nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Aleksandr Malyšev

Tietolaatikko päivitetty 14. helmikuuta 2016 Aleksandr Vasiljevitš Malyšev (ven. Александр Васильевич Малышев, s. 20. syyskuuta 1989 Leninogorsk, Kazakstanin SNT) on kazakstanilainen maastohiihtäjä. Malyšev on 173 senttimetriä pitkä ja painaa 70 kilogrammaa. Malyšev debytoi maailmancupissa joulukuussa 2012 Tour de Skihin kuuluvassa Oberhofin prologissa sijoittuen sijalle 92. Ensimmäistä kertaa hän sijoittui 30 parhaan joukkoon samalle kiertueelle kuuluneessa Toblachin viiden kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ollen 28:s. Malyševin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 20. tila helmikuulta 2016 Falunin kymmenen kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta. Malyšev kilpaili vuoden 2013 MM-kilpailuissa ollen 50 kilometrin kilpailussa 58:s. Talviuniversiadeista hän on saavuttanut viestikultaa vuodelta 2013 ja -hopeaa vuodelta 2015
Kuusjoki (Ypäjä)

60°45′29″N, 23°11′49″E Kuusjoki (joskus myös Kuusjoenkulma) on kulmakunta ja entinen koulupiiri Ypäjällä Kanta-Hämeessä. Kuusjoki sijaitsee Ypäjän kunnan lounaisosassa. Ypäjän puolella sen naapurikyliä ovat pohjoisessa Manninen, koillisessa Levä ja kaakossa Ypäjän Palikkalan kylään kuuluva Hyrsynkulman kulmakunta. Lounaassa kulmakunta rajoittuu Someroon kuuluvaan Palojoen kulmakuntaan Someron Vilukselan kylässä. Kulmakunnan luonnonympäristöä hallitsevat savikerrostumat ja kalliosydämiset moreeniselänteet. Lounaassa Ypäjän ja Someron rajalla on Piilikankaan - Soukanseljän - Pirttiniemennokan harjumuodostuma. Idässä ja etelässä harjumuodostumaan rajautuvat Natura 2000 -suojelualueen muodostavat pääosin Loimaan puolella sijaitseva Eksyssuo Loimaan rajalla lännessä ja pääosin Someron puolella sijaitseva Huhmassuo Someron rajalla lounaassa. Kulmakunnan halki kaakosta pohjoiseen virtaa sille nimensä antanut Loimijoen pienehkö sivujoki Kuusjoki, jonka valuma-alueen sisälle koko kulmakunta myös jää. Historiallisessa kyläjaossa Kuusjoen kulmakunta on muodostunut pääosin Loimijoen eteläpuolelle jäävästä Ypäjän Perttulan kylän erillisestä takamaapalstasta. Kuusjoella toimi vuosina 1922–1967 Kuusjoen kansakoulu. Vielä vuonna 1963 Kuusjoella ja siihen kuuluvalla Ruokosuolla on kummassakin ollut kauppa. Koulu sijaitsi nykyisen Koskentien varressa Kuusjoen ylittävästä sillasta etelään ja kauppa siitä hiukan Kosken suuntaan
Luettelo triathlonin olympiamitalisteista

Triathlon on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 2000 lähtien. Menestyneimmät maat olympialaisten triathlonissa ovat Iso-Britannia ja Sveitsi. Simon Whitfield (CAN) Stephan Vuckovic (GER) Jan Řehula (CZE) Hamish Carter (NZL) Bevan Docherty (NZL) Sven Riederer (SUI) Jan Frodeno (GER) Simon Whitfield (CAN) Bevan Docherty (NZL) Alistair Brownlee (GBR) Javier Gómez Noya (ESP) Jonathan Brownlee (GBR) Alistair Brownlee (GBR) Jonathan Brownlee (GBR) Henri Schoeman (RSA) Kristian Blummenfelt (NOR) Alex Yee (GBR) Hayden Wilde (NZL) Brigitte McMahon (SUI) Michellie Jones (AUS) Magali Messmer (SUI) Kate Allen (AUT) Loretta Harrop (AUS) Susan Williams (USA) Emma Snowsill (AUS) Vanessa Fernandes (POR) Emma Moffatt (AUS) Nicola Spirig (SUI) Lisa Nordén (SWE) Erin Densham (AUS) Gwen Jorgensen (USA) Nicola Spirig (SUI) Vicky Holland (GBR) Flora Duffy (BER) Georgia Taylor-Brown (GBR) Katie Zaferes (USA) Iso-Britannia Yhdysvallat Ranska
Scanfil

