nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Juho Aromaa

Juho Oskar (J. O.) Aromaa (vuoteen 1901 Norrbacka, 27. marraskuuta 1878 Ahlainen − 7. huhtikuuta 1956 Pori) oli suomalainen posteljooni, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1922–1924. Sisällissodan aikana hän oli punaisten hallinnoiman postilaitoksen toiminnasta vastanneen Suomen Postineuvoston jäsen. Ahlaisten Ylikylässä syntyneen Aromaan vanhemmat olivat torppari Fredrik Erland Norrbacka ja Kaisa Johanna Henrikintytär.lähde? Kansakoulua käynyt Aromaa työskenteli Porissa postinkantajana vuodesta 1901 lähtien, saaden vakinaisen posteljoonin viran 1906. Vuonna 1905 Aromaa liittyi Porin työväenyhdistyksen jäseneksi ja vuotta myöhemmin Suomen Postiljooniyhdistykseen, jonka johtotehtävissä hän oli myöhemmin 1910-luvulla. Aromaa oli myös yhdistyksen julkaiseman Postimies-lehden monivuotinen avustaja. Helmikuun vallankumouksen jälkeen keväällä 1917 Aromaa kuului Porin työväenneuvostoon ja oli myös marraskuun yleislakon aikana muodostetun vallankumousneuvoston jäsen. Ennen tammikuussa 1918 käynnistynyttä sisällissotaa hän työskenteli esimiehenä Porin postikonttorissa
The Stranglers

Jean-Jacques Burnel, bassoBaz Warne, laulu, kitaraJet Black, rummutJim Macaulay, rummut (kiertuerumpali 2013-)Dave Greenfield, koskettimet Hugh CornwellHans WärmlingJohn EllisPaul Roberts The Stranglers on brittiläinen rockyhtye, joka perustettiin 11. syyskuuta 1974, alkuperäisellä nimellään Guildford Stranglers. Yhtyeen kuuluisimpia hittejä ovat muun muassa ”No More Heroes”, ”Peaches”, "Duchess" ja "Golden Brown". The Stranglers siirtyi perustamisensa jälkeen musiikillisesti kohti punkrockia, mutta erottavana tekijänä moniin muihin ajan punkbändeihin oli erityisesti kosketinsoittimien (mm. Minimoog, Hohner Cembalet, Hammond ja Oberheim FVS) merkittävä rooli yhtyeen musiikissa. Yhtyeeltä ilmestyivät vuonna 1977 niin debyyttialbumi Rattus Norvegicus, kuin myös kakkosalbumi No More Heroes. Seuraavilla levyillä Black and White (1978) ja erityisesti The Raven (1979) yhtye siirtyi punkista kokeellisempaan ja monipuolisempaan ilmaisuun. Vuonna 1981 Stranglers julkaisi jälleen kaksi albumia: The Gospel According to the Meninblack oli monia tunnettuja salaliittoteorioita käsittelevä konseptialbumi, jonka kaupallinen menestys jäi heikoksi. Seuraaja La Folie oli konseptialbumi rakkaudesta. Levy sisälsi suurhitin Golden Brown ja se siivitti myös albumin menestykseen. Vuonna 1983 julkaistulla albumillaan Feline yhtye uudisti jälleen tyyliään ja levyn äänimaailmaa hallitsevat akustiset kitarat, sähkörummut (rumpali Jet Black siirtyi pysyvästi käyttämään sähkörumpuja studiolevytyksissä) ja syntetisaattorit. Albumi nousi brittien albumilistan neljänneksi
Eino J. Härkönen

