nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Kansallispankintalo

Kansallispankintalo eli Tampereen Osake-Pankin talo on Tampereen keskustassa sijaitseva jugendtyylinen liike- ja toimistorakennus, jonka on suunnitellut arkkitehti Birger Federley. Talo on rakennettu kolmessa vaiheessa: ensimmäinen osa valmistui Kauppakadun varrelle vuonna 1904, toinen osa Hämeenkadun ja Kuninkaankadun puolelle noin vuosina 1905–1906 ja kolmas osa Kauppakadun ja Kuninkaankadun kulmaan vuonna 1916. Kansallispankintalo oli Tampereen ensimmäinen rakennus, johon asennettiin hissi. Talon rakennutti pääkonttorikseen Tampereen Osake-Pankki, joka oli 1890-luvun lopussa perustettu maakunnallinen liikepankki. Se liitettiin vuonna 1929 Maakuntain Pankkiin, joka puolestaan yhdistettiin vuonna 1932 Kansallis-Osake-Pankkiin. Myöhemmin Kansallispankintalossa toimi Merita Pankki (1995–2001), ja nykyään siellä on Nordean konttori. Viisikerroksisessa rakennuksessa on harmaa julkisivurappaus ja jyrkästi nouseva punainen tiilikatto. Katutasokerroksen julkisivua on 1960-luvulla modernisoitu Hämeenkadun ja Kuninkaankadun puolelta. 1990-luvulla rakennuksen sisäpiha katettiin ja muutettiin toimistotilaksi. Muutoksista huolimatta Kansallispankintalo on säilyttänyt hyvin alkuperäisen ulkoasunsa. Asemakaavassa se on suojeltu rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja maisemallisin perustein (”rakennustaiteellisesti arvokas ja kaupunkikuvan säilyttämisen kannalta tärkeä rakennus”). Kansallispankintalon vieressä, Kuninkaankadun toisella puolella, sijaitsi aikoinaan jykevä Blomin talo (1907–1955), joka oli niin ikään Federleyn suunnittelema
Säästöpankintalo (Tampere)

Säästöpankintalo (eli Tampereen Säästöpankin talo) on Tampereen keskustassa Kauppakadun ja Näsilinnankadun kulmassa sijaitseva liike- ja asuinrakennus. Tampereen Säästöpankki rakennutti sen tontille, jossa kohosi aiemmin niin sanottu Junovuori. Korkeiden kustannusten takia talo valmistui vaiheittain. Ensimmäinen osa nousi tontin länsilaidalle Kauppakadun varrelle vuosina 1901–1902, toinen osa nykyisen Näsilinnankadun varrelle vuonna 1903. Nämä osat suunnitteli arkkitehtiryhmä Gesellius, Lindgren, Saarinen. Rakennuksen kulmaosa tehtiin vasta huomattavasti myöhemmin, vuonna 1926. Sen suunnitteli Birger Federley. Hän sai edellisiltä arkkitehdeilta luvan korottaa rakennuksen vanhoja osia, joten niihin tehtiin samalla lisäkerros. Säästöpankintalo on suojeltu rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja maisemallisin perustein. Kauppakadun puolella oleva vanhin osa edustaa aitoa kansallisromantiikkaa, kun taas Federleyn suunnittelema kulmaosa henkii 1920-luvun tyyliä. Rakennuksen vanhoihin osiin Federley toteutti muutokset alkuperäistä tyyliä mukaillen. 1990-luvulla tehdyn peruskorjauksen yhteydessä pihan alle rakennettiin vielä autohalli
Michael Kozaki

