nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Liettuan kronikat

Liettuan kronikat tai liettualaiset kronikat (liett. Lietuvos metraščiai) ovat Liettuan suuriruhtinaskunnan aikana koottuja aikakirjoja, jotka jakautuvat kolmeen redaktioon. Redaktiot kirjoitettiin muinaiskirkkoslaavin kielellä, ja ne palvelivat liettualaisen patriotismin tarpeita. 1420-luvulla koottu ensimmäinen redaktio ylisti Vytautas Suurta ja tuki hänen valtapyrkimyksiään. 1500-luvun alkupuolella kirjoitettu toinen redaktio loi myytin Liettuan roomalaisista juurista. Sen mukaan Liettuan suuriruhtinaskunnan olisi perustanut Rooman valtakunnasta lähtenyt aatelismies. Tämä oli tärkeä argumentti Puola-Liettuan sisäisessä kulttuuriväännössä Puolaa vastaan. 1800-luvulla löydetty kolmas redaktio on laadittu tukemaan roomalaislegendaa, mutta sisältää myös hyödyllistä tietoa 1400-luvun puolivälistä. Nämä kolme redaktiota olivat ensimmäiset tunnetut historialliset suuriruhtinaskunnassa kirjoitetut kokoelmat, ja ne loivat pohjan liettualaiselle historiankirjoitukselle. Kaikki keskiajan historioitsijat käyttivät hyväkseen näitä kokoelmia, jotka ovat säilyneet 22 puhtaaksikirjoitusversiossa,. Jotkin niiden luomista myyteistä säilyivät 1900-luvun alkuun asti. Ensimmäinen eli lyhyt redaktio (tunnetaan myös nimillä: Liettuan suuriruhtinaiden kronikka tai Letopisets Litovski) koottiin 1420-luvun aikana, kun Vytautas Suuri toivoi nousevansa Liettuan kuninkaaksi
Palemonit

Palemonit oli legendaarinen Liettuan suuriruhtinaskunnan ja Rutenian suuriruhtinaista koostunut hallitsijasuku. Legenda syntyi 1400-1500 -luvuilla todistamaan ajatusta, että liettualaiset olisivat alkuperältään antiikin roomalaisia. Jo aikaisemmin Jan Długosz (1415-1480) kirjoitti liettualaisten olleen alkuperältään roomalaisia, mutta ei antanut tarkempia tietoja asiasta. Legenda on esitetty ensimmäisen kerran Liettuan kronikoiden toisessa redaktiossa 1530-luvulla. Tuohon aikaan Puola-Liettuan unioniin kuulunut Liettua kiisteli Puolan kuningaskunnan kanssa väitteestä, että Puola olisi tuonut sivistyksen pakanalliseen ja barbaariseen Liettuaan. Liettualaisen aateliston pyriki osoittamaan Puolalle hallitsijasukunsa aatelisen alkuperän. Kronikan mukaan Rooman keisari Neron sukulainen Palemon pakeni Roomasta 500 aatelisperheen kanssa. He matkustivat pohjoiseen Itämeren kautta Niemen-joen suistoon ja purjehtivat sieltä ylävirtaan kunnes saapuivat Dubysan suulle. Sinne Palemonit asettuivat ja hallitsivat maata kunnes Geminidien suku syntyi. Vielä 1900-luvun alkuun legendaa pidettiin totena, mutta nykyajan historioitsijat pitävät sitä vain myyttinä.
Rüdiger Helm

Rüdiger Helm (s. 6. lokakuuta 1956 Neubrandenburg, Mecklenburg-Etu-Pommeri) on Itä-Saksaa edustanut meloja. Hän voitti kesäolympialaisissa yhteensä kolme kulta- ja kolme pronssimitalia vuosina 1976 Montrealissa ja 1980 Moskovassa. Lisäksi hän ylsi kaikkiaan yhdeksääntoista mitaliin ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailussa vuosina 1975–1983.
Tytuvėnai

