nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Henry de Montherlant

Henry Marie Jeseph Frédéric Expedite Millon de Montherlant (20. huhtikuuta 1895 Pariisi – 21. syyskuuta 1972 Pariisi) oli ranskalainen romaanikirjailija, esseisti, näytelmäkirjailija ja Ranskan akatemian jäsen. De Montherlant oli syntyisin vähäisestä aatelisperheestä, ja jo varhain hän suunnitteli ryhtyvänsä kirjailijaksi. Aluksi hän kirjoitti intiimiä päiväkirjaa, jonka hän kuitenkin hävitti elämänsä loppupuolella. Kun hänen isänsä kuoli melko varhain, pojan kasvatus jäi äidin huoleksi. Äidin luettavaksi antama Henryk Sienkiewiczin historiallinen romaani Quo Vadis antoi pojalle innostuksen kirjallisuuteen sekä ystävyyden, härkätaistelujen, Rooman ja itsemurhan teemat, joita hän kehitteli sen jälkeen koko tuotannossaan.lähde? Opiskelu Saint-Crois’n sisäoppilaitoksessa Neuilly-sur-Seinessä antoi de Montherlantille teemat ainakin kahteen hänen teokseensa: La Ville dont le prince est un enfant (1951) sekä Les Garçons (1969). Hänen romaanituotantonsa on osittain autobiografista hänen käyttämänsä alter egon Alban de Bricoulen kautta. André Gide luonnehti hän ”kirjallisuuden herraksi”[a] De Montherlant oli Välimeren alueen kulttuurien suuri ihailija: Antiikin Rooma, Espanja ja arabikulttuurit olivat hänen kohteitaan. Hän teki lukuisia matkoja Välimeren alueelle. Hän myös asui muutaman vuoden Ranskan siirtomaassa Algeriassa
Kroatia Eurovision laulukilpailussa

Kroatia osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäisen kerran vuonna 1993. Kroatian edustaja valittiin vuosittain Dora-nimisellä popfestivaalilla. Maan paras sijoitus on vuodelta 2024, kun Baby Lasagna sijoittui kappaleella "Rim tim tagi dim" toiseksi. Suurin osa Kroatian kappaleista on esitetty kroatian kielellä. Englantia Kroatia käytti vuosina 2001, 2002, 2004, 2011, 2016, 2017 ja 2018, sekä myös vuoden 1993 kappaleen nimilauseessa. Vuoden 2017 kappale oli laulettu osittain italiaksi. Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin. Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa
Ovako

Ovako AB on suomalaislähtöinen terästeollisuuskonserni, jonka nykyinen kotipaikka on Ruotsissa. Tuotannon pääraaka-aine on kierrätysteräs, josta valmistetaan tankoja, putkia, renkaita ja puolivalmiita komponentteja. Ovako on edustettuna yli 30 maassa, ja yhtiöllä on myyntikonttoreita Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa. Ovakon liikevaihto vuonna 2017 oli 921 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä vuoden lopussa 3040. Edellisenä vuonna 2016 Ovakon liikevaihto oli 781 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 2800. Vuonna 2018 Ovako siirtyi maailman suurimpiin teräksentuottajiin lukeutuvan Nippon Steel Corporationin omistukseen. Se on sekä teknologisesti että tuotantokapasiteetin perusteella yksi maailman terästeollisuuden markkinajohtajista, jolla on maailmanlaajuisesti yli 115 000 työntekijää. Konsernin liikevaihto on 55 miljardia dollaria. Ovakon Suomen tuotantolaitos sijaitsee Imatralla. Yhtiön pääkonttori on Ruotsissa Tukholmassa. Ovakon vanhimmat juuret ovat Hoforsin ruukissa, jonka toiminta alkoi 1600-luvulla. Suomen puolella Imatran tehtaat perustettiin 1935 Vuoksenniska Oy:n nimellä
Catherine Oxenberg

