nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Ōsakasayama

Koordinaatit: 34°30′13″N, 135°33′21″E Ōsaka-Sayama (jap. 大阪狭山市, Ōsaka-Sayama-shi) on kaupunki Osakan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Osakan kaupungin etelä- ja aivan Sakain kaupungin itäpuolella. Sakain lisäksi se rajautuu Tondabayashin ja Kawachi-Naganon kaupunkeihin. Ōsaka-Sayaman pinta-ala on 11,86 neliökilometriä ja siellä on 57 857 asukasta (vuonna 2013). Paikkakunta tunnettiin alun perin nimellä Sayama. Siitä tehtiin maaseutukaupunki vuonna 1951 ja kaupunki vuonna 1987. Se otti nimen Ōsaka-Sayama erotuksena Saitaman prefektuurissa sijaitsevasta Sayaman kaupungista. Kaupungin keskellä on suurehko keinotekoinen Sayamaike-lampi, joka on rakennettu jo 600-luvun alkupuolella ja joka mainitaan Kojikissa ja Nihonshokissa. Se on Japanin tekoaltaista vanhin. Se on kastelutehtävänsä lisäksi tunnettu historiansa aikana myös luonnonkauniina paikkana, joka on esiintynyt monissa runoissa ja maalauksissa. Lammen yhteyteen on rakennettu Sayamaike-museo, jossa on esillä muun muassa lammen korjaustöiden yhteydessä löytynyttä esineistöä ja lammen pengerryksen leikkaus, joka on yli 15 metriä korkea ja 62 metriä pitkä
Suomen videopelialan historia

Suomen videopelialaSuomen videopelialan historiaVideopelikulttuuri SuomessaVideopelikulttuurin historia Suomessa Luettelo suomalaisista videopeleistäLuettelo suomalaisista shareware- ja freewarepeleistä Suomen videopelialan historia alkaa vuodesta 1979, jolloin julkaistiin ensimmäinen suomalainen videopeli Chesmac. Harrastustoiminta ja pelien tekeminen alkoi käytännössä 1980-luvun alussa, kun Commodore VIC-20, Commodore 64 ja Amiga saapuivat markkinoille. Alkuvuosina pelinkehitys oli puhtaasti harrastustoimintaa, ja yleensä pelit olivat yhden henkilön kehittämiä koodikokeilujen sivutuotteita. Monella pelikehittäjällä olikin taustaa demoskenestä, jossa luotiin lyhyitä, ei-pelattavia koodaustaitoa esitteleviä demoja. Suomen pelikehitystoiminnalle tärkeä tapahtuma on ollut vuodesta 1992 lähtien järjestetty Assembly, johon suomalaiset pelikehittäjät ja demoskenen harrastajat ovat kokoontuneet. Yritysmuotoinen pelinkehitys alkoi 1990-luvun alussa, kun Stavros Fasoulas ja Ilari Kuittinen perustivat Terramarquen; myöhemmin Bloodhouse ja Terramarque fuusioituivat muodostaen Housemarquen. 2000-luvun vaihteessa perustettiin paljon mobiilipelitaloja, joista osa kaatui IT-kuplan mukana. Vaikka alan investoinnit seisahtuivat, Nokian panostus N-Gage-pelilaitteeseen loi toimintaedellytyksiä Suomen pelialalle. 2000-luvun puolivälissä moni mobiilipeliyhtiö myytiin ulkomaille, ja painopiste alkoi siirtyä muille alustoille. Vuonna 2007 esitelty iPhone kuitenkin mullisti alan ja kasvatti mobiilipelien suosiota. Digitaalisen jakelun käynnistymisen myötä pientenkin pelitalojen oli yhä helpompaa kehittää ja julkaista pelinsä. Suomalainen peliala alkoi kasvaa vauhdilla
Lauri Jäntti

