nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Kolmas frankkien sisällissota

Kolmas frankkien sisällissota käytiin vuosina 714–719. Sodassa olivat vastakkain vallantavoittelija Kaarle Martel ja häntä vastustaneet kilpailijat. Sodan lopputuloksena Kaarlesta tuli koko Frankkien valtakunnan major domus ja todellinen hallitsija. Pipin Heristalilainen oli Austrasian major domus (käskynhaltija) vuodesta 680. Hän yhdisti vuoden 687 sisällissodan jälkeen frankkien kolme kuningaskuntaa, (Austrasia, Neustria ja Burgundi) voitettuaan vastustajansa Tertryn taistelussa. Hän nousi kaikkien kolmen kuningaskunnan major domukseksi, ja piti hallussaan todellista valtaa, vaikka Neustrian lapsikuningas säilyttikin valtakunnassa nimellisen kuninkaan arvon. Kun Pipin Heristalilainen kuoli vuonna 714, seuraajaksi nimettiin hänen vasta 8-vuotias pojanpoikansa Teudoald, sillä Pipinin pojat olivat ehtineet kuolla jo ennen isäänsä. Todellista valtaa piti kuitenkin Pipinin leski Plektrudis. Mahdollisena vallantavoittelijana Pipinin avioton aikuinen poika Kaarle Martel heitettiin Kölnissä vankilaan. Pipinin kuoltua frankkien valta kauimpiin vasalleihin heikkeni ja monet niistä tulivat de facto itsenäisiksi: Friisian herttua Radbod nousi kapinaan ja valtasi Länsi-Friisian. Auxerren piispa Savaric, Akvitanian herttua Eudo sekä Provencen herttua irtautuivat frankkien hallinnasta. Valtakunnan hajoaminen laajeni vuonna 715, kun Neustrian ylimystö nosti Pipinin toisen pojanpojan Ragenfridin Neustrian ja Burgundian major domukseksi
WWE Intercontinental Championship

WWE Intercontinental Championship on yhdysvaltalaisessa World Wrestling Entertainment -nimisessä painiorganisaatiossa arvokkain mestaruus päämestaruuksien WWE:n mestaruuden ja WWE Universal Championshipin jälkeen. Se otettiin käyttöön 1. syyskuuta vuonna 1979 ja se luovutettiin Pat Pattersonille tämän voitettua Ted DiBiaselta North American Heavyweight Championshipin kesäkuun 19:ntenä 1979 Allentownissa Pennsylvaniassa ja Pattersonin yhdistettyä sen Brasiliassa voittamaansa South American Championshipiin.  Suurin osa otteluista, joissa on ollut panoksena WWE Intercontinental-mestaruus on ollut showpainia, joissa lopputulokset ovat käsikirjoitettuja, kun taas osa otteluista on ollut oikeaa kilpailua. Yhteensä mestaruus on ollut 91:llä eri painijalla ja se on vaihtanut Pat Pattersonin mestaruuskauden jälkeen omistajaa 186 kertaa. Vain viisi miestä on pitänyt mestaruutta hallussaan yhtäjaksoisesti vuoden (365 päivää) tai pidempään: Pedro Morales, Don Muraco, Randy Savage, The Honky Tonk Man ja Gunther. Hallitseva mestari on Bron Breakker toista kertaa.
Lindberghin pojan kidnappaus