Tytuvėnai on Liettuan keskiosassa, Šiauliain läänissä sijaitseva kaupunki. Se on osa Kelmėn kunnallispiiriä. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 2 613 asukasta.
Cardillac

Cardillac on Paul Hindemithin säveltämä kolminäytöksinen ooppera vuodelta 1926. Sen libreton on kirjoittanut Ferdinand Lion E. T. A. Hoffmannin novellin Das Fräulein von Scuderi pohjalta. Cardillac sai ensiesityksensä 9. marraskuuta 1926 Dresdenin valtionoopperassa Fritz Buschin johdolla. Jo tuolloin teos herätti suurta huomiota ja oli musiikkiteatterin muotoa koskeneiden kiihkeiden keskustelujen aihe. Aiheeltaan ja libretoltaan ooppera liittyy verismin perinteeseen, mutta Hindemithin musiikki viitoittaa konsertoivine muotoineen ja polyfonisine sävelkielineen tietä uudempaan musiikkiteatteriin. Oopperan esityskesto on noin kaksi tuntia. Orkesterissa on 2 huilua, 2 oboeta, 3 klarinettia, tenorisaksofoni, 3 fagottia, käyrätorvi, 2 trumpettia, 2 pasuunaa, tuuba, patarummut, lyömäsoittimet, piano ja jouset. Lisäksi näyttämömusiikkia soittavat oboe, 2 käyrätorvea, trumpetti, pasuuna, viulu ja 2 kontrabassoa
Volgajoki

Volgajoki on Vuoksen vesistön Pielisen reitin latvaosiin kuuluva joki Loimolan kunnassa Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä. Volgajoki saa alkunsa Tolvajärven kylän ja autioituneen Lehmivaaran kylien välissä sijaitsevasta pienestä Säynäjärvestä, josta se virtaa myös autioituneen Kokkarin kylän länsipuolella olevan Sonkausjärven lävitse ja myös autioituneen Karalin kylän itäpuolella olevan Petäjäjärven lävitse ja laskee Viiksinselkään nykyiselle Suomen ja Venäjän rajalle. Jokeen yhtyy etelästä Kilpijärvien laskujoki. Ennen 1940-luvun alueluovutuksia Volgajoki kuului Suomelle ja se virtasi kokonaan Korpiselän kunnan alueella.
Compossibilis

Compossibilis (lat. com-, 'yhdessä', 'kanssa' + possibilis, 'mahdollinen') on filosofinen käsite, joka on peräisin Gottfried Leibniziltä. Leibnizin mukaan täydellinen yksilöllinen asia (esimerkiksi henkilö) koostuu ominaisuuksistaan, ja nämä määräävät henkilön suhteet muihin henkilöihin. Yksilön olemassaolo saattaa olla ristiriidassa toisen olemassaoloon. Mahdollinen maailma on tehty yksilöistä, jotka ovat yhteensopivia, compossibilis, eli yksilöitä, jotka voivat olla olemassa yhdessä. Mahdolliset maailmat ovat olemassa mahdollisuuksina Jumalan mielessä. Yksi maailma sitten realisoituu oikeaksi maailmaksi, ja tämä on kaikkein paras maailma. Brandon C. Look näkee compossibilis-käsitteen sekä sen läheisen sukulaisen, paras kaikista maailmoista -argumentin, löytyvän Leibnizin teoksista Discours de métaphysique, The Ultimate Origination of Things, On Freedom, sekä läpi hänen tuotantonsa. Termi itsessään löytyy teoksesta Die philosophischen Schriften III, Leibniz kirjeestä Louis Bourguet'lle.
Länsi-Intian komppania

Länsi-Intian komppania on muutamista eurooppalaisista kauppakomppanioista 1600–1700-luvulla käytetty nimitys. Niitä perustettiin Länsi-Intiaan eli Karibianmerelle vastaamaan siellä sijainneiden siirtomaiden hallinnosta ja kaupasta. Näitä kauppakomppanioita olivat:
Garon kieli

