nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Makrofagi

Makrofagit (kr. makrofagos, ’suursyömäri’) ovat elimistön syöjäsoluja, jotka syövät vieraiksi tunnistettuja mikrobeja ja vierasaineita. Lisäksi ne siivoavat pois ikääntyneitä ja kuolleita soluja sekä kudosjätteitä. Makrofageja päivystää erityisen runsaasti maksassa, pernassa sekä keuhkoissa ja suolistossa. Monosyytit erilaistuvat eri kudoksissa erilaisiksi kudosmakrofageiksi: Kun ihoon on tullut haava, lähellä päivystävät makrofagit tunnistavat pinnallaan olevien reseptorien avulla kehoon päässeen bakteerin pinnassa olevat vieraat molekyylit ja viruksen kaksinkertaisen RNA:n. Yhdellä makrofagilla on vain tietyntyyppisiä reseptoreita. Tehtyään tunnistuksen makrofagit alkavat erittää kemokiinejä, hälytysmolekyylejä. Hiussuonten seinämien solujen välistä tihkuu suonesta kudokseen mikrobeille vahingollisia interferoneja ja komplementtiproteiineja. Käynnistyy tulehdus, ja hiussuonten monosyytit aktivoituvat. Monosyytit jäävät solukalvojensa proteiineista kiinni hiussuonten seinämissä aktivoituneihin selektiinimolekyyleihin. Monosyyttien liike suonissa hidastuu, kunnes ne pysähtyvät. Ne ryömivät ulos hiussuonesta endoteelisolujen välistä, muuttuvat makrofageiksi ja liikkuvat haavan suuntaan
Lakeija

Lakeijalla tarkoitetaan sisäpalvelijaa, yleensä miespuolista. Lakeijan tyypillisiä tehtäviä on muun muassa ovenavaus vieraille, isäntänsä saattaminen ja juoksupoikatehtävät. Hieman halventavasti lakeijaksi voidaan kutsua myös alaista tai kannattajaa, joka nöyristelee ja mielistelee ylemmässä asemassa olevaa henkilöä. Eräs kuuluisimpia näin kutsuttuja oli kenraalisotamarsalkka Wilhelm Keitel, Adolf Hitlerin uskollinen, mielistelevä apuri. Keiteliä kutsuttiinkin selän takana nimillä Lakaitel eli ”pikku lakeija” tai ”hovinarri”.
Sollidenin linna

Sollidenin linna (ruots. Sollidens slott) sijaitsee Öölannin saarella, Itämeren rannikolla, Ruotsissa. Linna valmistui vuonna 1906, ja sen rakennutti kuningas Kustaa V:n puoliso, kuningatar Viktoria. Suunnittelusta vastasi arkkitehti Torben Grut. Nykyään Sollidenin linnan omistaa Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa, joka peri sen isoisänsä isän Kustaa V:n kuollessa vuonna 1950. Linna toimii kuninkaallisen perheen kesänviettopaikkana.
Edward Wegelius

Edward Albert Wegelius (30. tammikuuta 1903 Moskova – 6. toukokuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen lentokoneinsinööri ja VTT:n ylijohtaja vuosina 1948–1970. Wegelius kirjoitti ylioppilaaksi Helsingissä Brobergska samskolanissa vuonna 1922. Hän valmistui diplomi-insinööriksi ranskalaisesta École Nationale Supérieure de l'Aéronautique'sta vuonna 1929. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi TKK:ssa vuonna 1944. Hän toimi Valtion Lentokonetehtaan materiaalikoelaitoksen johtajana 1929–39. Hän osallistui merkittävällä panoksella ns. kolupuun kehittämiseen. Kolupuuta eli koivuvaneriviilupuuta käytettiin sodan aikana korvaamaan vaikeasti hankittavia metallipotkureita. Hän toimi Valtion Lentokonetehtaan pääkonstruktöörinä 1940–44. Hän oli päävastuussa VL Myrskyn kehitystyössä ja vaikutti myös VL Humun kehityksen aloitukseen
Liettuan koripalloliiga