Scanfil Oyj on suomalainen elektroniikkateollisuuden sopimusvalmistaja ja järjestelmätoimittaja. Nykymuotoinen yhtiö syntyi 1. tammikuuta 2012, kun samalla nimellä toiminut Scanfil Oyj jakautui sopimusvalmistusta harjoittavaksi Scanfil Oyj:ksi ja sijoitustoimintaa harjoittavaksi Sievi Capital Oyj:ksi. Takasen perhe omisti vuonna 2016 enemmistön Scanfilin osakkeista. Scanfilin perusti Jorma J. Takanen vuonna 1976 Sievissä. Yhtiön kotipaikka ja Suomen tehdasyksikkö ovat edelleen Sievissä. Tuotantoa Scanfilillä on Suomen lisäksi Kiinan Suzhoussa ja Hangzhoussa, Saksan Hampurissa, Unkarin Budapestissa ja Viron Pärnussa. Yrityksen nimi on peräisin eräistä sen ensimmäisistä tuotteista, suodattimista (engl. Scandinavian filters). Scanfil aloitti toimintansa mekaniikan valmistamisella elektroniikkateollisuudelle, mutta myös varsinaisen elektroniikan valmistaminen aloitettiin jo vuonna 1980. 1990-luku oli Scanfilille voimakkaan kasvun aikaa
Wiesław Rudkowski

Wiesław Ksawery Rudkowski (17. marraskuuta 1946 Łódź – 14. helmikuuta 2016 Varsova) oli puolalainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Rudkowski saavutti olympiahopeaa 71 kg:n painoluokassa Münchenissä 1972 hävittyään Dieter Kottyschille. Méxicon kesäolympialaisissa 1968 hän saavutti jaetun viidennen sijan. Euroopan-mestaruuskilpailuista Rudkowski voitti kultaa vuonna 1975, hopeaa vuonna 1973 ja pronssia vuonna 1971. Hän kuoli 69-vuotiaana varsovalaisessa sairaalassa yöllä 14. helmikuuta 2016 vakavan sairastamisen jälkeen.
Niklas Andersson (jääkiekkoilija, 1995)

Niklas Sebastian Andersson (s. 12. toukokuuta 1995 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Andersson on Karhu-Kissojen kasvatti. Hän oli kaudella 2010–2011 C-nuorten I-divisioonassa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 23+23=46 ja C-nuorten SM-karsinnoissa Andersson voitti Karhu-Kissojen sisäisen syöttöpörssin sekä jakoi sisäisen pistepörssin voiton Iikka Kangasniemen kanssa tehoilla 2+8=10. Kaudella 2011–2012 hän voitti koko B-nuorten II-divisioonan runkosarjan piste- ja maalipörssin tehoilla 35+28=63. Andersson voitti myös kevään 2012 pudotuspelien pistepörssin ja jakoi maalipörssin voiton JHT:n ja Hermeksen yhdistelmäjoukkueen Otto Mildin kanssa tehoilla 6+4=10. Hän voitti kauden päätteeksi B-nuorten II-divisioonan pronssia. Andersson oli Karhu-Kissojen paras maalintekijä myös B-nuorten I-divisioonan karsinnoissa kymmenellä osumallaan. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös seuran B2-nuorissa, joiden paras pistemies ja maalintekijä Andersson oli B2-nuorten SM-sarjan pudotuspeleissä tehoilla 7+6=13. Kauden 2012–2013 Andersson pelasi Jokereiden B-nuorissa, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2013–2014 Espoo Bluesiin
Kassala