Garon kieli on Intian Meghalayan osavaltiossa ja sen lähialueilla Bangladeshissä asuvien garojen puhuma sinotiibetiläinen kieli. Kielen puhujia on noin 700 000 henkeä. Suurin osa heistä asuu Meghalayan vuoristoseudulla ja noin 100 000 Garovuorten eteläpuolella Bangladeshissa. Pienempiä ryhmiä asuu Assamin ja Tripuran osavaltioissa sekä Modhupurin lähellä Bangladeshissa. Bangladeshissa kaikki aikuiset garot osaavat myös bengalia. Garo kuuluu sinotiibetiläisten kielten tiibetiläis-burmalaisen haaran barilaiseen ryhmään. Se jakautuu useisiin murteisiin, jotka Garovuorten a’tongia ja rugaa lukuun ottamatta ovat pääosin toistensa puhujien ymmärrettävissä. Lainasanoja on saatu bengalista ja englannista. Amerikkalaiset baptistilähetyssaarnaajat laativat garoa varten kirjoitusjärjestelmän 1800-luvun lopussa. Kirjakieli perustuu koillismurteeseen, jota toisinaan kutsutaan a’weksi. Kieltä kirjoitetaan latinalaisella kirjaimistolla. Garoksi on julkaistu kristillistä uskonnollista kirjallisuutta, kansanperinnekokoelmia ja pieniä sanomalehtiä
Baltian entente

Baltian entente tarkoittaa Viron, Latvian ja Liettuan vuonna 1934 solmimaa yhteistyösopimusta. Se hajosi toista maailmansotaa edeltäneeseen jännityksen kasvuun ja siihen, kun Neuvostoliitto miehitti Baltian maat. Baltian entente pohjautui Viron ja Latvian välillä jo 1. marraskuuta 1923 solmittuun pysyvään puolustussopimukseen. Maat uusivat 10 vuodeksi tehdyn sotilaallisen liittosopimuksen ja täydensivät sitä Riiassa 17. helmikuuta 1934 vähän ennen Kārlis Ulmaniksen ja Konstantin Pätsin vallankaappauksia. Uudessa sopimuksessa sovittiin puolustusyhteistyön lisäksi myös yhteistyöstä kansainvälisissä kokouksissa, jonne saatettiin tarvittaessa lähettää yhteinen edustaja. Maat asettivat myös komission yhtenäistämään maiden lainsäädäntöä, politiikkaa ja taloutta. Molempien maiden ulkomailla olevien diplomaatti- ja konsuliedustustojen yhteistyö tuli tehdä mahdollisimman läheiseksi. Sopimusosapuolet ilmaisivat valmiutensa saada kolmansia maita liittymään sopimukseen. Lisäksi sovittiin maiden ulkoministerien säännöllisistä tapaamisista. Liettua pyrki pääsemään mukaan sopimukseen vuonna 1934, koska sen ulkopoliittinen asema oli muuttunut Saksan ja Puolan tammikuussa 1934 solmiman hyökkäämättömyyssopimuksen takia
Saharan kasvillisuus

Saharan kasvillisuus koostuu pääosin pensaista ja ruohoista, joita kasvaa harvassa. Kasvien kasvamista Saharassa rajoittaa eniten alueen kuivuus ja kuumuudesta johtuva suuri veden haihtuminen. Sadekautena kasvillisuus on sadealueilla rehevämpää koostuen heinien lisäksi muun muassa erilaisista kukkakasveista. Kasvillisuus sopeutuu Saharassa kuivuuteen joko kasvamalla vain sadekauden jälkeen tai sitten luomalla syvälle ja laajalle hiekan sisään ulottuvan juurakon. Saharan maannoksessa on niukasti eloperäistä ainesta. Kasvillisuustyypiltään Sahara on suureksi osaksi pensasaavikkoa, puoliaavikkoa ja vastaavaa, mutta näiden keskellä on erittäin kuivia lähes kasvittomia hiekka- ja muita aavikoita. Saharassa saattaa olla vain 150–230 kasvilajia 10 000 neliökilometriä kohden, kun Euroopassa vastaavalla alalla on noin 1 500 kasvilajia. Varsinkin kuivemman Saharan itäosan kasvilajisto on erityisen niukka. Sahara vaihtuu asteittain aroksi, savanniksi ja metsäksi. Pohjois-Saharassa on aroa ja puita. Etelä-Sahara on Sahel-vyöhykkeen kuivinta aroaluetta, jossa sataa 100–200 mm/v. Usein on noin 100 km:n levyinen siirtymävyöhyke Saharan aavikon ja sitä ympäröivien arojen ja savannien välillä
Eino Rajamäki

