nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Deviaanit

Deviaanit (engl. Deviants) ovat Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen supervoimaisten olentojen rotu. Olennot esiintyivät ensimmäisen kerran amerikkalaisen Eternals-lehden ensimmäisessä numerossa (1976). Deviaanit ovat piirtäjä/käsikirjoittaja Jack Kirbyn keksintöä. Deviaanit ovat jumalvoimaisten celestiaalien koe, jossa alkuihmisten geeneistä luotiin kaksi eri kehityssuuntaa, hirviömäisen rumat deviaanit ja supervoimaiset ikuiset. Celestiaalien saapuessa noin viisi miljoonaa vuotta sitten maapallolla, he aloittivat kokeensa alkuihmisellä luoden deviaanit ja ikuiset. Aggressiiviset deviaanit alkoivat rakentaa kaupunkejaan maapallon pinnalle ja kehittyneen teknologiansa avulla he alkoivat valloittaa ihmiskuntaa. Lopulta deviaanit onnistuivat saattamaan koko maailman valtansa alle, pois lukien Atlantis. Deviaanien valtakunnan keskus oli saarimainen manner Lemuria. Deviaanit pakottivat ihmiskunnan orjaroduksi tai värväsivät heistä sotilaita armeijaansa. Lopulta deviaanit aloittivat sodan Atlantista vastaan. Atlantiksen kuningas Kamuu kuitenkin avasi valtakuntansa lämpöjärjestelmänä käytetyt maanalaiset tunnelit ja sula laava tuhosi deviaanien hyökkäävän armeijan
Roomalainen tie

Roomalainen tie (lat. viae, yksikössä via, ’tie’) oli Rooman valtakunnan kasvun keskeisiä tekijöitä. Niitä rakennettiin noin vuodesta 300 eaa. Tieverkosto mahdollisti armeijoiden, viranomaisten ja siviilien sekä tavaran nopean liikkumisen ympäri valtakuntaa. Roomalaisia teitä oli lukuisia erilaisia tyyppejä pienistä paikallisteistä suuriin ja leveisiin maanteihin, jotka rakennettiin yhdistämään kaupunkeja ja tukikohtia. Nämä suuret tiet olivat usein kivettyjä ja metalloituja sen lisäksi, että niissä oli kallistumat veden ohjaamista varten sekä polut jalankulkijoille ja ojat sivuilla. Roomalaiset tiet kulkivat tarkoin suunniteltuja reittejä, joista jotkut kulkivat jopa kukkuloiden halki tai jokien yli siltojen avulla. Soisella maaperällä tiet olivat paalutettuja ja pengerrettyjä. Suurimmillaan Rooman valtakunnan tieverkko koostui 29 suuresta maantiestä, jotka lähtivät säteittäin pääkaupungista ulospäin ja myöhäisen valtakunnan 113 provinssia oli kytketty toisiinsa 372 suuren tien kautta. Kokonaisuudessaan tietä oli yli 400 000 kilometriä, josta 85 000 kilometriä oli päällystettyä. Yksistään Galliassa parannettiin teitä noin 21 000 kilometriä ja Britanniassa noin 4 000 kilometriä. Joitakin teistä on käytetty vuosituhansien ajan
Fordin säätiö

Fordin säätiö (engl. Ford Foundation) on Edsel Fordin ja kahden Ford Motor Companyn johtajan vuonna 1936 Yhdysvalloissa perustama yleishyödyllinen säätiö, joka rahoittaa demokratian vahvistamiseen, taloudelliseen kehitykseen, koulutuksen kehittämiseen, median, taiteen ja kulttuurin tukemiseen sekä ihmisoikeuksien vahvistamiseen tähtääviä pyrkimyksiä. Säätiön pääkonttori sijaitsee New Yorkissa. Lisäksi säätiöllä on paikalliset toimistot 12 kaupungissa ympäri maailmaa. Vuonna 2006 säätiö käytti 589 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria rahoittamiensa hankkeiden suoraan taloudelliseen tukemiseen. Säätiön kokonaismenot samana vuonna olivat 684 miljoonaa dollaria ja kokonaistulot 1 312 miljoonaa dollaria. Säätiön omaisuuden arvo vuoden 2006 lopussa oli 12,2 miljardia dollaria.
Pyynikinajo