Pyhä Miguel Kozaki (myös Cozaki tai Kasaki; jap. ミカエル小崎 ; n. 1551 Ise, Mie, Japani – 5. helmikuuta 1597 Tateyama, Nagasaki, Japani) oli japanilainen maallikkokristitty, puuseppä ja jousien tekijä, katekeetta, sairaanhoitaja, sekulaarifransiskaani ja kristitty marttyyri. Hän oli pyhän Tomás Kozakin isä, joka kuoli hänen, pyhän Pedro Bautistan ja seuralaisten kanssa ristiinnaulittuna Nagasakissa. Paavi Urbanus VIII julisti Kozakiin autuaaksi 14. syyskuuta 1627 ja autuas paavi Pius IX julisti hänet pyhimykseksi 8. kesäkuuta 1862. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 6. helmikuuta.
Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 1926 yleislakko

Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 1926 yleislakko oli toukokuussa 1926 järjestetty yleislakko Isossa-Britanniassa. Se kesti yhdeksän päivää 3.–12. toukokuuta, ja siihen osallistui noin 1,7 miljoonaa työläistä. Alkamisajankohta oli maanantaina 3. toukokuuta minuuttia vaille puolenyön. Kaivostyöläiset saivat tukea monien avainasemassa olleiden alojen työläisiltä: rautatieläiset, liikennetyöläiset, rauta- ja metalliteollisuuden, rakennusalan, graafisen alan sekä sähkö- ja kaasualan työläiset liittyivät lakkoon. Työtaistelu lamautti yhteiskunnan toimintaa, mutta todellinen yleislakko se ei ollut. Vain 2,5 miljoonaa Yhdistyneen kuningaskunnan 16 miljoonasta työläisestä oli lakossa. Lakko päättyi ammattiliittojen tappioon, sillä Britannian hallitus ei suostunut lakkolaisten vaatimuksiin, mutta vuoden 1929 parlamenttivaaleissa Työväenpuolueesta tuli maan suurin puolue historiansa ensimmäisen kerran. Kaivosteollisuuden ongelmat olivat suurin syy lakkoon. Deflaatio vaikeutti teollisuuden kilpailua vientimarkkinoilla
Klientelismi

Klientelismi tarkoittaa kahden taloudelliselta ja yhteiskunnalliselta asemaltaan erilaisen osapuolen (varakkaan ja vaikutusvaltaisen "suojelijan" tai "isännän" sekä heikomman ja köyhemmän "asiakkaan" eli "klientin") välistä vastavuoroista ja hyväksikäyttävää asiakkuussuhdetta, jossa vaihdetaan hyödykkeitä ja palveluksia. Politiikassa klientelismiä on se, kun poliitikko tarjoaa omille äänestäjilleen julkisia hyödykkeitä vastineeksi äänistä ja niiden kautta saavuttamastaan toimivallasta. Jos palvelujen piiriin pääseminen riippuu vaaleissa annetusta kannatuksesta, osa palveluja tarvitsevista kansalaisista – ne, jotka äänestivät "väärin" – rajataan palvelujen ulkopuolelle. Joskus ääniä voidaan ostaa suoraan rahalla. Pitkäaikaisempaa klientelismiä on nimittää virkoihin omia kannattajia. Klientelismi voi johtaa yleisen edun vaarantumiseen, kun pätevyys ei ole virkoihin valinnan peruste. Laittomissa muodoissaan klientelismi on eräs korruption muoto. Klientelismi on tyypillistä etnisesti hajanaisille maille. Kun jonkin kansan tai heimon edustaja pääsee tällaisen maan johtoon, hän saattaa alkaa täyttämään hallintoa häntä tukeneen oman etnisen ryhmänsä jäsenillä ja tarjoamaan näille muitakin vallan tuomia etuja. Tällaisesta oman väen suosimisesta seuraa usein se, että seuraavakin valtaan noussut johtaja toimii vastaavalla tavalla.
Korjala

45130 Kouvola Korjala on Kouvolan kaupunginosa ja tilastoalue, Kouvolan keskustan suuralueella. Sen alueella sijaitsee Korjalan teollisuusalue, Kouvolan Prismakeskus ja paljon muita kauppoja sekä Lumonin tehdas. Korjalassa on 95 asukasta (vuonna 2015), joista suurin osa asuu Korjalaan kuuluvalla Tanttarin asuinalueella. Vuosina 1989–2012 Tommolankatu 5:ssä toimi K-Citymarket, kunnes se muutti Keskon rakennuttamaan uuteen Veturi-kauppakeskukseen valtatie 6:n ja Kuusaantien risteyksen toisella puolella.
Harmaariuttahai