Lindberghin pojan kidnappaus tapahtui 1. maaliskuuta 1932, kun Charles Lindberghin ja Anne Morrow Lindberghin 20 kuukauden ikäinen esikoispoika Charles Augustus III kidnapattiin kotoaan. Tapaus on yksi suurimpia 1900-luvun alkupuoliskon rikostapauksista, median ja ihmisten kiinnostus asiaa kohtaan oli suurta. Charles Lindbergh oli tullut kuuluisaksi jo aiemmin Yhdysvalloissa lennettyään ensimmäisenä ihmisenä Atlantin yli. Sieppaajana tuomittiin 35-vuotias amerikansaksalainen puuseppä Bruno Richard Hauptmann. Kaappaus tapahtui Lindberghien uudessa kodissa lähellä Hopewellia, New Jerseyn osavaltiossa, 1. maaliskuuta 1932 noin iltakymmenen aikaan. Talossa oli tuolloin vain viisi henkilöä: Lindberghit, lastenhoitaja Betty Gow, hovimestari Oliver Whately sekä nuori taloudenhoitaja, englantilaissyntyinen Violet Sharp. Lastenhoitaja Gow oli mennyt noin kello 22 aikoihin katsomaan lasta, mutta huomasi sängyn olevan tyhjä. Hän arveli lapsen olevan alakerrassa Anne Morrow’n luona. Kun oli tullut selväksi, ettei lapsi ollut kenenkään luona alakerrassa, eikä kukaan ollut nähnyt lasta, ryhdyttiin lasta etsimään tuloksetta. Viimeisin varma havainto lapsesta oli kello 19
Aimo Viherluoto

Aimo Kaarlo Viherluoto (19. marraskuuta 1911 – 30. tammikuuta 1956) oli suomalainen Turussa asunut novellikirjailija ja iskelmäsanoittaja, joka käytti nimimerkkiä Harry Etelä. Hänen veljensä oli iskelmäsäveltäjä Pentti Viherluoto. Viherluodon veljesten vanhemmat Kaarlo ja Fanny Wiherluoto kuolivat espanjantautiin 1921. Viherluodot asuivat talvet puutalon hellahuoneessa Turun Portsan kaupunginosassa ja kesät he viettivät Ruissalon saarella Metsola-nimisessä kesämökissä jonka Viherluodon vanhemmat olivat ostaneet 1915. Aimo Viherluoto kirjoitti nimellä Harry Etelä kauhunovelleja Seikkailujen maailma -lehteen. Kauhujen salakammio -kirjassa on julkaistu uudestaan Etelän kauhunovellituotanto vuosilta 1937–1940. Mukana ovat Pentti Viherluodon alkuperäiset kuvitukset. Viherluoto kirjoitti seikkailu-, kauhu- ja jännityskertomuksia lisäksi muun muassa Isku-lehteen ja Turun Sanomiin käyttäen nimimerkkejä Harry Etelä, Esmond Blake ja Timo Haukkala. Hän oli myös innokas elokuvaharrastaja, oli mukana turkulaisten Kivimäen veljesten elokuvatuotannossa ja kirjoitti elokuva-alan lehtiin nimimerkeillä Filmikärpänen ja Harry. Aimo Viherluodon elokuva-aiheinen kokoelma on nykyisin Turun maakunta-arkistossa Turun elokuvakerhon arkistojen yhteydessä
Ksantiini

Ksantiini (C5H4N4O2) on puriinipohjainen yhdiste, jota esiintyy useimmissa eläinten kudoksissa ja tietyissä kasveissa . Ksantiinia esiintyy myös eräiden eliöiden semiokemikaalina. Useat alkaloidit, kuten kofeiini, paraksantiini, teobromiini ja astmalääke teofylliini, ovat ksantiinin johdannaisia, metyyliksantiineja. Ne ovat lääkeaineryhmä, jotka ovat kasviperäisiä lieviä piristeitä. WADA on kieltänyt kilpaurheilussa kaikkien piristeiden käytön, mutta esimerkiksi kofeiini on erikseen mainittu sallittujen aineiden joukossa. Ksantiini on yksi nukleiinihappometabolian välituotteista. Eliöt tuottavat ksantiinia kahdella tavalla: Ksantiini metaboloidaan edelleen virtsahapoksi, joka eritetään virtsaan. Reaktiota katalysoi ksantiinioksidaasi. Ksantiini on antioksidantti, kuten myös sen useat johdannaiset. Ksantiinia käytetään myös astman oireiden hoitamiseen. Harvinaisessa perinnöllisessä sairaudessa ksantinuriassa ksantiinia metaboloivan ksantiinioksidaasientsyymin tuotanto on häiriintynyt, mikä aiheuttaa hypoksantiinin ja ksantiinin ylituotannon ja toisaalta normaalia vähäisemmän uraatin tuotannon. Seurauksena voivat olla röntgennegatiiviset virtsakivet
Geneven yliopisto