Liettuan koripalloliiga (Lietuvos Krepšinio Lyga) on Liettuan miesten koripallon korkein sarjataso. Ainoastaan kaksi joukkuetta on pystynyt mestaruuteen: Lietuvos Rytas on voittanut mestaruuden viidesti ja Žalgiris Kaunas peräti 19 kertaa. Kussakin joukkueessa saa olla korkeintaan neljä ulkomaalaista pelaajaa. Rajoitukset eivät kuitenkaan koske virolaisia ja latvialaisia pelaajia.
Shin Bet

Yleinen turvallisuuspalvelu (hepr. ‏שירות הביטחון הכללי‎, Šerut ha-bitaḥon ha-k’lali) eli Shin Bet on Israelin keskustiedustelupalvelu. Se on yksi maan kolmesta pääasiallisesta tiedusteluorganisaatiosta Amanin ja Mossadin lisäksi. Toisin kuin Mossad, Shin Bet toimii Israelin armeijan alaisuudessa. Shin Bet tunnetaan myös hepreankielisellä lyhenteellä Shabak (hepr. ‏שב״כ‎, Šabak) ja englanninkielisellä lyhenteellä GSS (General Security Service). Sen palkkalistoilla on noin 5 000 ihmistä. Yksi Shin Betin tehtäviä on muun muassa tärkeiden poliitikkojen ja yhteiskuntavaikuttajien suojelu Israelissa. Shin Betin vastuulla on myös israelilaisten terroristiryhmien toiminnan estäminen ensisijaisesti vangitsemisilla ja rahalähteiden jäädyttämisillä.
Kanadan maantiede

Kanada on maantieteellisesti hyvin laaja ja monimuotoinen kokonaisuus. Kanada käsittää Grönlantia ja Alaskaa lukuun ottamatta koko Pohjois-Amerikan pohjoisosan (41 % koko mantereesta) ja on Venäjän jälkeen pinta-alaltaan maailman toiseksi suurin valtio. Kanada sijaitsee Tyynenmeren ja Atlantin välissä, mistä tulee maan motto A Mari Usque Ad Mare ("Mereltä merelle"). Maan ainoa rajanaapurimaa on Yhdysvallat etelässä ja luoteessa (Alaska). Pohjoisessa Kanada rajoittuu Pohjoiseen jäämereen, ja aivan Kanadan koillispuolella sijaitsee Grönlanti. Itäosassa sijaitsevan Newfoundlandin saaren etelärannikon edustalla sijaitsee Ranskalle kuuluva merentakainen saariryhmä Saint-Pierre ja Miquelon. Vuodesta 1925 lähtien Kanada on pitänyt pohjoisnapa-aluetta välillä 60°W–141°W omanaan, mutta tätä väitettä ei ole tunnustettu kansainvälisesti. Magneettinen pohjoisnapa sijaitsee tällä alueella, mutta mittausten mukaan se on hiljalleen siirtymässä kohti Siperiaa. Kanadan pinta-ala on 9 984 670 km², josta maata on 9 093 507 km² ja vettä 891 163 km². Maan pinta-ala on hieman alle kolme viidesosaa Venäjän pinta-alasta, alle 1,3 kertaa suurempi kuin Australian pinta-ala, ja hieman pienempi kuin koko Euroopan pinta-ala. Kanadan ja samalla koko maailman pohjoisin asutus on Kanadan armeijan asema Ellesmerensaarella Nunavutin territoriossa hieman pohjoiseen Alertin kylästä, joka on puolestaan maailman pohjoisin vakituisesti asuttu paikka (koordinaatit 82°28'N 62°30'W). Matkaa pohjoisnavalle on hieman päälle 800 kilometriä
Proslogion

