nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Nico Robin

Nico Robin ( jap. ニコ・ロビン) on hahmo One Piece -manga- ja animesarjassa. Hän on seitsemäs Olkihattujen jäsen ja opiskelee arkeologiaa. Robinin kiinniottopalkkio on tällä hetkellä 80 miljoonaa berryä, joka tekee hänestä kolmanneksi vaarallisimman Olkihattujen jäsenen (Sanji on kuitenkin Robinia vahvempi, mutta Sanji esiintyy vähemmän taisteluissa ja on saanut pienemmän palkkion). Nico Robin sai ensimmäisen etsintäpalkkionsa kahdeksanvuotiaana, koska hän tuhosi kuusi Merivoimien laivaa pirunmarjavoimillaan. Kuitenkin takaumassa näytettiin, ettei se pitänyt paikkaansa. Hänen syömänsä kukkakukkamarja antaa hänelle kyvyn saada mikä tahansa ruumiinosansa versoamaan kuin kukka mistä tahansa, ja niin monta kun hän itse haluaa. Useimmiten Robin käyttää kykyään kasvattaakseen käsiään. Vaikka Maailmanhallitus valehteli Nico Robinin olevan vaarallinen hänen tuhoamiensa kuuden laivan takia, oikeasti he halusivat napata Robinin, koska hän osaa tulkita poneglyfejä. Tämän taidon avulla hän voisi saada selville "todellisen historian", jonka Maailmanhallitus haluaa pitää salassa. He toivovat, että hänen taitonsa tulkita poneglyfejä auttaisi heitä löytämään muinaisen aseen, Plutonin. Nico Robin on jo sarjassa sanonut, ettei se tieto häntä kiinnosta
Edgar Purnell Hooley

Edgar Purnell Hooley (1860–1942) keksi öljysoran. Hän oli vuonna 1901 matkalla ohi paikan, missä tehtiin tervaustyötä. Maanmittarina Nottinghamshiressä työskennellyt Hooley näki kerran, miten tervatynnyri oli kaatunut tielle ja tahraamisen välttämiseksi tervan päälle oli levitetty soraa. Tämä alue oli selkeästi vähemmän pölyinen kuin ympäröivä tie, mikä innosti Hooleyn kehittämään ja patentoimaan öljysoran Isossa-Britanniassa. Hooley antoi yhtiölleen nimeksi Tar Macadam (Purnell Hooley's Patent) Syndicate Limited. Hän ei kuitenkaan ollut liikemiehenä yhtä taitava kuin keksijänä, eikä saanut tuotettaan myydyksi. Pian hänen yhtiönsä osti kansanedustaja Sir Alfred Hickman. Tämä omisti terästehtaan, jonka toiminnasta syntyi huomattava määrä kuonaa. Öljysorayhtiö käynnistettiin uudelleen vuonna 1905, ja saavutti heti suurmenestyksen. Nykyään yhtiö toimii nimellä Tarmac plc, ja se on yksi Ison-Britannian suurimmista rakennusmateriaalien tuottajista.
Pohjoinen pallonpuolisko

Pohjoinen pallonpuolisko on maapallon päiväntasaajan pohjoispuolinen osa. Pohjoinen pallonpuolisko kattaa suurimman osan maapallon maa-alueista ja 88–90 prosenttia väestöstä. Maanosista pohjoiseen pallonpuoliskoon kuuluvat kokonaan vain Pohjois-Amerikka ja Eurooppa. Aasiakin on melkein kokonaan pohjoisella pallonpuoliskolla joitain Kaakkois-Aasian, pääasiassa Indonesiaan kuuluvia saaria lukuun ottamatta. Afrikasta on pohjoisella pallon­puoliskolla noin kaksi kolmas­osaa, muun muassa koko Sahara. Oseaniasta pohjoisella pallonpuoliskolla on vain muutama saari Tyynellä valtamerellä. Etelä-Amerikassakin vain muutama valtio sijaitsee kokonaan tai edes osittain pohjoisella pallonpuoliskolla. Australia ja Antarktis ovat kokonaan eteläisellä pallonpuoliskolla. Kun pohjoisella pallonpuoliskolla on kesä, eteläisellä pallonpuoliskolla on talvi. Kun Suomessa on juhannus, Aurinko paistaa kohtisuoraan Kravun kääntöpiirille.
Stockmannin Moskovan tavaratalot

