nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Utnapištim

Utnapištim on muinaismesopotamialaisen sumerilais-babylonialaisen Gilgameš-eepoksen sankari, joka selvisi vedenpaisumuksesta samalla tavoin kuin Raamatun Nooa. Jumalat, ankara myrskyn jumala Enlil etunenässä, päättivät hävittää ihmiset heidän pahuutensa tähden. Hyvä jumala Enki paljasti suunnitelman Utnapištimille, jonka tuli rakentaa valtava arkki ja pelastaa siihen maan eläimet, kasvit ja itsensä perheineen. Utnapištim tekikin niin ja pelastui seitsemän päivää kestävältä myrskyltä ja tulvalta. Näin Utnapištimista tuli jumala. Kertomuksella on monia yhtymäkohtia Vanhan testamentin vedenpaisumuskertomukseen (1. Moos. 6–9), muun muassa arkin valtava koko. Utnapištim esiintyy Gilgameš-eepoksen 11. taulussa. Legendassa jumalat päättivät hävittää koko ihmiskunnan sen syntien tähden. Syntejä ei tarkemmin eritellä, mutta Atrahasis-legendan mukaan ihmiset olivat lisääntyessään käyneet niin meluisiksi, että se häiritsi Enlilin unta
Atrahasis

Kuningas Atrahasîs on päähenkilönä 1700- ja 1600 lukujen välillä eaa. kirjoitetussa muinaisbabylonialaisessa myytissä, joka käsittelee ihmisen luomista. Teoksen ensimmäiset fragmentit ajoittuvat Babylonian kuningas Ammişaduqan (1646-1626 eaa.) aikakaudelle, mutta kertomus itsessään on luultavasti hieman näitä fragmentteja vanhempi. Kertomuksessa on teemana myös vedenpaisumus. Tämä vedenpaisumusmyytti on toiminut todennäköisesti esikuvana niin Gilgameš-eepoksen kuin myös Vanhan Testamentin tulvakertomukselle. Teos alkaa kuvailemalla tilannetta, jossa jumalat asuvat maan päällä. Teoksen ensimmäinen säe kuuluukin: He tekevät ruumiillista työtä ja ovat hyvin väsyneitä työskentelyyn. Jumalten yläluokka (Anunnakū) teettää raskaita töitä jumalten alaluokalla (Igigi). Igigit menevätkin lakkoon ja valittavat tilanteestaan jumalien kuninkaalle Enlilille. Enlilin on pakko löytää ratkaisu ongelmiin, joita raskaat työt nostavat pintaan. Ratkaisuna Enlil keksii luoda ihmisen, jonka tehtäväksi tulee tehdä työt, jotka ennen kuuluivat jumalille
OGLE-TR-111

OGLE-TR-111 on luokittelematon tähti (todennäköisesti oranssi tai keltainen kääpiö) Kölin tähdistössä noin 5 000 valovuoden päässä. Ainakin yhden planeetan OGLE-TR-111 b:n on varmistettu kiertävän tähteä, ja toinen on vielä varmistamatta.
Johan Kunttu

Johan Evert Kunttu (8. kesäkuuta 1890 Luumäki – 28. maaliskuuta 1918) oli suomalainen jääkärikapteeni, ylennettiin kapteeniksi saapuessaan Suomeen. Hän oli Saksassa sotilaskoulutuksensa saanut jääkäri, joka menehtyi sisällissodan taistelussa Kalevankankaalla. Hänen vanhempansa olivat kauppias Antti Kunttu ja Maria Kristina Hämäläinen. Kunttu kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1910 ja liittyi Viipurilaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1910–1912 ja filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1912–1915. Kunttu liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän haavoittui Schmardenissa 25. heinäkuuta 1916
Wieluńin pommitus