Eino Johannes Rajamäki (s. 1939) on suomalainen poliitikko ja yrittäjä. Rajamäki on Seinäjoen Varaosakeskuksen (SVK) perustaja. Hän perusti yrityksen vuonna 1970 Raimo Vainionpään kanssa ja sen omistus siirtyi kokonaan hänelle vuonna 1973. Hän on yrityksen hallituksen puheenjohtaja ja sen entinen toimitusjohtaja. Rajamäki toimi Suomen Yrittäjäin Keskusliiton (SYKL) puheenjohtajana 1985–1994. Aiemmin hän toimi Seinäjoen Yrittäjien ja Etelä-Pohjanmaan Yrittäjien puheenjohtajana. Hänet on myöhemmin nimetty sekä Suomen Yrittäjäin Keskusliiton seuraajajärjestön Suomen Yrittäjien että Seinäjoen Yrittäjien kunniapuheenjohtajaksi. Rajamäki oli Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennian hallintoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1990 vuoteen 2007. Hän on toiminut myös Keskinäinen Vakuutusyhtiö Eläke-Fennian hallintoneuvoston varapuheenjohtajana. Vuonna 1990 Rajamäki sai yrittäjäneuvoksen arvonimen. Rajamäki on puoluetaustaltaan kokoomuslainen
Canal Algérie

Canal Algérie (arab. كنال ألجيري‎) on algerialainen kaapelitelevisiokanava, joka esiintyy myös eripuolella maailmaa satelliitin kautta. Se kuuluu ENTV:n televisioverkostoon. Canal Algérien ohjelmistoon kuuluu kulttuuria, viihdettä ja urheilua. Lähetyksen sisältävät arabian-, ranskan- ja berberin kieltä. Kanava perustettiin vuonna 1994, jolloin sen tarkoitus oli toimia kulttuurisena linkkinä ulkomailla ja erityisesti Euroopassa asuville algerialaisille.
Risiini (myrkky)

Risiini on vesiliukoinen glykoproteiini, jota on risiinikasvin papumaisissa siemenissä. Risiini on hyvin myrkyllinen kaikille eläimille, eikä sen myrkytystä voida parantaa. Ihmisille tappava suun kautta saatu annos on noin 1 milligramma risiiniä per kehonpainokilo. Risiini on ihmisille pistoksena tai hengitettynä noin tuhat kertaa myrkyllisempi kuin nieltynä, sillä suuri osa siitä tuhoutuu ruuansulatuselimistössä. Risiini on myrkyllinen, sillä se estää ribosomien toimintaa ja siten elintärkeiden proteiinien tuottoa. Ihmisten risiinimyrkytys ei ole harvinainen maissa, joissa risiinikasvi kasvaa luontaisesti. Nieltynä risiini aiheuttaa ihmisille oireita noin 4–6 tunnissa. Oireina voi muun muassa olla vahva mahakipu, oksentelu, ripuli, sisäiset verenvuodot, alhainen verenpaine, elinvauriot tai kuolema. Myrkytyksen parantuminen voi viedä noin 6–14 päivää. Risiiniä voidaan käyttää kemiallisena aseena. OPCW:n kemiallisten aseiden kieltosopimus listaa risiinin yhdeksi sopimuksessa kielletyistä aineista. Risiinikasvin siemenistä eristetään risiiniöljyä, joten risiiniä sisältävää kasvijätettä muodostuu risiiniöljyn tuoton sivutuotteena
Kanadan puolustusvoimat