Eino Johannes Härkönen (10. maaliskuuta 1886 Joensuu – 4. helmikuuta 1944 Eno) oli suomalainen taidemaalari, joka kuvasi etenkin kotimaakuntaansa Pohjois-Karjalaa. Hänen teoksensa ovat tyyliltään realistisia. Hänen tyttärensä Helmi on naimisissa Aapeli Saarisalon pojan Sakarin kanssa. Härkösen vanhemmat olivat räätäli Juho Härkönen ja Hanna Pesonen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun klassillisesta lyseosta 1907. Härkönen opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä 1907–1910 ja Helsingin yliopiston piirustussalissa, opettajinaan Eero Järnefelt ja Väinö Blomstedt. Vuonna 1913 hän teki opintomatkan Pariisiin, jossa hän opiskeli puolen vuoden ajan Acadèmie de la Grande Chaumierissa. Härkönen toimi taidemaalarina ja piirtäjänä Enon Kaltimossa. Härkösen ateljeetalo on kotipitäjässään Enossa. Joensuun taidemuseossa on hänen piirroskokoelmansa
Viktor Blomqvist

Viktor Emanuel Blomqvist (28. helmikuuta 1872 Vaasa – 24. marraskuuta 1928 Vaasa) oli suomalainen faktori ja liikemies, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuonna 1917. Hän oli Vaasan ruotsinkielisen työväenliikkeen varhaisvuosien merkittävimpiä hahmoja. Viktor Blomqvistin vanhemmat olivat suutari Henrik Blomqvist ja Lisa Blomqvist. Oltuaan nuorena kirjaltajan opissa hän työskenteli muun muassa Vasabladetin ja Hufvudstadsbladetin kirjapainoissa vuoteen 1900 saakka. Myöhemmin Blomqvist oli Vaasan puuvillatehtaalla varastonhoitajana, kunnes siirtyi 1906 perustetun Vapaan Sanan faktoriksi ja lehtiyhtiön johtajaksi. Blomqvist vaikutti Vaasan ruotsinkielisessä työväenliikkeessä jo sen perustamisesta lähtien. 1900-luvun alkuvuosina Blomqvist toimi Vasa Svenska Arbetarföreningin puheenjohtajana ja hänellä oli merkittävä rooli Vaasan työväentalon rakennushankkeessa. Blomqvist tunnettiin myös innokkaana urheilumiehenä, joka ajoi muun muassa Hietalahden urheilukentän rakentamista. Lisäksi hän oli Palosaaren Urheiluseuran perustajajäsen ja seuran ensimmäinen puheenjohtaja. Ensimmäisen maailmansodan aikana Blomqvist toimi Vaasan elintarvikelautakunnan puheenjohtajana
Otto Elfving

Otto Wilhelm Elfving (12. huhtikuuta 1874 Turku − 14. lokakuuta 1944 Pietarsaari) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922 ja 1926–1927. Elfvingin vanhemmat olivat vaunumestari Johan Elfving ja Elisabeth Elfving. Hän kävi kansakoulua, mutta köyhän perheen lapsena joutui siirtymään työelämään jo yhdeksänvuotiaana. Peltisepän ammatin hankittuaan Elfving työskenteli eri puolilla Suomea ja Ruotsia, kunnes asettui Pietarsaareen vuonna 1903. Hän liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1904 ja vaikutti Pietarsaaren suomenkielisessä työväenyhdistyksessä. Sisällissodan käynnistyessä Elfving nimettiin Työväen pääneuvoston varajäseneksi, mutta hän ei osallistunut sen toimintaan, vaan pysyi koko sodan ajan Pietarsaaressa. Tammi-helmikuun vaihteessa valkoiset vangitsivat useita suomenkielisen työväenyhdistyksen johtohahmoja, joista kuusi ammuttiin maaliskuun alussa Pietarsaaren teloituksissa. Elfving arveli itse säästyneensä, koska hänen perheessään puhuttiin myös ruotsia. Elfving oli kuitenkin myöhemmin valkoisten vankina. Sodan jälkeen Elfving oli tammikuussa 1919 uudelleenkäynnistämässä Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin sosialidemokraattisen piirijärjestön toimintaa
Indigoara