Erittäin uhanalainen  Carcharhinus amblyrhynchosBleeker, 1856 Harmaariuttahai Wikispeciesissä Harmaariuttahai Commonsissa Harmaariuttahai (Carcharhinus amblyrhynchos) on tiikerihaihin eli ihmishaihin (Carcharhinidae) kuuluva hailaji. Harmaariuttahai on tummanharmaa selkäpinnalta ja valkoinen vatsan puolelta. Niiden suurin mahdollinen pituus on 233-255 senttimetriä. Uroksen pituus on noin 130-145 senttimetriä, kun taas naaran koko on noin 122-137 senttimetriä. Syntymäkoko on 45-60 senttimetriä. Niiden paino on noin 33 kilogrammaa ja ne voivat elää noin 25 vuotta. Niillä on pitkä ja laajasti pyöristynyt kuono ja suuret silmät. Harmaariuttahain ravintoon kuuluvat riuttakalat, kalmarit ja mustekalat, sekä katkaravut ja hummerit. Näiden lisäksi myös luukalat, losserokalat, välskärikalat ja perhokalat. Se saalistaa yöllä, jolloin se on aktiivisin. Harmaariuttahain levinneisyysalue on Länsi-Tyynenmeren alue ja Keski-Tyynenmeren alue, johon kuuluu Madagaskar ja Mauritiuksen ja Seychellien alue Tuamoton saaristo, Etelä-Kiina ja Pohjois-Australia. Harmaariuttahai elelee matalissa, trooppisia ja vesissä korallinriuttojen läheisyydessa ja laguunien lähellä
Hermann Bondi

Hermann Bondi (1. marraskuuta 1919 Wien, Itävalta – 10. syyskuuta 2005 Cambridge, Englanti) oli itävaltalais-brittiläinen matemaatikko ja kosmologi. Hän oli Fred Hoylen ja Thomas Goldin rinnalla kolmas maailmankaikkeuden syntyä kuvaavan pysyvän tilan teorian kehittäjä ja toimi 1967–1971 Euroopan avaruusjärjestö ESAn edeltäjän ESROn johtajana. Wieniläiseen lääkäriperheeseen syntynyt Bondi lähti vuonna 1937 opiskelemaan matematiikkaa Cambridgen Trinity Collegessa.
Wojciech Krzemiński

Wojciech Krzemiński (20. toukokuuta 1933 Varsova – 5. elokuuta 2017) oli puolalainen tähtitieteilijä ja Puolan tiedeakatemiaan (PAN) Nikolaus Kopernikuksen tähtitieteellisen keskuksen professori. Hän toimi pitkään Carnegie Institution for Science -tiedejärjestössä. Krzemiński oli eräs varhaisia kataklysmisten muuttujien tutkijoita yhdessä Bohdan Paczyńskin ja Józef Smakin kanssa. Hän teki vuonna 1961 tarkkoja havaintoja U Geminorum -kaksoistähtijärjestelmästä ja muista kääpiönovista. Hän havaitsi U Geminorumin kirkkauden muuttuvan voimakkaasti 4 tunnin, 14 minuutin ja 15 sekunnin jaksossa. Krzemińskin alkuperäinen malli selitti kirkkauden muutosten pitkin havaittua valokäyrää valkoisen kääpiön epätasaisesti hehkuvalla pinnalla, joka johtuisi kumppanista virtaavasta materiaalivirrasta. Tämä malli ei kuitenkaan sopinut myöhempiin havaintoihin. Järjestelmän oikean mallin antoi Józef Smak, joka selitti kaksoistähtijärjestelmän äkillisten kirkkauden muutosten johtuvan valkoisen kääpiön ympärille muodostuvan kertymäkiekon epävakauksista. Krzemiński löysi röntgenpulsari Centaurus X-3:n näkyvän seuralaisen, joka tunnetaan nykyisin hänen mukaansa nimettynä Krzemińskin tähtenä. Hän oli myös eräs ensimmäisistä tähtitieteilijöistä, joka tulkitsi oikein AM Herculis -tähtien luonteen
Emile Zuckerkandl