1. syyskuuta 1939 Wieluń, Puola Toinen maailmansota alkoi Saksa Puolan toinen tasavalta neljä lentokonetta 1 200 siviiliä Wieluńin pommitus oli toisen maailmansodan ensimmäinen sotatoimi, kun natsi-Saksan ilmavoimien Luftwaffen pommikoneet pudottivat ensimmäisen pommilastinsa siviilikohteisiin Wieluńin kaupungissa Puolassa aamulla 1. syyskuuta 1939. Saksa aloitti hyökkäyksen Puolaan varhain aamulla 1. syyskuuta 1939. Vaikka Puolan hallitus oli julistanut liikekannallepanon vähän aiemmin, tuli hyökkäys sikäli yllätyksenä, ettei Saksa julistanut sotaa Puolalle. Ensimmäiset Luftwaffen pommit osuivat Wieluńin kaupunkiin viisi minuuttia ennen kuin taistelulaiva Schleswig-Holstein ampui ensimmäiset laukaukset kohti puolalaista Westerplatten varuskuntaa Danzigissa. Vaikka Schleswig-Holsteinin ampumaa laidallista on perinteisesti pidetty toisen maailmansodan lähtölaukauksena, Wieluńin pommitus oli varsinaisesti sodan ensimmäinen vihamielinen ja väkivaltainen toimi. Ensimmäiset pommit räjähtivät aamulla klo 04.40 paikallista aikaa. Klo 06.00 saksalaiset huomasivat kaupungin jo palavan, mutta jatkoivat pommitusta aina iltapäivään klo 14
Operaatio Tiikeri (1941)

6.–12. toukokuuta 1941 Yhdistyneen kuningaskunnan voitto 238 panssarivaunua Egyptiin Yhdistynyt kuningaskunta Italia James Somerville Andrew Cunningham ? 3 lentotukialusta3 taistelulaivaa5 risteilijää18 hävittäjää12 kauppalaivaa SM.79-torpedopommittaja43 Junkers Ju 87:ää12 Messerschmitt Me 110:ttä 1 kauppalaiva1 taisteluristeilijä vaurioitui lievästi1 hävittäjä vaurioitui pahoin1 kauppalaiva vaurioitui2 Fulmar-hävittäjää5 Fulmar-hävittäjää vaurioitui useita lentokoneita tuhoutui tai vaurioitui Operaatio Tiikeri (engl. Operation Tiger) oli Yhdistyneen kuningaskunnan saattue Aleksandriaan ja Maltalle toisessa maailmansodassa toukokuussa 1941. Suunnitteluvaiheessa operaation nimenä oli Operaatio MD4. Britannian kuninkaallinen laivasto kuljetti viidellä nopealla vähintään 15 solmun risteilynopeuteen kykenevällä rahtilaivalla 295 panssarivaunua ja 50 Hawker Hurricane -hävittäjää Aleksandriaan. Kalusto oli tarkoitettu tasapainottamaan Saksan Afrikakorpsilla olevaa oletettua kalustoylivoimaa. Saattueen rahtilaivat olivat Clan Campbell, Clan Chattan, Clan Lamont, Cayzer Irvine & Companyn Empire Song (9228 t) sekä New Zealand ja sen mukana oli tarkoitus siirtää Välimeren laivastoon Aleksandriaan (Force F) taistelulaiva HMS Queen Elizabeth, risteilijä HMS Gloucester ja ilmatorjuntaristeilijät HMS Naiad (15. Risteilijäviirikön lippulaiva) ja HMS Fiji sekä neljä hävittäjää. Maltalta saapuneet risteilijä HMS Gloucester ja hävittäjät HMS Kipling ja HMS Kashmir sekä kahdeksan Force H:n hävittäjää muodostivat Force D:n, joka kulki alkumatkan Force B:n mukana. Gibraltarilla tukikohtaansa pitävän Force H:n saattueen suojaamisosastossa (Force B) olivat taisteluristeilijä HMS Renown, lentotukialus HMS Ark Royal, risteilijä HMS Sheffield ja kolme hävittäjää
Antto Orasmaa

Antto Orasmaa (s. 22. marraskuuta 1988 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja asianajajatutkinnon suorittanut lakimies. Hän esiintyi MTV3:lla vuosina 2009–2011 esitetyn Helppo elämä -televisiosarjan kaikilla kolmella tuotantokaudella. Hän näytteli sarjassa Mikkosten perheen poikaa Jaria. Orasmaa näyttelee lisäksi pienen roolin Helsingin herra -sarjassa.
Tuulipuisto