Erittäin uhanalainen  Anodorhynchus leariBonaparte, 1856 Indigoara Wikispeciesissä Indigoara Commonsissa Indigoara (Anodorhynchus leari) on erittäin uhanalainen Brasiliassa elävä papukaijalintu. Kooltaan Indigoara on noin 70 cm. Yleisväritykseltään indigoara on sininen. Lajin pää on väriltään hieman muuta vartaloa vaaleampi. Nokan tyvessä indigoaralla on keltainen laikku. Lajin nokka on suuri ja vahva. Nuorilla linnuilla pyrstö on lyhyempi kuin aikuisilla indigoaroilla. Lajin voi sekoittaa parananaraan, joka on kuitenkin pienempi ja hieman vaaleampi. Indigoaran äänet ovat pääasiassa raakkumista ja kirkumista. Indigoaran elinympäristöä ovat kuivat ja pääosin pensaikkoja ja palmuja kasvavat alueet. Ravintonaan laji käyttää pääosin Syagrus coronata -palmun hedelmiä, joita yksilö voi syödä päivässä 350 kappaletta. Lisäksi indigoaran ravintoon kuuluvat kasvien kukat
Elavus Maununpoika

Elavus Maununpoika (ruots. Elavus (Elof) Magnusson) (1253–1268, Alvastran luostari) oli ruotsalaisen Bjälbo-suvun (Folkunga) jäsen. Maununpojan äiti oli Ingrid Ylva ja isä Magnus "Minnisköld" Bengtsson. Elavus oli siis Birger-jaarlin veli. Elavus sai neljä lasta, mutta lasten äidin/äitien nimet eivät ole tiedossa. Hän on tullut tunnetuksi kirjoitettuaan vuonna 1268 latinankielisen kirjeen (alkuperäinen teksti alla). »Universis Christi fidelibus, quibus præsens scriptum innotuerit, E. Byrgeri quondam Ducis germanus Salutem. Ne gestarum rerum notitia labente tempore pariter dilabatur, discretorum virorum sollertia solet eam scripti -- -- Noverint itaque tam præsentes quam futuri, quod totum predium nostrum in Aspelundum, cum omnibus attinentiis suis, consentiente prædilecta conjuge nostra, Alvastrensi coenobio, ubi sepulturam eligimus, pro salute animæ nostræ contulimus, in sub -- -- irrevocabilis perfruetur, Fratribus in memorato coenobio domino servientibus. Præsens scriptum in testimonium traditionis firmiter roboratum. Actum Anno domini M. CC
Jamestownin verilöyly

Jamestownin verilöyly (myös vuoden 1622 intiaaniverilöyly) tapahtui Virginian siirtokunnassa 22. maaliskuuta 1622. Englantilainen tutkimusmatkailija John Smith, vaikkei hän ollutkaan silminnäkijä, kirjoitti Virginian historia -teoksessaan, että Powhatan-soturit ”tulivat aseettomina taloihimme ja toivat meille peuroja, kalkkunoita, kalaa, hedelmiä ja muita elintarvikkeita myytäväksi”; sitten he tarttuivat kaikkiin saatavilla oleviin työkaluihin ja aseisiin ja tappoivat kaikki löytämänsä englantilaiset uudisasukkaat, mukaan lukien kaikenikäiset miehet, naiset ja lapset. Powhatanien konfederaation päällikkö Opechancanough johti koordinoitua yllätyshyökkäysten sarjaa, jossa kuoli yhteensä 347 ihmistä – neljäsosa Virginian siirtokunnan väestöstä. Vuonna 1607 perustettu Jamestown oli ensimmäinen onnistunut englantilainen siirtokunta Pohjois-Amerikassa, ja se toimi Virginian siirtokunnan pääkaupunkina. Kaupungin tupakkatalous, joka rappeutti maata nopeasti ja vaati uutta maata. Tämä johti siihen, että uudisasukkaat levittäytyivät jatkuvasti ja valtasivat Powhatanien maita, mikä lopulta johti verilöylyyn. Kun siirtokunta perustettiin vuonna 1607, paikalliset alkuperäisheimot olivat valmiita vaihtamaan Jamestownin siirtolaisille elintarvikkeita metallityökaluihin. Vuoteen 1609 mennessä Virginian siirtokunnan kuvernööri John Smith alkoi lähettää ryöstöretkikuntia vaatimaan elintarvikkeita paikallisilta alkuperäisasukkailta. Nämä ryöstöretket polttivat asutuksia, jotka kieltäytyivät niiden vaatimuksista, ja varastivat usein elintarvikkeita, mikä johti siirtokuntalaisten paheksuntaan ja kiihdytti konfliktin. Ryöstöretket vieraannuttivat siirtolaisia entisestään alkuperäisheimoista, jotka lopulta piirittivät Jamestownin linnaketta useiden kuukausien ajan. Monet Jamestownin siirtolaiset kuolivat nälkään nälänhädän aikana vuosina 1609–1610, koska he eivät pystyneet hankkimaan lisää elintarvikkeita
Menetelmällinen ateismi