Proslogion (lat. ”Puhuttelu”) eli Fides quaerens intellectum (Ymmärrystä etsivä usko) on Anselm Canterburylaisen vuosina 1077–78 Becin luostarissa kirjoittama teologinen tutkielma. Teoksessa Anselm pyrkii todistamaan, että Jumala on todella olemassa eikä voida ajatella, että Jumalaa ei olisi. Tämän todistamiseksi hän esittää tunnetun ontologisen jumalatodistuksensa. Proslogion on Anselmin aiemman teoksen Monologionin sisarteos. Kummatkin ovat eräänlaisia mietiskelyharjoituksia, joissa ihminen kääntää sielunsa tutkiskelemaan Jumalaa ja pyrkii ymmärryksellään tavoittamaan jotain oleellista hänestä. Monologionissa Anselmin tavoitteena oli ratio, ”tieto”, mutta Proslogionissa intellectus, paljon tietoa syvempi ”ymmärrys”. Monologion oli koostunut useista toisiaan seuraavista todisteluista. Proslogionissa Anselm halusi sen sijaan muotoilla yhden, lyhyen todistuksen, joka sekä todistaisi Jumalan olemassaolon että osoittaisi hänestä uskotut kaikkein keskeisimmät asiat. Tämän yleispätevän teologisen muotoilun etsintä vaivasi Anselmia pitkään. Kerrotaan, että hänelle valkeni lopulta erään aamurukouksen (matutina) aikana, että ”Jumala on se, mitä suurempaa ei voida ajatella” (Deus est quo maius cogitari non potest). Proslogion keskittyy tämän oivalluksen ympärille
Guido Martina

Guido Martina (9. helmikuuta 1906 Carmagola – 6. toukokuuta 1991 Rooma) oli italialainen sarjakuvakäsikirjoittaja, joka loi Aku Ankan supersankari- alter egon Taikaviitan. Hän käsikirjoitti ensimmäisen Disney-klassikkosovituksen Mikin Inferno. Hän teki tarinoita paitsi Aku Ankka -sarjakuviin, myös perusti ja käsikirjoitti Pecos Bill -sarjakuvalehden. Martina oli koulutukseltaan opettaja, ja lisäksi hänellä oli myös tutkinnot eri yliopistoista filosofiasta ja kirjallisuudesta. Käsikirjoittajana hän toi tarinoihinsa viitteitä kirjallisuudesta ja historiasta, ja hänen ansiostaan italialaiset ankkahahmot puhuivat virheetöntä ja vivahteikasta kirjakieltä toisin kuin amerikkalaiset slangia käyttäneet esikuvansa. Martinan huumori on usein hieman julmaa eikä paha useinkaan saa palkkaansa. Tässä mielessä hänen vastakohtansa käsikirjoittajana on Rodolfo Cimino.
Kalevalatalo

Kalevalatalo oli Eliel Saarisen Kalevalaseuralle vuonna 1921 Helsinkiin suunnittelema valtava rakennus, jota ei koskaan rakennettu. Se oli tarkoitus rakentaa Munkkiniemen kärkeen, lähelle nykyistä hotelli Kalastajatorppaa. Kalevalatalosta oli tarkoitus tulla paitsi Kalevalaseuran toimitila, myös suomalaisen kulttuurin keskus: sinne olisi tullut suomalaisen kulttuurin tutkimuslaitos, näyttelytiloja, taiteilijoiden työtiloja ja ”tutkijankammioita”. Lisäksi 80 metriä korkean päätornin juurella olevaan kryptaan olisi haudattu suomalaiset suurmiehet. Oman talon rakentaminen oli kuulunut Kalevalaseuran suunnitelmiin sen perustamisesta eli vuodesta 1911 lähtien. Hanketta ajoi varsinkin perustajajäseniin kuulunut kuvanveistäjä Alpo Sailo. Seuran vaikuttajiin kuulunut taidemaalari Akseli Gallen-Kallela sen sijaan kääntyi talohankkeen vastustajaksi pian Saarisen piirustusten valmistuttua, mahdollisesti koska pelkäsi sen kilpailevan rahoituksesta oman suurhankkeensa eli Suur-Kalevalan kanssa. Pian myös seuran johtokunnan enemmistö kääntyi kallista hanketta vastaan. Vaatimus oman talon rakentamisesta poistettiin Kalevalaseuran säännöistä vasta 2000-luvun alussa. Kalevalan ja kalevalaisen kulttuurin ihailu johti 1900-luvun alkupuolella suoranaiseen Kalevalan palvontaan. Aivan sanan varsinaisessa merkityksessä oltiin luomassa kansallista Kalevala-uskontoa. Se huipentui valtaisan Kalevala-talon, ”suomalaisen Pantheonin”, rakennushankkeeseen sotienvälisenä aikana
Laukaan linja-autoturma