Stockmannilla (ven. Стокманн) oli 31. tammikuuta 2015 asti Venäjän pääkaupungissa Moskovassa neljä eri tavarataloa. Niistä yksi sijaitsi keskikaupungilla Metropolis-kauppakeskuksessa ja kolme muuta keskustan ulkopuolella sijaitsevissa kauppakeskuksissa; yksi kauppakeskus Mega Etelässä, yksi kauppakeskus Mega Pohjoisessa ja yksi kauppakeskus Mega Idässä. Lisäksi Smolenskajan tavaratalo lakkautettiin jo aiemmin. Tavaratalot siirtyivät pois Stockmannin omistuksesta Reviva Holdings Limited -yhtiölle 1. helmikuuta 2016 alkaen. Uusi omistaja aikoo siirtää tavaratalot omistamansa Debenhams-brändin alle vuoden 2018 alkuun mennessä. Stockmann avasi ensimmäiset myymälänsä Moskovassa jo Neuvostoliiton aikana vuonna 1989, mutta ensimmäinen täysimittainen tavaratalo avautui Smolenskajalle vasta vuonna 1998. Näin se oli Stockmannin toinen täysimittainen tavaratalo ulkomailla Tallinnan tavaratalon jälkeen. Tavarataloa on avaamisen jälkeen laajennettu vuonna 2002. Toukokuussa 2008 Stockmann joutui sulkemaan tavaratalon vuokranantajien laittoman toiminnan vuoksi
Linnatuuli

Linnatuuli on valtatie 3:n päälle rakennettu liikenneasema, joka sijaitsee Janakkalassa noin 20 kilometriä Hämeenlinnasta etelään. Linnatuuli on valmistunut vuonna 1992 ja se on ensimmäinen tien päälle rakennettu liikenneasema Suomessa. Liikenneasemalla on matkailuneuvonta, Motorest-ravintola, Subway- ja Hesburger-pikaruokaravintolat, K-Market, pankkiautomaatti ja linja-autonkuljettajille ja matkanjärjestäjille oma klubitila. Linnatuulen lähistöllä on Kernaalanjärvi ja Hakoisten linnavuori.
Dachstein

Dachstein on Pohjoisiin kalkki-Alppeihin lukeutuva vuoristoalue Itävallassa. Sen korkein huippu on 2 995 metriä merenpinnan tasoa korkeammalle kohoava Hoher Dachstein. Dachstein on yhdessä Hallstattin ympäristön kanssa UNESCOn maailmanperintöluettelossa. Dachsteinin jäätiköstö (Dachsteingletscher) koostuu kahdeksasta jäätiköstä.
Fort-de-France

Fort-de-France on Martiniquen, Ranskan merentakaisen departementin, pääkaupunki Karibianmerellä. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 90 347 asukasta. Martiniquen ensimmäinen kuvernööri Jacques Duparquet päätti rakennuttaa kaupungin paikalle linnoituksen, Fort Saint Louisin, vuonna 1638. Fort-de-Francen kaupunki alkoi kehittyä linnoituksen ympärille hitaasti. Merkittäväksi kaupunki tuli vuonna 1902, kun Mont Pelée -tulivuoren purkaus tuhosi Saint-Pierren kaupungin. Nykyisin kaupunki on merkittävä satamakaupunki sekä Ranskan laivastotukikohta.
Kokemäenjoen vesistö

