nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
RMS Lusitania

RMS Lusitania oli brittiläinen matkustajahöyrylaiva, jonka saksalainen sukellusvene U-20 upotti torpedoimalla ensimmäisen maailmansodan aikana 7. toukokuuta 1915 Irlannin edustalla. Alus oli matkalla New Yorkista Liverpooliin. 1900-luvun alussa Cunard Linen alukset olivat tulleet vanhanaikaisiksi. Varustamo oli menettänyt asiakkaita erityisesti saksalaisille varustamoille, kuten Norddeutscher Lloydille (NDL) ja Hamburg-Amerika-Linielle (Hapag). Niiden alukset olivat suurempia, nopeampia ja ylellisempiä kuin Cunard Linen. Cunard Line tilasi aluksen John Brown and Companyltä Clydebankistä Skotlannista. Aluksen suunnitteli Leonard Peskett. Aluksen köli laskettiin 6. kesäkuuta 1904, ja alus laskettiin vesille 7. kesäkuuta 1906. Aluksen kummina kastettaessa oli lady Mary Inverclyde
Katariina Sienalainen

Pyhä Katariina Sienalainen (25. maaliskuuta 1347 Siena – 29. huhtikuuta 1380 Rooma) oli italialainen mystikko ja dominikaanitertiaari. Hänen kirjallisesta tuotannostaan on säilynyt 26 rukousta ja yli 380 kirjettä. Pyhimystä kunnioitetaan katolisessa kirkossa, vanhakatolisessa kirkossa, anglikaanisessa kirkossa ja luterilaisuudessa. Eräs hänen tunnettu teoksensa on suomeksikin käännetty Dialogi Jumalan kaitselmuksesta. Paavi Pius II kanonisoi Katariinan 29. kesäkuuta 1461. Katariina on yksi kuudesta Euroopan suojelupyhimyksistä pyhän Benedictus Nursialaisen, pyhän Kyrilloksen ja Methodioksen, pyhän Birgitan ja pyhän Edith Steinin kanssa. Hänet julisti yhdeksi nykyään 36 kirkonopettajasta autuas paavi Paavali VI 3. lokakuuta 1970. Hän on ruumiillisten vaivojen, sairauden, sairaiden ihmisten, keskenmenojen, hurskautensa takia pilkattujen ihmisten, seksuaalisten kiusauksien ja sairaanhoitajien suojeluspyhimys
Rotterdam

Koordinaatit: 51°57′N, 4°25′E Rotterdam on Alankomaiden kunta ja toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Reinin pohjoisen suuhaaran, Nieuwe Maasin varrella Etelä-Hollannin provinssissa. 625 000 asukkaan kunta on osa yli kolmen miljoonan asukkaan taajamaa, joka ulottuu Haagiin ja Leideniin. Rotterdam alkoi kasvaa kaupungiksi 1270-luvulla, kun Rotte-jokeen tehtiin pato. Sitä ennen paikalla oli ollut pieni kalastajakylä. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1340. Renessanssifilosofi Erasmus Rotterdamilainen eli 1400- ja 1500-lukujen vaihteessa. Kaupungin keskiaikainen keskusta tuhoutui toisen maailmansodan pommituksissa. Luftwaffe pommitti kaupunkia raskaasti 14. toukokuuta 1940. Pommituksissa sai surmansa 2 500 ihmistä. Vuonna 2006 kaupungin asukkaista kolmasosalla sukujuuret olivat muualla kuin Euroopassa
Glasgow