Laukaan linja-autoturmassa hollantilaisia turisteja kuljettanut linja-auto törmäsi henkilöautoja ohittaessaan vastaantulevaan kuorma-autoon 5. heinäkuuta 1974. Laukaan törmäys aiheutti 12 ihmisen kuoleman ja 18 loukkaantumisen. Rotterdamilaisen Broere Reizen -yhtiön linja-auto oli lähtenyt kuusi päivää aiemmin kiertomatkalle. Kuljettajan ja matkanjohtajan lisäksi matkalle osallistui 26 hollantilaista ja kaksi belgialaista turistia. Lähinnä eläkeläisistä koostunut joukko matkasi Kielin, Kööpenhaminan ja Tukholman kautta Turkuun. Onnettomuuspäivänä ryhmä lähti Helsingistä Jyväskylän kautta Vaasaan, jossa oli tarkoitus yöpyä ennen lauttamatkaa Pohjanlahden yli Ruotsiin Uumajaan. Turistibussi ajoi nelostietä Laukaan kunnan Vehniän kylässä lähtiessään loivassa kaarteessa ohittamaan kahta edellään ajanutta henkilöautoa. Tiellä oli 100 km/h:n nopeusrajoitus, mutta linja- ja kuorma-autoille oli säädetty alempi 80 km/h:n nopeusrajoitus. Bussin ohituskaistaa pitkin oli tulossa vastaan lievestuoreelaisen Jyväs-Kiidon 16-metrinen yhdistelmäajoneuvo. Auto oli palaamassa tyhjänä Pihtiputaalta Jyväskylään. Kuljettaja näki kaistallaan vastaantulevan keltavalkoisen bussin ja teki hätäjarrutuksen
Käymäläseura Huussi

Käymäläseura Huussi ry (engl. Global Dry Toilet Association of Finland) oli vuonna 2002 perustettu suomalainen yhdistys, jonka tavoitteena oli "jakaa tietoa ekologisesta sanitaatiosta ja edistää kuivakäymälöiden käyttöä". Yhdistys teki muun muassa kehitysyhteistyötä ja pyrki edistämään kuivakäymälöiden vientiä. Yhdistyksen mukaan kuivakäymälöiden etu on muun muassa se, että maapallon vesivarojen ennustetaan muuttuvan niukoiksi, jolloin wc:n eli vesivessan sijasta käytettävät kuivakäymälät säästävät vettä. Yhdistys järjesti Suomessa kansainvälisiä kuivakäymäläalan konferensseja kolmen vuoden välein. Ensimmäinen konferenssi järjestettiin vuonna 2003 Tampereella. Vuonna 2018 järjestettiin järjestyksessään kuudes konferenssi. Käymäläseura Huussi ry ajautui konkurssiin vuonna 2024. Konkurssin taustalla oli vuonna 2023 paljastunut kehitys­yhteistyö­hankerahojen epäilty väärinkäyttö. Poliisi aloitti väärinkäytöstä tutkinnan, josta epäiltiin yhdistyksen työntekijää. Seura jakoi vuosittain palkinnon nimeltään Vuoden Huussiteko. Palkinnonsaajalle annettiin Kultainen Talikko saavutuksistaan
Jukka Piironen