Catherine Oxenberg (s. 22. syyskuuta 1961 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on syntynyt New Yorkissa mutta varttunut Lontoossa. Oxenbergin äiti on Jugoslavian prinsessa Jelisaveta Karađorđević, joka on Walesin prinssi Charlesin pikkuserkku. Oxenberg esitti perhetuttuaan prinsessa Dianaa vuonna 1982 valmistuneessa televisioelokuvassa The Royal Romance of Charles and Diana. Sittemmin hän tuli tunnetuksi saippuasarjasta Dynastia, jossa hän näytteli Amanda Carringtonia. Tuottaja Aaron Spelling irtisanoi Oxenbergin vuonna 1986, minkä jälkeen Amandan rooliin palkattiin uusi näyttelijä Karen Cellini. Vuonna 2005 Oxenberg esiintyi tositelevisiosarjassa Vaimoni on prinsessa, jossa kuvattiin hänen ja näyttelijä Casper Van Dienin uusperhettä. Pari oli naimisissa vuosina 1999–2015. Heillä on kaksi yhteistä lasta: Maya (s. 2001) ja Celeste (s
Itä-Kap

Itä-Kap (engl. Eastern Cape, xhosaksi Mpuma-Koloni, afrikaansiksi Oos-Kaap) on yksi Etelä-Afrikan provinsseista. Sen pääkaupunki on Bisho. Provinssi perustettiin vuonna 1994 yhdistämällä Transkein ja Ciskein nimellisesti itsenäiset bantustanit sekä vanhan Kapmaan provinssin itäiset osat. Alueen suurin väestöryhmä ovat xhosat. Provinssi on useiden kuuluisien eteläafrikkalaisten kuten Nelson Mandelan ja Thabo Mbekin kotiseutu. Itä-Kapissa on arviolta 6 996 976 asukasta (vuonna 2016) ja provinssin pinta-ala on 168 966 neliökilometriä. Vuoden 2001 tietojen mukaan 83 % väestöstä puhuu kotikielenään xhosaa, 10 % afrikaansia ja 4 % englantia. Etniseltä jakaumaltaan provinssi on 88 % mustia, muista ryhmistä Kapmaan värillisiä on 7 % ja valkoisia 5 %, intialaisia tai aasialaisia on alle prosentti.lähde?
Marcos (jalkapalloilija)

Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat. Marcos (oik. Marcos Roberto Silveira Reis Nascimento, s. 8. elokuuta 1973 Oriente, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka edusti seuratasolla koko ammattilaisuransa ajan Palmeirasia. Hän on pituudeltaan 193 senttimetriä. Marcos on pelannut menestyksekkään uran sekä seura- että maajoukkuetasolla. Seurajoukkueessa hänen paras saavutuksensa on toistaiseksi Copa Libertadoresin voitto vuodelta 1999. Brasilian maajoukkueessa Marcos on voittanut kolme arvostetuinta maajoukkueiden kilpailua; maailmanmestaruuden Etelä-Korean ja Japanin kisoissa 2002, maanosaturnauksen (Copa América 1999) ja Maanosaliittojen cupin (2005). MM-kisoissa 2002 hän pelasi joukkueen ykkösmaalivahtina kaikki Brasilian seitsemän ottelua. Maajoukkueessa vuonna 1999 Espanjaa vastaan debytoinut Marcos pelasi 29 maaottelua. Hän ilmoitti 6
Niemenmäki

Niemenmäki (ruots. Näshöjden) on Munkkiniemen kaupunginosaan ja peruspiiriin kuuluva pieni (pinta-ala 0,27 km²) osa-alue Länsi-Helsingissä, Munkkivuoren itäpuolella. Pieni Niemenmäki on 1960-luvun alun kerrostaloalue. Lännessä Niemenmäen erottaa Munkkivuoresta jyrkkä mäki. Idässä maasto laskeutuu loivasti Pikku Huopalahteen. Korkeat 7–10-kerroksiset pistetalot ovat mäen päällä, lamellitalot idässä. Niemenmäen asuntokanta koostuu 1960-luvulla rakennetuista kerrostaloista. Asuintaloista pohjoiseen, Lapinmäentien pohjoispuolella on vuonna 1969 valmistunut, arkkitehti Heikki Castrénin johdolla suunniteltu Pohjolan toimitalo. Asukkaita Niemenmäessä on 1275 (1. tammikuuta 2017) ja työpaikkoja 286 (31. joulukuuta 2015). Niemenmäkeä rajaa lännessä vilkas Huopalahdentie, idässä puisto- ja puutarha-alue sekä Pikku Huopalahti (meri)
Seth Putnam

