nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Franklinin kadonnut arktinen retkikunta

Franklinin kadonnut arktinen retkikunta oli brittiläisen meriupseerin ja arktisilla alueilla liikkuneen tutkimusmatkailijan John Franklinin retkikunta, jonka tehtävänä oli etsiä Kanadan pohjoispuolista Luoteisväylää. Vuonna 1845 aloitettu retki toteutettiin aikaansa nähden nykyaikaisilla, Kuninkaallisen laivaston luovuttamilla höyrykäyttöisillä aluksilla HMS Erebus ja HMS Terror. Laivat olivat vahvarunkoisia taistelualuksia, jotka oli myöhemmin muutettu arktisiin oloihin soveltuviksi. Ne olivat kuitenkin liian raskaita karikkoiselle Luoteisväylälle. Retken oli määrä kestää kolme vuotta, ja sille lähti Englannista 24 upseeria ja 110 miehistön jäsentä. John Franklin itse komensi Erebusta ja kapteeni Francis Crozier Terroria. Retkikunnan päästyä Grönlannin Diskonlahdelle miehistöstä lähetettiin takaisin viisi miestä. Näin vahvuus aleni 129:ään. Laivat jatkoivat kohti Kanadan arktisia saaria. Viimeksi Franklinin laivojen nähtiin purjehtivan Baffininlahdelta kohti Lancasterinsalmea. Retkeläisiä alettiin etsiä jo vuonna 1846, aktiivisemmin 1848. John Franklinin vaimo Jane Franklin toimi pitkään yhtenä etsintöjen organisaattorina
Ninki Nanka

Ninki Nanka eli Niniganne tai Ningin on länsiafrikkalaiseen kansanperinteeseen kuuluva matelijamainen taruolento, joka muistuttaa hieman lohikäärmettä. Paikallisessa kielessä sana Ninki Nanka merkitsee "lohikäärmepaholaista" tai pelkästään "käärmettä". Olennon kerrotaan olevan 5–9 metriä pitkä ja sen päässä on yleensä kaksi sarvea. Sillä väitetään olevan kirkuva ääni. Olennon väitettyä elinaluetta on Gambian Gambiajoki Janjanburehista eli entisestä Georgetownista yläjuoksulle päin. Ninki Nanka piilottelee yleensä joessa ja sen varrella olevilla mangrovesoilla, mutta silminnäkijöiden mukaan nousee joskus maallekin. Paikalliset asukkaat ovat löytäneet isoja suomuja, joiden he väittävät olevan peräisin Ninki Nankasta. Kun yhtä suomua tutkittiin DNA-testillä, se osoittautui kalan suomuksi. Väitetyt näköhavainnot saattavat selittyä joessa elävillä suurikokoisilla krokotiileilla ja virtahevoilla.
Hyaluronaani

Hyaluronaani eli hyaluronihappo on solujen pinnalla valmistettava ja soluväleissä esiintyvä pitkäketjuinen sokerimolekyyli. Hyaluronihappo on suurimolekyylinen mukopolysakkaridi eli glykosaminoglykaani. Se koostuu glykosidisidoksin toisiinsa liittyneistä D-glukuronihapon ja N-asetyyliglukosamiinin muodostamista disakkaridiyksiköistä. Sitä esiintyy lähes kaikissa kudoksissa, joissa sillä on tärkeä rooli kudosten toiminnalle. Lasiainen, napanuora ja nivelneste sisältävät erityisen paljon hyaluronihappoa. Hyaluronaani imee vettä itseensä, minkä vuoksi se on suosittu raaka-aine ihonhoitotuotteissa ja ryppyihin pistettävissä täyteaineissa. Ihmisessä on noin 15 grammaa hyaluronaania josta noin kolmannes kehittyy uudelleen joka päivä. Hyaluronaani on ensimmäisen kerran eristetty lasiaisesta. Se muodostuu solukalvossa eikä Golgin laitteessa, toisin kuin muut glykosaminoglykaanit. Hyaluronihapon CAS-numero on 9004-61-9. Lääke on alun perin valmistettu kukonhelttauutteesta ja kehitetty Japanissa, mutta nykyään tuottamiseen käytetään bakteerifermentaatiota. Luonnostaan hyaluronaanilla on lyhyt puoliintumisaika ja erilaisia tekniikoita käytetään pidentämään molekyylien stabiilisuutta mm
Panaman konferenssi