Kokemäenjoen vesistö (vesistöaluetunnus 35) on Suomen päävesistöalue, joka on nimetty laskujokensa Kokemäenjoen mukaan. 121 kilometrin pituinen Kokemäenjoki muodostaa noin neljäsosan vesistöalueen pääuoman pituudesta, joka on noin 400 kilometriä [b]. Kokemäenjoen vesistö on pinta-alaltaan 27 046,12 neliökilometriä. Se on siten Suomen viidenneksi suurin vesistö ja se kattaa yhteensä noin 8 % koko Suomen pinta-alasta. Alueen järvisyys on 10,99 %. Kokemäenjoen valuma-alue sijaitsee lounaisessa Suomessa. Sen itäinen vedenjakaja seuraa Kymijoen vesistöä (vesistöaluetunnus 14), pohjois- ja luoteinen vedenjakaja rajoittuu Selkämereen ja Merenkurkkuun laskevien jokien valuma-alueisiin, lounainen vedenjakaja Varsinais-Suomessa Saaristomereen laskevien jokien valuma-alueisiin, ja eteläinen vedenjakaja pääkaupunkiseudulla Suomenlahteen laskevien jokien valuma-alueisiin. Pohjoisessa ja luoteessa nämä joet ovat pohjoisesta lukien Perhonjoki (vesistöaluetunnus 49), Kruunupyynjoki (48), Ähtävänjoki (47), Lapuanjoki (44), Kyrönjoki (42) ja Karvianjoki (36). Varsinais-Suomessa ne ovat Eurajoki (34), Aurajoki (28) ja Paimionjoki (27), ja pääkaupunkiseudulla Karjaanjoki (23), Vantaa (21), Mustijoki (19) ja Porvoonjoki (18).[a] Siihen kuuluvat suurimmaksi osaksi Pirkanmaan ja Kanta-Hämeen maakunnat, osia Etelä-Pohjanmaasta, Keski-Suomesta, Päijät-Hämeestä ja Varsinais-Suomesta sekä Kokemäenjoen laakso Satakunnasta. Valuma-alueen suurimpia kaupunkeja ovat Tampere, Hämeenlinna ja Pori ja pienempiä kaupunkeja ovat esimerkiksi Kangasala, Lempäälä, Pirkkala ja Nokia sekä kauempana pohjoisessa sijaitsevina taajamina Hämeenkyrö, Ikaalinen, Parkano, Orivesi, Mänttä, Keuruu, Virrat ja Ähtäri, etelässä sijaitsevina Valkeakoski, Viiala, Toijala, Parola, Renko, Turenki ja Riihimäki, ja lännessä sijaitsevina Tammela, Forssa, Jokioinen, Humppila, Loimaa, Punkalaidun, Alastaro, Vammala, Huittinen, Harjavalta, Eura ja Ulvila.[a] Jokiverkostossa pääuoma voidaan määritellä kahdella tavalla
Toyota Comfort

Toyota Comfort on nestekaasukäyttöinen erityisesti taksikäyttöön suunniteltu henkilöauto. Comfort on erityisen suosittu Japanissa, Singaporessa ja Hongkongissa. Edeltäjänsä Toyota Crownin tavoin Comfort on kulmikkaasti muotoiltu ja sen konepelti on korkealla, mikä mahdollistaa moottorin sijoittamisen edemmäs, jolloin matkustamotilaa saadaan käyttöön enemmän. Nelivaihteisesta automaattivaihteistosta tuli vakiovaruste vuonna 2004.
Itsukushima-jinja

Itsukushima-jinja (jap. 厳島神社) on šintolainen pyhäkkö Itsukushiman saarella Hatsukaichin kaupungissa Hiroshiman prefektuurissa Japanissa. Pyhäkkö on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon. Pyhäkön alkuperä on 500-luvulla, ja rakennus on ollut nykyisessä muodossaan vuodesta 1168, jolloin pyhäkön rakentamista rahoitti Taira no Kiyomori. Pyhäkön laiturityyppinen rakennustapa johtuu saaren aikoinaan pyhästä asemasta. Tavallisten ihmisten ei sallittu astua saarelle, jolle saavuttiin veneillä kelluvalta näyttävän toriin läpi. Pyhäkön vieressä on nō-lava. Pyhäkön torii-portti on yksi Japanin suosituimmista turistinähtävyyksistä, ja näkymä portille saarelta Misen-vuoren juurelta on yksi ”Japanin kolmesta näkymästä” (muut ovat Amanohashidaten kannas ja Matsushiman lahti). Portti on ollut olemassa vuodesta 1168 lähtien, vaikka nykyinen portti onkin vasta vuodelta 1875. Kamferipuusta valmistettu 16 metriä korkea portti on rakennettu nelijalkaiseen (yotsu-ashi) tyyliin tekemään portista erityisen vakaa. Portti näyttää kelluvan vain nousuveden aikaan; kun vesi on alhaalla, porttia ympäröi muta ja sille voi kävellä saarelta. Vierailijat laittavat portin jalkojen halkeamiin kolikoita ja tekevät toivomuksia
Elina Brotherus