Koordinaatit: 55°51′56″N, 04°15′26″W Glasgow (glɑːsgou, engl. /ˈɡlɑːz.ɡəʊ/, gaeliksi Glaschu [ˈkl̪ˠas̪əxu], skotiksi Glesga [ˈɡlezɡə]) on Skotlannin suurin kaupunki Clydejoen varrella Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja vuodesta 1996 se on ollut yksi Skotlannin paikallishallintoalueista. Sen väkiluku on noin 592 820 (2010). Suur-Glasgow’n alueella elää yli 1,2 miljoonaa ihmistä ja koko metropolialueella noin 1,8 miljoonaa ihmistä. Kaupunki on tunnettu ulkopaikkakuntalaisille vaikeaselkoisesta murteestaan, joka juontuu skotin kielestä. Glasgow on Skotlannin suurista kaupungeista ainoa, jossa asuu enemmän katolisen kirkon kuin Skotlannin kirkon jäseniä. Katolilaisten osuus väestöstä vuonna 2011 oli 27 prosenttia ja Skotlannin kirkkoon kuuluvien osuus 23 prosenttia. 31 prosenttia väestötietoviraston kyselyyn vastanneista ilmoitti olevansa uskonnottomia. Glasgow sijaitsee Clydejoen molemmin puolin noin 30 km joen länsipäästä eli paikasta, missä joki laskee Atlanttiin. Tärkeimmät hallintorakennukset ovat kaupungin pohjoisosassa. Teollisuus ja telakat sijaitsevat jokivarressa keskustasta alavirtaan eli länteen
Porttipahdan tekojärvi

Porttipahdan tekojärvi, myös lyhyesti Porttipahta, on Kitisen latvoilla Sodankylässä sijaitseva tekojärvi. Järven pinnan säännöstelyväli on yhdeksän metriä, mikä vastaa pinta-alan vaihtelua välillä 34–214 km². Tekojärven täyttö alkoi vuonna 1967 ja se valmistui vuonna 1970. Porttipahdan tekojärven ja sen itäpuolella sijaitsevan Lokan tekojärven yhdistävät Tankajoki sekä vuonna 1981 valmistunut Vuotson kanava, jonka kautta on sittemmin juoksutettu myös Lokan säännöstelyvesiä Kitiseen. Porttipahdan säännöstelypato sijaitsee järven eteläpäässä. Sen pudotuskorkeus on 30 m ja sen yhteydessä on 35 MW:n vesivoimalaitos. Lokan ja Porttipahdan tekojärvien alle on jäänyt kantoja ja muuta puumateriaalia, jota on etenkin 2000-luvulla alettu korjata pois. Pääsääntöisesti ranta-alueilta on kerätty pois puumateriaalia matalan vedenpinnan aikana. Syntyneet puu- ja kantokasat on poltettu paikan päällä, sillä puita ei ole voinut hyödyntää energiataloudessa muun muassa niiden sisältämän hiekan takia. Dokumentteja ja ohjelmia
Manchester

Koordinaatit: 53°28′51″N, 02°14′04″W Manchester on noin 546 000 asukkaan kaupunki (city) ja metropolihallintopiiri (metropolitan borough) Suur-Manchesterin metropolikreivikunnassa Luoteis-Englannissa. Koko metropolialueella, joka Manchesterin kaupungin lisäksi käsittää Boltonin, Buryn, Oldhamin, Rochdalen, Salfordin, Stockportin, Tamesiden, Traffordin ja Wiganin, asuu 2,8 miljoonaa ihmistä. Manchester tunnetaan historiallisesti maailman ensimmäisenä teollistuneena kaupunkina. Nykyisin se on taiteiden, median, korkeakoulutuksen ja talouden keskus, joka kilpailee Englannin kakkoskaupungin asemasta Birminghamin kanssa. Manchester sijaitsee noin 250 km Lontoosta luoteeseen Penniinien länsipuolisella jokien halkomalla tasankoalueella. Vaikka kaupungilla on maine sateisena paikkana, vuosittainen sademäärä jää keskimäärin 860 millimetriin. Alueen länsipuolelta tulevat merelliset ilmamassat tiivistyvät sateeksi vasta Lake Districtin ylängöllä, missä vuoden sademäärä nousee 3200 millimetriin. Kaupungin korkeus on noin 40 metriä merenpinnasta. Se on rakennettu jääkauden kasaaman soran ja moreenin päälle. Soratasangon alla on kivihiiltä, ja alueella on aikaisemmin harjoitettu kaivostoimintaa. Keskusta on rakennettu Irwell-joen itäpuolelle. 1930-luvun kuntaliitoksissa siihen liitettiin alueita myös Merseyn eteläpuolelta
Simón Bolívar