Tuulivoimapuisto eli myös tuulipuisto on joukko tuulivoimalaitoksia, jotka sijaitsevat samalla alueella ja ovat kytkettynä samaan sähkönsiirtoverkostoon. Suuressa tuulivoimapuistossa voi olla kymmeniä tai jopa satoja tuulivoimaloita. Tuulipuisto voi sijaita merelläkin. Suomessa on useita tuulipuistoja kuten esimerkiksi Ajoksen tuulivoimapuisto. Roscoen tuulipuisto Texasissa Yhdysvalloissa on maailman suurin mantereella sijaitseva tuulipuisto. Thanetin tuulipuisto Pohjanmerellä Kentin edustalla Englannin rannikolla on maailman suurin merituulipuisto. Tuulipuiston tuulivoimaloiden välinen etäisyys riippuu turbiinin lapojen pituudesta. Kahden megawatin tuulivoimaloilla ja 80 metrin roottorin halkaisijalla, etäisyyksien tulee olla 400–500 metriä. Peukalosääntö on että etäisyyksien tulee olla noin seitsemän kertaa roottorin halkaisija. Tyypillisesti Suomen olosuhteissa tuulivoimaloiden välimatka on 500–600 metriä.
Frank Odoi

Frank Odoi (1948 Accra, Ghana – 21. huhtikuuta 2012 Nairobi, Kenia) oli tunnetuimpia afrikkalaisia sarjakuvapiirtäjiä. Odoi syntyi ja varttui Ghanassa, mutta aikuisiällään hän muutti Nairobiin, Keniaan. Odoi teki sarjakuvia ja pilapiirroksia moniin sanomalehtiin. Hän teki myös paljon valistavia sarjakuvia. Odoin sarjakuvien aiheet olivat monesti moraalisesti kantaa ottavia. Odoi kuoli minibussionnettomuudessa Nairobissa.
Sergio Martino

Sergio Martino (s. 19. heinäkuuta 1938 Rooma, Italia) on italialainen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan varsinkin gialloelokuvistaan. Hän on tehnyt sekä teatterilevityksessä olleita että TV-elokuvia, joista hän on viime vuosina keskittynyt lähinnä jälkimmäisiin. Martino on julkaissut elokuviaan erilaisilla salanimillä, kuten Julian Barry, Martin Dolman, Serge Martin, Christian Plummer ja George Raminto. Martino on italialaisen elokuvatuottaja Luciano Martinon veli. Veljekset ovat toisinaan tehneet yhteistyötä. Myös heidän isoisänsä Gennaro Righelli oli elokuvaohjaaja. Lucianon vaimo Edwige Fenech näytteli usein Sergion elokuvissa 1970-luvulla. Muita Martinon vakionäyttelijöitä olivat George Hilton, Ivan Rassimon ja Claudio Cassinelli. Filmografia ei ole täydellinen.
HMS Neptune (20)

HMS Neptune (viirinumero 20) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1933 vesillelaskettu Leander-luokan kevyt risteilijä. Toisen maailmansodan aikana alus oli pääosan ajasta Uuden-Seelannin Divisioonan (josta vuonna 1941 muodostettiin Uuden-Seelannin kuninkaallinen laivasto) käytössä. Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 24. syyskuuta 1931. Alus laskettiin vesille 31. tammikuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 12. helmikuuta 1934. Aluksen 4 tuuman tykit vaihdettiin kaksiputkisiin Mk XIX torneihin vuonna 1937. Samoin alukselle asennettiin kevyttä vesikonetta varten katapultti, mutta lentokone vaihdettiin Fairey Seafoxiin vuoden 1937 jälkeen. Käyttöönoton jälkeen Neptune liitettiin Kotilaivastoon, kunnes se siirrettiin 1937 Afrikan asemalle ja syyskuussa 1939 muodostettuun 6. risteilijäviirikköön Etelä-Atlantille. Alus valtasi 5
Närvijoki

Närvijoki (ruots. Österland) on kylä Kurikan kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla, entisen Jurvan kunnan alueella, Närvi- eli Närpiönjoen varrella. Museoviranomaisten vahvistaman tiedon mukaan kylästä on löytynyt kaksi pronssikautista hautaa sekä lisäksi kivikautista esineistöä. Närvijoen kylällä on ollut virvoitusjuomatehdas, joka toimi kylässä 1960-luvun alkuun. Närvijoella kylätoiminta on ollut varsin aktiivista. Kylätoiminnan keskiössä on vapaa-ajan alue, joka on rakennettu aikoinaan talkoovoimin. Kyläseura ylläpitää vapaa-ajan aluetta, joka on käytössä pääosin kesäisin. Alueella sijaitsee maauimala, kaksi saunaa, grillikioski, majoituspaikkoja, kylätupa, leikkikenttä, hiekkalentopallokenttä, grillikota, näköalakukkula sekä katettu tanssilava / olosali.
Methemoglobiini