Elina Anneli Brotherus (s. 29. huhtikuuta 1972 Helsinki) on valokuvaaja ja videotaiteilija. Hän on eräs kansainvälisesti tunnetuimmista suomalaisista nykyvalokuvaajista. Brotherus valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan analyyttinen kemia vuonna 1997. Kaksi vuotta aiemmin hän oli myös aloittanut valokuvaustaiteen opinnot Taideteollisen korkeakoulussa, josta valmistui maisteriksi vuonna 2000. Brotherus on pitänyt vuodesta 1997 lähtien lukuisia yksityis- ja yhteisnäyttelyitä Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa. Hänet on palkittu lukuisilla suomalaisilla ja kansainvälisillä valokuvapalkinnoilla, muun muassa Fotofinlandialla vuonna 2000 ja Carnegie Art Awardin nuoren taiteilijan palkinnolla vuonna 2003. Hän sai vuoden 2008 valokuvataiteen valtionpalkinnon. Vuonna 2012 Brotherukselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Brotherus on julkaissut muun muassa valokuvateokset Decisive Days (2002) ja The New Painting (2005). Hän teki Helsingin kaupungin tilaaman apulaiskaupunginjohtaja Pekka Saurin valokuvamuotokuvan, jonka hinta aiheutti kohua loppuvuodesta 2004
Paula Björkqvist

Paula Annikki Björkqvist (3. tammikuuta 1975 Jyväskylä – 18. heinäkuuta 2006 Jämsä) oli suomalainen keskustalainen paikallispoliitikko. Jämsän kunnallispolitiikassa vaikuttanut Björkqvist joutui raa'asti surmatuksi. Murhasta tuomittiin aviomies Jarmo Björkqvist. Ylioppilaaksi valmistumisensa jälkeen Björkqvist työskenteli hieman yli vuoden ajan apteekissa ja lähti tämän jälkeen opiskelemaan farmasiaa Kuopion yliopistoon, jossa suoritti farmaseutin tutkinnon vuonna 1998. Valmistumisensa jälkeen hän oli töissä farmaseuttina Jämsän Apteekissa. Jämsän kunnallisvaalien ääniharava Björkqvist toimi muun muassa kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Nuoren poliitikon uran sanottiin olleen nousujohteinen, ja Björkqvist ehtikin valmistautua jo vuoden 2007 eduskuntavaaleihin, mutta varhainen kuolema keskeytti kampanjoinnin. Björkqvistillä oli puheenjohtajuuden lisäksi myös muita luottamustoimia. Hän oli muun muassa Keski-Suomen sairaanhoitopiirin hallituksen jäsen sekä Keski-Suomen maakuntavaltuuston jäsen. Paula Björkqvist oli saanut aamuyöllä 18
Sven Estridinpoika

