nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Heinrich Harrer

Heinrich Harrer (6. heinäkuuta 1912 – 7. tammikuuta 2006) oli itävaltalainen vuorikiipeilijä, urheilija, maantieteilijä ja kirjailija. Harrerin vuonna 1952 julkaisemasta teoksesta Seitsemän vuotta Tiibetissä tehtiin vuonna 1997 samanniminen elokuva. Heinrich Harrer syntyi 6. heinäkuuta 1912 Hüttenbergissä Itävallassa Sankt Veit an der Glanin piirissä Kärntenin osavaltiossa postivirkailijan perheeseen. Harrer oli perheen neljästä lapsesta vanhin. Hänen isänsä taisteli ja haavoittui ensimmäisessä maailmansodassa. Harrerin isä oli sosiaalidemokraattisen puolueen jäsen ja Harrer liittyi 11-vuotiaana Lasten Ystävät-järjestöön, joka järjesti muun muassa ammattikoulutusta ja metsäpatikointeja viikonloppuisin. Tämän jälkeen hän liittyi Saksan voimisteluseuraan, jossa hän oli nuorisojäsenenä vuoteen 1927, jolloin perhe muutti Graziin. Harrer aloitti peruskoulun Bruck an der Murissa 6-vuotiaana. Tämän jälkeen hän kävi neljä vuotta yläkoulua (Realschule), jossa hän kiinnostui maantieteestä
Eduskuntavaalit 1945

Juho Kusti PaasikiviKokoomuspuolue Juho Kusti PaasikiviKokoomuspuolue Suomen 18. eduskuntavaalit järjestettiin 17.–18. maaliskuuta 1945. Suomessakin edellisen, vuoden 1939 vaaleissa valitun eduskunnan toimikautta oli kaksi kertaa jouduttu sodan vuoksi pidentämään poikkeuslailla. Kun vaalit lopulta pidettiin, sota ei ollut vielä päättynyt Suomenkaan osalta, sillä Lapin sota oli silloin vielä käynnissä ja vuonna 1939 julistettu sotatila voimassa. Vaalit olivat ensimmäiset Suomen itsenäisyyden aikana pidetyt, joissa kommunistit saivat esiintyä vapaasti. Ennen vaaleja pääministeri J. K. Paasikivi piti radiopuheen, jossa hän pyysi kansaa valitsemaan eduskuntaan "uusia kasvoja". Tämä varmistettiin myös sillä, että lakkautetun Isänmaallisen Kansanliikkeen kansanedustajat eivät saaneet asettua ehdokkaiksi vaaleihin. Lisäksi yhdentoista nimeltä mainitun, Maalaisliittoon, Kokoomukseen ja SDP:hen kuuluneen liian saksalaismieliseksi tai sotapolitiikan kannattajaksi katsotun kansanedustajan asettuminen ehdolle kiellettiin
Rooman valtakunnan ruokakulttuuri

Rooman valtakunta käsittää jakson 600-luvulta eaa. 500-luvulle eli noin 1000 vuotta. Jos Itä-Rooman valtakunta lasketaan mukaan, on jakso yli 2000 vuotta. Tämän pitkän ajan kuluessa ihmisten kulinaariset tottumukset muuttuivat huomattavasti. Ruokakulttuurin muutoksissa on nähtävissä kreikkalaisen kulttuurin vaikutus, valtakunnan laajenemisen seurauksena provinssien asukkailta omaksutut menetelmät ja tavat sekä Rooman valtakunnan eri poliittisten vaiheiden erilaiset tavat. Valtakunnan historian kolme päävaihetta olivat kuningasaika, tasavallan aika ja keisariaika. Köyhien ja rikkaiden ruokavaliossa ei Rooman valtakunnan alkuvaiheissa ollut paljonkaan eroa, mutta ajan mittaan tilanne muuttui, ja lopulta eri yhteiskuntaluokkien ruokakulttuurit poikkesivat toisistaan huomattavasti. Alun perin päivittäisiin aterioihin kuului aamuisin aamiainen, ientaculum tai iantaculum, keskipäivällä päivän pääateria cena, ja illalla vesperna. Kreikkalainen vaikutus sekä muualta tuotujen elintarvikkeiden lisääntynyt kulutus johtivat siihen, että cenasta tuli runsaampi ja se nautittiin vasta iltapäivällä, vesperna jäi pois, ja varhaisella keskipäivällä nautittava toinen aamiainen prandium yleistyi. Alemmissa yhteiskuntaluokissa säilyi kuitenkin vanha ateriajärjestys, joka myös vastasi paremmin ruumiillista työtä tekevien ihmisten tarpeita. Aamiaisella syötiin alun perin speltistä tehtyä rieskan tapaista leipää ja suolaa. Varakkaammat söivät myös kananmunia, juustoa, hunajaa sekä hedelmiä ja joivat maitoa
Eduskuntavaalit 1939