Kanadan puolustusvoimat (engl. Canadian Defense Forces, ransk. Forces Canadiennes) ovat Kanadan sotilaallisesta puolustuksesta vastaavat puolustusvoimat. Siihen kuuluu maavoimat, ilmavoimat ja merivoimat. Ylipäällikkö on Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki, jota edustaa Kanadan kenraalikuvernööri. Käytännössä pääministeri valvoo asevoimia ja tekee sotilaallisia päätöksiä. Puolustusvoimien komentaja on kenraali Jonathan Vance.
Maso

Maso on kylä Kärppälän kyläalueella itäisessä Sastamalassa, Pirkanmaalla. Maso sijaitsee aivan kunnanrajan tuntumassa Masontien varrella. Mason alueelta on löydetty esihistoriallisia esineitä, jotka ajoituksen perusteella ovat ajalta 4000–7000 eaa. Alun perin asutusta on ollut alueella Rautaveden ja Kuloveden rannoilla, mistä se levisi laajemmalle alueelle 1700-luvun lopulta alkaen. Maso onkin ollut muiden kylien takamaita pitkälle 1800-luvulle, eikä siksi ole kunnan maarekisterikylä. Mason eteläpuolella virtaa Kärppälänjoen latvahaara Masojoki. Kuivattu Masojärvi sijaitsee Nokian kunnan puolella.
Caroline Forbes

19 Elizabeth Forbes (kuollut) Caroline Forbes on kuvitteellinen hahmo kirjasarjassa Vampyyripäiväkirjat ja siitä tehdyssä televisiosarjassa. Caroline kävi Mystic Falls High Schoolia sekä oli tanssiaiskomitean puheenjohtaja ja cheerleader-joukkueen kapteeni. Caroline pitää Bonnieta parhaana ystävänään ja avautuu nimenomaan tälle, sillä hänen ja Elenan välit ovat viilentyneet Carolinen mustasukkaisuuden takia.  Caroline vaikutti sarjan alussa voimakasmieliseltä nähtyään Elenan ensimmäisenä koulupäivänä. Koulun alkajaisjuhlissa Caroline piti Stefan Salvatorea hyvännäköisenä, mutta loukkaantui tämän osoitettua kiinnostusta Elenaa kohtaan. Caroline flirttaili myös Damonin, Stefanin veljen kanssa ja aloitti tämän kanssa suhteen ennen kuin tajusi tämän vain käyttävän häntä hyväkseen. Ollessaan suhteessa Damoniin, Caroline käytti kaulallaan huiveja peittääkseen hampaanjäljet jotka Damon aiheutti ruokkiessaan itseään Carolinen verellä. Myöhemmin Elena huomasi puremisjäljet Carolinen kaulassa ja kertoi Stefanille asiasta, jonka jälkeen Stefan juotti Carolinelle rautayrtillä terästettyä juomaa heikentääkseen Damonin voimia tämän juodessa Carolinen verta. Damonin pyörryttyä rautayrtin vaikutuksesta, Stefan lukitsi tämän Salvatorejen täysihoitolan kellariin. Pian Damon kuitenkin alkoi manipuoloida Carolinea vapauttamaan itsensä. Carolinen saavuttua vapauttamaan Damonia, Zach ehti pelastaa tämän hengen joutuen kuitenkin itse tapetuksi. Carolinen kuitenkin onnistui pakenemaan paikalta
Veneetin kieli