Panaman konferenssi järjestettiin Panamássa, Panamassa syyskuussa 1939 Yhdysvaltain ulkoministerin Cordell Hullin aloitteesta ja siihen osallistui Panaman, Meksikon, Ecuadorin, Kuuban, Costa Rican, Perun, Paraguayn, Uruguayn, Hondurasin, Chilen, Kolumbian, Venezuelan, Argentiinan, Guatemalan, Nicaraguan, Dominikaanisen tasavallan, Brasilian, Bolivian, Haitin ja El Salvadorin ulkoministerit. Konferenssin tuloksena oli Panaman julistus, jossa julistettiin puolueettomuutta ja jossa luotiin 300 mailin laajuinen neutraali vyöhyke Amerikkojen ympärille lukuun ottamatta Kanadaa ja muita Euroopan maille kuulueita merentakaisia alueita.  Konferenssin jälkeen sen merkittävä osallistuja Argentiina osallistui kansainväliseen diplomatiaan vahvasti Kansainliitossa vaatien muun muassa Neuvostoliiton erottamista Kansainliitosta. Uruguay uhkasi erota Kansainliitosta, ellei Neuvostoliittoa eroteta.  Neuvostoliitto ei osallistunut kokoukseen Kansainliitossa väittäen, ettei se ole sodassa Suomen kanssa.
Voipaala

Voipaala on kylä Sääksmäellä Valkeakoskella. Kylä on viimeisinä vuosisatoina käsittänyt nykyään taidekeskuksena toimivan Voipaalan kartanon Rapolanharjun juurella sekä Sääksmäentien varrella sitä vastapäätä sijainneen Kemmolan ratsutilan, joka 1900-luvulla tuli Sääksmäen kunnan omistukseen ja muutettiin vanhainkodiksi, jossa käytössä se on edelleen. Kylän hävinneitä taloja ovat Voipaalaan 1800-luvun alkupuolella yhdistetyt Sassi ja Rääriä, joista ensin mainitun nimi elää vielä asuinalueen nimenä kylän pohjoisosassa. Voipaalan naapurikyliä ovat lännessä Rapola, Vuorentaka ja Valto, pohjoisessa Leipiälä eli Naakka ja idässä samaan jakokuntaan Voipaalan kanssa isossajaossa kuulunut Sääksmäen Pappila sekä jakokunnan tiluksiin idässä rajoittuva Huittula. Kylän vanhin asutus ja vanhat kotipellot ovat keskittyneet Rapolanharjun juurelle sen kummankin puolen. Kylän pohjoisosissa, Vallonjoen varsilla ja Viuhanjärven ympärillä on ollut vielä 1700-luvulla niittyjä ja pohjoisemmassa mäkimailla metsiä. Uudempaa asutusta kylässä edustavat kylän vanhoille kotitiluksille Kemmolan ratsutilan ympärille 1990-luvulla muodostunut Kemmolan kaupunginosa kylän eteläosassa, maaseutumainen Viuhan asuinalue kylän tilusten keskivaiheilla Viuhanjärven luona sekä kylän metsäisessä pohjoisosassa Sassin ja Raikkaan asuinalueet. Näistä Sassi ja Raikas olivat ennen Sääksmäen ja Valkeakosken kuntaliitosta osa Valkeakosken kaupunkia, Viuha ja Kemmola Sääksmäkeä. Sääksmäen ja Valkeakosken raja kulki tuolloin Vallonjoessa Viuhan pohjoispuolella. Asuinalueista Viuha koostuu enimmäkseen 1940-luvulla rakennetuista omakotitaloista, joiden asukkaista osa oli siirtokarjalaisia. Viuhassa kulkee kaksi tietä, nimeltään Viuhantie ja Helmuntie. Haja-asutusalueen ympäröimänä Viuha sijaitsee lähellä luontoa, mutta myös kaupunkia
Typpi Oy:n räjähdysturma