Sven Estridinpoika eli Sven II (tansk. Svend Estridsen); (n. 1019–1076) oli Tanskan kuningas vuosina 1047–1076. Hän oli Ulf Thorgilinpojan ja Estrid Margarete Svendintyttären poika ja kuningas Sven Kaksiparran tyttärenpoika. Norjan ja Tanskan kuningas Maunu Hyvä teki Svenistä Tanskan jaarlin, eli käytännössä hallitsijan. Sven kuitenkin kapinoi Maunua vastaan ja yritti toistuvasti valloittaa Tanskan itselleen, mutta vasta Maunun kuoleman vuonna 1047 jälkeen Sven huudettiin Tanskan kuninkaaksi. Samanaikainen Hampurin piispan lähettiläs Adam Bremeniläinen on matkakertomuksessaan kuvannut laajasti Tanskaa ja myös "daanien kuningasta" Sveniä, jolta hän sai paljon tietoa Pohjolasta. Kuningas myös kertoi päättymättömästä valtamerestä, jonka takana on Vinland. Sven oli todennäköisesti ensimmäinen Tanskan kuningas, joka osasi lukea. Adam Bremeniläinen moitti Sveniä siitä, että hän oli ottanut puolisokseen noin vuonna 1148 sukulaisensa Gunhild Gyda Anundsdotterin. Hän oli Ruotsin kuningas Anund Jakobin ja mahdollisesti tämän puoliso Gunhildin tytär, jonka isoisä oli Olavi Sylikuningas ja isoäiti länsislaavilainen, Mecklenburgin alueelta peräisin oleva oboriittiprinsessa Estrid. Pitkän riidan jälkeen Sven erosikin Gunhildista noin vuonna 1149
Henrik (Portugalin kreivi)

Henri de Bourgogne (port. Henrique de Borgonha); (n. 1066 Dijon, Burgundin herttuakunta, Ranskan kuningaskunta – 22. toukokuuta 1112 Astorga, Leónin kuningaskunta) oli Portugalin kreivi vuosina 1093–1112. Henri oli ranskalaissyntyinen ja hänen vanhempansa olivat Henri de Bourgogne le Damoiseau (n. 1035–1070/1074) ja joko Sybille de Barcelona tai Clémence niminen nainen. Hänellä oli kuusi sisarusta, joista hän oli nuorin. Hugues ja Eudes seurasivat toisiaan Burgundin herttuoina; Robertista tuli Langres'n piispa, Béatrix avioitui Guy III de Vignoryn kanssa ja Renaudista tuli Saint-Pierre de Flavigny-sur-Ozerain benediktiiniluostarin apotti. Yksi hänen isän puoleisista tädeistään oli Constance de Bourgogne, Leónin kuningas Alfonso VI:n puoliso, ja yksi hänen isosedistään oli Clunyn luostarin apotti Hugues, yksi aikansa vaikutusvaltaisimmista ja arvostetuimmista henkilöistä. Kreivi Henrin suku oli erittäin vaikutusvaltainen ja hallitsi monia Ranskan kaupunkeja, kuten Chalonia, Auxerrea, Autunia, Nevers'iä, Dijonia, Mâconia ja Semuria. Hänen isoisänsä oli Burgundin herttua Robert I. Koska hänellä ei ollut kovinkaan suuria mahdollisuuksia saada todellista valtaa nuorimpana poikana, hän liittyi Reconquistaan osallistuakseen taisteluun maureja vastaan Iberian niemimaalla
Merisulat

Merisulat Wikispeciesissä Merisulat Commonsissa Merisulat (Pennatulacea) on korallieläinten (Anthozoa) luokkaan kuuluva lahko polttiaiseläinten pääjaksossa. Merisulat koostuvat monista eri polyypeista, jotka yhdessä muodostavat runkokunnan. Runkokunnat ovat useimmiten noin 40 cm:n mittaisia, mutta joskus 1,5-metrisiä. Subselliflorae-alalahkon merisulat muistuttavat muodoltaan linnun sulkia. Merisulan tyviosa on muodostunut yhdestä tukevasta mukulamaisesta polyypista, joka kiinnittyy hiekkaan tai pohjamutaan. Runkokunnan yläosa muodostuu useista samanlaisista, ravinnonottoon erikoistuneista polyypeista, jotka lonkeroillaan pyydystävät planktonia. Merisulat ovat tyypillisesti syvän veden eläimiä, vain trooppisilla alueilla niitä tavataan matalammassa. Norjan rannikolla niitä tavataan 15–20 metristä alkaen aina 2600 metrin syvyyteen asti yleensä mutapohjalla. Merisulkien polyyppirakenne on kahdeksanjakoisesti säteittäissymmetrinen. Ne luokitellaan sulkakorallien alaluokkaan (Octocorallia), yhdessä mm. pehmytkorallien kanssa.
Jane Seymour