Seth Edward Putnam (15. toukokuuta 1968 – 11. kesäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen grindcore-muusikko, joka perusti Anal Cunt -yhtyeen Massachusettsissa vuonna 1988. Hänellä oli myös sivuprojekteja: Angry Hate, Impaled Northern Moonforest, Satan's Warriors, Shit Scum, Vaginal Jesus ja You're Fired. Putnam syntyi Bostonissa, ja hänellä oli irlantilaisia ja englantilaisia sukujuuria. 1980-luvulla hän soitti bassoa thrash metal -yhtyeessä Executioner. Lokakuussa 2004 Putnam sai sairauskohtauksen ja vaipui kahdeksi kuukaudeksi koomaan käytettyään crackia, heroiinia, alkoholia ja suuren määrän Ambien-unilääkettä. Lääkärit uskoivat Putnamin joutuvan vegetatiiviseen tilaan loppuelämäkseen, mutta hän toipui. Vuonna 2006 järjestetyllä Anal Cuntin kiertueella Putnam joutui useimmiten esiintymään tuolilla istuen. Hän vieraili Panteran levyllä The Great Southern Trendkill. Kesäkuussa 2011 Putnam kuoli sydänkohtaukseen 43 vuoden iässä.
Katariina Aleksandrialainen

Pyhä Katariina Aleksandrialainen on legendan mukaan 200- tai 300-luvun lopulla elänyt kristitty, joka kärsi marttyyrikuoleman noin vuonna 305. Hänen olemassaolostaan ei ole saatu varmoja todisteita, ja häntä onkin epäilty täysin keksityksi henkilöksi. Tämän vuoksi katolinen kirkko poisti hänet pyhimyskalenteristaan vuonna 1969, mutta palautti hänet kalenteriin vuonna 2002. Hänen muistopäivänsä on 25. marraskuuta, joka on Suomessakin Katariinan nimipäivä. Osa historioitsijoista arvelee hänen historialliseksi esikuvakseen 415 sattuneen mellakan aikana kuollutta Hypatia Aleksandrialaista.lähde? Itse nimi Katariina eli Aikatherine merkitsi varhaisille kristityille kreikaksi puhdasta, syytöntä tai synnitöntä ja siksi Katariinaa pidetään erityisesti neitsyiden ja nuorten naisten suojelijana. Legendoja hänestä on useita kymmeniä. Eräs niistä kertoo Katariinan saaneen koulutusta sekä tieteissä että retoriikassa. Filosofian opintojen ohessa Katariina oli kääntynyt kristityksi. Keisari Maximianus vangitsi Katariinan, koska tämä oli yrittänyt estää keisaria vainoamasta kristittyjä. Keisari oli tuonut kymmeniä pakanafilosofeja käännyttämään Katariinaa pois kristinuskosta, mutta filosofit kääntyivätkin itse kristityiksi
Ilmailulääketiede

Tarkennus: Lähteistys ja viitteistys erittäin puutteellista. Ilmailulääketiede on lääketieteen erikoisala, joka yhdistää ennalta ehkäisevän, työterveyshuollon, ympäristölääketieteen ja kliinisen lääketieteen osaamista tietoon ilmailuhenkilöstön fysiologiasta ja psykologiasta. Tieteenala paneutuu osaltaan lentävän henkilökunnan ja matkustajien terveyteen ja turvallisuuteen, samoin erilaisten ilmailun lupakirjojen (esimerkiksi lentolupakirja) hakijoiden ja haltijoiden valintaan ja suorituskykyyn. Lentämisessä muihin liikennemuotoihin verrattuna ovat erityisroolissa seuraavat seikat: Näistä voidaan johtaa lentäjälle ja lentokoneelle asetettavat vaatimukset, joilla tähdätään ohjaajan toimintakyvyn säilyttämiseen koko lennon ajan. Lentokoneen ja lentäjän varustukseen liittyvät vaatimukset koskevat erityisesti lentokoneen happilaitteita, paineistusta, ohjaamon lämpötilaa, näkyvyyttä ulos, hiilimonoksidin ohjaamoon tulon estämistä, keinohorisonttia sekä muita mittareita ja hallintalaitteita. Ohjaajalle esitetään vaatimuksia koskien Useimpien vaatimusten tarkoituksena on eliminoida se mahdollisuus, että ohjaaja yllättäen menettää toimintakykynsä tai saa esimerkiksi sairauskohtauksen. Hapenpuute tuhosi viimeksi matkustajakoneen Kreikassa vuonna 2005 koulutetun ohjaamohenkilökunnan ihmetellessä huonoa vointiaan tajuttomuuden tuloon asti. Osa vaatimuksista on normaaleja havaintojen tekoon ja kommunikaation liittyviä vaatimuksia. Tasapainoaistin merkitys on suurin mittarilennossa, jossa havaintoja todellisesta horisontista ei voi tehdä ja lentokoneen asento määritetään mittareiden avulla. 80 prosenttia lento-onnettomuuksista johtuu inhimillisistä tekijöistä, joten on tärkeää valita lentäjäksi kaikista sopivimmat henkilöt. Ilmailulääketiede on eräs lentäjille opetettava oppiaine. Sitä opetetaan eri tuntimääriä harrastuslentäjille, ammattilentäjille ja sotilaslentäjille riippuen tehtävien vaatimuksista
Suomen Siivet