Typpi Oy:n räjähdysturma eli nk. Typen pamaus tapahtui vuonna 1963 Oulussa Takalaanilan kaupunginosassa. Varhain aamuyöllä (kello 0.54) 9. tammikuuta 1963 Typpi Oy:n tehdasalueella sattui räjähdys, joka surmasi kymmenen ihmistä. Räjähdyksen aiheuttama paineaalto särki satoja ikkunoita kaupungin keskustassa, jonne on räjähdyspaikalta yli kaksi kilometriä. Räjähdys sinkosi tiili- ja betonikappaleita kilometrien päähän. Räjähdys kuultiin jopa 45 kilometrin päässä Ylikiimingin Alavuotolla ja rekisteröitiin Sodankylän seismologisella asemalla. Räjähdys tuhosi tehtaan 40 metriä korkean kahdeksankerroksisen salpietarivaraston sekä sen vieressä sijainneen rakeistustornin. Rakennuksista jäi jäljelle vain hieman seinärakennelmia. Useat tehdasalueen rakennukset vaurioituivat pahoin. Räjähdyksen aiheutti lannoitteiden ja räjähdysaineiden valmistuksessa käytettävän ammoniumnitraatin syttyminen
Tuomas Saukkonen

Tuomas Saukkonen (s. 18. maaliskuuta 1980) on suomalainen muusikko, melodista death metallia soittaneen Before the Dawn -yhtyeen perustaja ja laulaja-kitaristi. Saukkonen soittaa myös rumpuja ja projekteissaan hän esittääkin studiossa itse kaiken paitsi puhtaat lauluosuudet. Before the Dawnin lisäksi Saukkonen on soittanut sooloprojektissaan Black Sun Aeonissa, jossa vaikuttaa myös Sotajumala-yhtyeen Mynni Luukkainen. Saukkonen soitti myös suomenkielistä metallia esittävässä RoutaSielussa, jossa hän soitti bassoa ja lauloi murinalauluosuudet. Vuonna 2013 Saukkonen kuitenkin päätti lopettaa Before the Dawnin ja muut projektinsa (Black Sun Aeon, Dawn of Solace, RoutaSielu). Musiikin kirjoittaminen ja esittäminen ei kuitenkaan tähän loppunut, vaan kaiken tilalle nousi Wolfheart-yhtye. Tuomas Saukkosella on vuonna 2015 aloittanut levymerkki OneManArmy, joka on julkaissut Wolfheartin levyn sekä julkaisee Mors Subitan toisen albumin Degeneration. Saukkonen soittaa Amfisound Custom -kitaroilla, jotka ovat käsintehtyjä Suomessa. Vahvistimina hän käyttää Silverblade-merkkisiä vahvistimia. Rumpuina hän käyttää Yamahan rumpuja ja käsintehtyjä Impressionin symbaaleja
Anna rakkaudelle tilaisuus

Anna rakkaudelle tilaisuus oli Suomen edustuskappale Eurovision laulukilpailussa 1978, joka järjestettiin Pariisissa. Kappaleen oli säveltänyt Reijo Karvonen, joka myös sanoitti kappaleen yhdessä esittäjä Seija Simolan kanssa. Kappale sijoittui kolmanneksi viimeiselle sijalle saaden vain kaksi pistettä Norjalta, joka itse jäi kilpailun viimeiseksi ja sai 0 pistettä.lähde? Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.
Sateenkaarilipun alla