Veneetin kieli on muinaisessa Venetiassa asuneiden veneettien puhuma kuollut kieli. Se väistyi latinan tieltä ajanlaskumme kahden ensimmäisen vuosisadan aikana. Kieli tunnetaan noin 350:n Koillis-Italiasta ja sen lähialueilta löydetyn piirtokirjoituksen perusteella. Eteläisimmät löydöt ovat lähellä Pojoen suuta sijaitsevasta Adriasta, pohjoisimmat Gailjoelta Itävallan Kärntenistä ja itäisimmät Triestestä. Varhaisimmat niistä ovat 500-luvun lopusta ja nuorimmat ensimmäisen vuosisadan puolivälistä eaa. Tekstit koostuvat lähes yksinomaan votiivi- ja hautakirjoituksista. Suurin osa niistä on laadittu etruskeilta omaksutulla kirjaimistolla, johon on lisätty yksittäisiä kreikkalaisia merkkejä. 100-luvulta lähtien veneetit käyttivät latinalaista kirjaimistoa. Veneetti on indoeurooppalainen kieli, mutta sen kuuluminen kielikunnan itaaliseen ryhmään on kyseenalaista. Kysymys veneetin asemasta indoeurooppalaisten kielten joukossa on toistaiseksi avoin.
Kaarian kieli

Kaarian kieli on muinaisessa Kaariassa puhuttu kuollut kieli. Se kuuluu indoeurooppalaisten kielten heettiläiseen ryhmään. Sen läheisiä sukulaiskieliä ovat mm. luuvi ja lyykia. On myös arveltu, että kaaria on kehittynyt luuvista. Muinainen Kaaria sijaitsi Vähän-Aasian lounaisosassa Lyydian ja Lyykian välissä. Sieltä on löydetty muutamia kymmeniä lyhyitä tekstejä, jotka on ajoitettu suunnilleen 300–200-luvuille eaa. Suurin osa kaariankielisistä teksteistä on kaarialaisten palkkasoturien Egyptissä 600–400-luvuilla tekemiä piirtokirjoituksia. Turkin Kaunosista löydettiin vuonna 1996 laaja kaksikielinen kaarialais-kreikkalainen kirjoitus. Kaariankieliset tekstit on laadittu noin 40 kirjaimesta koostuvalla kaarialaisella aakkostolla, joka perustuu ilmeisesti johonkin länsiseemiläiseen kirjaimistoon. Sen hyvin hitaasti edennyt selvitystyö on nykyään saatettu lähes loppuun, mutta tekstien tulkinnassa on edelleen huomattavia vaikeuksia. Kaarian kieltä opittiin lukemaan vuonna 1981, kun egyptologi John Ray löysi hautakiven, jossa oli kaiveruuksen egyptiksi ja kaariaksi
Lyykian kieli

Lyykian kieli on muinaisessa Lyykiassa puhuttu kuollut kieli. Se kuuluu indoeurooppalaisten kielten heettiläiseen ryhmään. Lyykian kieli tunnetaan kiveen hakattujen ja rahojen sisältämien piirtokirjoitusten perusteella. Ne edustavat kahta eri murretta, joista rakenteeltaan arkaaisempi tunnetaan nimellä miljan. Kirjoittamiseen on käytetty kreikkalaista muistuttavaa vähäaasialaista kirjaimistoa. Lyykialla ja luuvilla on yhteisiä piirteitä, joiden perusteella ne on yhdistetty erilliseksi heettiläisten kielten alaryhmäksi. Toisaalta niiden välillä on myös huomattavia eroja, jotka estävät yhteisen kantakielen rekonstruoimisen. Todennäköisempää onkin, että samankaltaisuudet ovat syntyneet murteiden välisen vuorovaikutuksen tuloksena. Lisäksi lyykian kielestä erotetaan usien omaksi kielekseen milya (tai lyykia B), mutta näiden kahden suhdetta ei toistaiseksi täysin ymmärretä. Lähde: Kaikki vokaalit voivat esiintyä myös nasaalisina. Lähde:
Luuvin kieli

