nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Pietsosähköinen ilmiö

Pietsosähköinen ilmiö tai pietsosähköilmiö on ilmiö, jossa mekaaninen jännitys aiheuttaa aineen sähköisen polaroitumisen, eli kiteen vastakkaisten pintojen välille muodostuu sähköinen jännite. Vastaavasti, kun aineeseen kohdistetaan sähkökenttä, aine muuttaa muotoaan. Siten tällä ilmiöllä voidaan muodostaa mekaanista värähtelyä kytkemällä pietsosähköiseen materiaaliin vaihtojännite. Pietsosähköisyys on anisotrooppista eli esimerkiksi sähköiset, mekaaniset ja sähkömekaaniset ominaisuudet ovat erilaisia eri kideakseleiden suunnissa. Pietsoelementin muodon, koon ja polarisointiakselin suunnan sekä elektrodien sijoittelun valinnoilla saadaan aikaan halutut värähtelymuodot. Elektrodit sijoitetaan tavallisesti kohtisuoraan polarisointiakseliin nähden mutta niiden koot ja muodot voivat vaihdella käyttötarkoituksen mukaan. Koska pietsosähköinen polarisaatio on kiteisen materiaalin ominaisuus ja se vaihtelee eri kidesuunnissa, täytyy kiderakenteen olla tietyllä tavalla epäsymmetrinen (ei inversiokeskusta). Amorfiset aineet (lasit) eivät voi olla pietsosähköisiä. Monikiteisissä aineissa pietsosähköisyys keskiarvoistuu nollaksi, ellei kiteillä ole jotain preferenssisuuntaa. Monikiteisissä ferrosähköisissä materiaaleissa pietsosähköisyys voidaan saada aikaan mm. ulkoisella polarisoinnilla. Polarisointiprosessissa materiaali sijoitetaan korkeaan lämpötilaan (kuitenkin alle materiaalin Curie-pisteen) ja altistetaan voimakkaalle sähkökentälle
Jongunjärvi

Jongunjärvi eli Jonku on Iijoen vesistöön kuuluva järvi Pudasjärvellä Pohjois-Pohjanmaalla. Järven pinta-ala on 25,26 km2. Se laskee Iijoen kautta Perämereen, ja sen korkeustaso on 118,9 merenpinnan yläpuolella. Järvi sijaitsee noin 15 kilometriä kuntakeskuksesta Kurenalta kaakkoon. Rantaviivaa järvellä on 73,1 kilometriä. Suuria järveä halkovia niemiä ovat Karvosenniemi ja Liikasenniemi. Saaria järvessä on 39. Niistä suurimmat ovat Pirkonsaari, Isosaari, Vattusaari, Telkkäsaari ja Riuskasensaaret. Järvi on hyvin matala, sillä keskisyvyys on vain 1,3 m ja suurin syvyys 3,8 m. Suurin syvyys on mitattu aivan järven pohjoisosasta läheltä Jongunsuvantoa, jossa järvi laskee Iijokeen. Jongunjärven vedenlaatu on erinomainen. Suurin järveen laskeva vesistö on Korpijoki, joka tuo vesiä mm
Elisabet (Itävalta)

Elisabet (saks. Elisabeth Amalie Eugenie, unk. Erzsébet; 24. joulukuuta 1837 München, Baijerin kuningaskunta – 10. syyskuuta 1898 Geneve, Sveitsi) oli Itävallan keisarinna sekä Unkarin ja Böömin kuningatar. Hän oli Itävalta-Unkarin keisarin Frans Joosef I:n puoliso. Syntyjään Elisabet kuului Baijerin hallitsijasukuun. Hänet tunnetaan myös lempinimellä Sisi tai Sissi. Hän kuoli poliittisen murhan uhrina. Elisabet oli Baijerin herttua Maksimilian ”Max” Joosefin (1808–1888) ja Baijerin prinsessa Ludovika Wilhelminen (1808–1892) toiseksi vanhin tytär. Hänen isänpuoleinen isoisänsä oli Baijerin herttua Pius August (1786–1837) ja isoäitinsä prinsessa ja herttuatar Amalie Luise Julie von Arenberg (1789–1823). Hänen äidinpuoleinen isoisänsä oli Baijerin kuningas Maksimilian I Joosef ja isoäitinsä prinsessa, maakreivitär Friederike Karoline Wilhelmine von Baden (1776–1841)
John Fortescue