Simón José Antonio de la Santísima Trinidad Bolívar (24. heinäkuuta 1783 Caracas, Uuden-Granadan varakuningaskunta, Espanjan siirtomaaimperiumi – 17. joulukuuta 1830 Santa Marta, Suur-Kolumbia) oli venezuelalaissyntyinen eteläamerikkalainen vallankumousjohtaja. Hän johti Bolivian, Kolumbian, Ecuadorin, Perun ja Venezuelan vapaustaisteluja Espanjan siirtomaavallasta 1800-luvun alkuvuosikymmeninä. Bolívar oli Suur-Kolumbian (Kolumbia, Ecuador ja Venezuela) presidentti ja diktaattori 1819–1830, Bolivian presidentti 1825 ja Perun diktaattori 1823–1826. Bolívar syntyi varakkaaseen valkoiseen kreoliperheeseen Caracasissa vuonna 1783. Hänen isänsä kuoli kolme vuotta myöhemmin ja äitinsä kuusi vuotta sen jälkeen. Bolívar varttui enonsa perheessä ja peri aikanaan vanhempiensa laajat maat, tilat, karjan ja kuparikaivokset. Yksityisopettajaltaan Bolívar oppi eurooppalaisen valistuksen ideat. Bolívar matkusti Espanjaan 16-vuotiaana kolmeksi vuodeksi jatkamaan opintojaan. Hän vietti aikaa Espanjan hovissa ja meni naimisiin venezuelalaissyntyisen aristokraattiperheen tyttären María Teresa Rodríguezin kanssa. Vaimo kuoli vain muutaman vuoden kuluttua, eikä Bolívar mennyt koskaan uusiin naimisiin
Kastelholman linna

Kastelholman linna (ruots. Kastelholms slott) on linna Ahvenanmaan Sundissa. Sitä alettiin rakentaa 1300-luvun loppupuolella, ja siitä tuli Ahvenanmaan hallintokeskus 1400-luvun alussa. Linna piti asemansa vuoteen 1634, jolloin Ahvenanmaa liitettiin lääniuudistuksessa Turun lääniin. Tämän jälkeen linna rappeutui nopeasti, ja vuoden 1745 tulipalon jälkeen linnaa käytettiin enää viljavarastona. Raunioiden ensimmäiset konservoinnit tehtiin 1890-luvulla ja tieteelliset dokumentoinnit 1960-luvulla. Museoksi varastona toiminut pohjoissiipi otettiin jo 1930-luvulla. Kastelholmaa alettiin rakentaa puolustuslinnakkeeksi 1300-luvun loppupuolella, ja se on Ahvenanmaan ainoa keskiaikainen linnoitus. Tarkkaa rakentamisaikaa ei tiedetä, mutta ensimmäinen maininta linnasta on vuodelta 1388. Maininta on Bo Joninpoika Gripin testamentin toimeenpanijoilta, jotka luovuttivat kuningatar Margareetalle joitakin Suomen linnoja, kuten Kastelholman. Neljä vuotta aiemmin Grip oli luetellut testamentissa linnoja, mutta vielä tällöin Kastelholmaa ei mainittu. Tästä esimerkiksi historioitsija Reinhold Hausen on päätellyt, että linna perustettiin vuoden 1384 jälkeen, mutta viimeistään Gripin kuolinvuonna 1386
Hammurabi