Emile Zuckerkandl (1922–2013) oli itävaltalaissyntyinen ranskalainen molekyylibiologi, joka kehitti yhdessä Linus Paulingin kanssa molekyylikelloksi nimetyn ajoitusmenetelmän California Institute of Technology -yliopistossa Kalifornian Pasadenassa 1960-luvun alkupuolella. Häntä pidetään yhtenä molekyylievoluution tutkimuksen uranuurtajista. Zuckerhandl syntyi Itävallassa juutalaisperheeseen, jonka äiti lapsineen pakeni perheen isän luo Pariisiin natsien noustua valtaan Itävallassa 1938. Natsien vallattua myös Ranskan perhe pakeni Algeriaan, jossa asui vuoteen 1945 saakka. Emile-poika haaveili lääkärin urasta, mutta oli myös lahjakas pianisti. Matemaatikko Walther Mayer, Albert Einsteinin läheinen työtoveri Princetonin yliopistossa, kuului Zuckerhandlin perheen ystäviin ja järjesti pojalle jo perheen Algerian-vuosina stipendin, jolla tämä olisi päässyt opiskelemaan Yhdysvaltoihin. Sodan jälkeen perhe palasi kuitenkin Pariisiin, jossa Emile Zuckerkandl opiskeli aluksi Sorbonnen yliopistossa, mutta huomasi stipenditarjouksen olevan yhä voimassa ja sai opiskelupaikan Illinois’n yliopistosta. Master-tutkinnon tutkielmaprojektin hän teki Massachusettsin osavaltion Woods Holessa sijaitsevassa merentutkimuslaitoksessa ja palasi sitten valmistuttuaan Ranskaan. Siellä hän jatkoi biokemian opintojaan, meni naimisiin ja työskenteli sitten useita vuosia Ranskan suurimmassa merentutkimuslaitoksessa. 1950-luvun keskivaiheilla hän tutustui Linus Paulingiin, joka houkutteli Zuckerkandlin pariskunnan muuttamaan vuonna 1959 Kaliforniaan ja otti Emile Zuckerkandlin tutkijaksi Caltech-yliopistoon. Vuonna 1963 Zuckerkand vieraili tutkijana Dick Jonesin laboratoriossa Oregonissa. 1970-luvun alussa hän meni mukaan vastaperustetun Journal of Molecular Evolution -lehden toimittajaryhmään
Biewerterrieri

Biewerterrieri (saks. Biewer Terrier) on Saksassa yorkshirenterrieristä jalostettu uusi koirarotu. Pohjoismainen Kennelunioni päätti vuonna 2018 tunnustaa sen viralliseksi roduksi, ja täten myös Suomen Kennelliitto aloitti sen rekisteröimisen vuonna 2019. Ensimmäiset koirat rekisteröitiin tammikuussa 2019. Lokakuussa 2018 syntyi ensimmäinen suomalainen pentue – 3 urosta ja 1 narttu – joka niin ikään rekisteröitiin alkuvuonna 2019. Vuonna 2024 Saksan Kennelliitto (VDH) tunnusti biewerterrierin kansalliseksi roduksi. Biewerterrieri on rungoltaan hieman korkeuttaan pidempi ja sillä on vaakasuora ylälinja. Kallo on hieman holvautunut, otsapenger kohtuullinen ja kuono noin 1/3 pään pituudesta. Keskikokoiset silmät ovat joko mantelinmuotoiset tai pyöreät. Silmien väri on tumma. Korvat ovat V:n muotoiset, pienet ja pystyt. Häntä on korkealle kiinnittynyt, kaartuu selän yläpuolelle ja saattaa riippua koiran ollessa levossa
Raivohuone