Methemoglobiini eli ferrihemoglobiini (lyh. MetHb) on hemoglobiinin muoto, jossa hemoglobiinin hemin sisältämä kahdenarvoinen rauta-ioni (Fe2+) on hapettunut kolmiarvoiseksi rauta-ioniksi (Fe3+). Methemoglobiini ei voi hemoglobiinin tavoin kuljettaa punasoluissa happea. Methemoglobiini aiheuttaa suurina määrinä vereen ruskean värin. Normaalitilanteessakin veressä on pieniä määriä methemoglobiinia, mutta punasolujen sisältämä methemoglobiinireduktaasi pelkistää kolmiarvoisen rauta-atomin kaksiarvoiseen muotoon. Yleisimmät methemoglobiinimyrkytyksen aiheuttajat ovat nitriitti ja kloraatti, jotka hapettavat hemin kaksiarvoisen rauta-atomin. Methemoglobiinimyrkytyksen hoitona voidaan käyttää metyleenisinistä, joka pelkistää hapettunutta rauta-atomia. Syanidimyrkytystä hoidetaan antamalla amyylinitriittiä ja natriumnitriittiä, jolloin muodostuu methemoglobiinia, joka edelleen yhtyy syanidiin muodostaen myrkytöntä syanmethemoglobiinia.
Neptune-luokka (taistelulaiva)

Neptune-luokan taistelulaivat olivat Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston niin kutsuttuja Dreadnoughteja. Luokkaan piti alun perin kuulua kolme alusta, mutta kahteen viimeiseen luokan alukseen tehtyyn niin runsaasti muutoksia, että ne normaalisti lasketaan Colossus-luokkaan kuuluviksi. Aluksen miehistöksi tarvittiin 759 miestä. Neptune-luokan aluksissa oli kymmenen BL 12" (304,8 mm) /50 cal Mk XI tykkiä sijoitettuna viiteen kahden tykin torniin. Apuaseina oli 16 BL 4" (101,6 mm)/50 cal Mk VII tykkiä, 4 kolmipaunaista tykkiä sekä kolme 18 tuuman torpedoputkea. Luokka oli ensimmäinen Kuninkaallisen laivaston yrityksistä saada kymmenen tykin täyslaidallinen käyttöön. Aikaisemmissa luokissa kymmenestä tykistä ainoastaan kahdeksaa voitiin käyttää täyslaidallisessa. Neptune-luokassa tornit asetettiin niin, että kukin tykki kykeni ampumaan kannen poikki toisten tykkien häiritsemättä. Kova kansainvälinen varustelukilpailu, esimerkiksi Yhdysvaltain laivaston Delaware-luokan taistelulaivat, pakotti tällaisten ratkaisujen hakemiseen. Kuitenkin tykkien portaistaminen aiheutti ainoastaan 3 metrin pituuden ja metrin leveyden kasvun, mitkä aiheuttivat uppoumaan 650 tonnin kasvun, verrattuna aikaisempiin St. Vincent -luokan taistelulaivoihin. Portaittaistamisen vaikutuksia pituuteen pienenttiin korottamalla toista takatornia niin, että se kykeni ampumaan takimmaisen tornin ylitse
HMS Neptune (1909)

HMS Neptune oli Britannian kuninkaallisen laivaston Neptune-luokan taistelulaiva. Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 19. tammikuuta 1909. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta ja otettiin palvelukseen 11. tammikuuta 1911. Palvelukseen oton jälkeen Neptune liitettiin koeajojen ajaksi Erikoispalvelusviirikköön. Alus oli Kotilaivaston lippulaiva toukokuusta 1911 toukokuuhun 1912, jolloin se siirrettiin 1. taistelulaivaviirikköön, jossa se palveli aina kesäkuuhun 1916. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä alus kuului Suuren laivaston (engl. Grand Fleet) 1. taistelulaivaviirikköön
HMS Indomitable (1907)