Geneven yliopisto (ransk. Université de Genève) on julkinen yliopisto Lounais-Sveitsissä. Yliopisto on perustettu vuonna 1559. Siellä on 17 000 opiskelijaa noin 150 maasta. Tiedekuntia on kaikkiaan yhdeksän. Opetus tapahtuu valtaosin ranskaksi. Akatemia perustettiin osaksi Geneven seudun julkista koulujärjestelmää humanistis-teologisen seminaarin jatkokoulutuspaikaksi. Jo alkuvaiheessa akatemiassa opetettiin myös oikeustieteitä. Protestanttisella uskonpuhdistajalla Jean Calvinilla merkittävä rooli akatemian perustamisessa, ja oppilaitoksesta kehittyikin eurooppalaisten reformoitujen kokoontumispaikka. Yliopiston tiedekunnat ovat: Syyslukukaudella 2019 yliopistossa oli 17 700 opiskelijaa. Heistä 42 prosenttia oli Geneven kantonista, 20 prosenttia muualta Sveitsistä ja 38 prosenttia ulkomailta. Miespuolisia opiskelijoita oli 38 prosenttia
Mercury

Mercury voi viitata seuraaviin asioihin:
Oxfordin evoluutioväittely

Oxfordin evoluutioväittely oli Oxfordin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa lauantaina 30. kesäkuuta 1860 käyty kuuluisa evoluutioteoriaa koskeva väittely. Väittely puhkesi kesken British Association for the Advancement of Science -järjestön kokouksen. Väittelyyn ottivat osaa muiden muassa Thomas Huxley, piispa Samuel Wilberforce, Benjamin Brodie, Joseph Dalton Hooker ja Robert FitzRoy. Keskeisimmät väittelijät olivat evoluutioteoriaa puolustanut Huxley ja luomisopin kannalla ollut Wilberforce. Väittely tunnetaankin myös nimillä Huxleyn–Wilberforcen väittely tai Wilberforcen–Huxleyn väittely. Charles Darwin ei ottanut osaa väittelyyn, vaikka hänen ajatuksensa olivatkin sen alkusyy. Koko väittely muistetaan parhaiten Huxleyn ja Wilberforcen käymästä kahdenkeskisestä sanaharkasta. Wilberforce aloitti puheenvuorollaan: ”Katsooko herra Huxley olevansa enemmän isoisän vai isoäidin puolelta sukua apinalle?” Tarinan mukaan Huxley kuiskasi vierellään istuvalle: ”Herra on johdattanut hänet käsiini”,lähde? ja vastasi Wilberforcelle, että hän on ”mieluummin sukua apinalle, kuin sivistyneelle miehelle, joka käyttää kulttuurilliset ja kaunopuheiset lahjansa valheen palvelemiseen”. Väittelyssä käydyistä puheenvuoroista ei ole olemassa sanatarkkaa tietoa, joten Huxleyn ja Wilberforcen todellisia puheenvuoroja ei voida tietää.
George Washingtonin yliopisto