Raivohuone tai vihahuone on paikka, jossa asiakas saa tuhota asioita. Tuhoamisen hän voi suorittaa astalolla kuten golfmailalla, sorkkaraudalla tai lekalla. Tuhottavat esineet toimittaa huoneeseen palveluntarjoaja, mutta niitä saa myös asiakas itse tuoda mukanaan tietyin rajoituksin. Raivohuoneita markkinoidaan keinona purkaa stressiä ja vihaa esineiden tuhoamisen avulla. Jotkut voivat käydä raivohuoneella huvin vuoksi. Raivohuoneita on avattu vuoden 2015 jälkeen paljon erityisesti Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Myös Kiinassa niiden suosio on kasvussa. Suomen ensimmäinen raivohuone Rage Cube avattiin Jyväskylässä helmikuussa 2017. Sen jälkeen raivohuoneita on avattu myös ainakin Tampereelle ja Seinäjoelle.  Viimeisin raivohuone avattiin Turkuun lokakuussa 2019.
Henry (Yhdistyneen kuningaskunnan prinssi)

Prinssi Henry, Gloucesterin herttua, (Henry William Frederick Albert, 31. maaliskuuta 1900 – 10. kesäkuuta 1974) oli kuningas Yrjö V:n ja kuningatar Maryn kolmas poika. Hän palveli Australian kenraalikuvernöörinä vuosina 1945–1947. Hän on ainoa kuninkaallisen perheen jäsen, joka on toiminut kyseisessä virassa. Henry oli ensimmäinen brittiläisen monarkin poika, joka suoritti opintonsa kotiopetuksen sijaan koulussa. Hän opiskeli Eton Collegessa ja menestyi eri urheilulajeissa, kuten kriketissä, poolossa ja tenniksessä. Myöhemmin hän opiskeli yhdeksän kuukautta Cambridgen yliopistossa. Henryn nuorempi veli Kentin herttua George oli alun perin valittu seuraamaan Gowrien jaarlia Australian kenraalikuvernöörinä, mutta tämä kuoli lento-onnettomuudessa vuonna 1942. 15. marraskuuta 1943 Australian pääministeri John Curtin ilmoitti, että Henry oli valittu seuraavaksi kenraalikuvernööriksi. Hän saapui maahan 28
Aldus Corporation

Aldus Corporation oli yhdysvaltalainen julkaisuohjelmia kehittänyt ohjelmistoyritys. Se tunnettiin erityisesti aikaisen työpöytäjulkaisualustan PageMakerin kehittämisestä. Yritys oli nimetty 1400-luvun venetsialaisen kirjanpainajan Aldus Manutiuksen mukaan. Aldus Corporationin kotipaikka oli Seattle Washingtonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Syyskuussa 1994 Alduksen suurin kilpailija Adobe osti Alduksen 446 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla.
Harjunpää ja kylmä kuolema

Harjunpää ja kylmä kuolema (ruots. Harjunpää och kalla döden) on neliosainen suomalainen televisiosarja vuodelta 1983. Se perustuu Matti Yrjänä Joensuun romaaniin Harjunpää ja kapteeni Karhu (1983). Sarja on Yleisradion ruotsinkielisen televisioteatterin tuotantoa, ja sarjan esityskieli on ruotsi. Sen on ohjannut Åke Lindman, ja sen ensilähetys oli tammikuussa 1983. Sarja kuvaa arkista poliisin työskentelyä Helsingissä. Päähenkilönä on ylikonstaapeli Timo Harjunpää. Tarinassa Laura on nuori selkäviasta kärsivä nainen, joka asuu Kruununhaassa. Hänet löydetään kuolleena merestä. Ylikonstaapeli Timo Harjunpää työtovereineen alkaa selvittää rikosta. Harjunpää ja kylmä kuolema esitettiin TV1-kanavalla 4.1, 11
Dipolis