Sateenkaarilipun alla on Love Records -levymerkillä julkaistu kokoelma vuodelta 1973. Levyn teemana on edistysmielinen osuustoiminta. A-puoli B-puoli Äänitearkiston teostiedot : E e e liike[vanhentunut linkki] - E-liike ja T-liike[vanhentunut linkki] - E-osuuskauppaliikkeen periaateohjelma[vanhentunut linkki] - Kuluttajain liike[vanhentunut linkki] - Käy tiemme mustan pilven alta[vanhentunut linkki] - Laulu Elannosta[vanhentunut linkki] - Laulu omista tuotteistamme[vanhentunut linkki] - Osuuskassan ikioma laulu[vanhentunut linkki] - Osuuskaupan säästökassa[vanhentunut linkki] - Osuuskauppias[vanhentunut linkki] - Osuustoimintamarssi[vanhentunut linkki] (julkaisutiedoissa virheellisesti Osuutoimintamarssi) - Pekka puupää on Suomen sankari[vanhentunut linkki] - Sateenkaarilipun alla[vanhentunut linkki] - Yhteisvoima kätten[vanhentunut linkki]
Kadeshin taistelu

1274 eaa. Orontesjoki lähellä Kadešia(nyk. Homsin maakunta, Syyria) epäselväegyptiläisten taktinen voitto ja strateginen tappio Egyptin valtakunta heettiläiset Ramses II Muwatalli II 20 000 sotilasta2 000 sotavaunua 20 000 sotilasta3 000 sotavaunua Kadešin taistelu (joskus myös Qadesh) oli Egyptin valtakunnan Ramses II:n johdolla käymä taistelu Muwatalli II:n johtamien heettiläisten kanssa Kadešin kaupungin lähellä Orontes-joella nykyisessä Homsin maakunnassa Syyriassa. Mahdollisesti se oli muinaisen ajan suurin sotavaunutaistelu. Siihen osallistui yli 5 000 sotavaunua. Taistelun lopputulos ei ole selvä. Ramses II sai voiton Muwatalli II:n sotavaunuista, mutta toisaalta hän ei vallannut tavoitteena ollutta Kadešin kaupunkia. Kadešin taistelu on yksi harvoista muinaisen Egyptin kauden taisteluista, josta tunnetaan historiallisista lähteistä yksityiskohtia. Koko taistelun kulusta tiedettiin pitkään pelkästään egyptiläisistä kaiverruksista, jotka esittävät taistelun Ramses II:n loistavana voittona heettiläisistä. Ramses II teetti kaiverrukset palattuaan myöhemmin takaisin Egyptiin. Ramses II:n sotareken virallinen kuvaus kuvineen kaiverrettiin useiden eri temppelien seiniin Egyptissä ja Nubiassa. Tarina tunnetaan myös runomuotoisena papyrukselta
Puolan uhkavaatimus Liettualle 1938