Ateismi eli jumalattomuus tarkoittaa uskon puuttumista jumalien olemassaoloon. Kapeammassa merkityksessä ateismi viittaa positiiviseen ateismiin eli käsitykseen, jonka mukaan jumalia ei ole olemassa. Negatiivinen ateismi taas väittää ainoastaan, ettei jumaliin tule uskoa, koska todisteet jumalien olemassaolosta ovat niin heikkoja. Ateismin vastakohta on jumalausko eli teismi. Ateistien mukaan jumalien olemassaolosta ei ole näyttöä, joten niihin ei voi uskoa. Positiivinen ateismi ei tarkoita varmaa tietoa vaan ateistien mukaan vahvempia perusteluja kuin teismi, sillä mikään kokemustieto ei ole täysin varmaa. Filosofi Ilkka Niiniluodon mukaan ateistit ajattelevat, että uskontojen käsitykset ovat ristiriidassa tieteen tulosten ja tieteellisen menetelmän kanssa. Uskontokriittisenä käsityksenä ateismi voimistui länsimaissa vähitellen valistuksen johdosta uudella ajalla, mutta saavutti merkittävän aseman vasta 1900-luvulla ajatuksenvapauden turvaavan lainsäädännön myötä. Ateistijärjestöt vaativat tieteen ja etiikan autonomiaa ja sekularismia eli uskonnon ja valtion eroa. Ateisteja on eniten kehittyneissä maissa. Ateistien määräksi on arvioitu ainakin 500 miljoonaa eli yli seitsemän prosenttia maailman väestöstä. Suomalaisista itsensä määritteli uskonnottomaksi vuoden 2019 kyselyssä 24 prosenttia vastaajista
Puolan kolmas jako

24. lokakuuta 1795 Varsovan antautuminen de facto / Puolan kuninkaan ja Liettuan suuriruhtinaan kruunustaluopuminen 25. marraskuuta 1795 de jure Puolan kuningaskunta ja Liettuan suuriruhtinaskunta Liettuan suuriruhtinaan ja Puolan kuninkaan kruunustaluopuminen 25. marraskuuta 1795 Liettuan suuriruhtinaskunta ja Puolan kuningaskunta lakkasivat olemasta Liettuan ja Puolan valtiot lakkasivat olemasta vuosiksi 1795–1918 Puolan kuningaskunta ja Liettuan suuriruhtinaskunta Preussin kuningaskunta, Itävalta ja Venäjän keisarikunta Tadeusz Kościuszko Puolan kolmas jako vuonna 1795 oli Venäjän, Itävallan ja Preussin välinen sopimus, jossa ne jakoivat keskenään koko Puolan. Aikaisemmissa jakosopimuksissa ne olivat jo ottaneet suuria alueita itselleen, mutta kolmannessa jaossa Puola-Liettua lakkasi olemasta, eikä puolalaisilla ollut omaa valtiota ennen vuotta 1918. Kolmas jako alkoi siitä, kun 3. toukokuuta 1791 säädettyä, mutta Puolan toisen jaon voittajavaltioiden vuoksi kumottua, perustuslakia kannattavat puolalaiset, jotka vastustivat Venäjän armeijan läsnäoloa Puolassa, ryhtyivät vastarintaan Tadeusz Kościuszkon johdolla. Kościuszko hävisi 10. lokakuuta 1794, ja Varsova antautui 24. lokakuuta 1795. Venäjän keisarikunta sai Kuurinmaan ja Liettuan suuriruhtinaskunnan, läntisen Valko-Venäjän ja Ukrainan, Habsburgien monarkia (Itävalta) Puolan kuningaskunnan eteläisen keskusosan ja Preussin kuningaskunta Kaakkois-Puolan sekä pääkaupunki Varsovan. Puolan valtio lakkasi olemasta runsaaksi vuosisadaksi 1795–1918
Pohjoisruotsinhevonen