Lauri Jäntti (7. elokuuta 1909 Porvoo – 12. elokuuta 2006 Helsinki) oli ekonomi, kustantaja ja kanslianeuvos, joka loi muun muassa Sininen kirja -hakemistoteoksen. Lauri Jäntti syntyi WSOY:n kirjallisen johtajan, sittemmin pitkäaikaisen toimitusjohtajan, Jalmari Jäntin ja Hildur Kaleniuksen perheeseen. WSOY:n pitkäaikainen pääjohtaja Yrjö A. Jäntti oli Lauri Jäntin veli. Jäntti kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon suomalaisessa yhteiskoulussa 1928 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1931. Jäntti toimi Sininen kirja oy:n prokuraattorina ja johtokunnan jäsenenä 1932–1946 ja johtokunnan puheenjohtajana 1946–1953. Yhtyneet Kuvalehdet oy:n apulaisjohtajana hän oli 1934–1960 ja varatoimitusjohtajana 1960–1969. Hänen luottamustoimenaan oli muun muassa WSOY:n hallintoneuvoston jäsenyys 1960–1972 ja 1974–1980. Jäntti oli sotilasarvoltaan majuri ja hän toimi sotien aikana tykistöpatterin päällikkönä Raskas patteristo 14:ssä, joka kuului aluksi Päämajan tykistöreserviin, sittemmin Panssaridivisioonaan. Puoluekannaltaan hän oli kokoomuslainen
Rälssivero

Rälssivero on Suomessa ja Ruotsissa aiemmin käytössä ollut vero, joka muodostui 1500-luvulta alkaen kahdella eri tavalla. Verotus saattoi alkaa siten, että valtio luovutti yksityiselle henkilölle, rälssimiehelle, oikeuden kerätä perintötalon eli verorälssitalon verot. Toinen tapa rälssiveron syntyyn oli se, että rälssitilan omistaja myydessään maatilan aatelittomalle henkilölle pidätti itsellään oikeuden kantaa tilasta vuotuista veroa. Myytyä maatilaa nimitettiin tällöin rälssiverotaloksi. Oikeudellisesti tätä julkisoikeudellista maksua pidettiin kiinteänä omaisuutena. Rälssivero perittiin, luovutettiin, lainhuudatettiin ja ulosmitattiin kuten kiinteä omaisuus. Ruotsissa säädettiin 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa useita lakeja ja asetuksia, joilla pyrittiin lakkauttamaan rälssivero. Suomessa valtion kantama rälssivero lakkautettiin vuonna 1925 ja yksityisen kantama vero vuoden 1954 alussa.
Nintendo DSi

Nintendo DSi (jap. ニンテンドーDSi, Nintendo DSi, lyhennettynä DSi) on Nintendon kehittämä ja julkaisema käsikonsoli. DSi julkaistiin 1. lokakuuta 2008 Japanissa jolloin se tuli kolmanneksi Nintendon konsoliksi DS Liten ja Wiin rinnalle. Konsoli tuli markkinoille Japanissa 1. marraskuuta  2008, Euroopassa 3. huhtikuuta 2009 ja Yhdysvalloissa 5. huhtikuuta 2009. Muutokset DS Liteen verrattuna: Hinta on noin 140–200 € .
Vladimir Vojevodski

Vladimir Aleksandrovitš Vojevodski (ven. Владимир Александрович Воеводский; 4. kesäkuuta 1966 – 30. syyskuuta 2017) oli venäläinen matemaatikko. Hän kehitteli algebrallisten varistojen homotopiateoriaa, formuloi motiivisen kohomologian ja ansaitsi työstään Fieldsin mitalin vuonna 2002. Vojevodski opiskeli Moskovan kansallisessa yliopistossa ja suoritti tohtorin tutkinnon vuonna 1992 David Kazhdanin ohjauksessa. Myöhemmin hän oli professori Princetonin yliopistossa. Vojevodskin työ liittyi sekä algebralliseen geometriaan että algebralliseen topologiaan. Voevodsky tutki skeemojen homotopiateoriaa yhdessä Fabien Morelin kanssa. Tätä pidetään nykyään oikeana muotoiluna motiiviselle kohomologialle. Teorian avulla hän todisti Milnorin otaksuman ja sai työstään Fieldsin mitalin vuonna 2002 24:nnessä kansainvälisessä matemaatikkojen kongressissa Pekingissä, Kiinassa. Vojevodski julkaisi Andrei Suslinin ja Eric M
Eetu A. Alha