Dipolis (m.kreik. Δίπολις, ”Kaksi kaupunkia”) oli antiikin Kreikassa nimitys saarelle, jolla sijaitsi kaksi polista eli kaupunkivaltiota, sekä tällaisten kaupunkien liitolle. Tunnetuimmat dipoliit olivat:
Hávarðr Jäävuonolaisen saaga

Hávarðr Jäävuonolaisen saaga (isl. Hávarðar saga Ísfirðings) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. Saaga sijoittuu 900-luvun Länsi-Islantiin Ísafjörðurin alueelle. Saagassa Hávarðrin poika Óláfr työskentelee lammaspaimenena. Rikas mutta epäoikeudenmukainen tilallinen Þorbjörn surmaa Óláfrin, minkä seurauksena Hávarðr menettää elämänhalunsa. Hänen vaimonsa Bjargey kuitenkin kannustaa häntä toimimaan, ja saaga kuvaa, miten Hávarðr maksaa ystäviensä ja sukulaistensa avulla Þorbjörnille takaisin. Þorbjörn on vähällä surmata Hávarðrin, mutta Hávarðr sattuu muistamaan kuulleensa kuningas Olavi Tryggvenpojan saarnaamasta uudesta uskosta ja vannoo tulevansa kastetuksi. Samalla hetkellä Þorbjörn kaatuu ja Hávarðr onnistuu pääsemään niskan päälle. Kostettuaan Hávarðr purjehtii vaimonsa kanssa Norjaan, missä kuningas Olavi kastaa heidät molemmat. Hávarðr Jäävuonolaisen saagaa ei ole suomennettu. Nykyisin tunnettu Hávarðr Jäävuonolaisen saaga on kirjoitettu vuoden 1330 tietämillä, mutta se pohjautuu nyt jo kadonneelle vanhemmalle versiolle
DAT-nauha

DAT-nauha (engl. Digital Audio Tape) tarkoittaa digitaalista magneettinauhan sisältävää äänikasettia, jonka mitat ovat 73 x 54 x 10,5 mm. Tavallisesti kasetti on kahden tunnin mittainen, mutta useissa DAT-nauhureissa on lisäksi puolinopeus, jolloin kasetille mahtuu neljän tunnin äänitys. Ensimmäinen DAT-nauhuri tuli markkinoille Sony-yhtiön toimesta Japanissa vuonna 1987. Suomessa DAT-nauhureiden myynti aloitettiin vuoden 1988 lopulla. Tavallisessa ääninauhassa käytetään analogista tallennusta, jossa magnetointi muuttuu äänenvoimakkuuden mukaan. DAT-nauhassa ääni tallennetaan kuitenkin digitaalisesti bitteinä samaan tapaan kuin CD-levyssä. Näin päästään eroon suhinoista ja muista häiriöistä. DAT-järjestelmässä informaation digitaalinen tallentaminen magneettinauhalle ja lukeminen siltä tapahtuvat kuvanauhureista tuttua pyörivää rumpua käyttäen. Tarkalleen ottaen on siis kyse R-DATista (engl. rotary, pyörivä). Äänipäät sijaitsevat pyörivällä rummulla, jonka ympäri nauha pujotetaan 90 astetta
Mahdottomuus (logiikka)

Mahdottomuus on logiikan käsite, mahdollisuuden vastakohta. Propositio on mahdoton, jos se ei olisi voinut olla tosi. Tällaisia ovat esimerkiksi loogisesti ristiriitaiset propositiot, jotka rikkovat esimerkiksi ristiriidan lakia tai kolmannen poissuljetun lakia. Modaalilogiikassa tämä voidaan ilmaista mahdollisten maailmojen avulla niin, että propositio on mahdoton, mikäli se ei ole tosi missään mahdollisessa maailmassa. Tutkijat ovat kehittäneet myös mahdottomien maailmojen käsitteen. Mahdottomassa maailmassa on sellaisia tosia propositioita (esimerkiksi joku loogisesti mahdoton propositio), jotka eivät olisi voineet olla tosia missään mahdollisessa maailmassa. Näin normaalit logiikan lait eivät välttämättä päde mahdottomissa maailmoissa.
Unkarin vallankumous