Pohjoisruotsinhevonen on ruotsalainen hevosrotu. Se kehitettiin Ruotsissa vanhoista skandinaavisista työhevosista, jotka polveutuivat alkukantaisesta metsähevosesta. Nykyään pohjoisruotsinhevonen on suosittu sekä ratsuna että ajohevosena ja sitä käytetään edelleen myös työhevosena maa- ja metsätaloudessa. Perinteisen raskasrakenteisen käyttöhevosen rinnalle on jalostettu myös kylmäverisiin ravureihin kuuluva kevyempi ravurityyppi. Kylmäverisiin kuuluva pohjoisruotsinhevonen on läheistä sukua norjalaiselle dölehevoselle ja polveutuu vanhasta skandinaavisesta maatiaisrodusta. Tämä maatiaisrotu, samoin kuin useimmat eurooppalaiset kylmäveriset hevosrodut, polveutuu puolestaan alkukantaisesta metsähevosesta. Kotimaista maatiaisrotua, maatiaishevosta, risteytettiin 1800-luvulla useiden maahantuotujen hevosrotujen kanssa ja rodunjalostuksessa käytettiin jopa täysiverirotuja. Maatiaishevonen oli kuitenkin aluksi jalostuksesta huolimatta vaarassa kadota kokonaan, sillä rotu osoittautui aivan liian kevytrakenteiseksi soveltuakseen 1800-luvun alun maareformien myötä muuttuneeseen maataloustyöhön. Maatiaishevosesta haluttiin saada voimakkaampi ja kestävämpi, joten 1800-luvun jälkipuoliskolla rodunjalostuksessa alettiin käyttää lähes pelkästään raskasrakenteisia rotuja. Jalostuksen seurauksena puhdasveriset maatiaishevoset lähes katosivat maan eteläosista. Kotimaisen maatiaishevosen pelastamiseksi perustettiin vuonna 1894 eläinlääketieteen professorin Wilhelm Hallanderin johdolla jalostusyhdistys Södra Dalarnes Hästvänner. Yhdistyksen sisällä maatiaishevosta alettiin pian kutsua pohjoisruotsinhevoseksi ja vuonna 1900 uusi rotunimitys otettiin käyttöön myös virallisesti
Rovio

Rovio tarkoittaa yleisesti isoa tulta, suurta nuotiota, muun muassa poltettavasta puukasasta. Joissakin kulttuureissa on varsinkin entisaikaan ollut tapana hävittää ruumiit polttamalla ne hautaroviolla, mutta nykyaikana yleisesti länsimaissa tuhkaus toteutetaan tuhkauslaitoksessa eli krematoriossa. Roviolla polttaminen on vanha teloitustapa. Suomessa ruumiin polttaminen roviolla on laissa kielletty.
Hopeamarkka