Pyynikinajo oli Tampereen Pyynikillä ajettu TT-moottoripyöräkilpailu. Se ajettiin vuosina 1932–1939 ja 1946–1971 yhteensä 34 kertaa. Ajot jätettiin järjestämättä sodan takia vuosina 1940–1945. Pyynikinajojen kulta-aika sijoittuu vuosiin 1962–1963, jolloin Pyynikillä ajettiin MM-tasolla. Kilpailemassa nähtiin muun muassa Mike Hailwood ja Jim Redman, jotka olivat maailmanmestareita. Suomalaisista ajajista Raine Lampisesta tuli Pyynikinajojen suuri sankari. Hän otti osaa ajoihin peräti 19 kertaa ja voitti 500-kuutioisen luokan viisi kertaa. Hän otti osaa jo Pyynikinajojen ensimmäiseen kilpailuun 1932 ja ajoi siellä viimeisen kerran vuonna 1962. Pyynikinajoissa kuoli vuosien saatossa kolme ajajaa. Ajot kiellettiin liian vaarallisina vuonna 1971. Kilpailut keräsivät katsojia yli puoli miljoonaa. Pyynikillä on järjestetty muistoajot vuosina 1991,2000, 2015 ja 2018
Irene Cara

Irene Cara, syntymänimeltään Irene Escalera, (18. maaliskuuta 1959 Bronx, New York – 25. marraskuuta 2022 Florida) oli yhdysvaltalainen laulaja, sanoittaja ja näyttelijä. Hän voitti Oscar-, Grammy- ja Golden Globe -palkinnot. Cara kasvoi latinalaisamerikkalaisessa perheessä New Yorkissa, ja esiintyi Broadwaylla ensimmäisen kerran kahdeksanvuotiaana musikaalissa Maggie Flynn. Kuusitoistavuotiaana hän oli jo esiintynyt myös elokuvissa ja televisiossa. Hän nousi kuuluisuuteen kappaleella ”Fame”, jonka hän esitti samannimisessä musikaalielokuvassa vuonna 1980. Hän hyödynsi elokuvan tuomaa julkisuutta albumilla Anyone Can See vuonna 1982. Cara voitti Oscarin vuonna 1984 parhaan laulun kategoriassa kappaleella ”Flashdance... What a Feeling” elokuvasta Flashdance
Pelle Gudmundsen-Holmgreen

Pelle Gudmundsen-Holmgreen (21. marraskuuta 1932 Kööpenhamina – 27. kesäkuuta 2016) oli tanskalainen säveltäjä. Hän voitti Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon teoksellaan Symfoni/Antifoni (1980). Gudmundsen-Holmgreen aloitti viulunsoiton vuonna 1948. Hän opiskeli vuosina 1951–1953 yksityisesti musiikin teoriaa ja sävellystä Finn Høfdingin johdolla. Hän opiskeli myös Tanskan kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa Kööpenhaminassa. Hänelle myönnettiin vuoden 1973 Carl Nielsen -palkinto. Gudmundsen-Holmgreen sävelsi monipuolisesti muun muassa orkesteri- ja kamarimusiikkia.
Giulia Ammannati

Giulia Ammannati (n. 1535 – 10. elokuuta 1620) oli italialaisen muusikon Vincenzo Galilein aviopuoliso ja kuuluisan italialaisen tiedemiehen Galileo Galilein äiti. Ammannati syntyi Pesciassa, Toscanassa. Ammanatit muuttivat Pisaan, jossa Giulia Ammannati tapasi tulevan aviomiehensä. Galilein äidistä ei tiedetä paljoakaan.
Boris Valábik

Boris Valábik (s. 14. helmikuuta 1986 Nitra, Tšekkoslovakia) on slovakialainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka on pelasi urallaan Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Pohjois-Amerikassa hän pelasi pääasiallisesti AHL:ssä, ja hän voitti Chicago Wolvesissa AHL:n mestaruuden Calder Cupin. NHL:ssä hän on pelannut 80 ottelua. Euroopassa Valábik on pelannut Tšekissä, Slovakiassa, Kazakstanissa, Britanniassa ja Itävallassa. Slovakiaa hän on edustanut MM-kilpailuissa 2009. Ennen ammattilaisuraansa Valábik pelasi juniorisarja OHL:n Kitchener Rangersissa. Atlanta Thrashers varasi hänet kesällä 2004 ensimmäisellä kierroksella koko varaustilaisuuden kymmenentenä pelaajana. Valábik teki pelaajasopimuksen Atlantan kanssa vuonna 2006, mutta pelasi ensimmäisillä kausillaan lähinnä AHL:n Chicago Wolvesissa. Chicago Wolves voitti kaudella 2007–2008 AHL:n mestaruuden, Calder Cupin. Kaudella 2008–2009 Valábik pelasi Atlantassa 50 ottelua, ja kesällä 2009 hän teki joukkueen kanssa monivuotisen jatkosopimuksen
Gene Chandler

Eugene Dixon eli Gene Chandler (s. 6. heinäkuuta 1937 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen soul-musiikin esittäjä. Hänet muistetaan parhaiten hitistä "Duke of Earl" (1962).
Agitaatio