John Fortescue (n. 1394 - n. 1479) oli englantilainen oikeusoppinut, joka on kirjoittanut Englannin laista kertovan kirjan De laudibus legum Angliae. Kirja oli tarkoitettu Henrik VI:n pojan oppikirjaksi, mutta oli tarpeeksi selkeä tavalliselle kansallekkin.
Boeing 737

Boeing 737 on Boeingin vuonna 1967 esittelemä kaksimoottorinen lyhyiden ja keskipitkien matkojen kapearunkoinen matkustajalentokone. Se on ilmailun historian toiseksi myydyin kaupallinen suihkukone. Tyyppiä myydään ja kehitetään 2020-luvulla edelleen. Kone on niin yleinen, että voidaan sanoa niitä olevan joka hetki vähintään 1 250 kappaletta ilmassa. Tämän tyyppinen kone nousee tai laskeutuu jossain päin maailmaa keskimäärin joka viides sekunti. Koneen pääkilpailija on Airbusin A320-koneperhe, joka on ainoana sen edellä myyntitilastoissa 737:n hävittyä ykköspaikkansa sille vuonna 2019. Toimitettujen koneiden määrässä 737 pitää edelleen ensimmäistä sijaa. Toukokuussa 2021 uutisoitiin presidentti Joe Bidenin hallituksen järjestävän Boeingille valtionapua 737:n seuraajan kehittämiseen. Projektissa on mukana Yhdysvaltain avaruushallinto NASA. Seuraaja lienee jopa 30% kokonaiskustannustehokkaampi kuin 737 MAX. Boeing 737:stä on kehitetty useita versioita pääasiassa matkustajamäärän ja toimintamatkan lisäämiseksi. Tyyppiä on valmistettu vuodesta 1967 lähtien
Jean Baptiste Joseph Fourier

Jean Baptiste Joseph Fourier (21. maaliskuuta 1768 Auxerre – 16. toukokuuta 1830 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko ja fyysikko. Fourier'n tärkein teos Théorie analytique de la chaleur (Analyyttinen lämpöteoria) julkaistiin 1822. Sillä oli suuri merkitys lämpöopille ja siinä esitettiin kuuluisat Fourier'n sarjat. Siinä selitetään, miten lämmön johtuminen kiinteässä kappaleessa voidaan laskea päättymättömän matemaattisen sarjan avulla. Matemaattisen fysiikan voidaan katsoa alkaneen edellä mainitun teoksen julkistamisesta. Fourier osoitti jo kouluikäisenä lahjoja kirjallisuudessa, latinassa ja matematiikassa mutta päätti lähteä benediktiiniluostariin lukemaan papiksi. Hän kamppaili kahden kutsumuksensa välillä, matematiikan ja uskonnon, ja päätti jättää pappisuran sikseen ja alkoi opettaa matematiikkaa entisessä oppilaitoksessaan. Vuonna 1793 politiikasta tuli kolmas intohimo ja hän liittyi paikalliseen vallankumouskomiteaan. Tammikuussa 1795 Fourier aloitti opinnot Pariisissa École normale supérieuressa opettajinaan Joseph-Louis Lagrange, Pierre-Simon Laplace ja Gaspard Monge. 1798 hän lähti Napoleonin armeijan tieteellisenä neuvonantajana Egyptiin
Henkilöpalvonta (politiikka)