A. K. CajanderEdistyspuolue A. K. CajanderEdistyspuolue Suomen 17. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. heinäkuuta 1939. Tällöin valittu eduskunta toimi poikkeuksellisesti lähes kuusi vuotta, sillä jatkosodan takia eduskuntavaaleja ei voitu järjestää, vaan eduskunnan toimikautta pidennettiin kahdesti poikkeuslailla. Vuonna 1939 valittua eduskuntaa onkin sittemmin kutsuttu "pitkäksi parlamentiksi". Seuraavat eduskuntavaalit pidettiin vasta maaliskuussa 1945. Eduskuntavaalien aikaan Euroopassa elettiin kiristyvässä poliittisessa ilmapiirissä, mutta Suomessa ei uskottu maan voivan joutua mukaan Euroopassa mahdollisesti syttyvään sotaan
Foxit

Foxit tai meskwakit (kettuintiaanit) olivat laajaan Algonkin-kielikuntaan kuuluva intiaanikansa, joka asui Michiganin kaakkoisosissa ja Wisconsinissa 1600-luvulla. Heidän omakielinen nimensä meskwaki tarkoitti "punaisen maan kansaa". Läpi historian heidät kuitenkin opittiin tuntemaan foxeina. Ranskalaiset käyttivät heistä nimeä renards, joka tarkoitti samaa asiaa. Hyvin läheistä sukua foxeille olivat saukit ja kickapoot. Alun perin foxit asuivat saukien tavoin Atlantin rannikolla, josta heidän uskotaan yhdessä kulkeutuneen St. Lawrence -jokea myötäillen Suurten järvien alueelle Michiganiin. Irokeesien ahdistelemina foxien on arveltu saapuneen Michiganin alueille ja asettuneen asumaan sen eteläisiin osiin. Vuonna 1666 ranskalaiset raportoivat ensimmäisen kerran foxeista ja saukeista, joita asui suuria määriä keskisessä Wisconsinissa. Illinoisit olivat hävittäneet alkuperäiset maiden omistajat winnebagot lähes tyystin. Foxien määräksi arvioitiin tuolloin noin 5 000 henkeä saukien lukumäärän ollessa 6 500. Ranskalainen jesuiittapappi Claude-Jean Allouez paikallisti vuonna 1667 ryhmän foxeja läheltä Green Bayta ja luki heille evankeliumia
Parma FC

Parma FC (aikaisemmin AC Parma) on parmalainen jalkapalloseura, joka pelaa kaudella 2024–2025 Italian pääsarjassa Serie A:ssa. Joukkue perustettiin vuonna 1913 nimellä Verdi FC Giuseppe Verdin mukaan, mutta nimi vaihdettiin jo saman vuoden lopussa kauden päätteeksi Parma FC:ksi. Nimi vaihtui AC Parmaksi vuonna 1970, kun kaksi parmalaisjoukkuetta yhdistyi. Vuoden 2004 talousvaikeuksien jälkeen seuralle tuli uusi omistaja ja nimi vaihtui jälleen Parma FC:ksi. Seuran lempinimiä ovat mm. Gialloblu (keltasiniset) ja Crociati (ristiretkeläiset). Seura oli vajonnut 1960-luvulla puoliammattilaissarjoihin, kun se vuoden 1970 seurafuusion jälkeen palasi takaisin ammattilaissarjoihin. Serie A:han se nousi kuitenkin ensimmäisen kerran vasta kauden 1989–1990 päätteeksi. Samoihin aikoihin Tanzin perheen omistama Parmalat-yhtiö alkoi investoida seuraan merkittäviä summia. Tämän jälkeen Parma FC nousi poikkeuksellisen nopeasti Serie A:n huipulle. Se kuului koko 90-luvun ajan Serie A:n kärkijoukkueisiin, mutta mestaruutta se ei onnistunut voittamaan. Paras saavutus oli toinen sija kaudella 1996–1997
D’Entrecasteaux’nsaaret