Hopeamarkka on nimitys markan kolikosta, joka sisältää hopeaa. Ensin se oli Suomen suuriruhtinaskunnan rahajärjestelmän perusta vuosina 1860–1877 ja itsenäisyyden aikana lyötyjä vuosien 1964–1968 markkoja alettiin nimittää hopeamarkoiksi. Aluksi markan arvo oli sidottu Venäjän ruplaan. Metallirahan puute, vaihtelevat valuuttakurssit hampurin markan ja ruplan välillä olivat ongelmia. Myös ulkomaisen luoton saannin vaikeudet sekä pankin perustamisvaikeudet olivat ongelmia. Vuonna 1859 Henrik Borgström vaati hopeakantaan paluuta ja suomalaiset kauppiaat lähettivät anomuskirjeitä senaatille. Hypoteekkiyhdistyksen perustavan kokouksen julkilausuma ja senaatti käsitteli asiaa 1. joulukuuta 1859. Samassa kuussa senaatin finanssitoimituskunnan päällikkö Fabian Langenskiöld ehdotti hopeakantaan paluuta. Langenskiöld sai keisari Aleksanteri II:lta suostumuksen Suomen omaan rahayksikköön 4. huhtikuuta 1860 sekä keisarilta ehdollisen suostumuksen paluusta hopeakantaan elokuussa 1862. Vielä Samana vuonna Langenskiöld otti Saksasta 16 milj
S/S Jatuli

S/S Jatuli oli Neste Oy:n vuoteen 1982 asti omistama säiliöalus. Laiva oli aikanaan vetoisuudeltaan Suomen suurin kauppa-alus. Alus rakennettiin vuonna 1971 Malmössä ja Suomessa liikennöidessään sen kotipaikka oli Naantali. Aluksen tilasi alun perin norjalainen Kb Noralliance A/S Co. Malmössä sijaitsevalta telakalta.lähde? Tilaus kuitenkin siirrettiin brightonilaisen John Hudson Fuel & Shipping Ltd nimiin, jonka alaisuudessa laiva liikennöi viisi vuotta nimellä Hudson Friendship. Vuonna 1976 alus myytiin norjalaiselle A/S Trajan yhtiölle, joka nimesi aluksen Gordianiksi. Vuonna 1979 laiva myytiin jälleen eteenpäin, ja uusi omistaja Neste Oy nimesi aluksen Jatuliksi. Nesteen käytössä alus oli vuoteen 1982 asti, jolloin se myytiin St. Tobias Shipping Co. -yhtiölle, joka siirsi aluksen liikennöimään Liberian lipun alle nimellä St. Tobias
Kerekin kieli

Kerekin kieli eli kerekki on Venäjällä Tšuktšien niemimaalla asuvien kerekkien puhuma tšuktšilais-kamtšatkalainen kieli. Nykyään sitä voidaan pitää lähes kuolleena. Kerekki kuuluu kamtšatkalaisten kielten tšuktšilaiseen ryhmään. Aikaisemmin sitä pidettiin korjakin murteena. Kielessä on paljon myös tšuktšilaisia piirteitä. Neuvostoaikana kerekit luettiin tšuktšeiksi, joiden keskuudessa he asuivat Tšukotkan autonomisen piirikunnan entisen Beringovskin piirin Meinypilgynon ja Hatyrkan kylissä. 1960–1980-luvuilla kerekkejä arvioitiin olleen korkeintaan sata henkeä ja kerekin kielen puhujia 25–30. Vuosituhannen vaihteeseen mennessä he olivat lähes täysin sulautuneet tšuktšeihin. Aleksandr Volodin löysi vuonna 1991 Meinypilgynosta kaksi kerekin puhujaa ja Hatyrkasta yhden. Australialaisen tutkijan Michael Dunnin mukaan vuonna 2000 kerekkiä osasi vain yksi vanhus. Tästä huolimatta vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 8 kerekkiä ja peräti 15 kerekin puhujaa. Tilaston löytämistä kerekeistä kolme asui Tšukotkalla ja heistä kaksi ilmoitti osaavansa kerekin kieltä
Scoopex