Suomen Siivet oli Suomen ensimmäinen ilmailuhistoriallinen lehti. Sitä julkaistiin vuodesta 1968 vuoden 1973 loppuun asti. Lehti oli alan harrastajien tekemä ja julkaisema. Monet sen kirjoittajista olivat merkittäviä museolentokoneiden entisöijiä. Lehden juuret juontavat 1950-luvulle, kun Ossi Anttonen (1933–2024), Eino Ritaranta, Veikko Salo ja Mauno A. Salo (1917–2002) ja tutustuivat ilmailuharrastuksen parissa. Tiedon ja tyyppikuvien kartuttua he päättivät perustaa Suomeen ensimmäisen ilmailuhistoriaan keskittyvän lehden. Yhdysvalloissa asunut, toisen maailmansodan veteraani, Mauno A. Salo oli kirjoittanut ilmailuaiheisia artikkeleita englanninkielisiin julkaisuihin ja hänen aloitteestaan uusi lehti sai nimen Suomen Siivet. Lehden päätoimittaja oli Ossi Anttonen ja lehden toimitus sekä postitus tapahtui kotioloissa Tuusulan Rantatiellä. Näytenumeron jakelu toi lehdelle 600 tilaajaa, ja innostunut palaute rohkaisi toimituskuntaa seuraavana vuonna nelinumeroisen vuosikerran julkaisuun. Vuosina 1971–1974 vuosikerta kattoi jo kuusi numeroa
Israelin itsenäisyyssota

15. toukokuuta 1948 – 20. heinäkuuta 1949 Israel/Palestiina (aiempi Palestiinan brittiläinen mandaatti), Siinain niemimaa, Etelä-Libanon Israelin voitto Egypti Jordania Syyria Libanon Irak Arabien vapautusarmeija Israel Israelin itsenäisyyssota alkoi Israelin itsenäisyysjulistuksen jälkeen 15. toukokuuta 1948, kun viisi arabivaltiota - Egypti, Transjordania (nykyinen Jordania), Syyria, Libanon ja Irak hyökkäsivät vastaperustettua juutalaisvaltiota vastaan. Sota kesti 20. heinäkuuta 1949 asti ja päättyi Israelin voittoon sekä maan itsenäisyyden vakiintumiseen. Vuonna 1947 Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous hyväksyi päätöslauselman 181, joka ehdotti Palestiinan brittiläisen mandaattialueen jakamista juutalaisvaltioon ja arabivaltioon. Juutalaiset hyväksyivät suunnitelman, mutta arabimaat ja palestiinalaiset arabit hylkäsivät sen ja aloittivat aseellisen vastarinnan juutalaisia vastaan. Tämän seurauksena suunniteltua arabivaltiota ei koskaan perustettu. Ennen hyökkäystä arabijohtajat kehottivat muslimeita pakenemaan Palestiinasta naapurimaihin, sillä juutalaiset murskattaisiin ja pakolaiset pääsisivät nopeasti palaamaan takaisin.  Sodan aikana ja sen jälkeen noin 700 000 palestiinalaista arabia pakeni tai karkotettiin alueelta. Samalla arabi- ja muslimimaista karkotettiin yli 850 000 juutalaista, joiden omaisuus takavarikoitiin ja joita vainottiin
Miehitetty Japani