D’Entrecasteaux’nsaaret ([dɑ̃tʁəkasˈto-]) ovat saariryhmä Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Guinean saaren itäisen kärjen pohjoispuolella. Saarten yhteispinta-ala on 3 142 neliökilometriä ja asukasluku 185 000 vuonna 2021. Saaristoon kuuluu kolme pääsaarta, Goodenough, Fergusson ja Normanby. Saariryhmään kuuluu myös pienemmät Sanaroa ja Dobu sekä monia luotoja. D’Entrecasteaux’nsaarten suurimmat saaret ovat tuliperäisiä ja kohoavat 1 500 – 2 400 metriin. Saaristo on nimetty ranskalaisen merenkulkijan Bruni d’Entrecasteaux’n mukaan, joka vieraili niillä etsiessään kadonnutta tutkimusmatkailijaa Jean-François de La Pérousea. HMS Basiliskilla purjehtinut John Moresby kartoitti saaria 1873. D’Entrecasteaux’nsaarilla asui vuonna 2021 Papua-Uuden-Guinean tilastokeskuksen arvion mukaan noin 185 000 ihmistä. Valtaosa väestöstä elää omavaraistaloudessa pienissä yhdyskunnissa. Perinteisesti alueella on tuotettu saviastioita vaihtokauppaa varten, ja asukkaat ovat osallistuneet myös kulaan, esineiden kuten simpukankuorten seremonialliseen vaihtojärjestelmään eri heimojen välillä. Talouden kannalta merkittävämpää on kopran tuotanto. Lisäksi alueella on viime vuosina etsitty mineraaliesiintymiä
Urbano Lazzaro

Urbano Lazzaro (1924 – 3. tammikuuta 2006) oli italialainen mies, joka kuului toisessa maailmansodassa Benito Mussolinin vastaiseen kommunistiliikkeeseen ja tunnetaan paremmin myös nimellä Partisaani-Bill. Lazzaro kuului Garibaldin partisaaniprikaateihin ja hän otti 27. huhtikuuta 1945 toisen maailmansodan viime vaiheilla kiinni Benito Mussolinin Dongossa, jossa tämä oli paossa lähimpien kollegojensa kanssa pukeutuneena saksalaiseksi sotilaaksi. Lazzaro löysi saattueesta myös Mussolinin rakastajattaren, Clara Petaccin sekä useita korkeita fasistihallituksen virkamiehiä. Lazzaro kuoli 3. tammikuuta 2006. Hän oli kuollessaan 81-vuotias.
Magnus Wegelius