George Washingtonin yliopisto (engl. George Washington University) on vuonna 1821 perustettu yksityinen yliopisto Washingtonissa, Yhdysvalloissa. Sen alkuperäinen nimi oli Columbian College. Nykyisen nimensä yliopisto on saanut Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin, George Washingtonin mukaan. Yliopistossa opiskeli 11 273 perusvaiheen opiskelijaa ja 11 403 maisteri- ja tohtoriopiskelijaa (2021). Henkilökuntaa on 1941. Yliopiston lukukausimaksu on suuruudeltaan 64 990 dollaria. Moni tunnettu amerikkalainen vaikuttaja on opiskellut yliopistossa, esimerkiksi Colin Powell, Harry Reid ja Elizabeth Warren. Oppilaitoksen tieteellisiä saavutuksia korostava kiinalainen ARWU-yliopistoranking arvioi yliopiston maailman huippuyliopistojen listallaan 2021 sijaluokkaan 301–400. Heinäkuussa 2023 yliopiston kanslerina aloitti Ellen Granberg, joka on myös ensimmäinen nainen virassa. Hallinnollisesti yliopisto jakautuu 14 tiedekuntaan (engl. schools):
Frank Black

Frank Black (oik. Charles Michael Kittridge Thompson IV, s. 6. huhtikuuta 1965) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi Black Francis -nimellä vaihtoehtorock-yhtyeessä Pixies, jossa hän toimi keulakuvana vuosina 1986–1993. Tämän jälkeen hän lähti menestyksekkäälle soolouralle, jolloin hän toimi myös Catholics-nimisen taustayhtyeen kanssa vuodesta 1998 lähtien. Myöhemmin hän kuitenkin kokosi Pixiesin uudelleen vuonna 2004, mutta jatkaa kuitenkin aktiivisesti soolouraansa. Frank Black on ammentanut monista eri tyylilajeista vaikutteita kappaleihinsa, esimerkiksi vaihtoehtorock, pop, punk, heavy metal, country ja folk.
Rover 200-sarja

Rover 200-sarja / 25 on pieni automalli, jota valmisti ensin Austin Rover Group ja myöhemmin Rover Group ja MG Rover. Autosta tehtiin kolmea sukupolvea, joista kaksi ensimmäistä olivat muunneltuja Hondan malleja, ja jotka tunnettiin 200-sarjana. Kuitenkin sekä 200-sarjaa että sen sisarmallia Honda Concertoa valmistettiin samalla tuotantolinjalla, Roverin Longbridgen tehtaalla. Viimeisen sukupolven mallin kehitti Rover itsenäisesti, ja sitä myytiin aluksi Rover 200 -nimellä. Roverin myynnin jälkeen vuonna 2000 auto sai kasvojenkohotuksen, malli nimettiin samalla uudelleen ja sitä myytiin sekä nimellä Rover 25 että MG ZR. Valmistus päättyi MG Roverin joutuessa konkurssiin vuonna 2005. Rover 200 oli alun perin neliovinen sedan, joka perustui Honda Balladeen, mutta toisen sukupolven mallia (R8) oli saatavilla kolmi- ja viisiovisena hatchbackina sekä coupé ja cabriolet-malleina. Viimeistä sukupolvea (R3) myytiin kolmi- tai viisiovisena hatchbackina. Rover 25:stä tehtiin myös crossover-henkistä versiota Rover Streetwise ja pakettiautomallia Rover Commerce. Vuoden 2001 Euro NCAP -kolaritestistä 25 sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Isabella Holm

Isabella Bettina Holm, oikealta nimeltään Pirjo Luokkanen, (es. Kirsi Ståhlberg) on kuvitteellinen hahmo saippuasarjassa Salatut elämät. Hän esiintyi sarjassa helmikuusta 2008 huhtikuuhun 2014 saakka. Vuonna 2014 oikeaksi Isabellaksi paljastunutta henkilöä sarjassa näytteli Krista Nyman. Isabella on luonteeltaan tiukka sekä jokseenkin leuhka ja laskelmoiva nainen, joka pitää huolta ulkonäöstään. Monacossa Jarkon kanssa asuessaan ja etelän elämään aikoinaan tottunut Isabella on pilkannut ja kohdellut alentavasti ”tavallisia duunari-ihmisiä”. Isabella ei esimerkiksi koskaan pitänyt Oona Kivirantaa soveliaana tyttöystävänä pojalleen tämän sosioekonomisen statuksen vuoksi. Hän osoitti avoimesti halveksuntansa Oonaa ja tämän perhettä kohtaan. Isabella on ollut naimisissa liikemies Jarkko Peltosen kanssa, mutta liitto päättyi eroon. Isabellalla ja Jarkolla on yhteinen poika, Miro Holm. Isabellalla on myös toinen poika, Oliver Vuorela, suhteestaan Sebastian Vuorelan kanssa. Isabellalla on yksi lapsenlapsi eli Miron ja hänen nykyisen puolison Oona Kivirannan lapsi, jota ei ole näytetty sarjassa, koska Miro ja Oona asuvat Ranskassa
Rudolf von Thadden