Koordinaatit: 15°27′N, 36°24′E Kassala (arab. كسلا‎, ital. Cassala) on Sudanin itäisen Kassalan osavaltion pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli 234 622 vuonna 1993.
Sakari Vapaavuori

Veli Sakari Vapaavuori (16. helmikuuta 1920 Tyrvää – 30. tammikuuta 1989 Espoo) oli suomalainen keraamikko. Hän suunnitteli käyttöesineitä posliinista ja abstrakteja veistoksia samotista. Hänen töitään luonnehditaan plastisiksi ja muodoltaan jänteviksi. Vapaavuori oli 1947–1974 Arabian keraamikko ja loi siellä merkittävän uran. Hän teki abstrakteja veistoksia ennen kuin abstrakti veistotaide oli Suomessa saanut laajempaa jalansijaa, mahdollisesti siksi, ettei hänellä ollut perinteistä kuvanveistäjän koulutusta. Hänen Laajalahteen kirjaston pihalle 1975 (tai 1976) toteutettu veistoksensa Raivaajat on ensimmäinen Espoon taidemuseon Emman julkisen kokoelman teos.
Autoliv

Autoliv on ruotsalais-yhdysvaltalainen autoteollisuuden yhtiö, jonka pääasialliset tuotteet ovat erilaiset autoilun turvallisuustuotteet, kuten turvatyynyt ja turvavyöt. Autolivin pääkonttori sijaitsee Tukholmassa ja yhtiön osake noteerataan sekä Tukholman että New Yorkin pörssissä. Autoliv oli vuonna 2012 maailman 22. suurin autoteollisuuden osatoimittajayritys. Autolivin historia ulottuu vuoteen 1953, jolloin Lennart Lindblad perusti Lindblads Autoservice AB:n, joka korjasi autoja ja trakoreita. Kolme vuotta myöhemmin julkaistiin turvavyö. Vuonna 1968 yhtiön nimeksi tuli Autoliv AB. Vuonna 1980 yhtiö alkoi valmistamaan myös turvatyynyjä, ja samana vuonna siitä tuli Electroluxin tytäryhtiö. Vuonna 1994 Electrolux myi osuutensa Autolivista, joka listautui Tukholman pörssiin samana vuonna. Nykyinen yhtiö syntyi, kun Autoliv AB ja Morton ASP fuusioituivat vuonna 1997.
Kai Warras

Kai Jorma Rafael Warras, vuoteen 1935 Wikman (31. maaliskuuta 1917 Helsinki – 19. syyskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen varatuomari. Hän toimi Suomen Punaisen Ristin (SPR) pääsihteerinä 1956–1985. Warras loi 1950-luvulla SPR:n paikallisverkoston ja kehitti vapaaehtoistoiminnan. Hänelle myönnettiin 1980 valtiotieteiden kunniatohtorin arvo. Warraksen veli on Teppo Warras.
Viron vallankaappaushanke 1935