Hammurabi tai Hammurapi (noin 1792–1750 eaa.) oli Babylonian kuningas, joka valloitti suuren valtakunnan. Hammurabi on parhaiten tunnettu nimeään kantavasta lakikokoelmasta Hammurabin laki, joka on yksi varhaisimpia kirjoitettuja lakikokoelmia. Hammurabin valtakunta kattoi lopulta suunnilleen nykyisen Irakin alueen. Hammurabin menestys valloittajana perustui siihen, että hän käytti liittoutumia hyväkseen juonikkaalla, häikäilemättömällä tavalla. Hammurabin kuoltua Babylonia menetti huomattavan osan valtaamistaan alueista. Babylonian juonikas kuningas Hammurabi onnistui kärsivällisellä, taitavalla politiikallaan lopulta valtaamaan suunnilleen nykyisen Irakin kokoisen alueen. Hän käytti liittoutumia hyväkseen; hänen omakin armeijansa tosin oli voimakas. Hammurabi liittoutui jonkun tai joidenkuiden kanssa sotaan kolmatta osapuolta vastaan ja lähetti vain vähän omia joukkojaan mutta osallistui saaliinjaolle laajentaakseen omaa aluettaan. Kun toiset sotivat kaikin voimin, Hammurabi kehitti samaan aikaan omaa armeijaansa heitä vastaan. Hammurabin noustessa Babylonian valtaistuimelle vuonna 1792 eaa. (niin sanotun keskimmäisen kronologian mukaan 1728 eaa
Jaakko Linjama

Jaakko Armas Linjama (vuoteen 1935 Lindeman; 16. toukokuuta 1909 Äänekoski – 2. toukokuuta 1983 Jyväskylä) oli suomalainen säveltäjä. Hänen tunnetuin teoksensa lienee Olympiahymni, jonka hän sävelsi Helsingin olympialaisten hymnikilpailuun 1952. Jaakko Linjama teki myös merkittävän työn vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen käytössä olevan Siionin laulut -kokoelman laulujen sovittajana. Linjama avioitui 23. heinäkuuta 1933 Toini Esteri Linjaman (o.s. Kuisma) kanssa. He saivat 12 lasta, kahdeksan poikaa ja neljä tytärtä. Linjamasta on ilmestynyt kaksi elämäkertaa. Ensimmäisen kirjoitti hänen vanhin poikansa, itsekin säveltäjä Jouko Linjama (1934-2022) ja toisen hänen vanhin tyttärensä Pirkko Randell (s
Robert Jordan

Robert Jordan (oikealta nimeltään James Oliver Rigney, Jr., 17. lokakuuta 1948 Charleston, Etelä-Carolina – 16. syyskuuta 2007) oli yhdysvaltalainen fantasiakirjailija. Muita hänen käyttämiään salanimiä olivat Reagan O’Neal (Fallon-sarja, historiallisia romaaneja) Jackson O’Reilly (Cheyenne Raiders, western) ja Chang Lung. Fantasiakirjallisuuden lisäksi Jordan kirjoitti tanssi- ja teatteriarvioita. Jordan palveli Yhdysvaltain armeijassa Vietnamin sodassa vuosina 1968–1970, ja hänet palkittiin kahdesti urhoollisuusristillä. Palvelusaikansa jälkeen Jordan luki collegessa fysiikkaa ja valmistuttuaan värväytyi Yhdysvaltain laivastoon ydinteknikoksi. Loukkaannuttuaan palveluksessa Jordanilla oli aikaa lukea runsaasti, mikä oli alkusysäyksenä hänen kirjailijan uralleen. Jordan alkoi kirjoittaa vuonna 1977. Jordan sairastui vuonna 2006 harvinaiseen amyloidoosisairauteen ja kuoli syyskuussa 2007. Robert Jordanin tunnetuimpia teoksia ovat Ajan pyörä -sarjan (Wheel of Time) kirjat, joita on toistaiseksi julkaistu suomeksi kaksikymmentäviisi kappaletta, sekä yksi kirja ajalta ennen varsinaisia Ajan pyörän tapahtumia
Mahatma Gandhi