1848–1849 Unkari, Itävalta Vallankumouksen kukistaminen Itävalta Venäjä Unkarin vallankumoukselliset Franz Lamberg Alfred Windisch-Grätz Julius Haynau Josip Jelačić Ivan Paskevitš Lajos Kossuth Lajos Batthyány Artur Görgey György Klapka Henryk Dembinszki Józef Wysocki Józef Bem Unkarin vallankumous oli vallankumous Unkarissa Euroopan hullun vuoden aikana vuosina 1848 ja 1849. Uudistuksia ajaneet unkarilaiset vallankumoukselliset päätyivät lopulta julistamaan Unkarin kokonaan itsenäiseksi Habsburgien Itävallasta keväällä 1849. Vallankumoushallinto kamppaili kuitenkin keisarin lisäksi maan omia vähemmistöjä vastaan, kun näiden omien kansallisuusaatteiden mukaisiin vaatimuksiin ei suostuttu. Lopullinen isku vallankumoukselle oli Venäjän puuttuminen vallankumoukseen keisarin puolella. Murskaavan ylivoiman edessä unkarilaiset joutuivat lopulta antautumaan. Tappioon päättynyt vallankumous jäi kuitenkin elämään sankaritarinana Unkarin kansallisessa mytologiassa. Vallankumousvuosi 1848 eli niin sanottu Euroopan hullu vuosi alkoi Palermossa tammikuussa. Kansannousut levisivät pian myös Napoliin ja helmikuussa myös Pariisiin. Itävallassa liikehdintä levisi Wieniin ja kansleri Klemens von Metternich joutui eroamaan 13. maaliskuuta. Vallankumouksellisuuden leviämisen nopeuteen vaikuttivat teollinen vallankumous ja tiedon liikkumisen nopeutuminen. Teollisen vallankumouksen synnyttämä porvariluokka omaksui vallankumouksellisia aatteita esimerkiksi elinkeinovapauksista ja vapaakaupasta
Vadim Fadejev

Vadim Ivanovitš Fadejev (ven. Вадим Иванович Фадеев; 25. joulukuuta 1917 – 5. toukokuuta 1943) oli neuvostoliittolainen taistelulentäjä ja hävittäjä-ässä. Kapteenin sotilasarvoisena hän taisteli 16. GIAP:ssa, lentäjätovereinaan muun muassa Aleksandr Pokryškin sekä Grigori Retškalov. Fadejev lensi aluksi I-16-konetyypillä sekä sittemmin Curtiss P-40 Kittyhawkilla ja P-39 Airacobralla. Fadejev kaatui vuonna 1943 saksalaisten Me 109 -parvea vastaan taistellessaan. Hän saavutti Neuvostoliiton sankarin arvon kaatumisensa jälkeen. Matalahyökkäyksistään tunnetun Fadejevin kutsutunnus ja lempinimi oli Boroda eli Parta. Fadejev saavutti vähintään 20 (17+3) pudotusta ja toimi lentueen päällikkönä 16. GIAP:ssa
Juseliuksen mausoleumin freskot