HMS Indomitable oli Britannian kuninkaallisen laivaston Invincible-luokan taisteluristeilijä. Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 1. maaliskuuta 1906. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1907 ja otettiin palvelukseen 25. kesäkuuta 1908. Vuonna 1909 alus teki ennätysajassa matkan Kanadaan ja takaisin mukanaan silloinen Walesin prinssi (myöhemmin kuningas Yrjö V). Alus osallistui myös laivastokatselmukseen Spitheadissä 1910. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Indomitable oli Välimeren laivastossa ja osallistui Saksan keisarikunnan laivaston SMS Goebenin ja SMS Breslaun takaa-ajoon. Indomitablen ensimmäinen taistelu tapahtui yhdessä taisteluristeilijä HMS Indefatigablen sekä vanhentuneiden Ranskan laivaston taistelulaivojen Suffrenin ja Véritén kanssa. Laivasto-osaston tehtävänä oli tulittaa turkkilaisten Sedd-al-Bahrin sekä Kum Kalen linnoituksia. Taistelu oli vain juuri ja juuri menestys
Dharmakirti

Dharmakirti (n. 600-luku) oli intialainen oppinut ja yksi intialaisen filosofisen logiikan buddhalaisista perustajista. Dharmakirti oli buddhalaisen atomismin tärkeimpiä teoreetikkoja. Sen mukaan ainoita olemassa olevia asioita ovat hetkelliset atomit ja tietoisuuden tilat. Dharmakirti toimi opettajana Nalandan yliopistossa. Hän laajensi buddhalaisen logiikan pioneerin Dignagan ajattelua, ja oli vaikutusvaltainen sekä brahmalaisten loogikkojen että buddhalaisten parissa. Dharmakirti esitti suurimman osan ajatuksistaan Dignagan teoksien kommentaareissaan. Eräs hänen keksinnöistään oli todistus Buddhan opetusten auktoriteetille, mikä poikkesi Dignagan ajattelusta, sillä tämä oli katsonut kielen olevan yhtä erehtyväistä kuin päättelyn.
Tartto (kunta)

Tarton kunta  (vir. Tartu vald) oli Viron kunta Tartumaan maakunnassa. Kunnassa oli 6 161 asukasta (2011).lähde? Pinta-ala on 298,69 neliökilometriä. Kunnan keskuspaikka oli Kõrveküla. Kunnanjohtaja oli Aivar Soop. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Tarton kunta, Laevan ja Piirissaaren kunnat sekä Tabivere Jõgevamaalta yhdistettiin uudeksi Tarton kunnaksi. Vuonna 2011 Tarton kunnassa oli 6 991 asukasta, joista 6 576 (94,1 %) oli virolaisia, 300 (4,3 %) venäläisiä ja 108 (1,5 %) muita kansallisuuksia.
Hydrobiologia

HydrobiologiaLimnologiaMeritiede HulevesiRehevöityminenSedimenttiValuma-alueVesimuodostumaVesistö Joen uomaJärvityyppiKoskiSuistoSuolajärvi El NiñoMerivirtaTrooppinen hirmumyrsky Hydrobiologia on tieteenala, joka tutkii vesieliöitä, vesien eliöyhteisöjä ja niiden vuorovaikutuksia elinympäristönsä kanssa. Hydrobiologiaa tukevia tieteitä ovat muun muassa fysiikka, kemia, geologia, ekologia ja taksonomia. Hydrobiologian sisartieteitä ovat limnologia ja meritiede.[a] Hydrobiologian yleisiä tutkimusaiheita ovat etenkin rehevöitymisen, happamoitumisen, maankäytön ja ruskettumisen vaikutukset vesiekosysteemeissä. Vaikutuksia vesiekosysteemeissä kuvaavat mm. eliöyhteisöjen koon ja lajiston muutokset, jotka ovat kytköksissä vesistön fysikaalis-kemiallisiin ominaisuuksiin kuten ravinnepitoisuuksiin ja järven viipymään. Tärkeimpinä vesistöihin vaikuttavista ravinteista pidetään fosforia ja typpeä.[a] Hydrobiologian tavallisimpia tutkimuskohteita ovat kasvi- ja eläinplanktonin lisäksi erilaiset pohjaeläimet, kalat, mikrobit ja vesikasvit. Vesien eliöstöt on jaettu kuuteen ryhmään, joiden lisäksi on määritelty trpton, joka on kuollutta eliöperäistä ainesta. Tämä luokittelu koskee erityisesti merieliöitä. Eliöiden ryhmät ovat plankton eli keijusto, pleuston, johon kuuluvat veden pinnan eliöstö, neuston, johon kuuluvat veden pinnan alla ajelehtivat eliöt, nekton, johon kuuluvat aktiivisesti liikkuvat eläimet, benthos, johon kuuluvat pohjakerrostumissa tai pohjan lähellä elävät eliöt sekä perifyton, johon kuuluvat pohjaan kiinnittyvät eliöt.
Sergei Klevtšenja