Mohandas Karamchand Gandhi (gudžaratiksi મોહનદાસ કરમચંદ ગાંધી, IAST: mohandās karamcand gāndhī, 2. lokakuuta 1869 Porbandar, Intia – 30. tammikuuta 1948 New Delhi, Intia), tavallisesti kutsuttu nimellä Mahatma Gandhi oli Intian itsenäisyysliikkeen johtaja. Hänet tunnetaan väkivallattoman vastarinnan satyagrahan kehittäjänä. Gandhi kasvoi Intiassa hinduperheessä ja opiskeli lakimieheksi Lontoossa. Hän aloitti yhteiskunnallisen toimintansa Etelä-Afrikassa, missä hän työskenteli asianajajana 17 vuoden ajan. Hänen kansalaistottelemattomuuteen perustuvan vastarintansa ansiosta maan intialaisten syrjintä lopetettiin. Gandhi palasi Intiaan 1915 ja ryhtyi kamppailuun Intian itsenäistymiseksi Brittiläisestä imperiumista. Gandhi käytti tavoitteidensa ajamiseen väkivallattomia keinoja kuten puheita, kirjoja ja artikkeleita sekä paastoja, lakkoja ja marsseja. Hän joutui toistuvasti brittien vangitsemaksi. Paljolti Gandhin ansiosta Intia itsenäistyi vuonna 1947. Koska Pakistan samalla irtautui Intiasta, Gandhi joutui hinduradikaalin salamurhaamaksi jo seuraavana vuonna
Saksan–Ranskan sota

19. heinäkuuta 1870 – 10. toukokuuta 1871 Ranska ja Preussi Preussin voitto Elsass-Lothringen Saksalle Pohjois-Saksan liitto Württemberg Baden Baijeri Saksan keisarikunta (18. tammikuuta 1871 →) Ranskan toinen keisarikunta (19. heinäkuuta – 4. syyskuuta 1870) Ranskan kolmas tasavalta (4. syyskuuta 1870 →) Vilhelm I Otto von Bismarck Helmuth von Moltke Fredrik III Fredrik Kaarle Karl Friedrich von Steinmetz Albrecht von Roon Napoleon III François Achille Bazaine Patrice de Mac-Mahon Louis Jules Trochu Léon Gambetta Giuseppe Garibaldi 1 494 412 2 000 740 144 642 756 285 Saksan–Ranskan sota tai Ranskan–Preussin sota (saks. Deutsch–Französischer Krieg, ransk. Guerre franco–allemande; Ranskassa usein nimellä vuoden 1870 sota ja Saksassa 70/71) oli Napoleon III:n hallitseman Ranskan toisen keisarikunnan ja Preussin johtaman Pohjois-Saksan liiton välillä 19. heinäkuuta 1870 – 10. toukokuuta 1871 käyty sota, joka johti Ranskan tappion myötä Saksan yhdistymiseen ja Ranskan toisen keisarikunnan kukistumiseen. Preussin liittoumassa olivat pohjoissaksalaisten lisäksi mukana myös eteläsaksalaiset valtiot Baden, Baijeri ja Württemberg, eli todellisuudessa Ranska soti alusta alkaen koko Saksaa vastaan
Terry Goodkind

Terry Goodkind (1948 Omaha, Nebraska – 17. syyskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen fantasiakirjailija. Goodkindin ensimmäinen kirja Wizard’s First Rule ilmestyi 1994 ja aloitti 21-osaisen The Sword of Truth -sarjan. Kirjasarjasta on tehty myös Totuuden miekka -niminen televisiosarja. Samaan maailmaan liittynyttä The Children of D’Hara -sarjaa julkaistiin viisi osaa vuosina 2019–2020. Kronologisessa järjestyksessä The First Confessor sijoittuu ensimmäiseksi ja Debt of Bones toiseksi ennen Wizard's First Rule-kirjasta alkanutta sarjaa.
Charles de Gaulle

Charles André Joseph Marie de Gaulle ([ʃaʁl də ɡol] kuuntele ääntämysⓘ (ohje); 22. marraskuuta 1890 Lille, Nord – 9. marraskuuta 1970 Colombey-les-Deux-Églises, Haute-Marne) oli ranskalainen kenraali ja poliitikko. Hän johti Vapaata Ranskaa vuosina 1940–1944 ja Ranskan väliaikaista hallitusta vuosina 1944–1946 ja oli Ranskan viidennen tasavallan ensimmäinen presidentti vuosina 1959–1969. Hänen poliittista ideologiaansa kutsutaan gaullismiksi. Yleisesti hänet myös mielletään Ranskan vapauttajaksi toisessa maailmansodassa. Charles de Gaulle oli katolisen porvarisperheen kolmas lapsi. Hän syntyi Lillessä ja vietti nuoruusvuotensa Pariisissa. Hänen isänsä toimi opettajana yksityisessä koulussa ja tutustutti poikansa Maurice Barrèsin, Henri Bergsonin ja Charles Péguyn ajatuksiin. Sukunimensä de-liitteestä huolimatta suku ei ole aristokraattista, vaan kyse on murteen mukaan kieleen tulleesta lisästä, joka pitäisi kirjoittaa muotoon De, mutta on vakiintunut nykyiseen de-muotoon. De Gaullen äiti oli varakkaasta Lillen teollisuusyrittäjäsuvusta. Nuori Charles de Gaulle valitsi sotilasuran
Tšingis-kaani