Juho Ensio ”Jukka” Piironen (11. elokuuta 1925 Leppävirta – 5. maaliskuuta 1976) oli suomalainen yleisurheilija. Piirosen päälaji oli seiväshyppy, mutta hän kilpaili myös kymmenottelussa. Piironen voitti EM-pronssia seiväshypyssä sekä Brysselissä 1950 (tulos 425) että Bernissä 1954 (tulos 430). Helsingin olympialaisissa 1952 hän oli kahdeksastoista. Bernissä 28. elokuuta 1954 hypätty tulos 430 cm oli myös Piirosen kaikkien aikojen paras ulkotulos. Hallissa hän ylitti 432 cm vuonna 1956. Seuratasolla Piironen edusti Kuopion Urheilu-Veikkoja.
RUAG Ranger

RUAG Ranger on Sveitsissä israelilaisella Israel Aircraft Industriesin lisenssillä valmistettu miehittämätön lentotiedustelujärjestelmä. Sitä käytetään Sveitsin puolustusvoimien lisäksi myös Suomen puolustusvoimissa osana maavoimien tiedustelujärjestelmää. Järjestelmä toimitettiin Suomeen lokakuussa 2001. Miehittämättömiä ilma-aluksia käytetään tiedusteluun, valvontaan ja maaliosoitukseen kauaskantoisille asejärjestelmille. Miehittämättömille ilma-aluksille erityisesti sopivia tehtäviä ovat pitkäkestoiset valvontatehtävät, säteily- tai muuten saastuneen alueen tiedustelu sekä korkean vihollisuhan alueella toimiminen eli Dull, Dirty & Dangerous -tyyppiset tehtävät. Ranger-lentotiedustelujärjestelmässä maavalvonta-asemalta lennätetään datalinkkiyhteyden päässä olevaa miehittämätöntä ilma-alusta. Ilma-aluksen sensorin kuvaa seurataan maavalvonta-asemalla.
Hygienia

Hygienia tarkoittaa terveydenhoidon oppia, joka painottaa tautien ennaltehkäisyä. Sillä viitataan myös terveyden edistämiseen ja säilyttämiseen. Erityisesti se huolehtii ympäristön terveellisyydestä niin, että siinä ei kohdata tautia aiheuttavia mikrobeja, vaarallisia kemikaaleja, säteilyä tai muita sairauksia aiheuttavia tekijöitä. Hygienian osa-alueita ovat muun muassa henkilökohtainen hygienia, elintarvikehygienia, vesihygienia ja työhygienia. Ympäristöhygienian koulutusala kouluttaa alan asiantuntijoita.lähde? Hygieniakasvatus kuuluu peruskoulun opetussuunnitelmaan. Sitä opetetaan läpäisyperiaatteella eri oppiaineiden yhteydessä. Suomessa hygieniakäytäntöjä pyritään edistämään myös lainsäädännön keinoin.lähde? Hygienia-ajattelun alkuperäksi on usein nimetty 1830-luvun Englanti, jossa koleratuhojen paikalliset vaihtelut herättivät huomaamaan huonojen elinolojen yhteyden kuolleisuuteen. Myös Ranskassa paikallinen hygienialiike kehittyi jo 1800-luvun alussa. Hygienian nousu on usein liitetty bakteriologian nousu, mutta pohjalla vaikutti alun perin miasmateorian havaintoihin huonon ilman ja tautien yhteydestä. Mikrobiologiset edistysaskeleet suuntasivat hygieenisiä toimenpiteitä
Cochisen kulttuuri

Cochisen kulttuuri (Cochisen traditio, Cochisen perinne) oli kivikautinen lähinnä metsästykseen ja keräilyyn perustunut intiaanikulttuuri, joka vallitsi lounaisen Yhdysvaltain kuivilla seuduilla eri tietojen mukaan välillä 12000–200 eaa. Kulttuuri vallitsi suunnilleen nykyisen New Mexicon osavaltion seuduilla Neljän nurkan alueella. Cochiseen liittyy mm. varhaista perua olevia kulttuuripiirteitä mm. keihäslinko, kasvien jauhaminen ravinnoksi, korinpunonta ja myöhemmin mahdollisesti vaatteiden kudonta. Cochisen intiaanit söivät riistaa, mm. peuraa ja jänistä sekä pieneläimiä, kuten liskoja ja hyönteisiä. He keräilivät pähkinämännyn siemeniä ja kaktusten syötäviksi kelpaavia osia. Varhainen, arkaainen Cochisen kulttuuri pohjautui siementen keräilyyn tai mahdollisesti myös viljelyyn ja metsästykseen. Maissinviljely saattoi alkaa 5000 eaa. tai jo aiemmin. Sulphur Spring -kauden löydöt viittaavat lähinnä keräilyyn vuosina 7000–4000 eaa
Kreikan arkaainen kausi

