nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Hi-Hat

Hi-Hat on vuonna 1975 suurella Musiikki-Fazerilla perustettu levymerkki Finndiscin alaisuuteen. Tuottajaksi nimitettiin Ilta-Sanomien musiikkitoimittaja Tommi Liuhala. Vuonna 1978 Hi-Hat siirrettiin Scandian alaisuuteen. Hi-Hat teki tuotantoa vuoteen 1986 asti. Omistajatahostaan huolimatta levy-yhtiö toimi itsenäisenä yksikkönä harjoittaen itsenäistä julkaisupolitiikkaa. 1970-luvun puoliväliin tultaessa Love Recordsista oli kehittynyt myynnillisesti ja julkaisumäärällisesti Suomen merkittävin rock-levyjen julkaisija. Hi-Hat Recordsin tavoitteena olisi pystyä luomaan vahva kilpailija nimenomaan Lovelle. Perinteisen iskelmän rinnalle oli siis noussut Suomi-rock. Pian vuonna 1978 Toivo Kärki jäi eläkkeelle Fazerin Finnlevyltä. Hi-Hatin alkuaikojen julkaisut liittyivätkin lähinnä progressiiviseen rockiin ja jazziin. Hi-Hatin alkuaikojen julkaisuja olivat muun muassa Marun & Mikaelin, Matti Järvisen, Kalevalan, Unisonon ja Fantasian albumit. Tasavallan Presidentin solistina toiminut brittiläinen laulaja Frank Robson julkaisi toisen sooloalbuminsa Stay Awhile Hi-Hatilla 1976
Arabeskimusiikki

Arabeski on turkkilaisen musiikinlajin nimitys, jota käyttävät turkkilaiset musiikkitieteilijät 1950- ja 1960-luvuilla Turkissa syntyneestä tyylistä. Se vastaa kreikkalaista popmusiikin lajia, josta käytetään nimitystä Laïkó, ja arabialaista popmusiikkia. Arabeskiin kuuluu monenlaista musiikkia, joka on saanut alkunsa turkkilaisesta kansanmusiikista ja Lähi-idän musiikista. Sen voittopuolisesti arabivaikutteisista sävelmistä johtuen sitä pidetään työväenluokan musiikkina. Koska sen suosio on Turkissa vähentynyt, se on viime aikoina sulautunut muihin musiikinlajeihin, kuten rockiin ja tanssimusiikkiin ja saanut sitä kautta nykyaikaisempaa sävyäselvennä. Lajin perustajana pidetään Orhan Gencebayta. Muita tunnettuja esittäjiä ovat Müslüm Gürses ja Ferdi Tayfur ja myös Ibrahim Tatlıses , Azer Bülbül. Perinteisesti esittäjät ovat olleet miehiä, mutta viime aikoina on noussut myös naislaulajia, mikä on muokannut musiikin kuvaa.
William Cohen

William Sebastian Cohen (s. 28. elokuuta 1940 Bangor, Maine) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi maansa puolustusministerinä demokraatti Bill Clintonin toisella kaudella, vuosina 1997–2001. Cohen syntyi Bangorissa, Mainessa, venäjänjuutalaisen isän ja irlantilaistaustaisen protestanttiäidin perheeseen. Hän valmistui Bangor High Schoolista vuonna 1958, Bowdoin Collegesta 1962 ja Bostonin yliopiston lakikoulusta 1965. Hän on ollut 14. helmikuuta 1996 alkaen avioliitossa Janet Langhartin kanssa. Lakimiehen koulutuksen saanut William Cohen oli Bangorin kaupunginvaltuutettuna vuosina 1969–1972 ja pormestarina vuosina 1971–1972. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1973–1979 ja senaatissa vuosina 1979–1997. Hänelle myönnettiin National Collegiate Athletic Associationin Theodore Rooseveltin palkinto vuonna 2001.
Jackie Cooper