Tšingis-kaani (mong. Чингис хаан, Tšingis haan, alkuperäinen nimi Temüdžin (Тэмүжин), 1162/1167 – 18. elokuuta 1227) oli mongolien sotilasjohtaja ja lainlaatija, joka valloitti 1200-luvun alussa suuren osan Keski- ja Itä-Aasiaa. Hän oli ensimmäinen Mongolivaltakunnan suurkaani, ja häntä pidetään Mongolian valtion isänä. Nuorena kovia kokenut Temüdžin sai heimosotien tuloksena yhdistettyä hajanaiset mongoliheimot. Hänet julistettiin vuonna 1206 Tšingis-kaaniksi, kaikkia mongoleita hallitsevaksi suurkaaniksi. Otettuaan ensin Mongoliassa käyttöön kirjoitusjärjestelmän ja laadittuaan lain Tšingis aloitti laajat sotaretket, joilla hän sai käsiinsä suuria osia Euraasiasta. Näihin kuuluivat hyökkäykset Läntiseen Xiaan, Jin-valtioon, Karakitain valtakuntaan, Kovaresmiaan‎ ja Afganistaniin. Lisäksi Tšingisin kenraalit kävivät sotajoukkoineen taistelemassa aina Mustanmeren rannikoilla asti. Ennen kuolemaansa vuonna 1227 Tšingis-kaani nimesi seuraajakseen poikansa Ögedein ja pilkkoi valloituksensa kaanikunniksi neljälle pojalleen. Tiedot Tšingis-kaanin, alkuperäiseltä nimeltään Temüdžinin, elämästä perustuvat 1200-luvun alkupuolelta peräisin olevaan Mongolien salaiseen historiaan sekä muutamaan myöhempään kiinalaiseen ja arabialaiseen tekstiin. Pian Tšingis-kaanin kuoleman jälkeen koottuun Mongolien salaiseen historiaan on kerätty Tšingisin elämän varrelta kaikki tapahtumat, joiden katsottiin selittävän hänen valtaannousunsa
Suomen liikenne- ja viestintäministeriö

Liikenne- ja viestintäministeriö (lyhenne LVM, ruots. Kommunikationsministeriet) on yksi Suomen valtioneuvoston kahdestatoista ministeriöstä. Suomen senaatin talousosastoon perustettiin kulkulaitostoimituskunta 13. syyskuuta 1892. Päivää pidetään liikenne- ja viestintäministeriön perustamisajankohtana. Toimituskunnan ensimmäinen senaattori oli Georg von Alfthan. Senaatin toimituskunnat muuttuivat ministeriöiksi 27. marraskuuta 1918, jolloin kulkulaitostoimituskunnasta tuli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriö. Liikenneministeriö syntyi Koiviston I hallituksen loppuvaiheiden aikana 1. maaliskuuta 1970, kun kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriö jaettiin liikenneministeriöksi ja työministeriöksi. Jaossa kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriöstä erotettiin työvoima-asiat työvoimaministeriöön (myöhemmin työministeriöön), johon tuli myös kokonaan uusi ministeri. Vanhaan uudelleen nimettyyn ministeriöön jäivät liikenne- ja viestintäasiat, joita jäi hoitamaan ministeri Paavo Aitio
Lapio