Kreikan arkaainen kausi käsittää antiikin Kreikan historiassa ajan kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden synnystä persialaissotiin eli noin 700 eaa.–480 eaa. Arkaaista kautta edelsivät niin sanotut Kreikan pimeät vuosisadat (noin 1100–900 eaa.) ja geometrinen kausi (noin 900–700 eaa.), ja sitä seurasi Kreikan klassinen kausi (noin 480–330 eaa.) Arkaaisella kaudella kreikkalainen kulttuuri ja kieli levisivät siirtokuntien perustamisen myötä ympäri Välimeren ja Mustanmeren alueita. Myös kaupankäynti, taide ja kirjallisuus kukoistivat. Kreikkalaisissa kaupunkivaltioissa (polis) kehittyi tällä ajalla demokratia. Taidehistoriassa arkaaisen kauden alkuvaihe noin 700–600 eaa. oli niin kutsuttua orientalisoivaa kautta. Käsitteellä arkaainen kausi viitataan historiallisen arkaaisen kauden jälkimmäisen puoliskon taiteeseen noin vuosina 600–480 eaa. Arkaainen kausi on ensimmäinen ajanjakso Kreikan historiassa, josta on säilynyt nykypäivään riittävästi tietoa, jotta voidaan puhua todellisista tapahtumista, henkilöistä ja ajankohdista
Induktiosilmukka

Induktiosilmukka on sähkömagneettisen kentän siirtämiseen ja havaitsemiseen käytetty laite, jonka toiminta perustuu siihen, että muuttuva magneettikenttä indusoi sähköjohtoon jännitteen ja vastaavasti silmukassa kulkevan sähkövirran muutos synnyttää silmukan sisään muuttuvan magneettikentän. Induktiosilmukkaa käytetään muun muassa äänen siirrossa, metallinpaljastimissa ja liikkuvan ajoneuvon havaitsemiseen tiehen upotetun silmukan avulla. Induktiosilmukka on yleisesti käytössä oleva huonokuuloisten apuväline, jolla julkisissa tiloissa kuulutukset, puheet tai muu ohjelma välitetään langattomasti suoraan kuulolaitteeseen. Tällä vähennetään huonon akustiikan ja taustamelun vaikutusta kuunteluolosuhteisiin. Induktiosilmukoita on yleisesti kirkoissa, isoissa auditorioissa tai palvelupisteissä. Myös puhelinyhteys voidaan välittää puhelimesta kuulokojeeseen induktiosilmukan avulla. Induktiosilmukkatyyppejä ovat huonesilmukka, palvelupistesilmukka, kaulasilmukka ja tyynysilmukka. Yhteistä kaikille silmukkatyypeille on, että yhteys kuulolaitteesta silmukkaan ei vaadi johdinta, vaan signaali siirtyy langattomasti. Verrattuna kuulokkeisiin saadaan myös se hyöty, että kuulolaitteet on sovitettu käyttäjän oman kuulon tasoon, jolloin ääni kuuluu mahdollisimman tasapainoisesti. Induktiosilmukkaan syötetään äänisignaali mikrofonin tai tilan/huoneiston äänentoistojärjestelmän kautta. Suomen rakentamismääräyskokoelma velvoittaa asentamaan induktiosilmukan tai muun äänensiirtojärjestelmän kokoontumistiloihin, joissa on äänentoistojärjestelmä. "3
Summa contra gentiles