Luuvin kieli on muinaiseen heettiläisvaltakuntaan kuuluneessa Luvian maakunnassa puhuttu kuollut kieli. Se kuuluu indoeurooppalaisten kielten heettiläiseen ryhmään. Kieli tunnetaan heettiläisten pääkaupungin Hattušan arkistoista löydettyjen nuolenpääkirjoitusten sekä heettiläisillä hieroglyfeillä laadittujen tekstien perusteella. Luuvinkieliset nuolenpääkirjoitukset ovat heettiläisiin teksteihin sisältyviä katkelmia ja yksittäisiä sanoja. Ne on kirjoitettu 1500–1200-luvuilla eaa. Hieroglyfikirjoituksesta on säilynyt etupäässä piirtokirjoituksia, joista suurin osa on laadittu heettiläisvaltakunnan tuhoutumisen jälkeen 900–600-luvuilla eaa. Luuvin kielestä erotellaan erikseen myös hieroglyfeillä ja nuolenpääkirjoituksella kirjoitettu luuvi omiksi kielikseen. Heettiläisiin teksteihin sisältyvien mainintojen ja piirtokirjoitusten löytöpaikkojen perusteella luuvin kielen ydinalue sijaitsi eteläisessä ja lounaisessa Vähässä-Aasiassa ulottuen nykyisen Syyrian pohjoisosiin. Piirtokirjoituksia on löydetty myös Vähän-Aasian länsi- ja keskiosista. Luuvin ja heetin kielen suhde on kyseenalainen. Nykyään vallitsevan käsityksen mukaan ne ovat saman kielen rinnakkaisia murteita. On mahdollista, että heettiläisvaltakunnan myöhäiskaudella puhekielenä toimi luuvi ja heettiä käytettiin vain kirjakielenä
Lisun kieli

Lisun kieli (ꓡꓲ-ꓢꓴLangue Tuntematon kielimääritys (kieli puuttuu sivulta Moduuli:Fr:Langue/Data?) : lis) on Kiinassa, Myanmarissa ja Thaimaassa asuvien lisujen puhuma sinotiibetiläinen kieli. Kielen puhujia on noin miljoona. Heistä yli 650 000 asuu Kiinassa Yunnanin koillisosassa ja Sichuanin lounaisosassa, lähes 300 000 Myanmarin koillisosassa, 35 000 Pohjois-Thaimaassa, tuhat Koillis-Intiassa ja muutama sata Laosissa. Lisu kuuluu sinotiibetiläisten kielten tiibetiläis-burmalaisen haaran lolo-burmalaiseen ryhmään. Se jakautuu kolmeen päämurteeseen. Lähimmät sukukielet ovat lipho ja lolopho. Kieltä varten on kehitetty useita kirjoitusjärjestelmiä. Kristityt lisut käyttävät skotlantilaisen lähetyssaarnaajan James Outram Fraserin 1900-luvun alussa luomaa kirjaimistoa, Fraserin aakkosia. Mustan lisun murteen käyttämä Wang Renpon kiinan kirjoitusmerkkeihin ja muihin symboleihin perustuva tavukirjoitus on jäänyt lähes kokonaan pois käytöstä. Mustaa lisua varten 1950-luvulla luotu pinyiniin perustuva järjestelmä on sekin korvautumassa Fraserin aakkosilla.
Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2012

Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2012 olivat yhdeksännet miesten maailmanmestaruuskilpailut ja ne järjestettiin Sveitsissä ja pelipaikkoina toimivat Bern ja Zürich. Kisojen virallinen tunnuskappale oli ZiBBZ-yhtyeen kappale ”One Shot”. Maailmanmestaruuden voitti Ruotsi, joka palasi jälleen valtaistuimelle kun se kaatoi kaksi edellistä mestaruutta voittaneen Suomen loppuottelussa luvuin 5–11. Ruotsin ylivoima oli melkoinen: se teki turnauksessa 96 maalia ja päästi vain 12. Pronssia voitti isäntämaa Sveitsi joka kaatoi pronssiottelussa Saksan. A-Lohko B-Lohko C-Lohko D-Lohko   Kisoja varten IFF avasi YouTube-kanavan jonka kautta se lähetti suorana useita otteluita.
Afro-Euraasia