John "Jackie" Cooper Jr. (15. syyskuuta 1922 – 3. toukokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän aloitti lapsinäyttelijänä ja onnistui jatkamaan uraansa aikuisikään saakka. Cooper syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hän nousi näkyväksi lapsitähdeksi tehtyään ensiesiintymisensä Meidän jengi -sarjassa (Our Gang) vuonna 1929. Tärkein varhaisista elokuvista oli Papan poika seikkailemassa (Skippy, 1931), jossa suorittamallaan roolilla Cooper oli 9-vuotiaana ehdolla Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajaksi. Siirryttyään Metro-Goldwyn-Mayerille Cooper teki pitkäaikaista yhteistyötä Wallace Beeryn kanssa. Myöhemmällä uralla hänellä oli osia muiden muassa Teräsmies-elokuvissa. Hän teki myös ohjaajantöitä televisiossa ja voitti kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1972 ja 1978. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkko

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkko (engl. True Church of Jesus Christ of Latter Day Saints) on myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut, sittemmin hajonnut uskonnollinen yhteisö. Se erosi Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkosta keväällä 1844 Nauvoossa, Illinoisissa. Kirkon perusti William Law yhdessä muutaman muun kirkon profeettaan Joseph Smithiin kriittisesti suhtautuneen henkilön kanssa. He tunnustivat Smithin periaatteessa profeetaksi ja Mormonin kirjan pyhäksi kirjoitukseksi, mutta he vastustivat Smithin salassa aloittamaa moniavioisuutta. William Law perusti Nauvoossa toimineen Nauvoo Expositor -lehden, joka paljasti Smithin opettaman moniavioisuuden sekä kertoi hänen itsensä solmimista moniavioisista liitoista. Tämän jälkeen Smith määräsi kaupungin pormestarina kyseisen lehden lakkautettavaksi sekä pani puolisotilaallisen Nauvoon legioonan komentajana lakkautustuomion toimeen hävittäen samalla lehden kirjapainon. Suurin osa Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkon jäsenistä pakeni kaupungista peläten henkensä menetystä. Nauvoo Expositor -lehden hävittämisestä syntyneet levottomuudet johtivat Smithin pidättämiseen ja myöhemmin hänen lynkkaukseensa kesäkuun 27. päivänä 1844. Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkko hajosi pian Smithin kuoleman jälkeen.
Joukkoirtisanoutuminen

Joukkoirtisanoutuminen on työtaistelukeino, jossa iso osa työntekijöistä irtisanoutuu työstään. Joukkoirtisanoutumista pidetään marginaalisena keinona, sillä se sopii ainoastaan työvoimapulasta kärsiville aloille, joilla on muutoinkin hyvät mahdollisuudet neuvotella. Työnantajallahan on oikeus palkata irtisanoutuneiden tilalle uusia henkilöitä. Joukkoirtisanoutuminen on Suomessa työtaistelukeinona erittäin harvinainen. Sairaanhoitajaliitto järjesti joukkoirtisanoutumisen vuonna 1955 valtion sairaaloissa, minkä ansiosta he saivat lyhyemmän työviikon ja lupauksen palkankorotuksesta. Paikalliset joukkoirtisanoutumiset ovat olleet yleisempiä. Niitä ovat käyttäneet esimerkiksi lääkärit Turussa vuonna 2000 työn paljouden vuoksi ja Tampereella 2001 huonon työilmapiirin vuoksi. Joukkoirtisanoutumisia eivät ole kuitenkaan käyttäneet vain pelkkä hoitohenkilökunta: Tampereella erosi kesällä 2006 bussinkuljettajia työaikojen muutoksen vuoksi ja 1962 Helsingin palomiehet erosivat saadakseen palkankorotuksen. Tehyn työtaistelussa syksyllä 2007 Terveys- ja sosiaalialan ammattijärjestö Tehy ilmoitti tavoittelevansa jäsenilleen 24 prosentin palkankorotuksia ja käyttävänsä painostuskeinona joukkoirtisanoutumisia. Sopimus syntyi kuitenkin ennen kuin irtisanoutumiset toteutuivat. Ruotsissa 1990-luvun lopulla Vårdförbundet järjesti sairaanhoitajien joukkoirtisanoutumisen ja he saivat palkankorotuksen, Färsaarilla se on ollut vain painostuskeinona.
Abbas I