Henkilöpalvonta eli henkilökultti on poliittisen johtajan ympärille liitettävää ylistystä ja hänen nostamistaan ainutkertaisen sankarin asemaan usein propagandan ja tiedotusvälineiden manipuloinnin avulla. Eräänä henkilökultin tunnuspiirteenä voidaan pitää sellaisen luottamuksen osoittamista johtajan persoonaan, että se estää kaiken kyseenalaistamisen ja toimii a priori perusteluna kaikille tämän toimille. Henkilökulttia on menestyksekkäästi rakennettu muun muassa Adolf Hitlerin ja Josif Stalinin ympärille. Vaikka alun perin henkilöpalvonnalla on tarkoitettu nimenomaan poliittisten johtajien palvontaa, sitä saatetaan käyttää myös muiden kuin politiikan piirissä toimivien ihmisten ihannoinnista. Termi henkilökultti (ven. культ личности, kult litšnosti) tuli laajempaan tietoisuuteen Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteerin Nikita Hruštšov vuonna 1956 tuomitessa Stalinin toimet XX puoluekokouksessa pitämässään puheessa. Hruštšov viittasi puheessaan Karl Marxiin, joka oli kirjeessään W. Blosille tuominnut ”yksilökultin”. Henkilökultteja luodaan yleisimmin totalitaarisissa yksipuoluejärjestelmissä. Tällaisissa poliittisissa järjestelmissä, joita hallitsee yksi puolue ja johtajan on välttämättä kukistettava poliittiset vastustajat varmistaakseen yksinvaltiutensa. Saavuttaakseen tällaisen kiistattoman aseman, johtajat kommunistisissa ja fasistisissa järjestelmissä ovat usein pyrkineet vakuuttamaan, että vain he kykenevät saavuttamaan valtion ideologiset tavoitteet. Tämän tarkoituksen saavuttamiseksi jonkinlaisen henkilökultin luominen on lähes välttämätöntä
John Franklin

John Franklin (15. huhtikuuta 1786 – 11. kesäkuuta 1847) oli englantilainen napaseuturetkeilijä ja merikapteeni. Franklin syntyi Spilsbyssä, Lincolnshiressa yhtenä kauppiasperheen 12 lapsesta. Franklin halusi luoda uran merellä perheensä alussa vastustaessa tätä. 14-vuotiaana hänen isänsä järjesti hänet kuninkaallisen laivaston HMS Polyphemukselle. Franklin osallistui Napoleonin sotiin, Kööpenhaminan laivastotaisteluun vuonna 1801 ja Trafalgarin taisteluun vuonna 1805. Näiden taistelujen välisenä aikana hän kartoitti sukulaisensa Matthew Flindersin alaisuudessa Australian rannikkoa. Ensimmäisen retkensä napaseuduille hän teki vuonna 1818 luutnanttina John Rossin alaisuudessa. Hän teki vuosina 1819–1827 kaksi matkaa Pohjois-Amerikan pohjoisrannikolle ja kartoitti laajoja alueita. Vuonna 1828 Yrjö IV löi hänet ritariksi. Vuosina 1836–1843 hän toimi Tasmanian kuvernöörinä
Epäinhimilliset