Sergei Konstantinovitš Klevtšenja (ven. Сергей Константинович Клевченя, s. 21. tammikuuta 1971 Barnaul, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen pikaluistelija. Klevtšenja saavutti Lillehammerin olympialaisissa 1994 hopeaa 500 metrillä ajalla 36,39 ja pronssia 1 000 metrillä ajalla 1.12,85. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli 1 000 metrillä yhdeksäs. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Hamarissa 1996 ja 1997 ja sai MM-hopeaa Calgaryssä 1994. Lisäksi hän oli kuudes 1995. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti Hamarissa 1996 kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.13,30 ja hopeaa 500 metrillä. Varsovassa 1997 hän oli 500 metrillä neljäs
Saed Siam

Saed Siam (22. huhtikuuta 1959 al-Šatin pakolaisleiri, silloinen Egypti – 15. tammikuuta 2009 Jabalia, Gazan kaista) oli Palestiinaa demokraattisesti hallinneen Hamas-puolueen sisäministeri. Hän useiden perheenjäsentensä kanssa sai surmansa Israelin hyökkäyksessä Gazaan. Saed Siam piti välttämättömänä Israelin sotilaiden kidnappausta terrorismista vangittujen palestiinalaisten vaihtoa varten. Palestiinan poliittinen johto ennen Hamasin valtaannousua piti etäisyyttä israelilaisen sotilaan Gilad Shalitin kidnappaukseen. Saed Siamin sanamuodot Israelin valtiota kohtaan olivat kutakuinkin jyrkkiä. Saed Siam oli myös ilmoittanut Hamasin aseellisen vastarinnan jatkuvan niin kauan kuin israelilaiset joukot miehittävät Jordan-joen länsirantaa. Hamasin johto on uhannut kostaa Saed Siamin surmaamisen.
Propaganda-Aseveljet

Propaganda-Aseveljet ry oli suomalainen erityisesti jatkosodan aikana aktiivisesti toiminut järjestö, joka perustettiin kesällä 1940 henkisen sodankäynnin tueksi. Sen perustivat lauluntekijä Reino Palmroth eli Palle ja Aunuksen Radion päällikkönä ja reportterina toiminut Pekka Tiilikainen tarkoituksenaan järjestää viihdettä koko kansalle järjestämällä asemiesiltoja ympäri maan. Järjestön kantavana voimana toimi Palmroth. Palmroth ja Tiilikainen perustivat järjestönsä kesällä 1940 Esplanadin penkillä. Esikuvanana toimivat saksalaiset Militärische Radio Abendit. Palmrothin mukaan hän toi idean asemiesiltojen järjestämisestä Berliinin matkaltaan kevättalvella 1941 ja he aloittivat propagandistinen viihdetoiminnan Kappelissa keväällä 1941. Jari Sedergrenin mukaan Propaganda-Aseveljet oli mainostoimistojen ja lehdistön perustama ”henkisen maanpuolustuksen liitto” ja hän on esittänyt, että se vastasi ratkaisevalla tavalla talvisodan tiedotustoiminnasta. Sedergrenin mukaan järjestö omisti puolivirallisena propagandaelimenä toimivan Finlandia Uutistoimiston, ja vaikka elokuvien sensuuria organisoi Erillinen sensuurivirasto Helsingissä, käytännössä Finlandia Uutistoimisto vastasi useimmista kielloista. Se vastusti päämajan kehotuksesta pasifistisia ja mielialaa heikentäviä tendenssejä. Pekka Jalkasen mukaan järjestö oli epävirallinen yhdysside armeijan ja siviilien välillä ja sen tehtävänä oli vaikuttaa sekä rintamamiesten että siviilien mielialoihin viihteen keinoin ja hankkia varoja rintamamiesten vapaa-ajan toimintaan. Talvisodan jälkeen vuonna 1940 Propaganda-Aseveljet perusti yhdessä Valtion tiedoituslaitoksen kanssa Puolustusvoimain viihdytystoimiston, joka järjesti virkistysohjelmaa sotasairaaloissa ja joukkojen keskuudessa. Rintamille ja sotasairaaloihin suunnattu viihdytystoiminta käynnistyi 27
St. Vincent -luokka (taistelulaiva)