Rudolf Joachim von Thadden (20. kesäkuuta 1932 Trieglaff, Pommeri – 18. marraskuuta 2015) oli saksalainen historiantutkija, joka luennoinut pitkään keski- ja nykyajan historiaa Göttingenin yliopistossa. Opiskeltuaan historiaa, teologiaa sekä ranskan kieltä ja kirjallisuutta Tübingenin, Sorbonnen ja Göttingenin yliopistoissa Rudolf von Thadden suoritti 1958 filosofian tohtorin tutkinnon Göttingenissä, jossa hänestä tuli johtava tutkija vuonna 1967. Siellä hän toimi myös filosofian tiedekunnan rehtorina sekä Länsi-Saksan yliopistonrehtoreiden yhteistyöelimen jäsenenä. Vuodesta 1983 von Thadden toimi Ranskan ja Saksan välisen tutkimusyhteistyön parissa. Hän toimi vuosina 1994 - 2007 lähellä Berliiniä toimivan Genshagen-säätiön johtajana ja sai vuonna 2000 Ranskan kunnialegioonan komentajan ansiomerkin. Ranskan ja Saksan tutkimusyhteistyön edistämisen ja nykyajan historian lisäksi von Thaddenin mielenkiinnon kohteina olivat erityisesti Preussin historia 1600-luvulta, vertaileva eurooppalainen kulttuurihistoria ja kirkkojen historia, joista viimeisimpiä hän lähestyi ennen kaikkea yhteiskunnallisesta näkökulmasta. Hänen julkaisuistaan hakuteoksen asemaan on noussut Fragen an Preußen, joka julkaistiin vuonna 1981. Muita julkaisujen aiheita olivat hugenotit, liberalismi ja nykyajan historia.
Tata

Koordinaatit: 47°39′19″N, 18°19′43″E Tata on kaupunki Unkarissa Komárom-Esztergomin läänissä. Kaupungin asukasluku on 24 902 (vuonna 2009) ja pinta-ala 78,17 neliökilometriä. Wienin ja Budapestin välinen moottoritie ja rautatie kulkevat kaupungin alueen läpi.
Pyhäsalmen kaivos

Pyhäsalmen kaivos on Euroopan syvin perusmetallikaivos, ja se sijaitsee Pyhäjärvellä Pohjois-Pohjanmaalla. Kaivos on syvimmillään 1 444 metriä. Sen omistaa kanadalainen First Quantum Minerals. Kaivoksen päätuotteita ovat kupari ja sinkki. Kaivoksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1959, ja se avattiin vuonna 1962. Kaivoksen maanalaisen toiminnan piti loppua vuonna 2019, mutta Siilinjärven Yaran pyriitin tarve kasvoi, jolloin maanalainen toiminta sai lisäaikaa arviolta 14 kuukautta. Pyriitti on kupari- ja sinkkirikasteen sivutuote. Kaivoksen tuotannon on määrä jatkua kevääseen 2021. Kaivoksessa on maailman syvimmällä sijaitseva sauna. Matka hissillä kaivoksen pohjalle kestää kaksi ja puoli minuuttia. Kaivoksen omisti ennen Outokumpu, joka myi sen Inmet Mining Corporationille vuonna 2001. Vuonna 2013 kaivos siirtyi First Quantum Minerals Ltd:n omistukseen
Trikkaus