Edvard (Eetu) Adiel Alha (ent. Ahlman; 8. syyskuuta 1873 Pihlajavesi – 10. maaliskuuta 1926 Tampere) oli suomalainen klassisten kielten maisteri ja Aamulehden päätoimittaja. Eetu Alhan vanhemmat olivat Pihlajaveden kanttori Konstantin Sebastian Ahlman ja Charlotta Natalia Norrlin. Hän vietti lapsuutensa Vesilahdella ja pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1893. Alha opiskeli kieliä Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1902 sekä maisteriksi 1907. Opiskeluaikanaan Alha oli mukana Suomalaisen Nuijan ja osakuntien toiminnassa. Alha oli latinan ja suomen kielen vt. kollegana Hämeenlinnan lyseossa 1904–1906, historian ja latinan kielen opettajana Turun suomalaisessa yhteiskoulussa 1909–1914 ja latinan kielen opettajana Tampereen lyseossa vuodesta 1914 alkaen. Hän oli toimitusharjoittelijana Uudessa Suomettaressa, Hämeen Sanomien päätoimittajana 1905–1909 ja Aamulehden päätoimittajana vuosina 1913–1926. Hän kirjoitti myös pakinoita Aamulehteen nimimerkillä Aatu
Korporaali

Korporaali on läntisissä kirkossa messun aikana alttarilla käytettävä neliön muotoinen liina. Sen päälle asetetaan ehtoollisaineet, öylätit ja viini, pateenilla ja kalkissa. Korporaaliin on yleensä kirjailtu risti tai jokin muu ehtoolliseen liittyvä symbolinen kuvio. Korporaaliliinalla on vain ne lahjat, jotka erotetaan pyhitettäviksi ja ehtoollisaterialla jaettaviksi. Korporaali symboloi Kristuksen käärinliinaa ja sen käyttö liittyy reaalipreesensiin. Sen voidaan nähdä myös kuvaavan Jeesuksen kapaloliinoja Betlehemin seimessä. Korporaalia käytetään katolisessa kirkossa, sekä usein luterilaisessa kirkossa ja anglikaanisessa kirkossa. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piispainkokouksen hyväksymässä Jumalanpalveluksen oppaassa korporaali mainitaan ehtoollisen vietossa tarvittavien ja käytettävien välineiden joukossa. Korporaalia säilytetään laskostettuna bursan sisällä tai bursan puuttuessa sitä pidetään kalkin päälle asetetun pallan ja kalkkiliinan päällä. Korporaali on perinteiseti taitettu 3x3 taitoksilla siten, että se mahtuu taitettuna bursaan tai kalkin päälle. Perinteisesti korporaali levitetään alttari­pöydälle siten, ettei se jää roikkumaan alttarin laidan yli. Korporaali asetetaan alttaripöydälle kokoontaitettuna ja avataan alttaripöydällä
Mir iskusstva

Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov Mir iskusstvan (ven. Мир иску́сства, Taiteen maailma) käsite kattaa useita venäläisen kulttuurin ilmiöitä vuosien 1898 ja 1924 välillä. Näitä ovat samanniminen taidelehti (1898–1904), kaksi taideyhdistystä (1900–1903) ja (1910–1924), Mir iskusstva -taidenäyttelyt (1899–1903) sekä ryhmä monipuolisesti lahjakkaita taiteilijoita, joista monet olivat homoseksuaaleja, johtohahmona Aleksandr Benois. Mir iskusstvan käsitteeseen luetaan myös graafisen taiteen erityinen pietarilainen suuntaus, venäläisen teatterin voittokulku Euroopassa, sekä taiteen filosofia tai lähinnä elämänfilosofia, joka innoitti lukemattomia venäläisiä taiteilijoita kulttuurin eri saroilla. 1900-luvun alun venäläinen kuvataide oli monessa suhteessa käänteentekevää eurooppalaisen kuvataiteen historiassa. Venäjän 1800- ja 1900-lukujen vaihteen kuvataide oli kiinteä osa eurooppalaista traditiota, seurasi sen näkemyksiä ja myös uudisti sitä. Kuvataiteen renessanssi oli yhteydessä kirjallisuuteen, musiikkiin, balettiin ja teatteriin. Yhteydet muihin taiteen lajeihin syntyivät erilaisista kokonaistaideteoksen ihanteista, jotka olivat osa modernin taiteen suuria tavoitteita. Venäjän kuvataiteessa 1800-luvun jälkipuoliskoa hallitsi realismi, jolloin huomio oli kohdistunut erityisesti venäläisen elämän yhteiskunnallisten piirteiden kuvaamiseen. Ranskalaisen kuvataiteen uusimpien suuntausten vaikutteet alkoivat tulla tunnetuiksi Venäjällä 1880-luvulta lähtien, mutta vasta 1890-luvun lopulla ne saivat selvän jalansijan
Finlandia Park Hotel Helsinki