Karl Magnus Wegelius (20. elokuuta 1884 Hattula – 9. joulukuuta 1936 Englanti) oli suomalainen diplomi-insinööri, voimistelija, yleisurheilija, ampuja ja viisinkertainen olympiamitalisti. Wegelius on harvoja suomalaisia, jotka ovat voittaneet olympiamitalin kahdessa täysin erilaisessa lajissa. Hän menehtyi lento-onnettomuudessa Englannissa. Seuratasolla Wegelius edusti Suomen Metsästysyhdistystä, Porin Tarmoa ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Wegelius voitti SM-tasolla Suomen-mestaruuden hirviammunnassa vuosina 1914, 1921, 1922 ja 1926–1928. Wegeliuksen vanhemmat olivat maanviljelijä Uno Wegelius ja Helena Charlotta Wirzenius. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1905 Tampereen reaalilyseosta. Wegelius valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1909 ja opiskeli sitten Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa parin vuoden ajan aineenkoestusta sekä höyrykattiloiden ja polttomoottorien rakentamista ja käyttöä. Wegelius oli aluksi konepajainsinöörinä Porissa ja vuonna 1912 hän tuli Suomen Höyrykattilayhdistyksen palvelukseen aluksi apulaisinsinööriksi ja vuodesta 1914 johtajaksi. Wegelius toimi vuodesta 1918 alkaen aina kuolemaansa saakka SOK:n tuotantolaitosten johtajana ja hän oli vuodesta 1919 SOK:n johtokunnan varajäsenenä
Azerbaidžanin sosialistinen neuvostotasavalta

Azerbaidžanin SNT:n sijainti Neuvostoliitossa. Azerbaidžanin sosialistinen neuvostotasavalta, lyhenteeltä Azerbaidžanin SNT (azer. Азәрбајҹан Совет Сосиалист Республикасы, Азәрбајҹан ССР, АзССР, Azərbaycan Sovet Sosialist Respublikası, Azərbaycan SSR, AzSSR, ven. Азербайджа́нская Сове́тская Социалисти́ческая Респу́блика, Азербайджа́нская ССР, АзССР, Azerbaidžanskaja Sovetskaja Sotsialistitšeskaja Respublika, Azerbaidžanskaja SSR, AzSSR), käsitti nykyisen Azerbaidžanin alueen. Neuvostotasavalta perustettiin 28. huhtikuuta 1920. Sitä edeltänyt itsenäinen Azerbaidžanin demokraattinen tasavalta perustettiin Venäjän keisarikunnan Bakun kuvernementin, Jelizavetpolin kuvernementin ja Zaqatalan piirikunnan alueelle. Vallankumousta ennen ensimmäiset työväenneuvostot oli perustettu 6. maaliskuuta 1917 Bakuun, ja neuvostoja oli myöhemmin myös Jelizavetpolissa, Şamaxıssa, Nuhassa, Lənkəranissa, Nahitševanissa ja Şuşassa. Bakun työläisneuvosto päätti neuvostovaltaan ryhtymisestä noin 400 edustajan voimalla 9. marraskuuta 1917. 13
Eduskuntavaalit 1936

T. M. KivimäkiEdistyspuolue T. M. KivimäkiEdistyspuolue Suomen 16. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. heinäkuuta 1936. Vaalit päättyivät toisen kerran peräkkäin sosialidemokraattien voittoon puolueen saadessa viisi lisäpaikkaa. Suurin häviäjä oli Edistyspuolue, joka menetti neljä paikkaa. Vuosikymmenen alun pula-aikana syntyneille kääpiöpuolueille, Suomen pienviljelijäin puolueelle ja Kansanpuolueelle jäi enää yksi paikka kummallekin. Näiden puolueiden tappio ei kuitenkaan koitunut entisen emäpuolueen Maalaisliiton hyväksi, vaan se sai tyytyä entiseen paikkalukuunsa
Greg Stafford

Greg Stafford (9. helmikuuta 1948 Hartford, Connecticut – 11. lokakuuta 2018 Arcata, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen pelisuunnittelija ja Gloranthan fantasiamaailman luoja. Hän oli yksi RuneQuest-, HeroQuest- ja Pendragon-roolipelien kirjoittajista. Stafford oli myös mukana tekemässä King of Dragon Pass -tietokonepeliä. Staffordin perustamia roolipeliyrityksiä ovat Chaosium ja Issaries. Greg Staffordin kiinnostus mytologiaa kohtaan heräsi jo lukioaikoina. Hän luki saagoja, myyttejä, legendoja ja niitä selittävää kirjallisuutta. Syksyllä 1966 Stafford aloitti opinnot Beloitin yliopistossa Wisconsinissa. Hän innostui nyt keksimään tarinoita itse ja käytti liftaamalla matkatessaan hukka-ajan tarinoiden miettimiseen. Ensimmäinen paperille asti päässyt tarina kertoi nokkelasta prinssi Snodalista, joka tarinassa voitti itseään voimakkaamman vartijan. Snodal-tarinan ympärille Stafford alkoi vähitellen kehitellä lisää yksityiskohtia Gloranthasta – maailmasta, jossa tarinan päähenkilö eli
Eduskuntavaalit 1933