Puola lähetti uhkavaatimuksen Liettualle 17. maaliskuuta 1938. Uhkavaatimus edellytti, että Liettua aloittaisi diplomaattiset suhteet Puolan kanssa kahden vuorokauden kuluessa. Uhkavaatimuksen mukaan Liettuan kieltäytyessä Puola aloittaisi sodan Liettuaa vastaan. Liettua oli kieltäytynyt solmimasta tavanomaisia diplomaattisuhteita, koska Puola oli 1920-luvun alusta lähtien miehittänyt Liettuan pääkaupunkinaan pitämää Vilnaa. Uhkavaatimuksen johdosta Liettua solmi diplomaattisuhteet Puolan kanssa. Ensimmäisen maailmansodan jälkimainingeissa Liettua joutui taistelemaan itsenäisyyssotaa Saksan tukemaa ”Länsi-Venäjän vapautusarmeijaa”, Neuvosto-Venäjän puna-armeijaa sekä Puolan joukkoja vastaan. Liettua oli saanut Vilnan alueen haltuunsa ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Marsalkka Józef Piłsudski antoi salaisen käskyn kenraali Lucjan Żeligowskille järjestää Keski-Liettuan "kapina" ja kaapata Vilna laittaen hänet 1. Liettualais-Valkovenäläisen Jalkaväki-Divisioonan komentoon, joka koostui suurelta osin yksilöistä Kresyn alueelta. Lavastetun "kapinan" tarkoituksena oli säilyttää Puolan virallinen maine kansainvälisesti samalla Vilnan haltuunsaamisesta huolimatta, sillä Kansainliitto oli sovittelijana myös muissa Puolaan liittyvissä kiistakysymyksissä, etenkin liittyen Danzigin vapaakaupunkiin ja Ylä-Sleesiaan, ja suora aggressio Liettuaa kohtaan olisi haitannut Puolan neuvotteluja. Żeligowskin kapinaa oli suunniteltu jo 1920 syyskuun puolestavälistä asti ja Piłsudski oli ottanut suunnitelmaa koskien yhteyttä Żeligowskiin syyskuun jälkipuolella
Mineriitti

Mineriitti oli Partekin ja myöhemmin Minerit Oy:n kauppanimi valmistamalleen kuitusementtilevylle, joka oli Suomessa etenkin 1960–1970-luvuilla suosittu julkisivu- ja vesikatemateriaali. Useimmiten levy oli väriltään vaaleanharmaata tai kellertävää. Levyt olivat normaalisti kooltaan joko 600×3 000 mm tai 250×400 mm. Ennen vuotta 1979 valmistettu sileä mineriittilevy sisältää noin 10–20 prosenttia asbestikuitua, vuodesta 1979 eteenpäin sileissä mineriittilevyissä on käytetty asbestin sijaan sellukuitua. Aaltolevyissä, kuten Vartti ja Tuplavartti, asbesti on korvattu muilla kuiduilla vasta 1.8.1988 eteenpäin. Sileiden kuin aaltolevyjenkin asbestipitoisuutta arvioitaessa tulee huomioida että varastoon tuotettuja eriä on myyty edellä mainittujen ajankohtien jälkeenkin ns. varasto tyhjäksi-periaatteella. Mineriittiä on kutsuttu myös eterniitiksi tuotenimen Eternit pohjalta.
Venäläinen romaaniperinne ja Neuvostoliiton kirjallisuus

Venäläinen romaaniperinne ja Neuvostoliiton kirjallisuus on Raoul Palmgrenin kirjoittama Tiede-nimisen ”yhteiskunnallisen kirjallisuuden kustannusosakeyhtiön” vuonna 1940 julkaisema 47-sivuinen kirjanen. Kirjan alussa Palmgren arvioi venäläisen kirjallisuuden olevan ranskalaisen kirjallisuuden ohella maailmankirjallisuudessa merkittävintä, kumpikin on kuvannut yhteiskunnallisia ongelmia. Kirjan mukaan keisarien Venäjällä, jossa vasta 1800-luvun puolivälissä päästiin eroon maaorjuudesta, esiintyi ”venäläinen tauti”, ikävystyminen, jonka kirjallisuus – ensinnä Aleksandr Puškinin Jevgeni Onegin – pyrki tuomaan venäläisten tietoisuuteen. Gontšarov ja Nikolai Gogol jatkoivat tätä 1900-luvun alussa. 1800-luvun jälkipuolen Leo Tolstoi ja Fjodor Dostojevski kuvaavat yläluokan yksittäisten edustajien voimattomia pyrkimyksiä saada aikaan yhteiskunnallisia muutoksia. Palmgren piti Maksim Gorkia Venäjän ja Neuvostoliiton kirjallisuuden välittäjänä. Hänen mukaansa Gorki kuvasi yläluokan ongelmien yltävän yhteiskunnan pohjaan asti, esimerkiksi teoksissa Pohjalla ja Äiti, jotka Konstantin Stanislavskin teatteri toi laajempaan julkisuuteen 1900-luvun alussa. Lokakuun 1917 vallankumous sekoitti kirjallisuuden. Vladimir Majakovski, Isaak Babel, Aleksei Tolstoi ja niin edelleen ottivat johtavan aseman Gorkin tuotannon jatkuessa. Teatterin puolella esiintyi Prolekultin kaltaisia suuntauksia. 1920-luvun NEP-kaudella sekasortoinen kirjallisuus alkoi painottua työn ja työläisten kuvauksina, kirjojen niminä olivat esimerkiksi Sementti, Tehdas metsässä ja Vesivoimalaitos. Myöhemmin kirjat alkoivat kuvata viisivuotissuunnitelmiin liittyvä tarinoita
Luis Monti