Lapio on työkalu, jossa on varsi ja litteä, leveä pää. Lapiolla kaivetaan ja siirretään muun muassa maata, hiekkaa, roskia, hiiliä ja lunta. Tavallisimpia lapion malleja ovat kärkilapio (tunnettu myös nimellä pistolapio), betonilapio eli tasakärkilapio, viljalapio ja lumilapio. Lapion materiaalit ja muotoilu suunnitellaan lapioitavan materiaalin omainaisuudet huomioon ottaen. Kärkilapiossa on terä teräksestä, varsi puuta tai teräsputkea ja ponsi teräksestä ja puusta. Kärkilapion terä on muodoltaan kuten V-kirjain tai vähän pyöristetympi versio siitä. Betonilapio eroaa kärkilapiosta suoralla terällään eli sillä voidaan lapioida tasaiselta lattialta tai asfaltilta vaikkapa hiekkaa. Viljalapio on muodoltaan kuten tasakärkilapio, mutta sen terä on suurempi, koska lapioitava aine on kevyempää ja viljalapion materiaalina ovat yleensä alumiini- tai muoviterä, puuvarsi ja muovinen ponsi. Viljalapion terän reunat ovat ylöspäin käännetyt, että viljaa pysyy enemmän lapiossa. Lumilapio on monesti vielä viljalapiotakin suurempi ja materiaalit ovat samoja, mutta terän reunoja ei yleensä ole paljonkaan käännetty. Lapion pituus on tyypillisesti 100–120 cm. Kenttälapio kuuluu sotilaan mieskohtaiseen varustukseen
Procyon

Procyon (Alfa Canis Minoris, α Canis Minoris, α CMi) on Pienen koiran tähtikuviossa sijaitseva kirkas tähti, joka on saanut nimensä (suomeksi suunnilleen "ennen koiraa") siitä, että se nousee horisontista vähän Ison koiran tähdistöä ja sen päätähteä Siriusta ennen. Procyon kuuluu talvikolmioon, jossa ovat myös Sirius ja Betelgeuze. Se on Pienen koiran tähdistön kirkkain ja koko taivaan kahdeksanneksi kirkkain tähti. Procyon on yksi lähimmistä tähdistä, sillä se on vain 11,4 valovuoden päässä maapallosta. Procyon on kaksoistähti. Kaksoistähden päätähti Procyon A on Aurinkoa seitsemän kertaa kirkkaampi. Se luokitellaan alijättiläiseksi, eli se on jo lopettanut vedyn fuusioimisen heliumiksi ja on siis elinkaarensa loppupäässä. Procyonista tulee punainen jättiläinen 10–100 miljoonan vuoden päästä. Vuonna 2004 kanadalainen MOST-satelliitti sai valmiiksi 32-päiväiset mittauksensa etsiessään tähden pinnalta niin sanottuja ”tähdenjäristyksiä”, joita tavataan Auringon pinnalta jatkuvasti. Tutkijoiden suureksi yllätykseksi mitään ei kuitenkaan löytynyt, vaan Procyonin säteilemä valo on erittäin tasaista Auringon säteilyyn verrattuna. Päätähden seuralainen on himmeä valkoinen kääpiö Procyon B, joka kiertää päätähteään noin 15 AU:n päässä. Se on melko vaikea havaita, koska se on himmeä ja lähellä kirkasta päätähteä
Vuoksi

Vuoksi (ven. Вуо́кса, Vuoksa, karjalaksi Vuokša, ruots. Vuoksen) on Saimaasta Laatokkaan virtaava Vuoksen vesistön laskujoki. Se alkaa Suomen puolella Etelä-Karjalassa Imatran kaupungista ja se siirtyy jo 13 kilometrin jälkeen Venäjän puolelle Leningradin alueelle. Aluksi se virtaa Viipurin piirissä ja alajuoksulla Käkisalmen piirissä. Joki on bifurkaatiojoki, eli se laskee Laatokkaan kahta vesireittiä myöten. Joen pääuoman pituus on kartasta mitattuna 153 kilometriä [a].[b] Vuoksi on kaksihaarainen laskujoki, jonka pääuoma alkaa Imatralta ja jatkuu Venäjällä lähes Kiviniemeen asti. Tästä jatkaa päähaara kohti kaakkoa ja laskee Laatokkaan Metsäpirtissä. Sivuhaara poikkeaa kohti pohjoista ja laskee Laatokkaan kahta suuhaaraa pitkin Käkisalmessa. Sivuhaaran veden virtaamat ovat murto-osa päähaaran virtaamista.[b] Vuoksi alkaa Vuoksenniskalta varsinaisen Saimaan kaakkoisrannasta 75,7 metriä mpy
Inarijärvi