St. Vincent -luokan taistelulaivat olivat Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston niin kutsuttuja Dreadnoughteja. Luokkaan kuului kolme alusta (HMS St. Vincent, HMS Collingwood ja HMS Vanguard), jotka laskettiin vesille 1908 ja otettiin käyttöön toukokuusta 1909 huhtikuuhun 1910. Alusten miehistöksi tarvittiin 758 miestä. Luokka oli viimeinen, jossa tornit asetettiin symmetrisesti kannelle etutorni, jonka takana kaksi vierekkäin komentosillan kahtapuolta ja takana kaksi peräkkäin. Tällä tavalla aseteltuna täyslaidalliseen kykeni osallistumaan kymmenestä tykistä vain kahdeksan. Aluksia on erittäin vaikea erottaa edeltäneestä Bellerophon-luokasta, koska luokan tärkein uusi innovaatio oli pidemmät 50 kaliiperin tykit aikaisempien 45 kaliiperin tykkien sijaan. Palveluskäytössä todettiin 50 kaliiperin tykkien ongelmat. Saavutettiin ainoastaan hieman suurempi läpäisy, mutta samalla tykkien kuluminen lisääntyi. St. Vincent -luokan aluksissa oli kymmenen BL 12" (304,8 mm) /50 cal Mk XI tykkiä sijoitettuna viiteen kahden tykin torniin
Bellerophon-luokka (taistelulaiva)

Bellerophon-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen dreadnought-taistelulaivan muodostama taistelulaivaluokka. Ne olivat lähes täydellisiä kopioita HMS Dreadnoughtista. Ainoana erona toinen kolmijalkainen masto. Alukset olivat hieman suurempia kuin Dreadnought, mikä mahdollisti paremman sisäosien suojaamisen. Etummainen masto siirrettiin savutorven etupuolelle ja lisättiin toinen masto. Tällä kyettiin korjaamaan savun aiheuttamat haitat tulenjohtajien näkyvyydelle, mutta siinä epäonnistuttiin. Dreadnoughtiin sijoitetut 12 paunan tykit torpedoveneiden torjuntaan, poistettiin tehottomina ja apuaseiksi sijoitettiin 4 tuuman tykit. Luokan aluksissa oli kymmenen BL 12 tuuman (304,8 mm) /45 cal Mk XI tykkiä sijoitettuna viiteen kahden tykin torniin. Apuaseina kuusitoista BL 4" (101,6 mm)/45 cal Mk VII tykkiin, 4 kolmipaunaista tykkiä sekä kolme 18 tuuman torpedoputkea. Rungon panssarin paksuus oli 5-10 tuumaan (130-250 mm) ja kannen paksuus 0,5-4 tuumaan (15-100 mm). Apuaseiden taisteluasemien suojana oli 5-9 tuuman (130-230 mm)panssarointi ja pääaseiden torneissa 11 tuuman (280 mm) panssari. Tulenjohto tornin panssari oli 8-11 tuumaa (200-280 mm)
King George V -luokka (1911)

King George V -luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, johon kuului neljä dreadnoughtia. Luokka seurasi Orion-luokkaa, jota se hieman suurempana muistuttaa. King George V -luokan pääaseina oli kymmenen 13,5 tuuman Mk V tykkiä samoin kuin edeltävässä Orion-luokassa, mutta ampumatarvikkeet oli uusittu. Kranaatin paino oli kasvanut 1 400 paunaan 1 250 paunasta. Apuaseina oli 16 BL 4 tuuman Mk VII -tykkiä, joiden sijoittelu oli uusittu, jotta tulta voitaisiin keskittää etusektoriin. Muina aseina olivat neljä kolminaulaista ja kolme 21 tuuman torpedoputkea. Panssaroinnin jakaumaa oli muutettu. Vedenalaista suojaa oli lisätty, vaikka suoja ei ollutkaan riittävä. Kylkien panssarointi oli 8–12 tuumaa ja kannen 1–4 tuumaa. Tykkitornien suoja oli 11 tuumaa ja apuaseiden suojana 3–10 tuumaa. Masto oli siirretty myös savupiipun etupuolelle. Aluksen kansirakenteita muokattiin ensimmäisen maailmansodan kuluessa, esimerkiksi lisättiin lentoonlähtörampit lentokoneille