Epäinhimilliset (engl. Inhumans) ovat Marvelin universumiin kuuluva kansa, supervoimainen rotu, joka on syntynyt Kriiden tehtyä heillä tieteellisiä kokeita altistamalla nämä mutageeniselle terrigeenikristalleista eristetylle terrigeenisumulle, mikä antoi koekappaleille yliluonnollisia voimia, mutta aiheutti myös pysyviä epämuodostumia. Sarjakuvat ovat pääosin keskittyneet Epäinhimillisten kuningasperheeseen (engl. Inhuman Royal Family). Kansan loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Epäinhimillisten ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen Fantastic Four -lehden numerossa 45 (joulukuu 1965), vaikka Gorgon ja Meduusa olivatkin näyttäytyneet jo aikaisemmissa tarinoissa. Epäinhimillisten ulkomuoto on vaihteleva; Ben Grimm toteaakin kerran, että ”kaksipäinen lapsi on tässä porukassa täysin normaali!” Epäinhimilliset asuivat ennen Himalajalla kaupungissaan Attilassa (esiintynyt myös alkuperäisellä nimellään Attilan). Sittemmin saastuneen ilman vuoksi he muuttivat Kuuhun niin sanotulle Siniselle alueelle Ihmenelosten Reed Richardsin avustuksella. Epäinhimillisillä on sittemmin ollut satunnaisesti omiakin tarinoita, mutta suurta suosikkia heistä ei ole tullut koskaan. Edelleenkin epäinhimilliset esiintyvät toisinaan muiden Marvel-sankarien mukana näiden seikkailuissa. Useimmat epäinhimilliset käyvät heti syntymänsä jälkeen läpi mutageenikäsittelyn eli heidät asetetaan terrigeenisumujen vaikutuksen alle; tarkoituksena on vähin erin pyrkiä kumoamaan alkuperäinen mutaatio ja tehdä heistä tavallisia ihmisiä. Se, säilyvätkö yli-inhimilliset voimat vai eivät, on tässä prosessissa toisarvoista: tärkeintä on poistaa mutaation tuomat ruumiinosien kuten pään ja raajojen epämuodostumat
Mana Mana

Jouni Mömmö, laulu, kitaraOtra Romppanen, kitaraJanne Suhonen, kitaraTuomas Moilanen, bassoTimo Puukko, rummut Gaga GoodiesRubber Rabbit Rock'n' Roll RecordsRiemu Mana Mana oli vuonna 1986 perustettu suomalainen punk- ja metallivaikutteista raskasta rockia esittänyt yhtye, joka tunnetaan äärimmäisen synkistä sanoituksista ja raskaista kitaravalleista. Yhtyeen varsinainen ura päättyi laulaja-kitaristi Jouni Mömmön kuolemaan lääkkeiden yliannostukseen vuonna 1991. Tätä ennen yhtye oli ehtinyt julkaista ainoastaan yhden pitkäsoiton, Totuus palaa (1990). Kitaristi Otra Romppanen kokosi Mömmön muistiinpanojen pohjalta vielä levyn Murheen laakso vuonna 2000. Jouni Mömmö ja Otra Romppanen perustivat Mana Manan vuonna 1986 Joensuussa. Aluksi miehet työstivät muun muassa kappaleita "Maria Magdalena" ja "Vaarallista", jotka Mömmö oli tehnyt entiselle yhtyeelleen Silmienvaihtajille. Totuus palaa -levy äänitettiin vuonna 1989 viidessä päivässä ja ilmestyi vuonna 1990. Samana vuonna yhtye teki linjapäätöksen, ettei anna haastatteluja eikä julkaise promokuvia. Totuus palaa herätti jonkin verran huomiota ulkomailla, ja yhtye aloitti levyn englanninkielisen version äänitykset vuonna 1991. Työ jäi kuitenkin kesken, sillä lauluosuuksien äänitys epäonnistui skitsofreniasta kärsineen Mömmön ajauduttua pahasti omiin maailmoihinsa. Jouni Mömmö kuoli 26. lokakuuta 35-vuotiaana
Versailles’n palatsi

Liitetty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1979. Versailles’n palatsi (ransk. Château de Versailles) on suuri palatsi Versailles’ssa Pariisin lounaispuolella. Ensimmäiset rakennukset pystytettiin vuonna 1624. Nykyisen muotonsa palatsi on saanut lukuisten laajennusten ja muutosten jälkeen. Niistä merkittävimmät tehtiin vuosina 1661–1688, jolloin muovautui Ludvig XIV:n nimellä tunnettu barokkityyli. Uudistusta johtivat arkkitehdit Louis Le Vau, François d’Orbay, Jules Hardouin-Mansart ja Robert de Cotte. Linnan sisustus on Charles Le Brunin käsialaa, ja kuuluisat puutarhat perustuvat puutarha-arkkitehti André Le Nôtren suunnitelmiin. Versailles’n palatsi on yksi Euroopan suurimmista ja loisteliaimmista palatseista. Se toimi vuodesta 1682 alkaen aina vuoden 1789 vallankumoukseen asti runsaat sata vuotta Ranskan kuninkaiden ja hovin asuntona. Tuolloin palatsin alueella asui useita tuhansia ihmisiä, ja siitä muodostui Ranskan kulttuurin ja politiikan keskus. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen sen kuuluisassa Peilisalissa allekirjoitettiin Versailles’n rauhansopimus vuonna 1919
Seppo Nummi