Abbas I eli Abbas Suuri (27. tammikuuta 1571 – 19. tammikuuta 1629) oli Persian šaahi vuodesta 1588 vuoteen 1629. Abbas tunnetaan safavidien valtakunnan uudistajana, joka voitti Persiaa uhanneet osmanit ja uzbekit kehittäen maansa armeijaa ja hallintorakennetta. Abbasin valtakausi oli myös Persian talouden ja taiteiden huippukautta. Toisaalta Abbas muistetaan myös perheenjäseniensä kaltoinkohtelusta ja joidenkin hänen uudistustensa on sanottu rappeuttaneen valtakuntaa myöhemmin. Abbas syntyi 27. tammikuuta 1571 ja hän oli Sultan Muhammad Šahin kolmas poika. Persia oli ajautunut šaahi Tahmasp I:n kuoleman jälkeen sisällissotaan ja häntä seurasi ennen Abbasin kautta kaksi šaahia. Toinen heistä oli Abbasin isä Muhammad Šah, jota pidettiin heikkona hallitsijana. Valtakuntaa olivat heikentäneet safavidit valtaistuimelle aikanaan nostattaneiden qizilbašien sisäiset kiistat, sekä uzbekkien ja osmanien muodostama uhka. Abbas nousi Persian valtaistuimelle vuonna 1588 syrjäyttäen oman isänsä
L. A. Salava

Lauri (Lasse) Alfred Salava (sukunimi vuoteen 1905 Stampel(l)) (8. huhtikuuta 1894 Porvoo – 5. lokakuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, toimittaja, kustantaja ja vanhojen kirjojen kauppias. Salava omisti antikvariaattiliikkeen, ja hän perusti myös 1922 lyhytikäiseksi jääneen Daimon-kustannusliikkeen. Kustannusliike julkaisi syksyn 1922 aikana Gunnar Björlingin runokokoelman Vilande dag ja Elmer Diktoniuksen runokokoelman Hårda sånger. Lisäksi Daimon julkaisi seitsemän vihkoa kaksikielistä Ultra-aikakauslehteä. Omat teoksensa Salava kirjoitti useimmiten ruotsiksi, mutta kaksi niistä (Philip Pim, kärpästen kruunaamaton kuningas, 1937 ja Eikenenkään maa, 1942) ilmestyi suomen kielellä. Salavan päiväkirja alkuvuodelta 1949 löytyi 2000-luvun alussa Fredriksonin lakkitehtaan varastosta, jossa Jyväskylän yliopiston kirjastolla oli ollut tiloja käytössään. Päiväkirja on toistaiseksi tallennettu kirjastoon. Kirjastossa on myös kuusiosaisen Salavan laatiman luettelon Suomalaisia salanimiä ja nimimerkkejä käsikirjoitus.
Cell (suoritin)

Cell on Sonyn, Toshiban ja IBM:n STI-allianssin kehittämä suoritin, jota käytetään PlayStation 3 -pelikonsolissa. Vuonna 2000 Sony Computer Entertainment, Toshiba ja IBM yhdistivät osaamisensa STI-liittoumaksi (Sony, Toshiba, IBM) suunnitellakseen ja valmistaakseen yhteistyönä Cell-suorittimen. STI:n suunnittelukeskus avattiin maaliskuussa 2001. Celliä suunniteltiin yli neljä vuotta. Suunnittelussa käytettiin paranneltuja versioita POWER4-suorittimien kehitystyökaluista. Yli 400 insinööriä kolmesta yrityksestä työskenteli yhdessä Austinissa, Teksasissa kaikkiaan yhdentoista IBM:n suunnittelukeskuksen kanssa. Vuoden 2000 aikana ja sen jälkeen IBM rekisteröi useita patentteja koskien Cell-arkkitehtuuria, valmistusmenetelmiä ja toimintaympäristöjä. Maaliskuussa 2007 IBM kertoi 65 nanometrin version Cell-suorittimesta olevan tuotannossa East Fishkillissä, New Yorkissa. Prosessori-lehden mukaan Mercury Computer Systems sovittaa IBM:n kanssa piirin tutka- ja visualisointijärjestelmiin. Cell-suorittimessa on yhdeksän toisistaan riippumatonta ydintä: yksi PowerPC Processing Element (PPE) ja kahdeksan Synergistic Processing Element (SPE) -ydintä. PPE on yleiskäyttöinen mikroprosessori, joka suorittaa käyttöjärjestelmää. SPE-ytimet on suunniteltu hoitamaan nimenomaan suuren osan laskennasta
Britannicus