Finlandia Park Hotel Helsinki sijaitsee Keski-Helsingissä, Käpylän kaupunginosassa vuonna 1949 Helsingin olympialaisia varten hotelliksi valmistuneessa kiinteistössä. Samassa rakennuksessa toimi ennen myös elokuvateatteri. Hotelli toimi aiemmin nimillä Hotelli ja Ravintola Uusimaa sekä Park Hotel Käpylä. Rakennuksen edessä sijaitsee raitiovaunulinjan 1 päätepysäkki, josta Helsingin keskustaan matkaa on noin kuusi kilometriä. Hotellissa on 40 huonetta, joihin on mahdollista majoittaa enimmillään 96 henkilöä. Park Hotel Helsinki tarjoaa majoituspalveluiden lisäksi kokous-, ravintola- ja saunapalveluita. Kaikki huoneet sekä ravintola-, sauna- ja aulatilat ovat savuttomat. Kokousosastoon kuuluu viisi eri kokoista tilaa, joiden maksimikapasiteetti on yhteensä 200 henkilöä. Saunaosaston kolmeen eri kokoiseen saunaan mahtuu maksimissaan 35 henkilöä, ja osastolla yhteiskäytössä oleva uima-allas on kooltaan noin 5 × 12 m. Ravintolassa on 150 asiakaspaikkaa. Sisäpihalla on kesäisin ulkoterassi. Park Hotel Käpylässä kuvattiin Hyvät herrat -televisiosarjaa vuosina 1990–1996
Massateollisuus

Massateollisuus on osa kemiallista metsäteollisuutta, jonka tehtävänä on tuottaa kartonki- ja paperiteollisuuden omassa valmistuksessaan käyttämiä puolivalmisteita, kuten hierrettä, hioketta, puolikemiallista puumassaa, selluloosaa ja kierrätyskuitua. Yleensä massateollisuuden omistavat paperi- ja kartonkitehtaat, mutta markkinaselluloosaa varten on olemassa puolivalmisteisiin erikoistuneita yhtiöitä. Suomessa tällainen suuri yhtiö on UPM-Kymmenen ja Metsäliiton Metsä-Botnia. Teollisuutta suomessa edustaa Metsäteollisuus ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Jatkuva vallankumous

Jatkuva vallankumous on poliittinen oppi, jonka mukaan työväenluokan maailmanlaajuinen vallankumous on jatkuva prosessi, jota pitää tukea. Oppi muodostui Venäjällä vuonna 1917 tapahtuneen lokakuun vallankumouksen jälkeen. Näkemys joutui syrjään sen jälkeen, kun spartakistien vallankaappausyritys Saksassa ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1919 epäonnistui, Unkarin neuvostotasavalta kukistui myöhemmin samana vuonna ja Neuvosto-Venäjä epäonnistui Puolan valtaamisessa vuonna 1920. Lev Trotski ja hänen kannattajansa eli trotskilaiset puolustivat ajatusta jatkuvan vallankumouksen välttämättömyydestä vielä tämän jälkeenkin. Neuvosto-Venäjällä ja sittemmin Neuvostoliitossa kuitenkin vakiintui Josif Stalinin kannattama käsitys ”sosialismista yhdessä maassa”, minkä mukaan Neuvosto-Venäjän ja Neuvostoliiton tuli keskittyä ennen kaikkea talousuudistukseensa maailmanvallankumouksen aktiivisen tukemisen asemesta. Käytännössä Neuvostoliitto kuitenkin piti yllä kominternia ylläpitääkseen verkostonsa kaikissa maissa, joissa oli kommunistinen puolue. Täysin toisessa merkityksessä jatkuvasta vallankumouksesta puhuttiin Kiinan kulttuurivallankumouksen yhteydessä vuodesta 1966 alkaen, jolloin sillä tarkoitettiin vallankumouksen (kontrolloitua) jatkamista kommunistisen puolueen jo valmiiksi johtaman yhteiskunnan sisällä.
Akseli Valtimo