Viron vallankaappaushanke 1935 oli oikeistoradikaalin Viron vapaussotureiden liiton eli niin sanottujen vapsien suunnittelema vallankaappaus, jonka oli määrä toteutua 8. joulukuuta 1935. Tarkoituksena oli syrjäyttää Viroa diktatorisesti hallinnut Konstantin Päts, joka oli edellisvuoden keväällä kaapannut vallan ja lakkauttanut vapsiliikkeen. Kaappaushanke paljastui viime hetkellä ja sen tärkeimmät johtajat saatiin kiinni ja tuomittiin myöhemmin pitkiin vankeusrangaistuksiin. Vallankaappaushanketta suunniteltiin ja johdettiin Suomesta käsin suomalaisten heimoaktivistien tuella, minkä myöhempi paljastuminen haittasi Suomen ja Viron suhteita ja johti Suomessa äärioikeistolaisen Sinimustat-nuorisojärjestön lakkauttamiseen. Päts oli käytännössä kaapannut vallan maaliskuussa 1934 keskeyttämällä riigivanemin vaaliprosessin, jossa vapsien ehdokkaana ollut kenraali Andres Larka vaikutti todennäköiseltä voittajalta, ja kieltämällä pian sen jälkeen ensin vapsien ja sitten kaikkien muidenkin puolueiden toiminnan. Vapsiliikettä pidettiin fasistisena, ja Päts oikeutti toimintansa sillä, että vapsit olisivat suunnitelleet vallankaappausta ja uhanneet Viron demokratiaa. Päts ei kuitenkaan palauttanut demokraattisia oloja, vaan Virossa alkoi monta vuotta kestänyt ”vaikenemisen aika”. Pätsin vangitsemille vapsijohtajille järjestettiin kesäkuussa 1935 oikeudenkäynti, jossa ei kuitenkaan kyetty esittämään uskottavaa näyttöä siitä, että he olisivat suunnitelleet vallankaappausta keväällä 1934. Vapsien johtaja Artur Sirk onnistui pakenemaan Tallinnan keskusvankilasta syksyllä 1934. Hän siirtyi poliittisena pakolaisena Latvian kautta Suomeen ja asettui asumaan Lohjan Lylyisiin. Sirk alkoi kesällä 1935 suunnitella yhdessä maanpakolaistoveriensa kanssa Pätsin hallinnon syrjäyttämistä oikealla vallankaappauksella
Lohkoketju

Lohkoketju on tekniikka, jonka ensimmäinen merkittävä toteutus tehtiin kryptovaluutta Bitcoinia varten. Satoshi Nakamoto julkaisi kuvauksen tästä artikkelissa Bitcoin: A Peer-to-Peer Electronic Cash System lokakuussa 2008. Jotkut näkevät lohkoketjun suurimpana teknologisena mullistuksena Internetin ilmestymisen jälkeen, toisten mukaan taas lohkoketjuteknologian mahdollisuudet ovat liioiteltuja. Maailman talousfoorumin raportin ennustuksen mukaan 10 prosenttia maailman bruttokansantuotteesta on sidoksissa lohkoketjuteknologioihin vuonna 2027. Lohkoketjun tekniikassa toisilleen vieraat toimijat voivat yhdessä tuottaa ja ylläpitää tietokantoja hajautetusti. Lohkoketju toteutetaan listana tai lokina transaktioista, joka jaetaan osallistujien kesken, jolloin sen voi todentaa monesta lähteestä ja koostaa sen perusteella tietokannan. Tekniikan ansiosta ketjun jäsenet voivat luottaa toisiinsa, vaikka he eivät tuntisi toisiaan. Jokainen uusi lohko sisältää edeltävän lohkon tiivisteen. Jos lohkoketju on jostain kohdasta haarautunut kahdeksi niin voimaan jää se haara, jonka lohkojen yhteenlaskettu vaikeustaso on suurempi. Sen haaran lohkoja, joka ei jää voimaan, kutsutaan orpolohkoiksi. Jotta lohkoketjun historiaa voisi muuttaa, pitäisi ensin luoda uudelleen sekä se lohko, johon muutos tulee, että kaikki sen jälkeiset lohkot. Blockchain-tekniikoita käytetään aktiivisesti talouden eri alueilla, joten kiinnostus tätä aihetta kohtaan kasvaa vuosittain
Vuorovesilämpeneminen