Trikkaus (engl. Tricking) on näyttävä liikunnallinen laji, joka koostuu erilaisten taistelulajien, akrobaattisen voimistelun ja muiden vastaavien lajien näyttävimmistä tempuista, joista trikkaaja pyrkii tekemään mahdollisimman sulavan ja näyttävän kokonaisuuden käyttämällä erilaisia potkuja, voltteja ja kierteitä. Trikkaus kasvattaa jatkuvasti suosiotaan ympäri maailmaa, ja monia nimenomaan trikkaajien kehittämiä temppuja on nähtävissä nykyään Hollywoodin action tuotannoissa, videopeleissä, sirkus- ja tanssiesityksissä, parkourissa ja breakdancessa. Temppujen suorittaminen tasamaalla, useiden akrobaattisten elementtien yhdistäminen ja rajoja rikkovien askeleiden, ponnistusten ja alastulojen käyttö siirtyminä erottaa trikkauksen muista lajeista, joihin kuuluu samankaltaisia liikkeitä Trikkaus syntyi 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun yhdysvaltalaisessa (sport)karate-piireissä. Tätä taistelulajia harrastavat ja kilpailijat alkoivat keksiä ja liittää muiden lajien akrobaattisia liikkeitä synnyttäen nähtävyyttä liikesarjoihinsa. Trikkauksessa alkoi syntyä uusia liikkeitä, kun muun muassa Jon Valera, Mike Chat ja Chris Devera alkoivat ottaa liikkeitä breakdancesta ja capoeirasta. Kyseiset henkilöt laittoivat 1990-luvun lopussa tempuistansa videoita nettiin, ja trikkaus alkoi jo selvästi erottua taistelulajeista, luoden tavallaan alalajin niistä, jotka löysivät videot netistä ja alkoivat omin avuin harjoittelemaan liikkeitä. (usein yksin omalla takapihallaan, mistä tulee vanhahko nimitys takapihatrikkaus) Näihin aikoihin syntyivät myös Bilang.com ja trickstutorials.com, jotka ovat käytännössä levittäneet trikkauksen maailmalle yhdessä YouTuben kanssa, joka mahdollisti trikkausvideoiden jakamisen helposti ja nopeasti laajalle yleisölle. Useat maailmanluokan trikkaajat ovat entisiä (ja myös nykyisiä) NASKA:n Sport Karate -kilpailijoita, joiden tyylistä paistaa vahvasti läpi taistelulajitausta. Esimerkkinä lajin huipuista Amerikassa asuvat Anis Cheurfa, Jeremy Marinas ja Daniel Graham, jotka harjoittelevat Joining All Movement salilla, joka on tavallaan trikkauksen Hollywood
Rover 800-sarja

Rover 800 on suuri, ylellinen auto, jonka Austin Rover Group esitteli 1986. Sitä myytiin myös Sterling-nimellä Yhdysvalloissa. Aluksi sitä oli saatavana ainoastaan sedanina; Fastbackiksi kutsuttu liftback-versio tuli markkinoille vuonna 1988. Rover 800 suunniteltiin korvaajaksi Rover SD1-mallille. Auton suunnittelu alkoi 1981 yhteistyössä Hondan kanssa. 800-sarjasta käytettiin koodinimeä XX; Hondan vastaava malli oli Honda Legend, koodinimeltään HX. Kehitys tapahtui sekä Roverin Canleyn että Hondan Tochigin kehityskeskuksissa. Euroopan markkinoille Legendit valmisti Austin-Rover samalla linjalla 800-sarjan kanssa entisellä Morriksen tehtaalla Cowleyssa, Oxfordshiressa. Yhdysvaltain markkinoille tarkoitetut Acura Legendit valmistettiin Japanissa. Vuoden 1992 alussa 800 uudistui koodinimen R17 alla. Malli sai perinteisen Rover-maskin ja kurvikkaammat muodot. Uudelleenmuotoilua rajoitti se, että autossa jouduttiin säästösyistä käyttämään mm
Tavarafetisismi