T. M. KivimäkiEdistyspuolue T. M. KivimäkiEdistyspuolue Suomen 15. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–3. heinäkuuta 1933. Eduskuntavaalit rauhoittivat Suomen sisäpoliittista tilannetta vuosikymmenen alun kuohunnan jälkeen. Lapuan liike oli lakkautettu vuonna 1932 ensin sisäministeriön ja sitten oikeuden päätöksellä, mutta sen seuraajaksi perustettiin saman vuoden aikana Isänmaallinen kansanliike (IKL), joka lähti eduskuntavaaleihin vaaliliitossa kokoomuksen kanssa. Vaalivoittajia olivat sosialidemokraatit, jotka saivat 12 lisäpaikkaa. Sen sijaan porvaripuolueet menestyivät varsin kehnosti
Eduskuntavaalit 1930

P. E. SvinhufvudKokoomuspuolue P. E. SvinhufvudKokoomuspuolue Suomen 14. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. lokakuuta. Presidentti Lauri Kristian Relander oli antanut määräyksen eduskunnan hajottamisesta ja uusien vaalien järjestämisestä vain runsas vuosi edellisten vaalien jälkeen. Aiheena uusien vaalien pitämiseen oli se, että eduskunta oli jättänyt kommunistilait lepäämään yli vaalien. Äänestysvilkkaus nousi edellisvaaleista yli kymmenen prosenttiyksikköä ja vaaliuurnilla kävi ensimmäisen kerran yli miljoona äänioikeutettua. Yleinen poliittinen virtaus oli kuluneen vuoden aikana vienyt vahvasti oikealle, eivätkä vallinnut pula-aika ja poliittisten olojen epävakaus hyödyttäneet vasemmistoa
Eduskuntavaalit 1929

Oskari MantereEdistyspuolue Kyösti KallioMaalaisliitto Suomen 13. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. heinäkuuta 1929. Presidentti Lauri Kristian Relander oli antanut määräyksen eduskunnan hajottamisesta ja uusien vaalien järjestämisestä. Aiheena ennen­aikaisiin vaaleihin oli, että edus­kunta oli hylännyt valtion virkamiesten ja toimen­haltijoiden palkkojen korotusta koskeneen laki­esityksen. Yleismaailmallisen laman keskellä varsinkaan Maalaisliitto ja sosialidemokraatit eivät halunneet kuunnella virkamiesten valituksia, vaan kaatoivat Mantereen hallituksen esityksen asiasta. Vaalikamppailun keskittyminen virkamiesten palkkojen ympärille ei saanut suuria kansanjoukkoja liikkeelle, vaan äänestysaktiivisuus laski edellisten vaalien jo alhaisesta äänestysprosentista kaksi prosenttiyksikön kymmenystä ja jäi heikoimmaksi itsenäisen Suomen historiassa. Vaalien tulos oli kuitenkin sikäli mullistava, että se järkytti oikeistoa ja välillisesti laukaisi sen piirissä virinneitä ulkoparlamentaarisia pyrkimyksiä. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun joku muu kuin SDP oli eduskunnan suurin puolue. Maalaisliitto sai toisen peräkkäisen suurvoittonsa ja nousi ensimmäistä kertaa eduskunnan suurimmaksi ryhmäksi. Lisäpaikkansa se sai lähinnä aiemmin Kokoomusta ja Edistyspuoluetta äänestäneiden maanviljelijöiden tuella
Eduskuntavaalit 1927