Jane Seymour (noin 1507 tai 1508 – 24. lokakuuta 1537) oli Englannin kuninkaan Henrik VIII:n kolmas vaimo. Hän synnytti kuninkaan ainoan eloon jääneen poikalapsen, Edvard VI:n. Kuningatar Jane kuoli kuitenkin 12 päivää synnytyksen jälkeen lapsivuodekuumeeseen. Jane Seymour on jäänyt historiaan protestanttisena kuningattarena pääasiassa ilmeisesti sen vuoksi, että hänen pojastaan tuli protestanttinen poikakuningas Edvard VI. Tosiasiassa Jane Seymour oli vanhan katolisen uskon kannattajia. Janen isä oli John Seymour Wiltshirestä ja äiti Margaret Wentworth. Hänen veljestään Edward Seymourista tuli valtionhoitaja Edvard VI:n valtakaudella Henrik VIII:n kuoltua. Ennen avioliittoaan Jane Seymour oli sekä kuninkaan ensimmäisen vaimon Katariina Aragonialaisen että Anna Boleynin hovineito. Jane Seymourilla oli kaiken kaikkiaan yhdeksän sisarusta, mutta neljä näistä kuoli pienenä. Hänellä oli kolme veljeä, joista historiaan on jäänyt kaksi kunnianhimoista veljeä Edward Seymour ja Thomas Seymour, joka meni lopulta naimisiin Henrik VIII:n viimeisen vaimon ja lesken Katariina Parrin kanssa. Aikalaisista esimerkiksi Espanjan suurlähettiläs Eustache Chapuys epäili Seymourin veljesten ja näiden liittolaisten, Anna Boleynin vastustajien, valmentaneen Janea, kun kuningas kiinnostui tästä
Anna Kleveläinen

Anna Kleveläinen (22. syyskuuta 1515 – 16. heinäkuuta 1557) oli Englannin kuningas Henrik VIII:n neljäs puoliso tammikuun 6. päivästä heinäkuun 9. päivään vuonna 1540.  Anna Kleveläinen on jäänyt historiaan "flaamilaisena tammana" tai "rumana kuningattarena", mutta nykyään historioitsijat ovat eri mieltä tästä tulkinnasta. Anna syntyi syyskuun 22. päivänä 1515 Düsseldorfissa, Kleven herttuakunnan hallitsijan Johannes III:n (k. 1538) perheeseen. Sittemmin hänen veljestään Vilhelm IV:stä tuli Kleven, Jülichin ja Bergin herttua, joka tunnettiin nimellä ”Vilhelm Rikas”. Annan vanhempi sisar Sybille oli naimisissa Saksin vaaliruhtinas Juhana Fredrikin kanssa, joka johti Saksan protestanttista liittoumaa ja tunnettiin protestantismin puolustajana. Anna Kleveläisen veli Vilhelm oli itse katolinen, mutta politiikan myötä perheestä tuli sopivia liittolaisia Henrik VIII:lle reformaation jälkimyllerryksessä, ja kuningas Henrik VIII:n kansleri Thomas Cromwell kannusti suuresti herraansa avioitumaan Kleven prinsessan kanssa
Tapani Kuningas

