddhalaissiviileihin kohdistuneet iskut. Myanmarin armeijan tarkoituksena oli puhdistaa alue sissitoiminnasta. Pahin väkivalta rohingyoita vastaan tapahtui elokuussa 2017. YK:n raportti syytti Myanmarin sotilasjohtoa rohingyojen kansanmurhasta. Syynä oli se, että hallituksen joukot laajalti polttivat rohingyojen kyliä, murhasivat siviilejä joukoittain, raiskasivat, ryöstivät ja pidättivät laittomasti. He myös kohdistivat rohingyoihin muuta väkivaltaa, mielivaltaa ja pelottelua. Hyökkäyksessä kuoli noin 6 700 rohingyaa, useimmat ammuttuina. Satoja tuhansia rohingyoja pakeni maasta muihin Kaakkois-Aasian maihin. Myanmarissa on ollut pitkään vallalla sotilashallinto. Se on vuosikymmenien aikana joutunut lukuisiin etnisiin konflikteihin eri kansojen separatististen liikkeiden kanssa
Huến taistelu

31. tammikuuta–25. helmikuuta 1968 Huế, Etelä-Vietnam Yhdysvaltojen ja Etelä-Vietnamin voitto Pohjois-Vietnam Vietkong Yhdysvallat Etelä-Vietnam yli 5 000 kaatunutta 221 kaatunutta ja 1 364 haavoittunutta 384 kaatunutta ja 1 830 haavoittunutta Huến taistelu oli 31. tammikuuta–25. helmikuuta 1968 käyty taistelu Huến kaupungin hallinnasta Vietnamin sodan aikana. Taistelu käytiin Pohjois-Vietnamin ja Vietkongin Tet-hyökkäyksen aikana ja siitä tuli kiivaiden katutaistelujen takia Tet-hyökkäyksen verisin ja pisin molempien osapuolien kärsiessä suuret tappiot. Etelä-Vietnamin ja Yhdysvaltojen joukot valtasivat lopulta takaisin Pohjois-Vietnamin armeijan ja Vietkongin taistelun alussa osittain valtaaman kaupungin. Huến kaupunki oli Vietnamin pääkaupunki aina vuoteen 1945 saakka, jolloin keisari Bảo Đại lähti maanpakoon Pariisiin. Kaupungin historia teki siitä arvokkaan symbolisen kohteen Pohjois-Vietnamin armeijalle ja Vietkongille, ja kaupungin valtauksen toivottiin herättävän yleisen kapinan Etelä-Vietnamissa. Huế sijaitsi muutaman kilometrin päässä rannikolta ja noin sata kilometriä etelään Etelä- ja Pohjois-Vietnamia erottaneelta demilitarisoidulta rajavyöhykkeeltä. Kaupungissa oli ennen taistelujen alkamista noin 140 000 asukasta. Kaupungin sitadelli oli rakennettu vuonna 1802, ja sitä ympäröi vallihauta ja noin yhdeksän metriä korkea muuri
OnePlus 5T

OnePlus 5T on OnePlussan valmistama älypuhelin, joka on OnePlus 5:n seuraaja. OnePlus julkaisi OnePlus 5T:n 16. marraskuuta 2017 New Yorkissa järjestetyssä tilaisuudessa. Puhelin on saatavilla pienemmällä 64 gigatavun tallennustilalla ja kuuden gigatavun RAM-muistilla varustettuna mallina sekä suuremmalla 128 gigatavun tallennustilalla ja kahdeksan gigatavun RAM-muistilla varustettuna mallina. Toisin kuin edeltäjänsä, molemmat versiot julkaistiin ainoastaan mustana. Puhelimesta julkaistiin myös valkoinen Star Wars -erikoisversio, joka tuli myyntiin 13. joulukuuta 2017 Star Wars: The Last Jedi -elokuvan ensi-illan yhteydessä. Erikoisversion mukana toimitetaan Kylo Ren -suojakotelo sekä puhelimeen esiasennettua Star Wars mediamateriaalia. Puhelimessa on Qualcomm Snapdragon 835 prosessori ja Adreno 540 grafiikkapiiri. Uutena ominaisuutena puhelimen lukituksen voi avata kasvojentunnistuksella. Myös puhelimen AMOLED-näyttö on nyt 18:9 kuvasuhteinen AMOLED tavallisen 16:9 kuvasuhteen sijaan. Uuden suuremman näytön vuoksi puhelimen sormejälkitunnistin on siirretty takapinnalle
Hanoi Hannah