Tiberius Claudius Caesar Britannicus (12. helmikuuta 41 – 11. helmikuuta 55) oli Rooman keisarin Claudiuksen ja hänen kolmannen vaimonsa Messalinan poika. Hänet nimitettiin kruununperilliseksi heti syntyessään. Claudius oli tuolloin hallinnut alle kuukauden. Hänen nimensä oli alkujaan Tiberius Claudius Caesar Germanicus. Nimen Britannicus hän sai vuonna 43 Britannian valtauksen jälkeen. Claudius itse ei tätä kunnianimeä halunnut vaan antoi sen pojalleen. Britannicuksen äiti Messalina kuoli vuonna 48 juoniteltuaan Claudiusta vastaan. Britannicus oli tällöin vielä lapsi ja Claudiuksen valta-asema oli heikko. Claudius meni naimisiin Augustuksen lapsenlapsen lapsen ja veljentyttärensä Agrippina nuoremman kanssa ja vuonna 50 adoptoi tämän pojan Neron, joka nimitettiin myös kruununperilliseksi. Britannicusta vanhempana Nero oli etusijalla perimyksessä
Team Fortress 2

Minimi:1.7 Ghz. prosessori, 512 Mt. RAM-muistia, 15 Gt. kovalevy tilaa, DirectX8.1 näytönohjain, Windows XP, hiiri, näppäimistö, Internet-yhteysSuositus:3.0 Ghz. prosessori, 1 Gt. RAM-muistia, 15 Gt. kovalevy tilaa, DirectX9.0c näytönohjain, Windows 7, hiiri, näppäimistö, Internet-yhteys Team Fortress 2 on Valven kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin The Orange Boxin mukana 18. lokakuuta 2007
Albena

Albena (bulg. Албена) on Mustanmeren rannalla sijaitseva lomakaupunki Bulgariassa, noin kolmekymmentä kilometriä Varnasta. Albena on Mustanmeren rannalla sijaitseva lomakaupunki. Se sijaitsee suurten mäkien ja kumpujen suojaamassa Batova-joen laaksossa. Sen ympärillä on Baltatan luonnonsuojelualue joka perustettiin vuonna 1962. Luonnonsuojelualueen koko on 198 hehtaaria. Kaupunki tunnetaan vaaleasta hiekkarannasta joka on noin viisi kilometriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sosialismin kaaduttua Bulgariassa Albena on pääasiassa ollut saksalaisten suosiossa, mutta nykyisin turisteja saapuu runsaasti myös Pohjoismaista. Kaupungin ensimmäiset hotellit avattiin vuonna 1969. Albenassa on runsas ja monipuolinen ravintolatarjonta. lähde? Kaupunki on nykyisin myös aidattu ja sisään pääsee vain yhdestä portista. Albenan lähin lentoasema sijaitsee Varnassa
Friday the 13th: The New Blood

Friday the 13th: The New Blood on kauhuelokuva vuodelta 1988. Se on seitsemäs osa Perjantai 13. -elokuvasarjassa. Elokuva on pienimuotoinen klassikko lajissaan, ja se mainitaan muun muassa Bret Easton Ellisin kirjassa American Psycho. Näyttelijä Kane Hodder, jota sarjan fanit ovat kutsuneet parhaimmaksi Jason Voorheesin näyttelijäksi, esiintyy tässä osassa ensimmäistä kertaa. Elokuvan on ohjannut John Carl Buechler. On kulunut 10 vuotta edellisen elokuvan tapahtumista ja Jason on vieläkin Crystal Laken pohjassa. Crystal Lakelle saapuu lapsi nimeltä Tina Shepard, joka omaa telekineettisiä voimia ja hukuttaa niiden avulla vahingossa alkoholisoituneen ja väkivaltaisen isänsä. Kymmenen vuotta myöhemmin, teini-ikäinen Tina edelleen kamppailee syyllisyyden kanssa. Tina palaa järvelle äitinsä Amandan kanssa. Jotta hänen voimiaan voidaan tutkia, hänen psykiatri, tohtori Crews alkaa tehdä sarjan kokeita (sanalliset pahoinpitelyt), jotta Tinan voimat tulisivat esille. Erityisen järkyttävän istunnon jälkeen, Tina kulkee ja hytisten laiturille ajatellen isänsä kuolemaa
TeleSampo ja Infotel