Vuorovesilämpeneminen on kitkan aiheuttamaa lämpenemistä planeetassa tai kuussa. Siinä lämpöä vapautuu taivaankappaleen kuoreen. Jupiterin kuu Io on vulkaanisesti aktiivisin taivaankappale Aurinkokunnassa. Siinä ei ole kraattereita, koska vuorovesivoimat muovaavat pintaa jatkuvasti. Sen kiertoradan eksentrisyydestä, mikä on tulosta keskiliikeresonanssista, aiheutuu siihen pituuden vaihtelua noin 100 m saakka. Kiertäessään Jupiteria kitka, joka syntyy vuorovesivenymisestä lämmittää sen sisustaa. Samankaltainen, mutta heikommin ilmenevänä kehityskulun teoretisoidaan sulattaneen Jupiterin seuraavan suuren kuun Europan alhaisimmat kerrostumat. Saturnuksen kuun Enceladuksen on samaan tapaan oletettu omaavan nestemäisen meren sen jäisen pinnan alla. Sen kryotulivuorista purkautuu jatkuvasti ainesta. Niiden voimanlähteenä pidetään kitkaa, joka syntyy sen jäisen maankuoren siirtymisen takia. Vuorovesilämmityksen määrän 𝑞𝑡𝑖𝑑 voi laskea seuraavalla kaavalla. Missä 𝜌 on taivaankappaleen keskitiheys, 𝑛 kappaleen keskiliike, 𝑟 on kappaleen säde, 𝑒 on kiertoradan epäkeskisyys, 𝜇 on leikkauskerroin 𝑄 on dimensioton häviökerroin
Mémorial des Martyrs de la Déportation

Mémorial des Martyrs de la Déportation (”Karkotuksen marttyyrien muistomerkki”) on Pariisin keskustassa sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu Vichyn hallituksen toisen maailmansodan aikana Saksan keskitysleireille karkottamien ja siellä kuolleiden ihmisten muistolle. Se sijaitsee aivan Île de la Citén saaren itäisessä kärjessä, Notre Damen katedraalin takana. Muistomerkki on omistettu 200 000:lle karkotetulle ihmiselle. Sen suunnitteli arkkitehti Georges-Henri Pingusson ja vihki Ranskan presidentti Charles de Gaulle 12. huhtikuuta 1962. Muistomerkki käsittää kuusikulmionmuotoisen maanalaisen kryptan, jonka on tarkoitus luoda kävijöille keskitysleiriä muistuttava tunnelma. Kryptan pääsaliin on sijoitettu Natzweiler-Struthofin keskitysleriltä tuodut tuntemattoman keskitysleirivangin tuhkat. Kahdessa muussa salissa on muilta keskitysleireiltä tuotua maata ja tuhkia polttouuneista seiniin upotetuissa kolmionmuotoisissa uurnissa. Lisäksi sisäseinille on kaiverrettu keskitysleirien nimiä ja runonsäkeitä. Muistomerkki on tehty betonista. Muistomerkkiin on vapaa sisäänpääsy.
Leo Vatanen

Leo Verneri Vatanen (13. toukokuuta 1941 Tampere – 11. kesäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan oikeustieteiden kandidaatti ja ekonomi. Hän oli Tampellan toimitusjohtaja 1983–1988 ja hallituksen puheenjohtaja 1995–1996. Vatanen valmistui oikeustieteiden kandidaatiksi 1964 ja ekonomiksi 1967. Hän oli Kymenlaakson kauppakamarin toimitusjohtaja 1968–1970, Tampellan lakimies 1970–1973, talouspäällikkö 1973–1974, talousjohtaja 1975 ja toimitusjohtaja 1983–1988.
Hämähäkkimies elokuvissa