Seppo Antero Yrjönpoika Nummi (30. toukokuuta 1932 Oulu – 1. elokuuta 1981 Tampere) oli suomalainen kriitikko, säveltäjä ja kulttuurivaikuttaja. Hänet muistetaan etenkin Jyväskylän Kesän liikkeellepanijana ja toiminnanjohtajana, Helsingin juhlaviikkojen johtajana sekä musiikkikirjastoaatteen puolestapuhujana. Musiikkia Nummi opiskeli Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen opettajiinsa kuuluivat Aarre Merikanto, Arvo Laitinen ja Ernst Linko. Nummi oli Yrjö Kilpisen yksityisoppilas, ja hän on säveltänyt lauluja muun muassa veljensä Lassi Nummen sekä kiinalaisten runoilijoiden teksteihin. Hänen tuotantoonsa kuuluu noin 230 liediä sekä kamarimusiikkia. Nummi työskenteli kirjastonhoitajana Sibelius-Akatemiassa (1956–1961). Hän suoritti Helsingin yliopistossa humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1960. Sävellystuotantoa paremmin Nummi muistetaan musiikkikriitikkona ja musiikkitoimittajana. Teksteissään hän käsitteli erityisesti liedejä, oopperaa ja Yrjö Kilpisen tuotantoa. Myös kulttuuripolitiikkaan hän otti usein kantaa
Einari Marvia

Kurt Einari Marvia (vuoteen 1935 Möller; 21. marraskuuta 1915 Tuusniemi – 16. kesäkuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja musiikintutkija sekä Musiikki-Fazerin kustannuspäällikkö 1946–1980. Marvian vanhemmat olivat apteekkari Elis Möller ja Lydi Arvola. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1942–1955 oli Vera Sofia Jansson, ja avioliitosta syntyivät lapset Kari ja Taru. Toinen puoliso 1956–1980 oli diplomilaulaja Anja Marvia – avioliitosta syntyi poika Jukka-Pekka –, ja kolmas puoliso vuodesta 1984 oli kustannuspäällikkö, musiikkitieteilijä, fil. maist. Liisa Aroheimo (1939–2023). Marvia opiskeli sävellystä 15-vuotiaasta alkaen, ensin yksityisesti Erkki Melartinin johdolla ja sitten Sibelius-Akatemiassa 1932–1945 opettajinaan Leevi Madetoja, Selim Palmgren, Aarre Merikanto ja Sulho Ranta. Sävellysopintojaan hän jatkoi Wienissä ja Italiassa 1951. Marvia toimi Reserviupseerikoulun orkesterinjohtajana 1940–1941. Sävellyskonsertin hän piti Helsingissä 1945 ja 1950
Möykky

Möykky (engl. Thing) (esiintynyt Suomessa myös nimillä Kivimies, Olento, Olio ja Otus), oikealta nimeltään Benjamin J. Grimm, on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari ja yksi Ihmenelosten perustajajäsenistä. Kivimäisen supersankarin loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen Fantastic Four-lehden ensimmäisessä numerossa vuonna 1961. Jack Kirby on useissa haastatteluissa todennut Möykyn olevan hänen alter egonsa. Useiden taiteilijan tunteneiden ihmisten mielestä sikaria poltteleva supersankari tosiaan muistutti vahvasti luojaansa. Möykyn taisteluhuuto "It's clobberin' time!" (suomennettu useilla eri tavoilla - kts. alhaalla) on vakiintunut amerikkalaisten sarjakuvien vakiofraasiksi. Möykyn ensiesiintyminen Suomessa tapahtui Ihmesarjan numerossa 2 (1967). Benjamin Grimm syntyi köyhiin oloihin Yancy Streetillä Manhattanin Lower East Sidella. Hänen alkoholisti-isänsä oli jatkuvasti työttömänä
Metafysiikka (Aristoteles)