Luis Felipe Monti (15. toukokuuta 1901 Buenos Aires, Argentiina – 9. syyskuuta 1983 Escobar, Argentiina) oli argentiinalaissyntyinen jalkapalloilija, joka myöhemmin oli myös Italian kansalainen. Monti saavutti Argentiinan riveissä MM-hopeaa vuonna 1930 ja Italian riveissä MM-kultaa vuonna 1934. Hän on ainoa kahden eri maan riveissä MM-loppuottelussa pelannut pelaaja. Monti pelasi puolustajana tai keskikentällä puolustavassa roolissa. Hänet tunnettiin kovaotteisena pelaajana. Monti edusti Argentiinan pääsarjassa vuosina 1921–1930 Huracánia, Boca Juniorsia ja San Lorenzoa. Hän saavutti neljä Argentiinan-mestaruutta. Monti edusti Italian pääsarjassa vuosina 1931–1939 Juventusta. Hän saavutti neljä Italian-mestaruutta. Monti pelasi Argentiinan maajoukkueessa vuosina 1924–1931 16 ottelua ja teki niissä viisi maalia
Karelia-sarja

Karelia-sarja on Jean Sibeliuksen 1893 säveltämä orkesterisarja, joka on koostettu samannimisestä kuvaelmamusiikista. Viipurilainen osakunta tilasi Sibeliukselta keväällä 1893 musiikin Karjalan historiaa käsittelevään kuvaelmasarjaan. Sibelius kiinnostui tehtävästä, koska oli sävelmänkeruumatkallaan tutustunut rajaseudun elämän runollisiin piirteisiin ja koska historia ja myytit kiehtoivat häntä. Karelia-musiikin ensiesitys oli 13. marraskuuta 1893, ja säveltäjä johti itse orkesteria. Karelia-sarjaan Sibelius valitsi kuvaelmamusiikista kolmannen kuvaelman Intermezzon, neljännen kuvaelman Balladin ja Alla marcian Pontus de la Gardie -kuvaelmasta. Sarjasta tuli yleisön suosikki kotimaassa ja vähitellen myös ulkomailla. Kapellimestari Henry Wood, joka johti teoksen Lontoossa jo 1906, vertasi sarjaa Pähkinänsärkijään ja Peer Gyntiin. Toisaalta Karelia-sarja tuotti Sibeliukselle haitallistakin mainetta kevyiden teosten säveltäjänä. Intermezzo alkaa torvifanfaareilla ja jatkuu pauhaavana ritarimarssina, jonka aikana kuvaelmassa metsästäjät toivat veroturkiksia liettualaiselle ruhtinaalle. Balladi kuvaa kuningas Kaarle Knutinpoikaa valtaistuimelta syöstynä kuuntelemassa laulajaa Viipurin linnassa. Musiikissa on skandinaavisen balladin sävyä ja keskiaikaisen tarun tunnelmaa
Majuri Tuho