TeleSampo ja Infotel olivat 1980-luvun ja 1. lokakuuta 2004 välillä toimineita suomalaisia tekstipohjaisia tietoverkkopalveluita, joiden kehitys aloitettiin ennen internetin leviämistä. 1980-luvun alussa eurooppalaiset teleyhtiöt alkoivat rakentaa kansallisia videotex-pohjaisia palveluitaan, joista menestyksekkäin oli ranskalainen Minitel. Näiden tarkoitus oli luoda yhdyskäytäviä julkishallinnon, pankkien, vakuutusyhtiöiden tietopankkien välille ja tuoda palveluita myös kansalaisten ulottuville. Suomessa tämän kehityksen myötä Suomen Posti- ja telelaitos aloitti 1. huhtikuuta 1984 kaupallisen videotex-palvelun, jonka nimeksi vakiintui Telesampo vuonna 1988. Myös Helsingin Puhelinyhdistys, oli aloittanut kokeilunsa videotex-järjestelmillä jo vuosikymmenen taitteesta ja aloitti Telesammon kanssa samoihin aikoihin oman kaupallisen Infotel-palvelunsa.  Aluksi Telesampoa käytettiin erillisten televisioon liitettyjen Telesampo-päätteiden avulla, mutta mikrotietokoneiden ja modeemien halpeneminen teki niistä pääasiallisia päätelaitteita ja sen myötä videotexin korvasi pääosin ASCII-pohjaiset järjestelmät. Yhteydenotto modeemilla oli yksinkertaisimmillaan soitto aikaveloitukselliseen kioskipalveluun joka ei edellyttänyt mitään sopimussuhteita toimivan lankapuhelinliittymän lisäksi. Käyttäjälle Telesampo ja Infotel tarjosivat pääsyn muun muassa verkkopankkipalveluihin, sähköpostiin, muiden maiden kansallisiin videotex-järjestelmiin ja silloiseen internetiin. Muita suosittuja palveluita olivat myös Maatalouden laskentakeskuksen tarjoamat neuvonta- ja laskentapalvelut ja alkuvaiheessa chattaily. Infotelin ja Telesammon käyttäjämäärät tasaisesti nousivat 1990-luvun ajan, kunnes kaupallisen internetin läpimurto teki tekniikasta auttamatta vanhentunutta
Iiris-keskus

Näkövammaisten palvelu- ja toimintakeskus Iiris on Helsingin Itäkeskuksessa sijaitseva näkövammaisille soveltuvan selkeän ja esteettömän rakentamisen esimerkkikohde. Joulukuussa 2003 valmistunut Näkövammaisten palvelu- ja toimintakeskus Iiris on suunniteltu esteettömäksi aisti- ja liikuntavammaisille kävijöille sekä vanhuksille. Iiris-keskukseen on koottu saman katon alle kaikki näkövammaisten keskeisimmät palvelut. Rakennuksessa toimivat muun muassa Näkövammaisten liitto ry, Helsingin ja Uudenmaan Näkövammaiset ry (HUN), Fysioterapia-alan Näkövammaiset ry (FAN), Näkövammaisten Kulttuuripalvelu ry, Suomen Kuurosokeat ry, Celia – Näkövammaisten kirjasto, Retinitis-yhdistys ry, Vammaisfoorumi ry ja Suomen Näkövammaissäätiö. Tilat on suunniteltu monikäyttöisiksi: päivällä kuntoutus- ja koulutuskäytössä olevat tilat palvelevat iltaisin ja viikonloppuisin näkövammaisten järjestötoimintaa sekä erilaisia harrastusryhmiä mm. teatteria, kuoroja, orkestereita ja opintopiirejä. Iiriksessä on myös 40 majoitushuonetta. Vuonna 2004 Rainer Mahlamäki ja muut Iiris-keskuksen suunnittelijat saivat Helsingin kaupungin Rakentamisen Ruusu -palkinnon. Perustelujen mukaan tämä suuriskaalaisen puhdasmuotoinen rakennus sijoittuu raskaaseen likenneympäristöönsä entistä rakennuskantaa täydentäen. Sen arkkitehtonisia aiheita pidettiin rohkeina ja vaikuttavina sekä päivällä että pimeällä, ja kaikkien yksityiskohtienkin sanottiin olevan huoliteltuja. Erityisesti tuomaristo arvosti paneutumista sisätilojen toiminnallisuuteen, mikä on vaatinut perusteellista perehtymistä ja yhteistyötä kaikkien osapuolten kesken.
M/S Midas