Tavarafetisismi (saks. Warenfetischismus) on saksalaisen yhteiskuntateoreetikon Karl Marxin (1818–1883) esittämä käsite. Se määritellään vuonna 1867 ilmestyneessä kirjassa Pääoma I. Marxin työnarvoteorian mukaan tavaran vaihtoarvo määräytyy sen valmistamiseen käytetyn yhteiskunnallisesti välttämättömän työmäärän mukaan. Ihmisistä kuitenkin näyttää siltä kuin vaihtoarvo sisältyisi tavaroihin itseensä. Marx jatkaa: "Tätä minä sanon tavarafetishismiksi, joka takertuu työntuotteisiin, mikäli niitä tavaroina tuotetaan."
Kladistiikka

Fylogeneettinen systematiikka eli kladistiikka on eliöiden tieteellisen luokittelun lähestymistapa, jossa luokituksen on tarkoitus heijastaa eliöiden evolutiivista polveutumishistoriaa. Polveutumishistorian selvittämiseksi eliöiden nykyisten tuntomerkkien perusteella pyritään käyttämään objektiivisia päättelysääntöjä. Biologisen systematiikan tehtävänä on eliöiden nimeäminen ja luokittelu sekä eliömaailman monimuotoisuuden jäsentäminen. Perinteisesti, esimerkiksi linnéläisessä systematiikassa, luokittelu on perustunut lähinnä lajien (morfologisiin) samankaltaisuuksiin riippumatta siitä, miten ja milloin nämä samankaltaisuudet ovat syntyneet. 1900-luvun jälkipuolella käyttöön tulleen, erityisesti Willi Hennigin ajatuksiin perustuvan, fylogeneettisen systematiikan tarkoituksena on luokittelu, jossa taksonit vastaavat yksikäsitteisesti evoluutiopuun haaroja, monofyleettisiä ryhmiä eli kladeja (kehityslinjoja). Informaatio siitä, mitkä eliöt muodostavat monofyleettisen ryhmän, sisältyy vain niihin ominaisuuksiin tai tuntomerkkeihin, jotka ovat syntyneet kyseisessä kehityslinjassa sen eriydyttyä muista kehityslinjoista. Kladistinen analyysi pyrkii tunnistamaan tällaiset synapomorfiset tuntomerkit ja rekonstruoimaan evoluutiopuun niiden perusteella. Sen sijaan jo ajalta ennen kyseessä olevan ryhmän eriytymistä periytyvät samankaltaisuudet, synplesiomorfiat, eivät kerro linjan historiasta. Biologisessa systematiikassa eliöille voidaan laatia niiden keskinäisiä samankaltaisuuksia kuvaava puumainen, kaksiulotteinen kuva. Tällaista kaaviokuvaa kutsutaan dendrogrammiksi. Fylogeneettisen systematiikan menetelmät tuottavat kladogrammeiksi kutsuttuja kaavioita, jotka ovat dendrogrammin erikoistapauksia. Kladogrammi on puumainen kaavio, joka pohjautuu havaintoihin eliöiden rakenteesta ja geneettisistä ominaisuuksista, taustaoletuksiin evoluution mekanismeista ja tiettyyn tieteenfilosofiseen lähtökohtaan, parsimoniaan, eli yksinkertaisten ja selkeiden selitysten tavoitteluun
Viktor Kapitonov