Majuri Tuho (engl. Major Disaster), oikealta nimeltään Paul Booker on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, joka on ajoittain toiminut myös moraalittomana sankarina. Gardner Foxin ja Gil Kanen luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1966 Green Lantern -sarjakuvalehden toisen osan numerossa 43. Nuorena Paul Booker ei seurannut isänsä jalanjälkiä ja ryhtynyt hammaslääkäriksi vaan sortui rikollisuuden teille. Hän joutui pakenemaan Coast Cityn poliiseja ja piiloutui auki olleeseen asuntoon, joka kuului Bookerin tietämättä Vihreän Lyhdyn entiselle ystävälle Thomas Kalmakulle. Booker tutki taloa ja käynnisti vahingossa Kalmakun salaisen ohjauspaneelin, jossa oli miehen oikeuskirja Vihreästä Lyhdystä. Lukiessaan päiväkirjaa läpi hän sai selville Vihreän Lyhdyn ja Salaman salaiset henkilöllisyydet. Booker ajatteli saavansa mainetta rikollisten keskuudessa mikäli hän kykenisi tuhoamaan molemmat sankarit. Booker päätti palkata useita tiedemiehiä luomaan hänelle laitteita, joilla voisi tehdä luonnontuhoja. Hän nimesi samalla itsensä Majuri Tuhoksi. Hänen palkkaamansa tiedemiehet eivät löytäneet keinoa poistaa sankareiden supervoimat, mutta he keksivät säteen, jolla kykenisi vaihtamaan sankareiden supervoimia keskenään mikä voisi aiheuttaa hämmennystä. Majuri Tuho hyökkäsi Vihreän Lyhdyn ja Salaman kimppuun uusine voimineen ja onnistui tiedemiesten luomalla aseella vaihtamaan sankareiden voimat
Merkelin II hallitus

Merkelin II hallitus oli liittokansleri Angela Merkelin johtama Saksan musta-keltainen koalitiohallitus, jonka virkakausi oli 28. lokakuuta 2009 - 17. joulukuuta 2013. Sen muodostivat Saksan kristillisdemokraattinen unioni CDU ja sen Baijerissa toimiva sisarpuolue CSU sekä Vapaa demokraattinen puolue FDP.
Essalamin moskeija

Essalamin moskeija on moskeija Rotterdamissa Feijenoordin jalkapallostadionin vieressä. Moskeijan rakennustyöt alkoivat 2002, ja se otettiin käyttöön vuonna 2010. Moskeija tarjoaa tilan 3 000 rukoilijalle. Se on Hollannin suurin moskeija, jonka minareetit ulottuvat 50 metrin korkeuteen. Moskeijan rakennustyöt keskeytyivät välillä muun muassa rahapulan vuoksi. Hollannin turvallisuuspalvelu tutki rakentamisen rahoittajien taustoja. Rakennustöistä vastasi saksalainen yritys, kun hollantilaiset ovat luopuneet työstä. Jotkut uutiset väittivät moskeijaa myös virheellisesti Euroopan suurimmaksi, mitä se ei ole. Euroopassa on useita moskeijoita, joihin kuvataan sopivan 10 000–17 000 rukoilijaa.
Fosfoseriini

Fosfoseriini (C3H8NO6P) on seriiniaminohapon johdannainen. Rakenteeltaan se on seriinin ja fosforihapon esteri. Fosfoseriini on välituote seriinin biosynteesissä ja tärkeä osa fosfoproteiineja. Seriinin biosynteesissä fosfohydroksipalorypälehappoon liitetään transaminaatiolla aminoryhmä, jolloin syntyy fosfoseriiniä. Reaktiota katalysoi fosfoseriinitransaminaasientsyymi. Tämän jälkeen fosfoseriini hydrolysoidaan fosfoseriinifosfataasientsyymin avulla, jolloin vapautuu seriinimolekyyli. Proteiinien translaatioon jälkeisessä muokkauksessa tiettyihin aminohappoihin voidaan liittää entsymaattisesti fosfaattiryhmä eli fosforyloida ne. Tällaisia aminohappoja ovat seriinin lisäksi treoniini ja tyrosiini. Fosforyloidut aminohapot ovat tärkeä osa monia sääteleviä proteiineja.
Talvisodan pommitukset Keuruulla