Scoopex (SCX) on kansainvälinen kräkkeri- ja demoskeneryhmä, joka aloitti toimintansa Itävallassa 1980-luvun lopulla. Ryhmä työskenteli alun perin Amigan parissa. Vuonna 1990 se julkaisi Mental Hangoverin, jota monet pitävät merkittävänä tuotoksena: ensimmäisenä niin sanottuna trackmona eli demona, joka on saumattomasti soljuva kokonaisesitys, ei sarja löyhästi yhteenliittyviä osia. Myöhemmin 1990-luvulla Scoopex siirtyi monien muiden ryhmien tavoin PC:n pariin. Sen ensimmäinen huomattava tuotos alustalle oli vuoden 1999 Mekka & Symposium -tapahtuman PC-demokilpailussa kolmanneksi tullut Alien 2 PC (käännös ryhmän aikaisemmin Amigalle tekemästä demosta).
Baskienrottaterrieri

Baskienrottaterrieri (baskiksi enkarterriko billanuko, esp. ratonero vasco) on espanjalainen koirarotu. Rotu on rotta- ja vahtikoira, jota käytetään myös ns. ”ovikoirana” varoittamaan nopeasti haukkumalla saapuvista vieraista. Pienen kokonsa ja luonteensa vuoksi se on hyvin arvostettu myös seurakoirana. Baskienrottaterrieri on kotoisin Enkarterrin comarcasta Biskajasta, Cantabriasta ja Burgosin maakunnan pohjoisosista. Tästä johtuu myös sen toinen nimitys villanuco de las encartaciones, "pieni Encartacionesin kyläläinen". Nimitystä ratonero vasco tulisi välttää. Arvioidaan, että Espanjassa olisi jäljellä vain noin 50 yksilöä, minkä vuoksi tilanne on kriittinen rodun pelastamisen kannalta.
Baskienpaimenkoira

Baskienpaimenkoira (baskiksi euskal artzain txakurra, esp. perro de pastor vasco) on Baskimaasta kotoisin oleva koirarotu, jota paikalliset paimenet yleensä käyttävät karjanpaimentamiseen. Sen uskotaan polveutuneen keskieurooppalaisista paimenkoirista. Rotu ei ole kansainvälisesti tunnustettu, mutta Real Sociedad Canina de España (RSCE) on hyväksynyt sen. Baskienpaimenkoiralla on hyvät mittasuhteet, vahvat suorakaiteenmuotoiset rungot ja ravaavat liikkeet. Sen pää on melko kevyt ja niska lyhyt. Sen silmät ovat soikionmuotoiset ja ruskeat tai meripihkanväriset. Sen korvat ovat keskikokoiset, kolmionmuotoiset ja joskus kärjistään taittuneet. Säkäkorkeuden ja pituuden välinen suhde on noin 1:1,2. Karvapeite on keskipitkä, rungossa pidempi kuin päässä eikä koskaan peitä silmiä. Rodusta on olemassa kaksi muunnosta: lyhyt- (gorbeiakoa) ja pitkäkarvainen (iletsua). Aivan kuten pyreneittenpaimenkoirilla, myös tällä rodulla lyhytkarvainen ei ole täysin lyhytkarvainen, mutta eroaa pitkäkarvaisesta sillä ettei sen naama ole yhtä karvainen eikä "viiksekäs"
Kasper Järnefelt

Caspar (Kasper) Woldemar Järnefelt (13. kesäkuuta 1859 Pietari – 11. joulukuuta 1941 Mäntsälä) oli suomalainen kriitikko, lääninhallituksen kielenkääntäjä ja venäjän kielen opettaja. Hän oli huomattava taustavaikuttaja, jonka aktiivisin aika ajoittui 1880-lukuun. Suomalainen kulttuurihistoria tuntee hänet ensisijaisesti kriitikkona, kirjallisten aatteiden ja teorioiden edistäjänä sekä kirjallisen elämän merkittävänä taustahahmona. Hän teki yhteistyötä muun muassa kirjailija Juhani Ahon kanssa. Järnefeltin isä oli kenraali ja maaherra Alexander Järnefelt ja äiti vapaaherratar Elisabeth Järnefelt omaa sukuaan Clodt von Jürgensburg. Hänen sisaruksiaan olivat taidemaalari Eero Järnefelt, säveltäjä Armas Järnefelt, varatuomari Arvid Järnefelt sekä Aino Sibelius. Kasper Järnefeltin puoliso vuodesta 1889 vuoteen 1905 oli Emma Järnefelt omaa sukuaan Ahonen (1866–1905). Heillä oli kolme lasta: Aino (1890–1963), Ivar (Keto) (1891–1952) ja Yrjö (1896–1946). Pojat eivät seuranneet isänsä jalanjälkiä; Ivarista tuli viilari ja Yrjöstä sähköteknikko ja kauppamatkustaja. Järnefelt suomensi venäjästä muun muassa Nikolai Gogolin ja Leo Tolstoin teoksia
Lykavittós