M/S Midas (IMO 9002659) on ahvenanmaalaiseen Godby Shipping -ryhmään kuuluvan Minicarriers Ab:n omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 1990 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 4 491 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Midas on rekisteröity Suomen lipun alle. Nykyisin laiva on aikarahdattu UPM-Kymmenen liikenteeseen, reitille Rauma–Hamina–Rouen. Lastina alus kuljettaa yleensä paperituotteita, kappaletavaraa ja roro-yksiköitä. Midaksen sisaralus on M/S Mimer. 30. tammikuuta 1990 alus laskettiin vesille ja 9. maaliskuuta se luovutettiin suomalaisen Oy Rettig Ab:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle
George Burns

George Burns (syntyjään Nathan Birnbaum, 20. tammikuuta 1896 New York, New York – 9. maaliskuuta 1996 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä. Burns tuli tunnetuksi vaudevillesta, elokuvista, radiosta ja televisiosta. Hän teki yhteistyötä vaimonsa, koomikko Gracie Allenin kanssa koomikkoparina Burns ja Allen. Pari oli naimisissa vuodesta 1926 Gracien kuolemaan 1964. Burns nousi uudelleen suosituksi korkealla iällä. Hän voitti vuonna 1975 parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa Aurinkoiset pojat. Burns kuoli kotonaan Beverly Hillsissä Kaliforniassa 9. maaliskuuta 1996 ehdittyään hieman yli kuukautta aiemmin täyttää sata vuotta. Burnsilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Karl-Marx-Allee

Karl-Marx-Allee on katu Berliinissä, Saksan pääkaupungissa, Mitten ja Friedrichshainin kaupunginosissa. Katu on nimetty filosofi Karl Marxin mukaan, ja sitä reunustaa huomattava rivistö sosialistista klassismia edustavia rakennuksia. Karl-Marx-Allee alkaa Alexanderplatzilta ja jatkuu Strausberger Platzin kautta Frankfurter Torille, jossa se muuttuu Frankfurter Alleeksi. Katu on osa Bundesstraße 1:stä ja Bundesstraße 5:tä ja sen alla kulkee Berliinin metron linja U5. Kadun alkuperäinen nimi oli Große Frankfurter Straße ja se oli Berliinistä Frankfurt an der Oderiin johtaneen päätien alku. Alexanderplatzilta itään lähtenyt katu kulki läpi Friedrichshainin työläiskaupunginosan, ja sitä reunustivat ennen toista maailmansotaa tiheästi rakennetut vuokrakasarmit. Kadun alkuperäinen rakennuskanta tuhoutui kuitenkin maan tasalle toisen maailmansodan pommituksissa. Berliinin jaossa Große Frankfurter Straße jäi Itä-Berliinin puolelle, ja 21. joulukuuta vuonna 1949 DDR:n sosialistinen hallinto antoi sille uuden nimen Stalinallee Josif Stalinin 70-vuotispäivän kunniaksi. Itä-Berliinin jälleenrakennusohjelmassa Stalinallee valittiin arvokkaimmaksi kohteeksi ja siitä ryhdyttiin rakentamaan uuden sosialistisen Itä-Saksan paraatikatua. Stalinalleen ensimmäinen vaihe Strausberger Platzilta Frankfurter Torille rakennettiin 1950-luvun aikana. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Hermann Henselmann, Egon Hartmann, Hans Hopp, Richard Paulick, Karl Souradny ja Kurt Leucht
Thomas Vinterberg

Thomas Vinterberg (s. 19. toukokuuta 1969 Kööpenhamina) on tanskalainen elokuvaohjaaja, joka oli mukana luomassa Dogma 95 -elokuvataidesuuntausta. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Juhlat (1998), It’s All About Love (2003) ja Dear Wendy (2005). Vinterbergin elokuva Jahti oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi vuoden 2012 Cannesin elokuvajuhlilla. Syksyllä 2013 se sai Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnon.
Kristuksen kirkko