Tapani Kuningas (25. joulukuuta 1945 Ruotsinpyhtää – 20. joulukuuta 2009 Jämsä) oli suomalainen ufotutkija ja tietokirjailija. Kuningas oli Suomen Ufotutkijat ry:n perustajajäseniä ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Kuningas oli ufoja ja rajatietoa yleisesti käsittelevän Ultra-lehden päätoimittaja ja lehteä julkaisevan Kustannus Oy Rajatieto -kustantamon toimitusjohtaja. Kuningas syntyi evakkomatkalla 1945 ja vietti lapsuutensa Luumäellä. Ylioppilaaksi päästyään hän opiskeli Tampereella Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa aikuiskasvatusta ja kansainvälistä politiikkaa, mutta opinnot jäivät, kun kiinnostus ufoihin tuli elämäntyöksi. Työrauhan saadakseen hän muutti perheineen Tampereelta Kuhmoisten Kylämälle, jonne perustettiin kustannusyhtiö, lehden toimitus ja rajatiedon keskus. Kuningas kutsuttiin 1972 perustettavan Ufoaika-lehden päätoimittajaksi. Lehden nimi muuttui 1974 Ultraksi, ja sitä alkoi julkaista Kustannus Oy Rajatieto, jonka toimitusjohtajaksi tuli Tapani Kuningas. Itse rajatieto-käsitekin on Kuninkaan lanseeraama. Myöhemmin, rajatiedon saatua ei-toivottuja sävyjä, hän ehdotti uudeksi termiksi "rajatonta tietoa"
Jane Seymour (näyttelijä)

Jane Seymour (Joyce Penelope Wilhelmina Frankenberg, s. 15. helmikuuta 1951 Hillingdon) on englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt teatterissa sekä useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki elokuvassa Oi! Mikä ihana sota vuonna 1968. Seymourin tunnetuimmat roolit ovat Bond-tyttönä (tarotennustaja Solitaire) elokuvassa Elä ja anna toisten kuolla sekä tohtori Quinn draamasarjassa Tohtori tuli kaupunkiin. Seymor sai Emmyn Maria Callasin roolista televisiosarjassa Onassis. Seymor osallistui vuonna 2007 televisio-ohjelmaan Dancing with the Stars. Seymour oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja James Keachin kanssa vuosina 1993–2015. Avioliitto oli Seymourin neljäs. Hän oli naimisissa Michael Attenboroughin kanssa 1971–1973, Geoffrey Planerin kanssa 1977–1978 ja David Flynnin kanssa 1981–1992. Flynnin kanssa Seymourilla on kaksi lasta, ja Keachin kanssa vuonna 1995 syntyneet kaksoset
Ethan Hawke

Ethan Green Hawke (s. 6. marraskuuta 1970 Austin, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän on saanut neljä Oscar-ehdokkuutta ja Tony-ehdokkuuden. Hawke näytteli ensimmäisen kerran 14-vuotiaana elokuvassa Explorers – tutkimusmatkailijat (1985). Läpimurron hän teki neljän vuoden päästä elokuvalla Kuolleiden runoilijoiden seura. Myöhemmin Hawke on näytellyt useissa merkittävissä elokuvissa, kuten Tahdon voitto (1992), Elossa (1993), Reality Bites (1994), Gattaca (1997), Loistava tulevaisuus (1998) sekä Richard Linklaterin ohjaamissa Rakkautta ennen aamua (1995), Legendaariset Newtonin pojat (1998), Rakkautta ennen auringonlaskua (2004) ja Rakkautta ennen keskiyötä (2013). Hän näytteli vuonna 1991 elokuvassa Valkohammas. Vuonna 2001 hän oli Oscar-ehdokkaana parhaasta sivuosasta elokuvassa Training Day. Hawke oli vuoteen 2005 saakka naimisissa näyttelijä Uma Thurmanin kanssa. Parilla on kaksi lasta; Maya (s. 1998) ja Levon (s
Károlos Papoúlias

Károlos Papoúlias (kreik. Κάρολος Παττούλιας, 4. kesäkuuta 1929 Ioánnina, Kreikka – 26. joulukuuta 2021) oli kreikkalainen juristi ja poliitikko, joka toimi Kreikan presidenttinä 12. maaliskuuta 2005 – 13. maaliskuuta 2015. Papoúlias syntyi Ioánninassa Epeiroksessa vuonna 1929. Hän opiskeli Pogonianíssa ja Ateenassa, ja osallistui Natsi-Saksan miehityksen aikaan vastarintajoukkojen toimintaan. Papoúlias opiskeli lakia Ateenan yliopistossa sekä Milanon ja Kölnin yliopistoissa, joista viimeksi mainitusta väitteli tohtoriksi kansainvälisessä yksityisoikeudessa. Vuoden 1967 sotilasvallankaappauksen jälkeen Papoúlias siirtyi Länsi-Saksaan ja toimi junttaa vastaan. Juntan kaaduttua vuonna 1974 Papoúlias toimi sosialidemokraattisessa PASOK-puolueessa. Papoúlias on valittu Kreikan parlamenttiin 1977, 1981, 1985, kesä- ja marraskuussa 1989, 1990, 1993, 1996 ja 2000
Mustat donkkaa tykimmin