Summa contra gentiles (Summa pakanoita vastaan) on Tuomas Akvinolaisen vuosien 1258 ja 1264 välisenä aikana kirjoittama skolastinen filosofinen ja teologinen teos. Teoksen tarkoituksesta, tarkoitetusta lukijakunnasta ja sen suhteesta Tuomaan muihin töihin on väitelty paljon. Se luokitellaan kuitenkin yleensä summa-tyyppisiin teoksiin, teologisiin synteeseihin, samoin kuin Tuomaan Kommentaari Pietari Lombardialaisen Sentensseihin ja Summa theologiae, vaikkakin kaikkien näiden käsittelemissä asioissa ja alkuperäisessä tarkoituksessa on suuria eroja. Summan rakenne on erikoinen verrattuna Tuomaan muihin summa-teoksiin ja muuhun skolastiseen kirjallisuuteen. Teos jakaantuu pääpiirteittäin kahteen osaan: kirjat I–III käsittelevät totuuksia, jotka ovat luonnostaan ihmismielen saavutettavissa, ja kirja IV käsittelee totuuksia, joita luonnollinen järki ei kykene ymmärtämään, kuten Pyhää Kolminaisuutta, lihaksitulemista, sakramentteja ja ylösnousemusta. Täsmällisemmin esitettynä ensimmäinen osa käsittelee totuuksia, jotka koskevat Jumalaa ja jotka ihmismielen luontaiset kyvyt kykenevät ymmärtämään. Tuomaan mukaan voidaan tietää, että Jumala on olemassa, että Jumala on yksi ja että Jumala on hyvä eikä äly tarvitse siinä apua. Kukin kolmesta ensimmäisestä kirjasta tarkastelee ihmiskunnan luonnollista Jumala-ymmärrystä eri tavalla. Kirja I käsittelee Jumalaa itseänsä, kuten hänen tietämistään ja tahtomistaan. Kirja II käsittelee Jumalaa hänen toimiessaan, hänestä lähtevinä tekoina, kuten luomisena. Kirja III näyttää kuinka Tuomaan mielestä kaikilla asioilla on päätöksensä Jumalassa. Kirjan IV voidaan katsoa peilaavan kirjojen I–III rakennetta, vaikka se tarkasteleekin asioita jumalallisen ilmoituksen näkökulmasta
Californication

Californication on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Red Hot Chili Peppersin seitsemäs studioalbumi. Albumin tuotti yhtyeen kahden edellisen albumin tavoin Rick Rubin, ja sen julkaisi Warner Bros. Records 8. kesäkuuta 1999. Californication oli ensimmäinen albumi, jonka Red Hot Chili Peppers levytti yhdessä yhtyeeseen palanneen kitaristi John Fruscianten kanssa. Fruscianten paluun on usein mainittu vaikuttaneen merkittävästi Californicationin musiikilliseen tyylin, sillä albumi eroaa huomattavasti edeltäjästään One Hot Minute, jolla kitaristina soitti Dave Navarro. Californication on yhtyeen myydyin albumi, sitä on myyty noin 15 400 000 kappaletta tähän päivään saakka Albumi sisältää kuusi listoilla hyvin menestynyttä singleä: "Around the World", "Parallel Universe", "Scar Tissue", "Otherside", "Californication" ja "Road Trippin’". Ennen albumin julkaisua yhtye oli hajoamisen partaalla, eikä kukaan enää oikein uskonut yhtyeen tulevaisuuteen, mukaan lukien sen jäsenet. Yhtye oli vuonna 1997 tehnyt vain yhden konsertin ja perunut useita muita esityksiä. Muutenkin yhtye piti matalaa profiilia ja jäsenet tekivät paljon sivuprojekteja. Yhtye siirsi uuden albumin tekoa aina myöhäisemmäksi. Sen piti aloittaa uuden albumin teko Navarron kanssa jo huhtikuussa 1997, mutta se siirtyi aina myöhäisemmäksi
Kwanzaa