Väinö TannerSosiaalidemokraatit J. E. SunilaMaalaisliitto Suomen 12. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. heinäkuuta 1927. Yleistunnelmaltaan eduskuntavaalit olivat melko laimeat ja värittömät. Kokoomus oli ennen vaaleja puuhannut kolmen porvaripuolueen yhteistoimintaa, mutta tuloksetta. Myöskään Akateeminen Karjala-Seura ja muut aitosuomalaiset eivät onnistuneet pyrkimyksessään tehdä kielikysymyksestä vaalien pääteema. Suurin muutos entisen eduskunnan kokoonpanoon oli Maalaisliiton kahdeksan paikan voitto; näistä seitsemän se vei Edistyspuolueelta. Seitsemän paikan menetyksellään Edistyspuolue koki toisen jyrkän romahduksensa, josta se ei enää koskaan toipunut. Siitä lähtien puolue ja sen seuraajat kituivat vuosikymmenien ajan pienenä, keskimäärin kymmenen kansanedustajan puolueena, kunnes Liberaalinen Kansanpuolue tuli tiensä päähän vuoden 1995 eduskuntavaaleissa
Eduskuntavaalit 1924

Aimo CajanderSitoutumaton Lauri IngmanKokoomuspuolue Suomen 11. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. huhtikuuta 1924. Elokuussa 1923 oli Suomen Työväenpuolueen kaikki 27 kansanedustajaa vangittu maanpetoksesta syytettyinä. Tämän vuoksi eduskunta oli jäänyt vajaalukuiseksi. Eduskunta ehti toimia vajaalukuisena useiden kuukausien ajan, mutta lopulta tämä asiantila antoi presidentti Kaarlo Juho Ståhlbergille aiheen määrätä eduskunta hajotettavaksi ja uudet vaalit toimitettavaksi. Muussa tapauksessa seuraavat vaalit olisi pidetty heinäkuun alussa 1925. Vaalien perusteella muodostettiin Ingmanin II hallitus, jota seurasivat Tulenheimon hallitus, Kallion II hallitus ja Tannerin hallitus. Uusia kansanedustajia olivat mm. SDP:n Johan Fredrik Aalto, Maalaisliiton Kaarlo Hänninen, Toivo Janhonen ja Eino Tuomivaara, Kokoomuksen Sakari Ainali, Aukusti Neitiniemi, Erkki Paavolainen ja Ernsti Turja, Sosialistien Edvard Huttunen, Mauritz Rosenberg, Emil Tabell ja Bruno Tenhunen, RKP:n Otto Jacobsson, Josef Mangs ja Rolf Witting, sekä Edistyspuolueen Walto Tuomioja. Eduskuntaan palanneita olivat mm
Eduskuntavaalit 1922

Aimo CajanderSitoutumaton Kyösti KallioMaalaisliitto Suomen kymmenennet eduskuntavaalit järjestettiin 1. ja 3. heinäkuuta 1922. Suurimpana puolueena säilyi SDP, jonka kannatus kuitenkin laski huomattavasti, kun vaaleihin ensimmäistä kertaa osallistunut Suomen Sosialistinen Työväenpuolue vei siltä ääniä. Edellisvaaleissa kaksi kansanedustajaa saanut Kristillinen työväenliitto ei asettanut ehdokkaita. Vaalien perusteella muodostettiin Kallion I hallitus, jota seurasi Cajanderin II hallitus. Uusia kansanedustajia olivat mm. SDP:n Tuomas Bryggari, Aino Malkamäki, Viljo Rantala ja Reinhold Svento, Maalaisliiton Viljami Kalliokoski, Jooseppi Kauranen, Tyko Reinikka, Juho Sunila ja Mikko Tarkkanen, Sosialistien Laura Härmä, Toivo Långström ja Matti Väisänen, Kokoomuksen Oskari Jussila, Kyösti Järvinen ja Yrjö Pulkkinen, sekä RKP:n Amos Anderson, Levi Jern ja Ferdinand von Wright. Eduskuntaan palanneita taas olivat mm. SDP:n Anni Huotari, Albin Koponen, Taavi Tainio ja K. H. Wiik, Maalaisliiton Väinö Kivilinna, Kokoomuksen Lauri Ingman, Kaarlo Kares, Matti Pesonen ja Pekka Pennanen, sekä Edistyspuolueen Rudolf Holsti ja Erkki Pullinen
Tilaääni