Mustat donkkaa tykimmin (White Men Can't Jump) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Koripalloaiheinen komedia on Ron Sheltonin ohjaama ja sen pääosissa näyttelevät Woody Harrelson ja Wesley Snipes. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa ”katu-uskottavana kisailuna” ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Mustat donkkaa tykimmin on herättänyt huomiota alkuperäisestä (”Valkoiset miehet eivät osaa hypätä”) poikkeavalla suomenkielisellä nimellään. Cinema Mondon johtaja Mika Siltala muistelee, miten elokuvan maahantuojalla oli vaikeuksia keksiä elokuvalle nimeä, ja se oli pian tulossa Mondon festivaaliohjelmistoon. ”Parin baari-illan jälkeen se keksittiin”, sanoo Siltala Helsingin Sanomissa 2014.
Video 2000

Video 2000 (lyh. V2000, tunnetaan myös nimellä Video Compact Cassette eli VCC) oli kuluttajille tarkoitettu videonauhurijärjestelmä ja videonauhastandardi, jonka Philips ja Grundig kehittivät kilpailemaan JVC:n VHS-järjestelmän ja Sonyn Betamax-järjestelmän kanssa. Järjestelmä tuli markkinoille vuonna 1979 ja sen markkinointi lopetettiin 1988. Vuonna 1984 Philips tunnusti eräällä tavalla tappionsa alkaessaan valmistaa myös VHS-nauhureita. Siinä yhteydessä yhtiö lupasi jatkaa Video 2000 -tekniikan valmistusta 1980-luvun loppuun, mikä ei aivan toteutunut. Video 2000 oli aikaansa edellä ja monissa teknisissä ominaisuuksissa se oli VHS:ää ja Betamaxia parempi. Philips julkaisi ensimmäisen V2000-videonauhurin, VR2000:n vuonna 1979. V2000-nauhureita valmistivat Philipsin lisäksi Grundig ja Bang & Olufsen. Vuosi 1985 oli jo Video 2000:n lopun alkua: Philips alkoi tuolloin valmistaa kilpailevan formaatin mukaisia VHS-nauhureita V2000-nauhureiden ohella. Video 2000:sta tuli formaattisodan ensimmäinen häviäjä, kun V2000-nauhureiden valmistus loppui 1988. Betamax seurasi pian perässä, ja VHS:stä tuli kotivideomarkkinoiden de facto -standardi. V2000:n epäonnistuminen saattoi johtua osittain sen myöhäisestä markkinoilletulosta
Apatismi

Apatismi on filosofinen ajattelutapa, joka korostaa välipitämättömyyttä ja tunnottomuutta elämässä esiintyville kivuille ja vaivoille. Apatismin juuret ovat stoalaisessa filosofiassa ja etiikassa, joka korostaa erityisesti järkeä. Stoalaisen filosofian mukaan hyve oli samaa kuin tieto: hyve johtaa vapautumiseen järjettömistä intohimoista ja edelleen voidaan saavuttaa mielenrauha - apatistinen tila. Erotuksena depressiasta eli tunne-elämän lamaantumisesta ja masentuneisuuden tilasta, apatismia pidetään tavoiteltavana tilana suhtautua elämään. Apatismin harjoittaja vapautuu (vapauttaa) itsensä intohimoista ja haluista. Apatismiin liittyy passiivinen tai neutraali suhtautuminen eri elämän ilmiöihin. Mm. Baruch Spinozan ajattelussa on viitteitä apatismistä.lähde? Descartes ei pitänyt apatismin saavuttamista mahdollisena.