Talvisodassa Keuruuta pommitettiin 29. joulukuuta 1939 kello 13.05, kun kolme puna-armeijan pommikonetta pudotti noin 30 pommia Pihlajaveden rautatieaseman ratapihalle. Pommituksessa kolme henkilöä haavoittui kuolettavasti: asemamiehen vaimo Katri Eteläaho kuoli matkalla sairaalaan, kirjuri Lasse Raitakari seuraavana päivänä ilmeisesti leikkauksessa ja harjoittelija Aalto Harju vuoden 1940 puolella. Pommit olivat miinapommeja ja palopommeja. Ratapihasta vaurioitui kolme ensimmäistä raidetta kahden kiskonmitan pituudelta ja vain neljäs eli kuormausraide ei kärsinyt vaurioita. 29. joulukuuta 1989 Pihlajaveden rautatieaseman sisäänkäyntioven oikealle puolelle paljastettiin pommitusten muistolaatta.
Astrovirukset

Astrovirukset Wikispeciesissä Astrovirukset Commonsissa Astrovirukset (Astroviridae) ovat pieniä pyöreitä viruksia, jotka aiheuttavat gastroenteriittiä. Tyypillisimmin astrovirusinfektio ilmenee alle kouluikäisellä lapsella. Lisäksi sitä tavataan vanhuksilla ja niillä, joiden immuunijärjestelmä on heikentynyt. Itämisaika on yhdestä kahteen vuorokautta. Oireita ovat oksentelu, ripuli ja kuumeilu. Tauti voi olla myös oireeton. Tartunnan aiheuttama ripuli on tyypillisesti lieväoireinen. Astrovirukset löydettiin vuonna 1975. Virukset aiheuttavat oireita ihmisten lisäksi myös useilla muilla lajeilla. Viruksen yleisin leviämistapa on kosketustartunta ihmisestä toiseen, harvemmin elintarvikkeiden tai veden värityksellä. Tartuntaa voidaan ehkäistä huolellisella käsihygienialla, pesemällä vihannekset huolellisesti ja kuumentamalla marjoja riittävästi.
Ivan Kolev (painija)

Ivan Kolev (bulg. Иван Колев, s. 17. huhtikuuta 1951 Tširpan) on bulgarialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja maailman- sekä Euroopan mestari. Kolev saavutti painiurallaan yhden olympiamitalin, kun hänet palkittiin Montréalissa 1976 pronssimitalilla. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 Kolev oli sarjan 74 kg neljäs. MM-kilpailuissa Kolev voitti sarjan 74 kg mestaruuden vuonna 1973. Euroopan mestariksi hän paini Helsingissä 1973 ja Madridissa 1974. Lisäksi Kolev saavutti EM-pronssia vuonna 1976. Kolev oli naimisissa yleisurheilija Svetla Zlatevan kanssa, mutta pari erosi.
Kalifornian yliopisto (Irvine)

Kalifornian yliopisto, Irvine (engl. University of California, Irvine, lyhennettynä UCI tai UC Irvine) on vuonna 1965 perustettu yliopisto Irvinen kaupungissa Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Yliopisto kuuluu yhtenä kampuksena Kalifornian yliopistojärjestelmään. Irvinen kaupunki on saanut nimensä yliopistosta, joka puolestaan sai nimensä maata yliopiston rakennuksille lahjoittaneelta Irvine-yritykseltä. Yliopistossa on yli 27 000 opiskelijaa. Kolme sen tutkijoista on voittanut Nobelin – kaksi kemiasta, yksi fysiikasta.