Viktor Arsenjevitš Kapitonov (ven. Виктор Арсеньевич Капитонов, 25. lokakuuta 1933 Tver – 5. maaliskuuta 2005) oli neuvostoliittolainen pyöräilijä. Hän voitti maantieajon olympiakultaa vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa. Hän voitti samoissa kisoissa myös 100 kilometrin joukkueajossa pronssia. 1896: Aristeídis Konstantinídis |1912: Rudolph Lewis |1920: Harry Stenqvist |1924: Armand Blanchonnet |1928: Henry Hansen |1932: Attilio Pavesi |1936: Robert Charpentier |1948: José Beyaert |1952: André Noyelle |1956: Ercole Baldini |1960: Viktor Kapitonov |1964: Mario Zanin |1968: Pierfranco Vianelli |1972: Hennie Kuiper |1976: Bernt Johansson |1980: Sergei Suhorutšenkov |1984: Alexi Grewal |1988: Olaf Ludwig |1992: Fabio Casartelli |1996: Pascal Richard |2000: Jan Ullrich |2004: Paolo Bettini |2008: Samuel Sánchez |2012: Aleksandr Vinokurov |2016: Greg Van Avermaet |2020: Richard Carapaz |2024: Remco Evenepoel
José Beyaert

José Beyaert (1. lokakuuta 1925 Lens – 11. heinäkuuta 2005 La Rochelle) oli ranskalainen ammattilaispyöräilijä, joka voitti maantieajon olympiakultaa vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa. Beyaert muutti Kolumbiaan vuonna 1952 ja asui maassa usean vuoden ajan ja toimi Kolumbian pyöräilymaajoukkueen valmentajana. Hän osallistui Kolumbian ympäriajoon ja voitti sen vuonna 1952. 1896: Aristeídis Konstantinídis |1912: Rudolph Lewis |1920: Harry Stenqvist |1924: Armand Blanchonnet |1928: Henry Hansen |1932: Attilio Pavesi |1936: Robert Charpentier |1948: José Beyaert |1952: André Noyelle |1956: Ercole Baldini |1960: Viktor Kapitonov |1964: Mario Zanin |1968: Pierfranco Vianelli |1972: Hennie Kuiper |1976: Bernt Johansson |1980: Sergei Suhorutšenkov |1984: Alexi Grewal |1988: Olaf Ludwig |1992: Fabio Casartelli |1996: Pascal Richard |2000: Jan Ullrich |2004: Paolo Bettini |2008: Samuel Sánchez |2012: Aleksandr Vinokurov |2016: Greg Van Avermaet |2020: Richard Carapaz |2024: Remco Evenepoel
Manse United

Manse United (lyh. ManU) on tamperelainen salibandyn erikoisseura, joka voitti lajin kaksi ensimmäistä miesten Suomenmestaruutta kausilla 1986–1987 ja 1987–1988. Nykyään seuralla on toimintaa salibandyn seniorisarjoissa. Manse United muodostettiin Tampereen yliopistossa jo vuosia pelatun kilpasählysarjan parhaiden joukkueiden pelaajista. Tampereen yliopiston sählysarjaa pelattiin 1980-luvun alkupuolella torstaisin (klo 8.00–13.00) yliopiston vanhassa jumppasalissa. Joukkueita oli 10-12. Sarjamuotona oli yksinkertainen runkosarja, jonka päätteeksi pelattiin play off-pelit paras kahdesta järjestelmällä. Ainejärjestöillä oli harjoitusvuoroja, joissa tutustuminen uuteen lajiin tapahtui ja missä joukkueet organisoituivat. Esimerkiksi historianopiskelijoilla (Patina) oli maanantaisin yhteinen vuoro (klo 20.30–22
Korol i Šut

Andrei Knjazev, lauluMihail Goršenjov, lauluAleksandr Štšigolev, rummutJakov Tsvirkunov, kitaraDmitri Riško, viuluSergei Zaharov, bassoPavel Sažinov, koskettimet Misterija zvukaМelodijaManchester Records Korol i Šut (ven. Король и Шут ’Kuningas ja narri’; lyh. KiŠ, КиШ) oli vuonna 1988 perustettu venäläinen rockyhtye. Yhtyeen kotikaupunki on Pietari. Yhtyeen solisti ja keulahahmo oli Mihail Goršenjov, joka kuoli vuonna 2013.