Akseli Aleksanteri Valtimo ent. Puls (7. syyskuuta 1896 Pohja – 11. maaliskuuta 1940) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Kustaa Puls ja Tilda Danielsson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Aino Määttäsen kanssa. Valtimo kävi kansakoulun ja taktiikan soveltamiskurssin Tuusulan päällystökoulussa vuonna 1928 sekä ilmatorjuntakurssin Muurilassa vuonna 1931 ja konekiväärikurssin Perkjärvellä vuonna 1933. Tämä Uudeltamaalta kotoisin oleva nahkuri liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 2. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Missejoella ja Riianlahden rannikkoasemissa sekä Aajoen talvitaisteluihin. Hän suoritti pataljoonassa kengityskurssin
Corsair International

Corsair International on toiseksi suurin ranskalainen lentoyhtiö Air Francen jälkeen. Yhtiö perustettiin vuonna 1981 nimellä Corse Air International. Corsair International operoi suurimman osan lennoista Orlyn lentokentältä Pariisista. Myös joitain lentoja operoidaan Ranskan muista tunnetuista kaupungeista, kuten Lyon, Marseille ja Toulouse. Laivaston keski-ikä maaliskuussa 2023 on 6,2 vuotta.
Tintti Tiibetissä

Tintti Tiibetissä (ransk. Tintin au Tibet) on Hergén piirtämä ja käsikirjoittama vuonna 1960 julkaistu sarjakuva-albumi. Järjestyksessä Tintti Tiibetissä on kahdeskymmenes Hergén kirjoittama Tintti-albumi. Se julkaistiin suomeksi vuonna 1971 Jukka Kemppisen suomentamana. Albumin kustansi Otava. Tarinan alussa Tintti, kapteeni Haddock ja professori Tuhatkauno lomailevat Ranskan Alpeilla vuoristohotellissa. Tintti näkee unta, että hänen ystävänsä Tšang Tšong-Jen on vaarassa. Tšangilta saapuu kirje, jossa hän kertoo poikkeavansa tapaamaan Tinttiä matkallaan Lontooseen. Haddock lukee lehdestä uutisen, jonka mukaan Tšangin kone on törmännyt vuoreen Nepalissa Himalajalla. Tintti lähtee Miloun ja epäilevän kapteeni Haddockin kanssa Nepaliin. He palkkaavat oppaaksi šerpan nimeltä Tharkey ja lähtevät etsimään Tšangia. He löytävät vuorelta jalanjälkiä, joiden Tharkey uskoo kuuluvan Jetille
Ne 45000

Ne 45000 on suomalainen näytelmä- ja valistuselokuva vuodelta 1933. Elokuvassa on fiktiivisen juonen lisäksi dokumenttiosia, joissa katsojia valistetaan tuberkuloosin vaaroista. 1930-luvulla tuberkuloosiin kuoli tuhansia suomalaisia joka vuosi. Televisiossa Ne 45000 esitettiin ensi kerran 1979. Suomessa todettiin 1920–1930-luvulla noin 45 000 uutta tuberkuloositapausta vuosittain; tästä nimi valistuselokuvalle, josta alkuun suunniteltiin lyhytelokuvaa. Maila Talvio kirjoitti tendenssikertomukseksi luonnehtimansa tekstin Ne 45-tuhatta, jonka pohjalta Erkki Karu ja Risto Orko tekivät käsikirjoituksen. Tarina ilmestyi vuonna 1932 romaanina Ne 45.000 (Tarkoitusromaani. Porvoo: WSOY, 1932). Kehystarinaan liitettiin dokumenttijaksoja, joissa asiantuntijana toimi lähinnä tohtori Severi Savonen. Ne 45000 -elokuvaa kuvattiin vuodesta 1931 lokakuuhun 1933. Paikkoina olivat muun muassa Satalinnan parantola Harjavallassa sekä Paimion parantola
MAUSS

MAUSS (Mouvement Anti-Utilitariste dans les Sciences Sociales) on ranskalainen tutkijaryhmä. Sen tavoitteena on järjestelmällisesti murtaa taloustieteellisten teorioiden filosofisia perusteita. Ryhmä on saanut inspiraationsa 1900-luvun alun sosiologista Marcel Maussista, jonka kuuluisin teos on Lahja (1925). Ryhmän perustajajäsenet ovat: Alain Caillé, Gérald Berthoud, Ahmet Insel, Serge Latouche ja Pauline Taieb. Ryhmä julkaisee kaksi kertaa vuodessa ilmestyvää julkaisua La Revue du MAUSS semestrielle, jonka kustantaja on vuodesta 1988 ollut La Découverte. Free words (artikkeli julkaistu suomeksi Niin & Näin nro 58 3/2008 artikkeli "Anna pois".)
Kuivajärvi

Kuivajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Jevgeni Haldei

Jevgeni Ananjevitš Haldei (10. maaliskuuta 1917 Juzovka (Donetsk) – 6. lokakuuta 1997 Moskova) oli neuvostoliittolainen rintamavalokuvaaja, joka tuli kuuluisaksi monista laajalle levinneistä neuvostoliittolaisista uutiskuvista. Hänen valokuvansa Neuvostoliiton lipun nostamisesta Berliinin valtiopäivätalon katolle on yksi toisen maailmansodan kuuluisimmista valokuvista. Hän valokuvasi ensimmäisen kerran 13-vuotiaana itse valmistamallaan kameralla ja aloitti 18-vuotiaana työskentelyn kirjeenvaihtajana. Vuodesta 1939 alkaen hän työskenteli Fotohronika TASS:lle. Hän kuvasi Dneprostroita sekä reportaaseja Aleksei Stahanovista. Hän osallistui toiseen maailmansotaan kuvaten tapahtumia Leicalla muun muassa Murmanskista Berliiniin. Aiheita olivat muun muassa ulkoasiainministereiden kokous Pariisissa, japanilaisten tuho Kaukoidässä, Potsdamin konferenssi ja Saksan antautuminen Neuvostoliitolle 9. toukokuuta 1945. Hän lisäksi valokuvasi myös Nürnbergin oikeudenkäyntejä. Jevgeni Haldei erotettiin (juutalaisena) Josif Stalinin kauden lopulla Fotohronika TASSista osana kosmopolitismin vastaista taistelua eikä hänen töitään julkaistu neuvostoliittolaisissa lehdissä ennen kuin vasta Stalinin kuoleman jälkeen
Elefenor

Elefenor (m.kreik. Ἐλεφήνωρ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Khalkodonin ja Alkyonin poika ja Euboian Abenteen kuningas. Hän otti vastaan Theseuksen pojat Akamaan ja Demofonin, kun nämä pakenivat vallan anastanutta Menestheusta. Elefenor oli yksi Helenan kosijoista. Antamansa valan mukaisesti hän osallistui Troijan sotaan ja johti taisteluun Euboian 40 alusta. Samana päivänä, kun Pandaros rikkoi aselevon, Elefenor sai surmansa Agenorin keihäästä yrittäessään vetää Ekhepoloksen ruumista turvaan.
Google

Google LLC on yhdysvaltalainen vuonna 1998 perustettu yhtiö, joka tarjoaa etupäässä verkkopalveluita. Yrityksen hakukonepalvelu nimeltä Google on maailman käytetyin hakukone, jolla tehdään yli viisi miljardia hakua päivässä. Hakupalvelu on yhdistetty internet-mainostuksen kanssa synergiseksi kokonaisuudeksi. Yhtiö on laajentanut toimintaansa Internet-palveluiden tarjontaan sekä ohjelmistoalalle. Googlella on ympäri maailmaa 15 palvelinkeskusta, joista 8 sijaitsee Yhdysvalloissa. Vuonna 2012 yhtiön liikevaihto ylitti 50 miljardia dollaria eli 37 miljardia euroa. Merkittävin osa Googlen liikevaihdosta koostuu mainostuloista, jotka olivat vuonna 2015 noin 59 miljardia euroa. Vuonna 2012 Google valittiin Fortune-lehden järjestämässä tutkimuksessa Yhdysvaltain parhaimmaksi työpaikaksi. Googlen yrityskulttuuriin on kuulunut ajattelutapa, jonka mukaan se pyrkii pysymään väleissä käyttäjien kanssa, eikä muodostumaan vihatuksi suuryritykseksi. Lokakuussa 2015 Alphabetistä tuli Googlen emoyhtiö. Vuonna 2017 Google käytti yksinomaan uusiutuvaa energiaa toiminnassaan. Google alkoi Stanfordin yliopiston tohtoriopiskelijoiden Larry Pagen ja Sergei Brinin tutkimusprojektina tammikuussa 1996
RMON