Kwanzaa on Yhdysvaltain afroamerikkalaisten afrikkalaista perintöä juhlistava viikon mittainen juhla, jota vietetään 26. joulukuuta ja 1. tammikuuta välisenä aikana. Kwanzaan perusti Maulanga Karenga ja sitä juhlittiin ensi kertaa vuonna 1966. Kwanzaan perusti vuonna 1966 poliittinen aktivisti Ron ”Maulanga” Karenga, mustan kulttuurijärjestön United Slavesin perustaja. Karenga loi kwanzaan yhdistääkseen afroamerikkalaiset yhteisönä. Hän yhdisteli kwanzaahan ašantien, zulujen ja muiden afrikkalaiskansojen perinteisiä satojuhlia. Juhlan nimi on peräisin swahilinkielisestä lauseesta matunda ya kwanza, joka tarkoittaa ensimmäisiä hedelmiä. ”Kwanza”-sanaan lisättiin yksi a-kirjain, jotta siitä saataisiin seitsemän kirjaimen mittainen, koska noihin aikoihin United Slaves -järjestössä oli seitsemän lasta, joista jokainen halusi esittää yhtä kirjaimista. Karengan mukaan kwanzaan ei ole tarkoitus olla vaihtoehto ihmisten uskonnoille tai uskonnollisille juhlille kuten joululle, vaan se on yhteinen afrikkalainen kulttuurinen joskin myös hengellinen juhla. Karengan mukaan joulussa on paitsi uskonnollinen puolensa, myös eurooppalainen ja kaupallistunut kulttuurinen puolensa, jolle kwanzaa on vaihtoehto. Kwanzaata voidaan viettää eri tavoin, mutta tyypillistä sille on laulaminen ja tanssiminen, afrikkalaiset rummut, tarinoiden kertominen, runojen lukeminen ja iso perinteinen ateria
Huovutus

Huovutus on menetelmä, jossa villakuidusta valmistetaan huopaa. Huopuminen tapahtuu yleisimmin lämpimän veden, emäksisen aineen ja mekaanisen muokkauksen avulla. Villa on ainut tekstiilikuitu, joka huopuu. Huovan ominaisuudet ovatkin vahvasti sidoksissa villan ominaisuuksiin. Villakuidun erikoisominaisuus vanuminen, eli huopumiskyky, on mahdollista villakuidun rakenteen ansioista. Villakuitu on pinnaltaan suomuista, ja huovutus perustuu villakuitujen suomujen takertumiseen toisiinsa mekaanisen muokkauksen aikana. Kun villakuituja hierotaan toisiaan vasten lämpimässä vedessä, suomut ovat auki ja kuidut takertuvat toisiinsa. Kylmällä vedellä huuhdottaessa kuidun suomut sulkeutuvat ja kiinnittyvät toisten kuitujen suomuihin, jolloin muodostuu huopaa. Villakuidun vanuvuus liittyy olennaisesti villakuituvalmisteen kutistumiseen. Huovutusmenetelmät voi karkeasti jakaa kolmeen eri tekniikkaan. Lisäksi on joukko muita tekniikoita kuten vapaalankavanutus, nunohuovutus ja shiborihuovutus. Eri tekniikoita voidaan käyttää saman tuotteen eri valmistusvaiheissa
Aleksandr Rumjantsev

Aleksandr Jurjevitš Rumjantsev (ven. Алекса́ндр Ю́рьевич Румя́нцев) (s. 26. heinäkuuta 1945 Kuška, Turkmenistanin sosialistinen neuvostotasavalta) on venäläinen fyysikko ja diplomaatti, entinen Venäjän Suomen-suurlähettiläs. Rumjantsevin erikoisala on kokeellinen kiinteän olomuodon fysiikka. Hän valmistui vuonna 1969 ja työskenteli pitkään Kurtšatovin atomienergiainstituutissa, jonka johtajaksi hän eteni 1994. Hänestä tuli Venäjän tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäsen vuonna 1997 ja akateemikko eli täysjäsen 2000. Vuosina 2001–2004 Rumjantsev oli Venäjän atomienergiaministeri ja sen jälkeen ministeriön tehtäviä jatkaneen Rosatomin johtaja 2004–2005. Venäjän Suomen suurlähettiläs Rumjantsev oli 2006–2017.