Japani miehitettiin toisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Liittoutuneiden miehitystä johti SCAP ja Yhdysvaltain kenraali Douglas MacArthur brittiläisen Kansainyhteisön tuella. Toisin kuin sodan toisessa häviäjävaltiossa Saksassa, Neuvostoliitolla ei ollut miehityksessä juuri roolia. Miehityskauden päättänyt San Franciscon sopimus allekirjoitettiin 8. syyskuuta 1951 ja se tuli voimaan 28. huhtikuuta 1952. Japani antautui liittoutuneille 14. elokuuta 1945 keisari Hirohiton hyväksyttyä Potsdamin julistuksen ehdot. Seuraavana päivänä Hirohito julisti Japanin antautuneeksi radiossa, ja päivästä tuli V-J-päivä (Victory over Japan Day). Potsdamissa Yhdysvaltojen presidentti Harry Truman, Ison-Britannian pääministeri Clement Attlee ja Neuvostoliiton diktaattori Josif Stalin olivat sopineet Japanin keisarikunnan miehityksen menettelytavoista. Neuvostoliitto olisi vastuussa Pohjois-Koreasta, Sahalinista sekä Kuriileista, kun taas Yhdysvallat ja Britannia vastaisivat Japanista, Etelä-Koreasta ja Japanin jäljellä olevista alueista Oseaniassa. 2
Kansas (yhtye)

Phil Ehart, lyömäsoittimet, rummutBilly Greer, bassokitaraRich Williams, kitaraSteve Walsh, koskettimet, lauluDavid Ragsdale, viulu, laulu Robby Steinhardt, viulu, lauluDave Hope, bassokitaraKerry Livgren, kitara, koskettimet, syntetisaattoriJohn Elefante, kitara, koskettimet, lauluSteve Morse, kitaraGreg Robert, koskettimetLynn Meredith, lauluDon Montre, koskettimetDan Wright, koskettimetLarry Baker, saksofoni Kansas on 1970-luvulla perustettu progressiivista rockia soittava yhtye Yhdysvaltain Topekasta, joka sijaitsee Kansasin osavaltiossa. Kansas-yhtyeen suuruuden päivät olivat 1970-luvulla. Seuraavalla vuosikymmenellä se muutti monen muun progesuuruuden tavoin tyyliään lähemmäs "tavallista" rockia. Linjanmuutoksella oli vaikutusta, mutta ei täysin toivottua: Kansas saavutti suosiota valtaväestön musiikinkuuntelijoissa, mutta progeyleisö ei pitänyt yhtyeen muuntumisesta valtavirtarockin tekijäksi. Kuitenkin, samoin kuin esimerkiksi Yes, Kansas on 1990-luvulla palannut musiikillisesti jälleen kunnianhimoisempaan suuntaan ja "klassiseen kokoonpanoonsa", joskin se on alkanut rakoilla 2006. Vuonna 1974 Kansas-yhtyeen levyttäväksi kokoonpanoksi oli vakiintunut niin sanottu kolmas kokoonpano (Kansas III): Phil Ehart – lyömäsoittimet, rummut, Dave Hope – basso, Kerry Livgren – kitara, kosketinsoittimet, Robby Steinhardt – viulu, laulu, Steve Walsh – kosketinsoittimet, laulu, Rich Williams – kitara. Debyyttialbumi Kansas (1974) toi jo esiin yhtyeen taidot sekoittaa keskenään kosketinsoittimia ja kitarointia, jotka kruunasi Steinhardtin jatkuva "viulunrevittely" amerikkalais-tyyliseen boogie-rock-tapaan. Tämä kaikki tapahtui usein vielä monimutkaisilla sovituksilla ja tempovaihteluilla. Riehakkuus oli kuin Emerson, Lake & Palmeria. Tyyli vielä kehittyi tulevilla levyillä rock-sinfonisempaan suuntaan. Polveilevat sävellykset tulivat Livgreniltä. Olihan hän klassisen musiikin "heavy-säveltäjien" Richard Wagnerin ja Gustav Mahlerin ihailija
Metusalah

Metusalah (nykyisessä raamatunsuomennoksessa Metuselah; tunnetaan myös muodossa Metusalem) on Raamatussa mainituista henkilöistä pitkäikäisin ja näin ollen Raamatun mukaan maailman historian vanhin mies. Hän eli Raamatun mukaan 969 vuotta. Hän oli profeetta Hanokin poika, Lemekin isä ja Nooan isoisä. Metuselahin sukupuu Raamatun mukaan.
Reijo Tunkkari