RMON (engl. Remote Network Monitoring) on IETF:n kehittämä hallintatietojen tarjoaja eli MIB (Management Information Base) tarkastelemista sekä LAN-protokollan analysointia. Alkuperäisellä versiolla tarkoitetaan RMON1:stä, joka keskittyy OSI-mallin kerroksien yksi ja kaksi tietoihin ethernet- ja Token Ring verkoissa. Alkuperäistä RMON1 versiota myöhemmin laajennettiin RMON2:lla, jossa on otettu mukaan laajennos verkko- ja sovelluskerroksen tarkasteluun. SMON-laajennos puolestaan tarjoaa tuen piirikytkettyjen verkkojen tarkasteluun. Kysymyksessä on teollisuuden standardimääritys, joka tarjoaa paljon toimintoja eri kaupallisille verkon analysointityökaluille. RMON-toimintoja on rakennettu moniin reitittimiin ja kytkimiin (Kuten laitteet, joita on valmistanut mm. ProCurve, 3com ja Cisco). RMON toimii asiakas-palvelin -mallin mukaisesti, tarkastellen laitteita, joita terminologiassa yleisesti kutsutaan nimellä "probe". Nämä laitteet sisältävät ns. RMON ohjelmistopohjaisia agentteja, jotka keräävät tietoja ja analysoivat verkon paketteja ja toimintaa. Probe laitteet toimivat kuin verkon palvelimet ja verkon hallintaohjelmat, jotka kommunikoivat asiakasohjelmien kanssa
Aineen häviämättömyyden laki

Massan säilymislaki (Lomonosovin-Lavoisier’n laki), myös aineen häviämättömyyden laki, on yleinen luonnonlaki, jonka mukaan massa pysyy suljetussa systeemissä muuttumattomana, erityisesti myös kemiallisissa reaktioissa. Se voidaan ilmaista myös niin, että ainetta ei synny eikä häviä, vaikkakin se voi muuttaa muotoaan. Niinpä kemiallisissa reaktioissakin reaktiotuotteiden yhteenlaskettu massa on yhtä suuri kuin lähtöaineiden yhteenlaskettu massa. Ennen radioaktiivisuuden keksimistä oletettiin lisäksi, että massan säilymislaki pätee jokaiselle alkuaineelle erikseen ja että jokaisen alkuaineen atomien lukumäärä säilyy kaikissa ilmiöissä. Kemiallisissa reaktioissakin atomit vain järjestyvät uudella tavalla molekyyleiksi. Nykyisin kuitenkin tiedetään, että radioaktiivisissa ja muissa ydinfysikaalisissa ilmiöissä atomit muuttuvat toisen alkuaineen atomeiksi ja osa niiden massasta poistuu säteilynä. Suhteellisuusteorian mukaan massa ja energia ovat muunnettavissa toisikseen. Näin ollen massan ja energian säilymislait liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Aineen häviämättömyyden lailla on kuitenkin yhä suuri merkitys varsinkin kemiassa, mekaniikassa ja hydrodynamiikassa. Varhaisen, joskin epätäydellisen teorian aineen häviämättömyydestä esitti jo Nasir al-Din Tusi (1201–1274). Hän kirjoitti, että aineellinen kappale voi muuttua mutta ei hävitä. Massan säilymislain keksijänä on yleisesti pidetty Antoine Laurent Lavoisier’ta, joka esitti sen kokeellisesti todennettuna vuonna 1789
Brook

Tarkennus: Mangaan liittyvä Brook (jap. ブルック) on yksi Olkihattupiraateista, jotka ovat päähenkilöitä Eiichiro Odan merirosvoaiheisessa One Piece -nimisessä manga- ja animesarjassa. Brook on merirosvo joka on herrasmiesluuranko ja Olkihattupiraattien yhdeksäs jäsen ja Luffyn kauan kaipaama muusikko. Olkihatut tapaavat hänet Grand Linella Florian kolmiossa. Hän rakastaa tyhmien luurankovitsien ja melodramaattisten tarinoiden kertomisesta. Herrasmieskäytöksestään huolimatta Brook on perverssi ja pyytää mm. Namia ja Nico Robinia näyttämään alusvaatteensa. Brook muusikkona osaa soittaa erityisesti viulua. Brook on 266cm pitkä (277cm aikahypyn jälkeen), mikä tekeekin hänestä pisimmän olkihattupiraattien jäsenen. Brook on 88-vuotias (90-vuotias aikahypyn jälkeen) ja hän on syntynyt 3 huhtikuuta. Odan mukaan Brookin eläinhahmo on hevonen ja värit ovat musta ja valkoinen. Brook tuoksuu teeltä