Kristuksen kirkko (engl. Church of Christ) oli Joseph Smithin perustaman kirkon alkuperäinen nimi. Se oli ensimmäinen myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö, ja kaikki myöhempien aikojen pyhien liikkeen kirkot ja uskonnolliset yhteisöt mieltävät olevansa Kristuksen kirkon seuraajia ja ainakin hengellisessä mielessä Joseph Smithin perustaman liikkeen aitoja, legitiimejä seuraajia. Kristuksen kirkko alkoi järjestäytyä epävirallisesti keväällä 1829, virallisesti kirkko järjestäytyi 6. huhtikuuta 1830. Vuonna 1838 kirkko muutti nimensä Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkoksi. Myöhempien aikojen pyhien liike alkoi järjestäytyä keväällä 1829, Smithin kääntäessä Mormonin kirjaa. Käännöstyön edetessä Smith alkoi havaita kirjan puhuvan uskovien yhteisöstä Kristuksen kirkkona, jolla oli valtuutus Jumalalta, pyhiä toimituksia kuten kaste sekä järjestäytynyt papisto. Moosian kirja puhui profeetta Almasta, joka kastoi ihmisiä Kaikkivaltiaan valtuutuksella, ja kastetuista käytettiin nimitystä "Jumalan kirkko, tai Kristuksen kirkko" (Moosia 18:13–17). Sama kirja puhui myös papeista, jotka saarnasivat parannusta ja uskoa Herraan (Moosia 18:20). Lisäksi Smithin toukokuussa 1829 saama ilmoitus puhui heistä, jotka katuivat syntejään ja tulivat Jumalan luo, "kirkkona" (Käskyjen kirja 9:16). Koska Joseph Smith ei kuulunut mihinkään kirkkoon eikä häntä ollut kastettu, hän kertoi rukoilleensa Jumalaa ja kysyneensä asiaa
Antonio Innocenti

Antonio Innocenti (23. elokuuta 1915 – 6. syyskuuta 2008) oli italialainen kardinaali. Innocenti vihittiin papiksi Firenzessä vuonna 1938. Hän aloitti hengellisen uransa Pohjois-Italiassa ja asetti toisessa maailmansodassa itsensä hengenvaaraan juutalaisten auttamiseksi tekemänsä työn johdosta. Paavi kutsui hänet Roomaan, jossa hän aloitti työnsä kuuriassa. 15. joulukuuta 1967 Innocenti sai nimityksen Eclanon titulaariarkkipiispaksi. Hän toimi vuoteen 1973 nuntiuksena Paraguayhin ja vuoden 1980 jälkeen Espanjaan. Hän oli vuosina 1986–1991 Congregatio pro Clericis -kongregaation prefekti. Hän oli vuosina 1991–1995 Ecclesia Dei -toimikunnan johtaja Paul Augustin Mayerin seuraajana. Innocentista tehtiin kardinaali vuonna 1985, mutta hän menetti äänioikeutensa konklaavissa täytettyään kahdeksankymmentä vuotta vuonna 1995
Ilmasota (romaani)

Ilmasota (engl. The War in the Air) on H.G. Wellsin vuonna 1908 ilmestynyt romaani. Suomennos ilmestyi vuonna 1910 helsinkiläisen Emil Vainion kustantamana . Ilmasota on ajankohtaansa nähden futuristinen, koska niin laajaa ilmasotaa kuin kirja kuvaa ei ollut käyty ennen toista maailmansotaa. Kirja on aikaansa edellä sotadoktriineista, koska se kuvaa laajoja ilmapommituksia ennen italialaisen tykistöupseeri Giulio Douhet’n lanseeraamia visioita. Douhetismissa uskottiin siviiliväestöön kohdistuneisiin niin kutsuttuihin strategisiin terroripommituksiin. Tämä doktriini loi modernin lentokoneteollisuuden 1930-luvun alussa eri maiden ilmavoimien tilatessa raskaita ja keskiraskaita pommikoneita ja oli myös ballististen ydinohjusten henkinen tausta. Kirja ennustaa kuitenkin hävittäjälentokoneen ratkaisevan roolin ilmasodassa. Kirjassa nuori englantilainen mies joutuu sattumalta ilmapallolennolle, joka vie hänet Saksaan. Saksassa häntä luullaan englantilaiseksi lentokonesuunnittelijaksi, joka on valmis myymään ylivertaisen hävittäjän suunnitelman Saksalle