Metafysiikka (m.kreik. Μεταφυσικά, Metafysika; lat. Metaphysica) on Aristoteleen metafysiikan pääteos. Se käsittelee muun muassa metafysiikan eli "ensimmäisen filosofian" määritelmää ja sisältöä, peruskäsitteitä, syitä, universaaleja, substanssia ja aksidenssia, sekä ensimmäistä liikuttajaa. Aristoteles kirjoitti Metafysiikan ohella joukon teoksia, joita yhdessä kutsutaan Fysiikaksi. Aristoteleen teosten kokoelmassa, Corpus Aristotelicumissa, näiden fysiikkaa käsittelevien teosten jälkeen on sijoitettu toinen sarja kirjoja. Ne käsittelevät hyvin perustavanlaatuisia filosofisen pohdiskelun alueita, joilla tuohon aikaan ei vielä ollut nimeä. Aristoteles itse käytti aiheesta nimeä ”ensimmäinen filosofia”. Jo varhain aristoteeliset oppineet alkoivat nimittää näitä kirjoja nimellä τα μετα τα φυσικά (ta meta ta fysika) eli ”(kirjat) jotka tulevat fysiikan (kirjojen) jälkeen”. Näin etymologisesti ajateltuna termi ’metafysiikka’ syntyi siis tavasta nimittää näitä kirjoja nimellä μεταφυσικά, Metafysiikka, perustuen kirjojen sijaintiin Aristoteleen teosten kaanonissa. Kirjat vastaavat kuitenkin myös sisällöltään, ehkä sattumalta, saamaansa nimitystä, sillä ne käsittelevät fysiikan ”taustalla” tai ”takana” olevia ”suurempia” asioita
Porkkalanniemi

Porkkalanniemi (ruots. Porkala udd) on niemi Suomenlahden kapeimmassa kohdassa, Länsi-Uudellamaalla Kirkkonummella. Pienin etäisyys Viron pohjoisrannikolle on 36 kilometriä. Venäjän vallan aikana Porkkalanniemi tuli strategisesti tärkeäksi sijainniltaan. Suurin tykistökantama Venäjän rannikkotykistöllä oli noin 30 km. Pietari Suuren merilinnoituksen suunnitelmat Suomenlahden rannikkopuolustamisesta esitettiin Venäjän keisarille Nikolai II:lle ennen ensimmäistä maailmansotaa. Ensimmäinen maailmansota ja Suomen itsenäistyminen estivät suunnitelman täysmittaisen toteutumisen. Porkkalanniemen sijainti tuli Suomelle merkittäväksi turvallisuuspoliittiseksi asiaksi toisen maailmansodan jälkeen. Neuvostoliitto vaati Porkkalanniemen ja sen läheisyydessä olevan alueen luovuttamista rauhanneuvotteluissa ja saikin Moskovan välirauhan päätöksellä 50 vuodeksi käyttöönsä Porkkalan vuokra-alueen. Siihen kuuluivat Porkkalanniemen lisäksi Upinniemi, niemien edustalla olevaa saaristoa sekä manneraluetta niemien pohjois- ja länsipuolelta. Vuokra-aikana Porkkalanniemeen rakennettiin Friggesbyn lentokenttä. Alue kuitenkin palautettiin Suomelle jo vuonna 1956
Pseudokoodi