Juséliuksen mausoleumin freskot ovat seinämaalauksia, jotka taidemaalari Akseli Gallen-Kallela suunnitteli vuonna 1903 Poriin valmistuneeseen Juséliuksen mausoleumiin. Alkuperäiset teokset olivat Gallen-Kallelan maalaamia, mutta nykyiset ovat hänen poikansa Jorma Gallen-Kallelan 1930-luvulla tekemiä uusinnoksia, jotka maalattiin alkuperäisten tuhouduttua rakennusteknisten virheiden ja tulipalon seurauksena. Freskoista tunnetuimmat ovat keskihuoneen seiniä kiertävä kuuden maalauksen sarja, jonka lisäksi nähtävillä on kaksi suurta seinäfreskoa sekä kupolien koristemaalauksia. Naturalistista kansankuvausta ja symbolismia sisältävät moniselitteiset freskot ovat yhteenveto Gallen-Kallelan siihenastisesta urasta, ja ne ovat myös hänen kansallisromanttisen monumentaalitaiteensa päätepiste. Maalausten teemat tulevat kalevalaisesta perinteestä ja raamatullisista aiheista, mutta niissä näkyy myös viittauksia teosofiaan ja okkultismiin. Yhdessä arkkitehti Josef Stenbäckin suunnitteleman mausoleumin kanssa freskot muodostavat ainutlaatuisen kokonaisuuden Suomen taidehistoriassa. Liikemies F. A. Jusélius rakennutti Käppärän hautausmaalla sijaitsevan mausoleumin kesäkuussa 1898 yksitoistavuotiaana kuolleen Sigrid-tyttärensä hautamuistomerkiksi. Rakennuksen suunnittelijaksi hän valitsi tunnetun kirkkoarkkitehdin Josef Stenbäckin, joka pyysi marraskuussa 1899 koristemaalausten ehdotukset Akseli Gallen-Kallelalta, Pekka Haloselta ja Väinö Blomstedtilta. Teemaksi Stenbäck oli valinnut ”kuoleman voiton ruumiin yli”, jota hän halusi käsiteltävän jo keskiajalta lähtien kirkkotaiteessa esiintyneen kuolemantanssin kautta. Maalausten toteuttajiksi Stenbäck valitsi Gallen-Kallelan ja Halosen
Ruotsin naisten salibandymaajoukkue

Ruotsi 6–0 Norja(Örebro, Ruotsi; 8.5.1993) Ruotsi 61–0 Ranska(MM-karsinnat: Puola, 30.1.2019) Ruotsi 0–7 Suomi(Suomi, 11.9.2019) Ruotsin naisten salibandymaajoukkue on Svensk Innebandyn hallinnoima joukkue, joka edustaa Ruotsia naisten kansainvälisissä otteluissa. Ruotsi on ylivoimaisesti MM-kisojen menestynein joukkue. Se on voittanut 14 MM-kisoissa 11 mestaruutta, muun muassa yhdeksän viimeisintä vuodesta 2007 alkaen.
Canzio

Canzio on Aleksis Kiven vuosina 1867–1869 kirjoittama viisinäytöksinen tragedia. Näytelmän suomenkielinen kantaesitys annettiin Suomalaisessa Teatterissa keväällä 1901. Kiven tuotantoa käsittelevässä tutkimuksessa Canzio on usein sivuutettu lyhyin maininnoin. Teoksen italialainen maisema ja tematiikka keskiaikaisine sotatovereineen on antanut aiheen uumoilla, että se on saanut alkusysäyksensä Kaarlo Bergbomilta, tunnetulta Kiven tekstien muokkaajalta. Canziossa on vahvoja piirteitä italialaisesta rosvoromantiikasta ja rosvonäytelmistä, joissa pohditaan uskonnollisia ja moraalisia kysymyksiä. Nähtävissä on myös vaikutteita William Shakespearen italialaisaiheisista teoksista Kivi kirjoitti alkuvuodesta 1868 ystävälleen August Robert Svanströmille saavansa pian valmiiksi viisinäytöksisen tragedian, jonka tapahtumapaikka on Arnon ranta Toscanassa. Kesäkuussa Kivi uumoili teoksen ilmestymisen viivästyvän "epämääräiseen tulevaisuuteen". Vuonna 1869 käsikirjoitus oli päätynyt Bergbomin haltuun, mutta elokuun kymmenentenä päivätyssä kirjeessään Kivi pyytää käsikirjoitusta takaisin. Canzio julkaistiin vasta 1897. Se ei edusta Kiven vahvinta tuotantoa; sen syntyyn lienee vaikuttanut Karkurien saama myönteinen vastaanotto. Canzio tapahtuu suurten sisällisten puoluesotien jälkeisenä aikana. Nuori meriupseeri Canzio on ollut kolme vuotta Neapelin sotakoulussa ja on palaamassa kotilinnaansa