Lykavittós, antiikin Lykabettos (kreik. Λυκαβηττός; myös Likavittos) on jyrkkärinteinen kalkkikivikukkula Ateenassa, Kreikassa. Sen korkeus on 277 metriä merenpinnasta, ja se on sitä ympäröivän kaupungin korkein kohta. Lykavittós on myös kukkulan juurella sijaitseva Ateenan kaupunginosa, joka kuuluu kaupungin 1. suuralueeseen. Kukkulan huipulla on pieni Pyhän Georgioksen kirkko, ravintola, teatteri sekä näköalatasanne. Kukkula on suosittu turistikohde ja Ateenan parhaita näköalapaikkoja. Sen huipulle pääsee paitsi tietä pitkin myös maanalaisella funikulaarilla alempaa vuoren etelärinteeltä Kolonákista. Kreikkalaisessa mytologiassa kukkulan selitetään syntyneen siten, että Athene loi sen ollessaan siirtämässä suurta kiveä Pallenesta Akropoliin kukkulan rakennusaineeksi. Kivi kuitenkin putosi, kun Erikhthonioksen sisältänyt laatikko aukesi, ja siitä syntyi Lykavittós. Lykavittóksen eteläpuolella sijaitsevat Kolonákin, Evangelismóksen ja Ilísian kaupunginosat, itäpuolella Kountouriótika, pohjoispuolella Neápoli ja länsipuolella Pefkákia.
Bromikresolivioletti

2-bromi-4-[3-(3-bromi-4-hydroksi-5-metyylifenyyli)-1, Bromikresolivioletti (C21H16Br2O5S) on väriaine, jota käytetään pH-indikaattorina ja albumiinitutkimuksissa. Bromikresolivioletin väri muuttuu keltaisesta violetiksi pH:n ollessa välillä 5,2–6,8 . Bromikresoliviolettia valmistetaan bromaamalla kresolipunaista.
John Allen (jalkapalloilija)

Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat. John Allen (s. 14. marraskuuta 1964 Chester, Englanti, Iso-Britannia) on walesilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Allen siirtyi Suomeen pelaamaan vuonna 1984. SM-sarjassa hän pelasi ensimmäisen kerran Mikkelin Palloilijoissa 1987. Hän edusti urallaan MP:n lisäksi Veikkausliigassa Rovaniemen Palloseuraa, Turun Palloseuraa, Tampereen Pallo-Veikkoja ja Myllykosken Palloa. Pääsarjassa hänelle kertyi 281 ottelua ja 50 maalia. Pelaajaurallaan hän voitti kaksi SM-hopeaa ja yhden pronssin. TPS:ssa Allen on toiminut kakkosvalmentajana vuodesta 2003, ja Martti Kuuselan saatua potkut kaudella 2008 Allen nimitettiin päävalmentajaksi kauden loppuun asti. Pasi Rautiaisen tultua TPS:n päävalmentajaksi, Allen siirtyi valmentamaan TPS:n reserveinä toimivaa Åbo IFK:ta sekä TPS:n A-junioreita. Marraskuussa 2009 Allen allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Ykköseen pudonneen Rovaniemen Palloseuran päävalmentajaksi