Pseudokoodi on tietojenkäsittelytieteessä ohjelmointikielen tapaista koodia, jonka tarkoituksena on piilottaa eri ohjelmointikielten väliset syntaksierot ja jättää jäljelle vain algoritmin perusrakenne. Pseudokoodi on oikotie algoritmin kuvaamiseen, jossa on usein yhdistelmä koodia mutta jotkin yksityiskohdat puuttuvat ("tässä kohtaa tapahtuu ihme"). Pseudokoodin etuna on se, että eri ohjelmointikielten taitajat pystyvät keskustelemaan keskenään ohjelmistojen algoritmeista, vaikka he eivät olisi koskaan tutustuneet toistensa käyttämiin ohjelmointikieliin. Lisäksi pseudokoodi useimmiten myös helpottaa algoritmin tila- ja suoritusaikavaatimusten analysointia, sekä algoritmin oikeellisuuden toteamista.lähde? Pseudokoodin avulla voidaan keskittyä algoritmin loogiseen toimintaan sivuuttaen kielikohtaiset yksityiskohdat. Esimerkiksi toiminto voidaan ilmaista tyyliin lue seuraava rivi sen sijaan, että kirjoitettaisiin vaikkapa readfp(fdesc, 1024, "\n"); Varsinaista pseudokoodistandardia ei ole, ja jopa yliopistojen tietojenkäsittelytieteen laitosten eri kursseilla saattaa törmätä erilaisiin notaatioihin kurssista riippuen. Yleensä pseudokielessä käytetään ALGOLiin perustuvaa Pascal- tai Python -tyylistä syntaksia.lähde? Erityisesti sijoitusta kuvaa merkki := tai ←, jotta se ei sekoittuisi yhtäsuuruuden kanssa. Vaikka pseudokoodi näennäisesti muistuttaa ohjelmointikieltä, se ei ole tarkoitettu Ohjelmointikielen kääntäjän tai tulkin ymmärrettäväksi. Pseudokoodi onkin tarkoitettu lähinnä ihmisten työvälineeksi. Pseudokielinen esimerkki kuplalajittelualgoritmista: C-tyylinen pseudokoodi käyttää hyväkseen C-tyylisten kielien laajaa levinneisyyttä: ne ovat tuttuja lähes kaikille. Vaarana on, että noudatetaan C:n syntaksia liian kirjaimellisesti selkeyden kustannuksella, ja unohdetaan muotoilla teksti vapaasti
Edith Masai

Edith Chewangel Masai (s. 4. huhtikuuta 1967 Chepkoya, Bungoma District, Western Province, Kenia) on kenialainen kestävyysjuoksija. Nimestään huolimatta hän ei kuulu masai-heimoon, vaan on muiden Kenian huippujuoksijoiden tapaan kalenjin. Edith on isänsä ensimmäisen vaimon kolmas lapsi. Edithin isä on maanviljelijä, ja hänellä on neljä vaimoa. Masaita valmentaa Dorothee Paulmann. Masailla on 1990 syntynyt poika Griffin. Vaikka Masai onkin kalenjin eikä masai, nimien samankaltaisuus ei ole sattumaa. Edith kuulu kalenjin-heimon kony-haaraan, joka asuu noin 4 300 metrin korkeudessa Mount Elgonilla. Elgon-vuoren nimi tulee sanasta "il Kony", jolla masai-heimo kutsui kyseisiä ihmisiä, joita alettiin väärinkäsityksen vuoksi kutsumaan nimellä "Elgon Masai". Nimi Masai annettiin monelle konylle muistojuhlassa, jossa juhlittiin konyjen muinaista voittoa masaista
Freeman Dyson