Hämähäkkimies on Marvel Comicsin sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen supersankari, jonka ovat luoneet Stan Lee ja Steve Ditko. Hämähäkkimiehen ensimmäinen elokuvaesiintyminen oli vuonna 1977 televisioelokuvassa, jonka pääosaa esitti Nicholas Hammond. Sen oli tarkoitus toimia pilottina viikoittain esitettävälle The Amazing Spider-Man -televisiosarjalle. Vuodesta 1985 alkaen, hahmon elokuvaoikeudet siirtyivät studiolta toiselle, kunnes ne päätyivät Sony Pictures Entertainmentille. Sam Raimi palkattiin ohjaamaan elokuvat Spider-Man – hämähäkkimies (2002), Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2 (2004) ja Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3 (2007), joissa hahmoa näytteli Tobey Maguire. Kaksi ensimmäistä elokuvaa saivat positiivisen vastaanoton, mutta kolmas sai sekalaisemman vastaanoton. Vuonna 2010 elokuvasarja päätettiin aloittaa uudelleen. Marc Webb palkattiin ohjaajaksi ja Andrew Garfield Hämähäkkimiehen uudeksi näyttelijäksi. Ensimmäinen elokuva, The Amazing Spider-Man (2012), sai positiivisen vastaanoton, mutta sen jatko-osan, The Amazing Spider-Man 2 (2014), vastaanotto sekalaisempi. Raimin ohjaama trilogia tuotti yhteensä yli 2,5 miljardia dollaria ja Webbin elokuvat tuottivat yhteensä yli 1,4 miljardia ollaria. Hämähäkkimies-elokuvat ovat tällä hetkellä maailman kolmanneksi eniten tuottanut elokuvasarja. Helmikuussa 2015 Sony, Walt Disney Studios Motion Pictures ja Marvel Studios julkistivat sopimuksen, jonka mukaan he jakavat Hämähäkkimiehen elokuvaoikeudet
William Nicholson (taidemaalari)

William Nicholson (1872–1949) oli englantilainen graafikko ja taidemaalari, tyyliä luova julistetaiteilija. James Pryden kanssa hän muodosti julistetaiteen kehitykseen vaikuttaneen Beggarstraf Brothersin. Nicholson oli myös modernin puupiirrostekniikan aloittaja, ja hänet muistetaan myös värikkäistä, usein humoristisista puupiirrosmuotokuvista. Nicholson osallistui myös vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin, joissa voitti kultaa maalaustaiteen graafisissa töissä teoksellaan Un Almanach de douze Sports.
Nicholson

Nicholson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Nexstim

Nexstim on suomalainen lääkintälaitteita kehittävä ja tuottava yritys, joka on erikoistunut navigoidun magneettistimulaation kehittämiseen. Menetelmää sovelletaan mm. ennen aivoleikkauksia tehtävässä aivojen kartoituksessa. Vuonna 2014 Nexstimin liikevaihto oli noin 2,0 miljoonaa euroa ja tilikauden tulos 9,2 miljoonaa euroa tappiollinen. Yritys työllisti samana vuonna 33 henkilöä. Nexstim perustettiin vuonna 2000, kun se irrotettiin Teknillisen korkeakoulun (nykyisen Aalto-yliopiston) tutkimusprojektista. Yrityksen osakkeilla on marraskuusta 2014 asti käyty kauppaa Helsingin ja Tukholman First North -markkinapaikoilla. Nexstim oli kaikkien aikojen ensimmäinen yritys, joka listautui yhtä aikaa kahdelle Nasdaq-markkinapaikalle.
Google Mars

Google Mars on Google Earthin palvelu, jonka avulla voi katsoa Marsin pintaa samalla tavalla kuin Maan. Lisäksi siinä on joitain erikoisominaisuuksia. Google Earthin Mars-ominaisuuden avulla voi:
Oulun keskuskansakoulu