Afro-Euraasia on termi, joka tarkoittaa Afrikan ja Euraasian yhdessä muodostamaa maapallon suurinta yhtenäistä maa-aluetta. Alueen pinta-ala on 84 980 532 neliökilometriä ja sen väkiluku on noin 5,7 miljardia ihmistä, mikä on 85 prosenttia maailman väkiluvusta. Afro-Euraasia tunnetaan myös ”Vanhana maailmana” erotuksena ”Uudesta maailmasta”, Amerikasta. Afro-Euraasiaan on myös viitattu ”Maailmansaarena” esimerkiksi Halford Mackinderin kirjassa Geographical Pivot of History. Tähän termiin eivät sisälly alueeseen kuuluvat saaret. Geologisesti Afro-Euraasiasta on oletettu tulevan supermanner, kun Afrikka tulevaisuudessa yhdistyy Eurooppaan. Tämän on arvioitu tapahtuvan 600 000 vuoden kuluttua, jolloin Espanjan eteläkärki saavuttaa Afrikan. Kun tämä tapahtuu, Välimeri erottuu Atlantin valtamerestä. Afrikan ja Euroopan arvioidaan yhdistyvän täydellisesti 50 miljoonan vuoden kuluttua, jolloin Välimeri katoaa kokonaan ja syntyy uusia vuoristoja (joista voi tulla Alppien jatkoa). Yleisesti Afro-Euraasian katsotaan jakautuvan Afrikkaan ja Euraasiaan Suezin kanavan kohdalta. Euraasia voidaan jakaa edelleen Eurooppaan ja Aasiaan. Eräiden historiallisten jakojen mukaan alue voidaan jakaa myös Euraasiaan, Pohjois-Afrikkaan ja Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan
Modigliani (elokuva)

Modigliani on vuonna 2004 valmistunut elokuva, joka perustuu taiteilija Amedeo Modiglianin elämään. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Mick Davis. Pääosia näyttelevät Andy García (Amedeo Modigliani) ja Elsa Zylberstein (Jeanne Hébuterne). Elokuva on elämäkerrallinen, mutta sisältää paljon fiktiivisiä osia. Elokuva keskittyy kuvaamaan Modiglianin ja Hébuternen kohtalonomaista kiellettyä rakkaustarinaa, mutta kuljettaa samalla katsojan tutustumaan 1900-luvun alun Pariisin taiteilijapiireihin ja niissä käytyyn kovaan kilpailuun. Elokuva sijoittuu 1910-luvun Pariisiin. Tulisieluinen ja lahjakas Amedeo Modigliani yrittää luovia tiensä menestyvien taiteilijoiden joukkoon. Modiglianin pahin kilpailija on Pablo Picasso, joka myös asuu Pariisissa. Modiglianin ja Picasson lisäksi Pariisissa vaikuttavat 1900-luvun alun taiteilijoista muun muassa Modiglianin ystävät Maurice Utrillo ja Chaim Soutine. Modigliani rakastuu Jeanne Hébuterneen, joka pian tulee raskaaksi. Hébuternen vanhemmat eivät kuitenkaan hyväksy Modigliania lapsen isäksi tämän juutalaisuuden vuoksi. Modigliani yrittää saada maalauksilleen kunniaa ja menestystä paitsi itsensä, myös lapsensa takia
Lentolaivue 48

Lentolaivue 48 oli Suomen ilmavoimien kaukotoimintalentolaivue, joka perustettiin jatkosodan alkupuolella vuonna 1941. Lentorykmentti 4:ään kuulunut laivue perustettiin alun perin rykmentin kouluttavaksi osaksi. Laivue antoi Luonetjärven tukikohtaan tukeutuen jatkokoulutusta kaksimoottorisiin lentokoneisiin koulutettaville ohjaajille aina vuoden 1942 lopulle, jolloin se vastaanotti Saksasta hankittuja venäläisiä sotasaaliskoneita. Laivue aloitti sotalennot vuoden 1943 alussa Petljakov- ja DB-koneilla. Vuoden 1943 lopulla laivue sai kalustokseen uudet Bristol Blenheim -koneet. Laivue osallistui jatkosodan lisäksi myös Lapin sodan ilmasotatoimiin. Laivue lakkautettiin ilmavoimien rauhanajan vahvuuteen saattamisen yhteydessä vuonna 1944.