Freeman John Dyson (15. joulukuuta 1923 Crowthorne, Britannia – 28. helmikuuta 2020 Princeton, New Jersey, Yhdysvallat) oli brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen fyysikko ja matemaatikko, joka tunnettiin työstään kvanttisähködynamiikan, kiinteän olomuodon fysiikan ja ydinaseiden suunnittelun parissa sekä futuristisista näkemyksistään. Yksi hänen tunnetuimmista korkealentoisista tulevaisuudenvisioistaan on niin kutsuttu Dysonin kehä, jonka mukaan ihmiskunta tai jokin vieras muukalaislaji avaruudessa voisi rakentaa aurinkonsa ympärille rakenteen, joka kykenisi hyödyntämään aurinkonsa koko säteilyenergian. Dyson oli myös nationalismin vastustaja.lähde? Dyson opiskeli Cambridgen yliopistossa ja hänestä tuli vuonna 1945 matematiikan kandidaatti. Toinen maailmansota keskeytti Dysonin opinnot, ja hän toimi sodan ajan analyytikkona Kuninkaallisten ilmavoimien pommituslennostossa.lähde? Dyson ohjasi vuonna 1977 Princetonin yliopistossa John Aristotle Phillipsin kohua herättäneen opinnäytteen ”Atomipommin rakentaminen”, joka käsitteli alkeellisen Pu-239-ydinpommin valmistamista.lähde? Freeman Dysonin isä oli säveltäjä George Dyson. Hänen lapsiaan ovat muun muassa Esther Dyson ja George Dyson.lähde? Dyson sai Wolfin palkinnon fysiikassa vuonna 1981.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö

Tarkennus: merkittävältä osin Suomen ja Viron puolustusyhteistyö oli 1920-luvulta alkaen suunniteltu ja vuonna 1930 alkanut Suomen ja Viron sotilaallinen yhteistyö Neuvostoliiton uhan vuoksi. Yhteistyö päättyi suurimmilta osin vuonna 1939 Neuvostoliiton painostettua Viroa, mutta jatkui talvisodan ajan tiedusteluyhteistyönä. Puolustusyhteistyön poliittiset edellytykset perustuivat Suomen ulkoasiainministeri Rudolf Holstin kannattamaan reunavaltiopolitiikkaan 1920-luvulla. Käytännön yhteistyö alkoi helmikuussa 1930 Tallinnassa Suomen yleisesikunnan aloitteesta. 1930-luvulla sotilasyhteistyö perustui Suomen, Puolan ja Baltian maiden reunavaltiopolitiikkaan alkujaan perustuneen sotilasasiamiesyhteistyön heiketessä Suomen ja Viron käytännöllisiin tarpeisiin, mitä maiden puolueettomuuksien ja Suomen pohjoismaisen suuntauksen vuoksi salattiin. Ruotsiin tukeutuva pohjoismainen suuntaus ei olisi kestänyt Ruotsin kannalta osallistumista Baltian turvallisuuteen Suomenlahden hallitsemiseksi. Suomi ja Ruotsi neuvottelivat vuonna 1929 salaa asiasta, minkä tuloksena Ruotsi teki vuonna 1930 Suomenlahden sulusta aloitteen Virolle. Ruotsi ei voinut osallistua puolustusyhteistyöhön, mutta se lupasi Neuvostoliiton hyökätessä sotilasmateriaalia ja apujoukkoja. Käytännön toimenpiteenä Suomi ja Viro suunnittelivat pinta-alusten ja rannikkotykistön sulkutulella estävänsä mahdollisen Neuvostoliiton Itämeren laivaston ulosmurtautumisen Pietari Suuren merilinnoituksen ajatuksen mukaisesti. Sululla estettäisiin Itämeren laivaston alusten pääsy Helsingin ja Tallinnan ohi, mikä turvaisi Suomen ja Viron merenkulun. Suomi uudisti raskasta rannikkotykistöään ja sen linnakkeita virolaisin piirustuksin ja kehitti 305 mm:n kranaattiin uudenlaisen kärjen, joka kasvatti ampumaetäisyyttä ja mahdollisti aukottoman sulkutulen Suomen Mäkiluodon ja Viron Naissaaren välille. Rannikkotykistöyhteistyössä laskettiin yhteistä tulenjohtoa varten Suomenlahden pohjaan merikaapeleita, joita käytettiin vielä talvisodan ajan Viron ollessa muodollisesti puolueettomana