Oulun kaupunki on myymässä rakennusta Entinen Oulun keskuskansakoulu on Oulun Vanhatullin kaupunginosassa toiminut kansakoulu ja loppuvaiheessa peruskoulun ala-aste sekä myöhemmin terveysasemana toiminut rakennus. Rakennus on arkkitehti Kaarlo Borgin suunnittelema funktionalistinen koulurakennus vuodelta 1933, joka valmistui vuonna 1934. Uuteen koulurakennukseen Oulun kaupunki tilasi vuonna 1936 seinämaalauksen Koivu ja tähti oululaiselta taiteilijalta Juho Mäkelältä. Rakennus tunnetaan nykyään parhaiten puhekielessä sammakkotalona, sillä talon edustalla suihkualtaassa pitää vahtia kuvanveistäjä, professori Raimo Metsänheimon vuonna 1993 paljastettu sammakko, Rupikonna. Suunnitelma uuden koulutalon rakentamiseksi Ouluun käynnistyi jo 1920-luvun alkupuoliskolla. Taloudellisesti vaikeat vuodet Oulun kaupungin taloudessa lykkäsivät asian ratkaisua aina 1930-luvulle. Rakentamisesta päätettiin lokakuussa 1933 arkkitehti Borgin piirustusten pohjalta Vanhatullin kaupunginosaan keskusta-alueelle Saaristonkadun ja Uusikadun kulmaan. Uusi koulu otettiin käyttöön vuonna 1935. Sotavuodet 1939–1944 muuttivat rakennuksen käyttötarkoitusta, sillä sotien aikaan siitä tuli 32. sotasairaalan (32. SotaS) sivupiste pääpaikan sijaitessa silloin uudessa Kontinkankaan sairaalassa. Talvisodan alettua haavoittuneita tuli niin paljon, että Kontinkankaan sairaalan lisäksi oli otettava käyttöön myös uusia sijoituskohteita sotilassairaalalle
Oskari Väänänen

Oskari Gabriel Väänänen (24. maaliskuuta 1890 Kuopio – 28. tammikuuta 1962 Lahti) oli suomalainen Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen lehtori, Suomen Voimisteluliiton ja Suomen Miekkailuliiton puheenjohtaja. Väänäsen vanhemmat olivat poliisikonstaapeli, myöhemmin Helsingin poliisilaitoksen vahtimestari Kalle Vilho Väänänen (1860–1933) ja Helmi Elin Emilia Karpio, aik. Spets. Hänen velipuolensa oli kirjailija ja opettaja Kalle Väänänen. Oskari Väänänen toimi Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen miekkailutaidon opettajana 1929–1941.
Bernat Desclot

Bernat Desclot (noin 1240 – noin 1288) oli espanjalainen kronikoitsija, joka tunnetaan Aragonian hovista kertovasta kronikastaan Llibre del rei En Pere d'Aragó i els seus antecessors passats (1280–1288). Kronikka keskittyy lähinnä Jaakko I:n ja Pietari III:n valtakausiin. Siinä on vaikutteita eeppisestä ja ritariromantiikasta sekä uskonnollisista ja lakiteksteistä. Vaikka Desclot käytti moninaisia lähteitä, hän pystyi kirjoittamaan yhtenäisiä tarinoita, joiden kuvaukset ovat tarkkoja ja kieli rikasta ja elävää. Teoksen vuoropuheluita pidetään parhaina esimerkkeinä keskiaikaisesta katalonialaisesta proosakirjallisuudesta.
Ford Mustang (1974)

Toisen sukupolven Ford Mustang oli Fordin vuosina 1974–1978 valmistama pony car -luokan auto. Malli esiteltiin syyskuussa 1973, coupe- ja liftback -koriversioina seuraavalle mallivuodelle, juuri vuoden 1973 öljykriisin aattona. Mustang II:ssa ei ollut mitään yhteisiä korin osia edeltäjiensä kanssa. Malli jakoi pohjalevynsä subcompact-luokan Ford Pinton kanssa. Ensimmäisen sukupolven Mustang oli kasvanut elinkaarensa aikana kokoa ja vuoden 1973 malli oli huomattavasti alkuperäistä vuoden -64 mallia kookkaampi. Pony car -segmentin autojen myynti oli laskussa 1970-luvun alkuvuosina, koska ostajat siirtyivät edullisemman hintaluokan ja polttoainetaloudellisempiin malleihin. Mustangin markkinaosuutta söi mm. Fordin oma menestysmalli Maverick Mustang oli kasvanut intermediate-luokan autoksi ja etääntynyt alkuperäisestä ideastaan ja asiakaskunnastaan. Mustangin alkuperäisenä konseptina oli olla vakiokomponenteista valmistettu edullinen ja nuorekas malli, joka oli kuitenkin persoonallisempi kuin urheilullinen perhesedanin alaversio. Detroitin autovalmistajat olivat tutkineet markkinoita jo tovin ja tarve pienempien autojen valmistamiseksi oli selvinnyt. Valmistajien tilanne oli heikentynyt jo kesään 1973, kun myymättömiä autoja alkoi enenevässä määrin jäädä varastoon. Joulukuussa 1973 tilanne riistäytyi, kun öljykriisi romahdutti isokoristen ja -moottoristen autojen markkinat lähes täydellisesti Tultuaan nimetyksi Ford Motor Companyn pääjohtajaksi joulukuussa 1970, Lee Iacocca käynnisti pienemmän Mustangin suunnittelutyöt
Ford Mustang (2005)