Reijo Tunkkari on kokkolalainen viulisti, joka toimii konserttimestarina Keski-Pohjanmaan kamariorkesterissa ja I-viulistina Kokkola-kvartetissa. Hän myös opettaa viulunsoittoa Keski-Pohjanmaan konservatoriossa ja Kaustisen musiikkilukiossa. Tunkkari aloitti viulunsoiton opintonsa Kokkolassa, Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa opettajinaan Juha Kangas ja Kaija Saarikettu, jonka jälkeen hän jatkoi opintojaan Tukholmassa, Ruotsin Radion musiikkikoulussa. Solistidiplomin hän suoritti vuonna 1989 soittamalla Ruotsin Radion sinfoniaorkesterin solistina sekä pitämällä oman soolokonsertin Tukholmassa. Hän on vuosien saatossa osallistunut useille mestarikursseille opettajinaan monet kuuluisuudet, kuten Igor Bezrodnyi, Eli Goren, Peter Manning sekä Andras Mihaly. Marraskuussa 2010 Reijo Tunkkari voitti Yle Radio 1:n musiikkiaiheisen Pähkinänsärkijä-tietokilpailun parinaan taidegraafikko Esa Riippa.
Aurinkovakio

Aurinkovakio on Auringosta tulevan sähkömagneettisen säteilyn vuontiheys Maan tai muun planeetan kaasukehän ulkorajalla: toisin sanoen se kuvaa Auringosta tulevan säteilyn tehoa pinta-alayksikköä kohti säteilyä vastaan kohtisuoralla tasolla. Aurinkovakion arvo on Maassa noin 1368 W/m². Se vaihtelee Maan kiertäessä radallaan molempiin suuntiin +/- 3,5 %. Aurinkovakiosta ilmoitetaan eri arvoja, yleensä välillä 1350–1390 W/m². Käytännössä Maahan pääsee ilmakehän läpi säteilyä Auringon suuntaan osoittavalle pinnalle noin 60 % eli 800–1000 W/m². Koska maanpinta ei yleensä ole säteilyä vastaan kohtisuorassa, säteilyteho maanpinnan pinta-alaa kohti on pienempi. Aurinkovakio lasketaan kokonaisvuontiheyden mukaan niin, että arvossa ovat mukana kaikki aallonpituudet – eli Auringosta tulevan sähkömagneettisen säteilyn koko spektri. Aurinkovakion arvo on suhteellisen vakaa; vaihtelu riippuu auringonpilkkujen määrästä.
Notre-Damen katedraali (Amiens)

Amiensin Notre-Damen katedraali on suurin Ranskassa sijaitseva kirkkorakennus. Sen sisätilan tilavuus on 200 000 kuutiometriä. Kirkko on tyypillistä goottilaista flamboyant-tyyliä. Kirkon koko pituus on 145 metriä ja sen holvikaarien korkeus on 42,3 metriä, joka on käytännössä suurin korkeus, jonka tämä kirkonrakentamisen tekniikka sallii. Vuodesta 1981 lähtien kirkko on ollut kirjattuna Unescon maailmanperintöluetteloon. Amiensin katedraalin rakennuttaja oli piispa Evrard de Fouilloy. Hän tilasi katedraalin korvaamaan pienempää kirkkoa, joka oli palanut vuonna 1218. Keskilaivan rakentaminen alkoi vuonna 1220 arkkitehti Robert de Luzarchesin johdolla. Päälaiva ja läntinen julkisivu valmistuivat vuoteen 1236 mennessä, ja suurin osa päärakennuksesta saatiin valmiiksi noin vuonna 1270. Myöhemmin kirkkoon tehtiin monia lisäyksiä, kuten suuret urut vuonna 1549 ja 112-metrinen torni samalla vuosisadalla. 1800-luvulla arkkitehti Eugène-Emmanuel Viollet-le-Ducin johdolla tehtiin katedraaliin mittava restaurointi. Arkkitehti-termiä ei vielä keskiajalla käytetty
Aune Haarla