Inarijärvi, käytetään myös nimiä Inari ja Inarinjärvi (inarinsaameksi Aanaarjävri, pohjoissaameksi Anárjávri ja koltansaameksi Aanarjäuʹrr), on vajoamajärvi Inarissa Taka-Lapissa. Inarijärvi on Kanadan Ison Karhujärven jälkeen toiseksi suurin subarktinen järvi maailmassa. Sen pinta-ala on 1 084 neliökilometriä, ja se on Suomen järvistä kolmanneksi suurin ja koko Lapin maakunnan suurin. Inarijärvi on Suomen suurin vain yhden kunnan alueella sijaitseva järvi. Järvi laskee Paatsjokea pitkin Barentsinmeren Varanginvuonoon. Järven pinta on 117–119 metriä merenpinnan yläpuolella, ja sitä säännöstellään Paatsjoessa Venäjän puolella sijaitsevalla Kaitakosken voimalaitoksella. Inarijärvi on Päijänteen jälkeen Suomen järvistä syvin. Syvin kohta 92 metriä sijaitsee Vasikkaselällä pohjoisessa painaumassa. Suurin osa Inarijärvestä on kuitenkin matalaa. Inari­järvi ympäristöineen on lähialueen Lappia hieman lämpimämpi ja vähäsateisempi. Rantaviivan pituus on noin 3 277,8 kilometriä. Kasvukausi on Inarin järvialueella noin 125 päivää (4 kk), kun läheisillä tunturialueilla se on vain 90 päivää (3 kk)
Lokan tekojärvi

Lokan tekojärvi on Euroopan unionin suurin tekojärvi, mikäli ei lasketa mukaan padottuja merenlahtia. Se sijaitsee Luiron yläjuoksulla Sodankylässä Lapissa. Allas on saanut nimensä sen kaakkoisrannalla sijaitsevasta Lokan kylästä, ja järvestä käytetään puhekielessä myös nimitystä Lokka. Sen avulla säädellään Kemijoen voimalaitoksille tarvittavaa vesimäärää. Alimman vedentason kohdalla (240 m mpy.) tekojärven pinta-ala on 216 neliökilometriä ja ylimmällä tasolla (245 m) 418 neliökilometriä. Lokan tekojärven täyttö aloitettiin vuonna 1967. Järvi on siitä lähtien ollut runsaita saaliita antava kala-allas. Merikotkatkin ovat löytäneet järven. Niitä käy talvellakin järvellä syömässä kalastajien niille tarjoamaa "roskakalaa". lähde? Vuotson kanava yhdistää Lokan toiseen suureen Lapin tekojärveen, Porttipahdan altaaseen. Sompion aapamaan jääminen veden alle sai kritiikkiä paitsi alueen asukkailta myös ulkopuolisilta luonnonsuojelijoilta kuten Urpo Häyriseltä ja Pentti Linkolalta
ACINT

ACINT (lyhenne sanoista acoustic intelligence) on akustinen (ääneen perustuva) MASINT, mittaus- ja tunnusmerkkitiedustelun alalaji. ACINT:a tehdään enimmäkseen vedessä, jossa se on sukellusveneiden ja niiden torjunnan keskeinen tiedustelulaji. ACINT:a voidaan tehdä myös ilmassa, erityisesti matalilla taajuuksilla, jotka etenevät ilmassa pisimmälle. Keskeisimmät ACINT- välineet ovat: ACINT:lla saatavia tietoja ovat muun muassa ACINT:n suoritus vedessä, jossa on useita lämpökerroksia, on erityisen vaikeaa. Tällaista vesi on muun muassa Itämerellä.