Trịnh Thị Ngọ (1931 – 30. syyskuuta 2016) oli vietnamilainen radiopersoona, joka tuli Vietnamin sodan aikana tunnetuksi lempinimellä Hanoi Hannah amerikkalaissotilaille suunnatuista englanninkielisistä propagandaradiolähetyksistään. Ngọ syntyi Hanoissa vuonna 1931, mutta hänen tarkkaa syntymäpäiväänsä ei tunneta. 1950-luvulla hän opetteli englannin kieltä yksityisten opettajien avulla omien sanojensa mukaan ihastuttuaan amerikkalaisiin Hollywood-elokuviin, kuten Tuulen viemää. Vuonna 1955 hän aloitti työnsä Voice of Vietnam -radioasemalla käyttäen radiouransa alkupuolella nimeä Thu Hương, joka oli hänen mukaansa helpompi lausua. Erityisen tunnetuksi Ngọ tuli vuonna 1965 aloitetuista amerikkalaisia vastaan suunnatuista radiolähetyksistään Vietnamin sodan aikana. Lempinimensä Hanoi Hannah hän sai amerikkalaisjoukoilta ja nimi annettiin toisen maailmansodan Tokion Ruusun ja Korean sodan Seoul City Suen mukaisesti. Hanoi Hannahin lähetykset olivat tyypillisesti 30 minuuttia pitkiä ja niihin kuului kuluneen kuukauden aikana kuolleiden amerikkalaissotilaiden nimien luettelo. Muita lähetysten aiheita olivat esimerkiksi amerikkalaisten sotatoimien kritisointi, sodan vastaisen liikkeen kehuminen ja amerikkalaisten luokka- ja rotuerojen esilletuonti. Lähetyksiin kuului myös musiikkia ja niissä esitettyjä artisteja olivat esimerkiksi Pete Seeger ja Joan Baez, jotka olivat tulleet tunnetuiksi sodan vastustajina. Lähetysten tarkoitus oli psykologinen sodankäynti amerikkalaisia vastaan, mutta varsinaisia todisteita niiden hyödyllisyydestä ei ole. Usein lähetykset lähinnä suututtivat tai huvittivat kuuntelijoitaan
Hòa Bìnhin taistelu

14. marraskuuta 1951 –24. helmikuuta 1952 Hòa Bình, Vietnam Việt Minhin voitto Ranska Việt Minh Jean de Lattre de Tassigny Võ Nguyên Giáp Hòa Bìnhin taistelu oli 14. marraskuuta 1951 – 24. helmikuuta 1952 käyty taistelu Ranskan joukkojen ja Việt Minhin välillä. Ranskalaiset valtasivat Việt Minhin Punaisenjoen suun tukikohdat eristääkseen Hòa Bìnhin kaupungin, jota he pitivät hallussaan suuria tappioita kärsien. Việt Minh teki taistelun loppuun mennessä sen hallussapidon turhaksi rakentamalla tien kaupungin ohitse. Ennen Hòa Bìnhin taistelua Việt Minh oli hyökännyt ranskalaisia vastaan kahteen otteeseen, mutta ranskalaiset löivät heidän joukkonsa molemmilla kerroilla. Taistelujen jälkeen Ranskan joukkoja Indokiinassa komentanut Jean de Lattre de Tassigny päätti ottaa aloitteen viholliseltaan. Ranskalaisten kohde oli Hòa Bìnhin kaupunki Mustanjoen varrella. Alueelta kulki tie Việt Minhin tukikohtiin Punaisenjoen suiston eteläosissa, minkä lisäksi paikan valtausta pidettiin siihen asti Ranskan puolella olleiden muongien tuen takaamisen kannalta tärkeänä. Taistelu Hòa Bìnhin hallinnasta alkoi 14
Sähköheikko tähti