Tilaääni eli surround-ääni tarkoittaa sellaista äänentoistoa, jonka avulla pyritään luomaan vaikutelma tilasta. Erotuksena stereofoniasta varsinainen tilaääni perustuu monikanavatekniikkaan, jossa kanavien lukumäärä on suurempi kuin kaksi, tai äänikentän objektimallinnukseen, jossa ääni toistetaan kanavista riippumatta. Ensimmäinen monikanavaäänen kaupallinen sovellus oli Walt Disneyn elokuvassa Fantasia vuonna 1940 (6-kanavainen Fantasound). Nykyään tunnetuimpia järjestelmiä ovat Dolby Digital ja DTS (Digital Theater Sound) sekä vähemmän tunnettu mutta nykyisin kohtalaisen yleinen SDDS. Kotiteatterien äänijärjestelmistä yleisin on 5.1-ääni, mutta Blu-ray-tallenteissa voi olla tarjolla jopa 7.1-kanavainen ääni tai Dolby Atmos -tilaääni. Monikanavaista ääntä merkitään usein numeroin, yleisesti käytössä olevat tilaäänikanavat ovat 5.1, 7.1, 7.2, 9.1 ja 9
Johan Kock

Johan Kock (4. kesäkuuta 1861 Helsinki – 13. huhtikuuta 1915 Fitchburg, Massachusetts, Yhdysvallat) oli Venäjän armeijasta 1897 Viipurissa eronnut alikapteeni. Hän oli vallankumouksellinen aktivisti ja johti punakaartien valtakunnallista organisaatiota vuosina 1905–1906. Kockin vanhemmat olivat merimies Johan Kock ja Johanna Katiska. Hän valmistui Venäjällä upseeriksi vuonna 1885 ja palveli Viipurin pataljoonassa eroonsa saakka. Sittemmin hän toimi maanviljelijänäkin, mutta vuonna 1900 hän oli toimittajana Viipurissa ja järjesteli siellä etappiteitä vallankumouksellisen aineiston salakuljettamiseksi Ruotsista Suomen kautta Venäjälle. Vuoden 1905 suurlakon yhteydessä luotiin sekä akateemisten piirien että työväen taholla järjestyskaarteja. Kockista tuli näin muodostetun kansalliskaartin komentaja, missä tehtävässä hän nautti Suomen kenraalikuvernööri Ivan Obolenskin luottamusta. Samalla Obolenski kuitenkin neuvotteli myös perustuslaillisten kanssa poliittiseen ratkaisuun pääsemiseksi. Akateemiset kaartinosastot eivät hyväksyneet Kockin valintaa ja siksi ylioppilaiden ja polyteknikkojen osastot erosivat kaartista ja ryhmittyivät Gösta Theslöfin johdolla omaksi järjestökseen. Perustuslailliset halusivat lopettaa suurlakon 5
Birger Wasenius

Birger Adolf Wasenius (7. joulukuuta 1911 Helsinki – 2. tammikuuta 1940 Salmi) oli suomalainen pikaluistelija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Garmisch-Partenkirchenin 1936 olympiakisoissa Birger Wasenius sai kolme olympiamitalia. Kisat alkoivat 500 metrin kilpailulla, jossa Wasenius sijoittui jaetulle kahdeksannelle sijalle kahden muun suomalaisen, Jorma Ruissalon ja Antero Ojalan kanssa (aika 44,9). Toisena kilpailupäivänä käytiin 5 000 metrin kilpailu, jossa Wasenius luisteli Hollannin Jan Langedijkin parina. Wasenius oli alusta saakka jo aiemmin luistelleen Norjan Ivar Ballangrudin väliajoista muutaman sekunnin jäljessä ja saapui maaliin ajassa 8.23,3 häviten norjalaiselle 3,7 sekuntia, mutta se riitti hopeamitaliin. Langedijk jäi lopputuloksissa neljänneksi Antero Ojalan taakse. Kolmantena kilpailupäivänä 1 500 metrillä Wasenius luisteli viimeisessä täydessä parissa – hänen jälkeensä Åke Ekman luisteli vielä yksin. Ensimmäiset 300 metriä Wasenius luisteli kisan kärjessä olleita norjalaisia, Charles Mathiesenia ja Ivar Ballangrudia nopeammin mutta hävisi lopulta ykköselle 1,7 ja kakkoselle 0,7 sekuntia. Ajallaan 2
Afganistanin lippu