Viidennen sukupolven Ford Mustang on Fordin vuosina 2004–2014 valmistama urheiluautomalli. Mustangin viides sukupolvi tuli markkinoille mallivuodelle 2005 ja se sai kasvojenkohotuksen mallivuodelle 2010. Mallin design on kanadalaissyntyisen Sid Ramnaracen suunnittelema, hän työskenteli projektin parissa vuoden 2001 lopulta vuoden 2002 puolivälin tietämille. Vihjeitä uuden Mustangin ulkonäöstä antoivat kaksi konseptiautoa, jotka olivat esillä vuoden 2003 Detroitin autonäyttelyssä. Koodin "S-197" alla kulkenut projekti oli käynnistynyt vuonna 1999, pääinsinööri Hau Thai-Tangin alaisuudessa, hieman sen jälkeen kun vuoden 1998 "New Edge" SN-95 -faceliftmalli oli saatu markkinoille. Mallin suunnittelutyö alkoi Fordin designjohtaja J Maysin luotsaamana vuoden 1999 jälkimmäisellä puoliskolla ja päätökseen se saatiin heinäkuussa 2002. Vuoden 2002 tammikuun ja marraskuun välisenä aikana viimeistellyt kaksi konseptiautoa olivat esillä Fordin osastolla, vuoden 2003 tammikuussa pidetyssä Detroitin autonäyttelyssä. Redline Red Metallic -värisen Ford Mustang GT convertible -konseptin erityisvarusteisiin kuului kojelaudan ja keskikonsolin taitekohtaan sijoitettu "showbar", eli billet-alumiinirenkaalla ympäröity mittari, joka ilmaisee imusarjan paineen, seossuhteen sekä "boostin", 20-tuumaiset vanteet, 13.8-tuumaiset ristiinporatut Brembo-jarrut, punainen-kivihiili -nahkaverhous istuimien selkämyksen perforoinnilla, 5-portaisen automaattivaihteiston billet-alumiininen valitsin, kisatyyppiset 4-pisteturvavyöt ja alumiinipaneeliin istutettu mittaristo. Tungsten Silver -värisen Ford Mustang GT coupe -konseptin varustukseen kuului lasikatto ja konepellin toimivat scoopit sekä samantyyppinen kivihiili-punainen -nahkaverhoilu billet-alumiinisin osin, kuin avomallissa. Auton voimanlähteenä toimi mekaanisesti ahdettu MOD 4.6 L -moottori, jonka tehoksi ilmoitettiin noin 400 hevosvoimaa
Ford Mustang (2015)

Kuudennen sukupolven Ford Mustang on Fordin vuodesta 2015 lähtien valmistama urheiluautomalli. Sitä myydään myös Euroopan markkinoilla. Uuteen Ford Mustangiin on saatavana moottoreita aina 5,2-litraisesta V8-moottorista täysin uuteen, polttoainetaloudelliseen, Focus RS:n 2,3-litraiseen EcoBoost-moottoriin. Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Mustang sai tulokseksi kaksi tähteä viidestä. Auto menetti pisteitä vähäisestä lapsimatkustajien suojasta, ja myös kuljettajaa avustavat aktiiviset turvajärjestelmät havaittiin puutteellisiksi. Lisäksi takamatkustajan suoja koko keulan levyisessä etutörmäyksessä oli heikko.