Sähköheikko tähti on hypoteettinen eksoottinen tähtityyppi, jossa tähden gravitaatioromahduksen estää sähköheikosta palamisesta aiheutuva säteilypaine, toisin sanoen energia, joka vapautuu kvarkkien muuttumisesta leptoneiksi sähköheikon vuorovaikutuksen tuloksena. Tämä prosessi tapahtuu tähtien ytimessä, joka on tilavuudeltaan suunnilleen omenan kokoinen mutta on massaltaan noin kaksi kertaa Maan suuruinen. Teorian mukaan tähdet saattaisivat päätyä tällaiseen tilaan supernovaräjähdyksen jälkeen. Sähköheikot tähdet ovat tiheämpiä kuin kvarkkitähdet, ja sellaisia voi muodostua, kun kvarkin degeneratiivinen paine ei enää kestä gravitaatiovoimaa mutta voi silti vastustaa elektrolyysipolttoa. Tähtien elinkaaren vaihe voi kestää yli 10 miljoonaa vuotta.
Khe Sanhin taistelu

21. tammikuuta –1. huhtikuuta 1968 Khe Sanh, Etelä-Vietnam epäselvä Pohjois-Vietnam Yhdysvallat Võ Nguyên Giáp William Westmoreland 10 000–15 000 kaatunutta, kadonnutta ja haavoittunutta 205–475 kaatunutta ja 1 600 haavoittunutta Khe Sanhin taistelu oli Vietnamin sodan aikana 21. tammikuuta – 1. huhtikuuta 1968 käyty taistelu Yhdysvaltojen ja Pohjois-Vietnamin joukkojen välillä Khe Sanhin tukikohdan hallinnasta lähellä Etelä-Vietnamin ja Pohjois-Vietnamin vastaista demilitarisoitua vyöhykettä. Taistelua voidaan näkökannasta riippuen pitää kumman tahansa voittona tai tappiona. Yhdysvalloissa Khe Sanh ja Tet-hyökkäys merkitsivät kuitenkin selvää asennemuutosta Vietnamin sotaa kohtaan ja siinä maan osallisuuden vähenemistä. Yhdysvaltain erikoisjoukot perustivat tukikohtansa lähelle Khe Sanhin kylää elokuussa 1962. Tukikohdat olivat osa Military Assistance Command, Vietnamin (MACV) komentaja kenraali William Westmorelandin strategiaa useista toisiinsa yhteyksissä olevista tukikohdista Pohjois- ja Etelä-Vietnamin vastaisella demilitarisoidulla rajalla. Tukikohtien tarkoitus oli estää kommunistien soluttautuminen etelään demilitarisoidun vyöhykkeen kautta. Tukikohdat eivät itsessään pysäyttäisi vihollista, mutta niihin sijoitettujen joukkojen oli mahdollista kutsua etelään liikkuvia vihollisosastoja vastaan ilmaiskuja js ne käyttivät vihollisen havaitsemiseen esimerkiksi liikkeentunnistimia. Erikoisjoukkojen tiedusteluosastot (Study and Observation Groups eli SOG) käyttivät lisäksi Khe Sanhin tukikohtaa operaatioissaan kommunistien liikehdinnän valvomisessa Laosin puolella
Toivo Löyskä

Toivo Eljas Löyskä (9. elokuuta 1903 Viipuri – 14. elokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Löyskän vanhemmat olivat rakennusmestari Eljas Löyskä ja Xenia Matilda Westerinen ja puoliso vuodesta 1931 käsityönopettaja Helvi Helena Riihijärvi. Toivo Löyskän vanhemmasta veljestä Väinö Löyskästä tuli arkkitehti, samoin kuin Toivo ja Helvi Löyskän pojasta Risto Löyskästä. Löyskä tuli ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta lyseosta 1922 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1931. Opintojensa aikana hän oli töissä muun muassa Uno Ullbergin, Jalmari Peltosen ja Toivo Paatelan toimistoissa. Valmistuttuaan hän työskenteli Lääkintöhallituksessa vuoteen 1938 ja sitten Kulutusosuuskuntien Keskusliiton rakennusosaston toimistopäällikkönä vuoteen 1948, jolloin hän perusti oman toimiston. Hän toimi myös Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosaston assistenttina. Viipuriin Löyskä suunnitteli useita rakennuksia yhdessä veljensä kanssa.
Tervajoen valuma-alue (Vanaja)

Tervajoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.87)  on Kanta-Hämeessä, pääasiassa Lopella ja Janakkalassa mutta myös Hämeenlinnassa, sijaitsevan ja Loppijärvestä alkavan, Kesijärven ja Alasjärven kautta virtaavan ja Kernaalanjärveen Tervajoen nimisenä laskevan, joen Vanajan reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue. Sen pinta-ala on 257,43 neliökilometriä ja järvisyys on 9,17 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kernaalanjärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Hiidenjoen alueelle (35.81).  Se kuuluu Kokemäenjoen vesistöön (vesistöaluetunnus 35) ja on Vanajan reitin valuma-alueen (35.8) kolmannen jakovaiheen seitsemäs osa-alue, joka jaetaan vielä kuuteen alueeseen. Nämä alueet ovat Tervajoen alaosan alue (35.871), Alasjärven alue (35.872), Kesijärven alue (35.873), Loppijärven valuma-alue (35.874), Pihtojan valuma-alue (35
Anna Wickham

Anna Wickham, oikealta nimeltään Edith Alice Mary Harper (1883, Lontoo – 1947) oli merkittävä varhainen feministinen ja modernistinen runoilija. Wickham syntyi Lontoossa ja varttui pääosin Australiassa, mutta palasi Britanniaan opiskelemaan ja meni naimisiin Patrick Hepburnin kanssa. Wickhamin aviomies ei hyväksynyt vaimonsa kirjallisia pyrkimyksiä ja toimitti Wickhamin hoidettavaksi mielisairaalaan vastoin tämän omaa tahtoa. Sairaalassa Wickhamia hoitanut lääkäri kuitenkin kannusti häntä jatkamaan kirjoittamista. 1920-luvulla Wickham asui Pariisissa ja oli osa modernistien kirjallista yhteisöä, johon kuuluivat muun muassa D. H. Lawrence ja John Gawsworth.
Slovakian juutalaiset

Slovakian juutalaiset ovat juutalainen etninen vähemmistö Slovakiassa. Maan yhteisöllä on pitkä historia, mutta se pieneni huomattavasti holokaustin ja maastamuuton seurauksena. Nykyisin maassa asuu noin 2 700 juutalaista ja heistä valtaosa maan pääkaupungissa Bratislavassa. Ensimmäiset juutalaiset nykyisen Slovakian alueella lienevät olleet Tonavan varren roomalaisille linnoituksille ensimmäisellä vuosisadalla eaa. saapuneita orjia, kauppiaita ja sotilaita. Arkeologisissa kaivauksissa alueelta on löydetty joitakin juutalaistaustaisia esineitä. Roomalaisajan jälkeen juutalaisia ilmaantui alueelle jälleen, mahdollisesti 600-luvulla, jolloin slaaveja johtanut Samo yhdisti heimoja avaareja vastaan. 800-luvulla ilmestyivät ensimmäiset varsinaiset länsislaavilaiset valtiot, ja juutalaisia asettui ilmeisesti niin sanotun Suur-Määrin alueelle. Erään teorian mukaan alueen vallanneiden unkarilaisten mukana olisi saapunut heihin liittyneitä juutalaisuuden omaksuneita kasaarikapinoitsijoita. Teoria kyseisten kasaarikapinoitsijoiden juutalaisuudesta on kuitenkin hyvin epävarmalla pohjalla. Myöhemmin Unkarin kuningaskunta, johon Slovakia kuului, muodostui juutalaisten muuttoliikkeen kohteeksi. Muuttajia tuli nykyisestä Saksasta ja Balkanilta ja he perustivat yhteisöjä Tonavan, Hron-, Vag- ja Nitrajokien varrelle