Afganistanin lippu on Afganistanin islamilaisen emiraatin lippu, joka on käytännössä ollut valtiolippu 15. elokuuta 2021 eteenpäin Talibanin noustua valtaan. Siinä on islamin šahada mustalla valkoista taustaa vasten. Afganistanin islamilaisen tasavallan viimeisin vuosina 2013–2021 käytössä ollut lippu on trikolori, joka koostuu kolmesta pystykentästä. Vasemmalta oikealle niiden värit ovat musta, punainen ja vihreä, ja lipun keskiosaan on sijoitettu valkoinen Afganistanin vaakuna. Vaakunaan on kuvattu mihrab, jota reunustavat kaksi lippua ja vehnäntähkää. Vaakunaan on kirjoitettu šahada eli uskontunnustus, takbīr eli lause Allāhu akbar, Jumala on suuri, nimi Afganistan ja islamilaisen aurinkokalenterin vuosi 1298 (eli 1919), jolloin maa julistautui itsenäiseksi Britanniasta. Šahadan ja takbīrin välissä on nouseva aurinko. Lipun suhteet ovat 2:3. Lipun määrittelee Afganistanin perustuslaki, joka hyväksyttiin 4. tammikuuta 2004 ja jonka presidentti Hamid Karzai allekirjoitti samassa kuussa. Lippu eroaa aiemmasta vuosina 2002–2004 käytetystä väliaikaisen hallinnon lipusta vain hieman; aiemman lipun suhteet olivat 1:2, vuosiluku oli Mohammed Nadir Shahin islamilaisen kuukalenterin mukainen kruunajaisvuosi 1348 (eli 1929), eikä lipussa ollut nousevaa aurinkoa
Irlannin vapaavaltio

sinetti Irlannin vapaavaltio tummanvihreällä, Pohjois-Irlanti vaaleanvihreällä. Irlannin vapaavaltio (iiriksi Saorstát Éireann, engl. Irish Free State) oli Britanniasta 1921 eronneen 26 Irlannin kreivikunnan (iiriksi contae, engl. county) nimike. Vapaavaltio syntyi 1921 tehdyn Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen (iiriksi Conradh Angla-Éireannach, engl. Anglo-Irish Treaty) myötä vapaavaltion perustuslain astuttua voimaan joulukuussa 1922. Kuusi Ulsterin yhdeksästä kreivikunnasta vastusti kuitenkin sopimusta ja jäi näin ollen sopimuksen ulkopuolelle ollen edelleen osa Britanniaa Pohjois-Irlantina.lähde? Vapaavaltion muodollinen valtionpäämies oli Britannian kuningas, jota Irlannissa edusti kenraalikuvernööri. Vuonna 1936 Edvard VIII:n luopuessa kruunustaan ja Yrjö VI:sta tullessa kuningas irlantilaiset käyttivät tilaisuutta hyväkseen, muuttivat hallitusmuodon sanamuotoa ja lakkauttivat kenraalikuvernöörin toimiston. Uuden perustuslain mukaan kuninkaalle jäi Irlannin ulkomaansuhteiden hoito. Irlannin hallituksen päämiehen nimike vapaavaltion aikana oli toimeenpanevan neuvoston puheenjohtaja. Tämä titteli vaihtui uuden perustuslain myötä hallituksen taoiseachiksi eli päälliköksi 1937, jolloin myös Irlannin vapaavaltio lakkasi olemasta ja viralliseksi nimeksi lyhentyi Irlanti (iiriksi Éire, engl