Aune Onerva Haarla (o.s. Lahdelma, ent. Ala-Tuuhonen; 12. huhtikuuta 1923 Iitti – 4. helmikuuta 1976 Helsinki), joka käytti myös salanimiä Annuli, Jouluakka, Anu Tuulos, oli Yleisradion viihdeosaston toimittaja. Kansalliseen julkisuuteen Haarla-Ala-Tuuhonen nousi 1960-luvulla radion hupailuohjelman Kankkulan kaivolla ansiosta. Ylioppilas Aune Lahdelma, maanviljelijän tytär Iitistä, aloitti työnsä Yleisradion palveluksessa lottakomennuksella jatkosodan aikana. Vuosina 1943–1951 hän työskenteli äänitarkkailijana ja tehosteteknikkona ja kirjoitti samalla käsikirjoituksia ajanvietepuolelle. Samaan aikaan hän opiskeli ensin Helsingin yliopistossa 1943–1945, Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1945–1946 ja Teatterikoulussa 1946–1947. Vuonna 1951 hänestä tuli yhtiön ainoan ajanvietetoimittajan Antero Alpolan sihteeri, ja 1956 hän yleni toiseksi ajanvietetoimittajaksi, jossa tehtävässä hän työskenteli kuolemaansa 1976 asti. Viihdetoimittajan urallaan hänet tunnettiin kahdella sukunimellä, ensin Aune Ala-Tuuhosena ja myöhemmin Aune Haarlana
Aurayn taistelu

29. syyskuuta 1364 Morbihan Auray Englantilaisten voitto Englanti / bretagnelaiset Ranska / bretagnelaiset John de Montfort Charles de Blois ? ? ? ? Aurayn taistelu (ransk. Bataille d’Auraylus) käytiin 29. syyskuuta 1364 ja oli viimeinen Bretagnen perimyssodista ja se näyttelee tärkeää roolia myös satavuotisen sodan historiassa. Alkuvuodesta 1364 Evranissa käydyt neuvottelut epäonnistuivat. Tällöin nuori Jean de Monfort (1339–1399 (Monfortin kreivi 1345–1399 sekä Bretagnen herttua 1364–1699), John Chandonin avustamana hyökkäsi Aurayn kaupunkiin, joka oli ollut ranskalais-bretagnelaisten käsissä vuodesta 1442 lähtien. Hänen saapui joukkoineen Aurayn kaupunkiin, piiritti Croisicin linnoitusta, joka esti Nicolas Bouchertin aluksien kulkemisen. Saarretuilta vähenivät elintarvikkeet ja he olivat päättäneet antautua jos ei apujoukkojen muodossa saataisi apua ennen Mikkelinpäivää. Charles de Blois (1319–1364 (Mayennen paroni, Penthièvren kreivi, Guisen herra sekä Bretagnen herttua, ja hänet julistettiin autuaaksi) on 27. syyskuuta Lanvauxin luostarissa. Bertrand du Guesclin, jonka tehtävänä oli komentaa etujoukkoja, oli joukkoineen Brandivyssä. Charles de Blois asettui joukkoineen 28
Gregorius IV

Paavi Gregorius IV:n oli paavina syyskuusta 827 – 25. tammikuuta 844. Hänen oikea nimensä on tuntematon sekä syntymäpaikka ja -aika ovat tuntemattomat. Myös hänen kuolinpaikkansa on tuntematon. Gregorius IV tunnetaan siitä, että hän nimitti Ansgarin Hampurin ja Bremenin arkkipiispaksi ja Pohjolan apostoliksi. Gregorius IV oli 101. paavi ja hän hallitsi Valentinuksen (paavina alle vuoden 827) ja Sergius II:n (paavina 844-847) välissä.
Nelson Muntz

Nelson Mandela Muntz on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa piirrossarjassa Simpsonit. Hän on Springfieldin ala-asteen kiusaaja, joka tunnetaan myös tavastaan nauraa pilkallisesti kenen tahansa vastoinkäymisille. Hahmon ääninäyttelijä on Nancy Cartwright. Nelsonin ensiesiintyminen oli 1. tuotantokauden jaksossa ”Sodanjulistus”. Nelsonin tunnetuin tapa on huudahtaa vahingoniloisesti ”Haa haa!” (engl. haw haw) aina kun jollekulle sattuu jotain ikävää. Hän putkahtaa aina jostain paikalle tällaisiin tilanteisiin, vaikka ei hetkeä aiemmin olisi ollut mailla halmeilla, osoittaa sormellaan pilkan kohdetta ja päästää kuuluisan naurunsa. Nelson on neljäsluokkalainen ja siten ilmeisesti kymmenvuotias. Hän on Springfieldin ala-asteella samalla Edna Krabappelin opettamalla luokalla kuin Bart Simpson. Nelsonilla on tapana pahoinpidellä itseään heikompia lapsia koulussa ja hän käy päivittäin varastamassa toisten lounasrahat väkivaltaan turvautuen. Useimmiten Nelsonin uhreina nähdään joko pinko Martin Prince tai nynny Milhouse Van Houten, toisinaan myös Bart