Agitaatio tarkoittaa yleiskielessä voimakasta yritystä vaikuttaa muihin ihmisiin jonkin asian tai aatteen puolesta. Usein sellainen tapahtuu vetoamalla tunteisiin eli kiihotuksena ja yllytyksenä. Agitaatiossa käytetään monia keinoja, muun muassa julkisia puheita, lentolehtisiä ja tiedotusvälineitä sekä nykyään myös enenevässä määrin Internetiä. Agitaation harjoittajaa kutsutaan agitaattoriksi. Termi propaganda tarkoittaa usein samaa mutta sanat ovat leimautuneet eri käyttäjätahoihin niin, että usein agitaation tai propagandan harjoittajat mieltyvät jompaankumpaan termiin jättäen toisen sanan tarkoittamaan vastustajien harjoittamaa toimintaa. Esimerkiksi natsi-Saksassa harjoitettiin mieluummin propagandaa, kun agitaatio katsottiin vasemmistolaiseksi toiminnaksi. Sana agitaatio tulee alun perin latinan sanasta agitare, joka tarkoittaa liikkeelle saattamista, innokasta työskentelyä jonkin puolesta, kehittämistä ja kiihottamista johonkin. Suomessa työväenliikkeen sanomaa kiersivät 1900-luvun alussa levittämässä taitavat puhujat ja agitaattorit. Sisällissodan jälkeen heitä on varsinkin maanomistajien kertomuksissa pidetty vihankylväjinä ja luokkavihan lietsojina. Tunnettuna agitaattorina vuoden 1907 eduskuntavaalien alla toimi esimerkiksi Juho Viheriälaakso, joka kiersi Kainuussa kahden kuukauden ajan.
Pyhän Paavalin kirkon rauniot

Pyhän Paavalin kirkon rauniot (port. Ruinas de Igreja de São Paulo) ovat tuhoutuneen Pyhän Paavalin kirkon rauniot Macaossa, Portugalin entisessä siirtomaassa ja nykyisessä Kiinan erityishallintoalueessa. Rauniot ovat nykyisin yksi Macaon suurimmista matkailunähtävyyksistä ja Macaon tunnetuimpia maamerkkejä. Rauniot ovat jäänne vuosina 1602-1640 rakennetusta Pyhän Paavalin kirkosta. Sen rakennuttivat jesuiitat, jotka levittivät Macaosta käsin kristinuskoa muualle Aasiaan. Puinen kirkkorakennus tuhoutui alueella riehuneen taifuunin aiheuttamassa tulipalossa vuonna 1835, mutta julkisivu on hyvin säilynyt. Julkisivu on barokkityylinen kivifasadi, jolle johtavat leveät portaat. Kirkon julkisivu on viisitasoinen. Sen korkeimmalla tasolla on kolmio, jossa on kuvattuna pyhää henkeä kuvaava kyyhkynen. Sen alapuolella on Kristusta kuvaava lapsipatsas ja ristiä kantavat enkelihahmot. Keskimmäisellä tasolla on Neitsyt Marian patsas ja laivakuvio, joka kuvaa vaikeaa matkaa synnin meressä. Sen oikealla puolella on hydra-hahmo, joka on myyttinen seitsenpäinen käärme kreikkalaisesta mytologiasta
Singaporen lippu

Singaporen lippu otettiin virallisesti käyttöön 3. joulukuuta 1959. Lippu koostuu punaisesta ja valkoisesta poikkiraidasta sekä valkoisista kuun sirpistä ja viidestä tähdestä. Kuun sirppi ja tähdet eivät edusta islamia, kuten monien muiden maiden lipuissa, vaan se edustaa nuoren valtion kasvua. Lipun viisi tähteä edustavat tasa-arvoa, oikeutta, demokratiaa, rauhaa ja edistystä. Punainen edustaa tasa-arvoa ja yleismaailmallista veljeyttä, valkoinen hyvettä ja puhtautta.
Englantilaiset

Rivi 2: John Locke • Isaac Newton • Daniel Defoe • Edward Jenner • Jane Austen • Charles DarwinRivi 3: Charles Dickens • Edward Elgar • Robert Falcon Scott • Virginia Woolf • Margaret Thatcher • Jane Goodall Yhdistynyt kuningaskunta 45 260 000 (arvio) Yhdysvallat 28 410 295 Kanada 6 570 015 Australia 6 358 880 Englantilaiset ovat pääasiassa Englannissa ja muissa Yhdistyneen kuningaskunnan osissa asuva kansa, joka puhuu äidinkielenään englantia. Englantilainen identiteetti periytyy varhaiselta keskiajalta, jolloin he käyttivät itsestään nimitystä Anglecynn. Suurin englantilaisten keskittymä asuu Englannissa. Amerikanenglantilaisia on arviolta noin 30 miljoonaa. Englantilaiset ovat muodostuneet monien Britanniaa asuttaneiden heimojen sekoittuessa, heihin on sekoittunut ainakin kelttejä, angleja, sakseja, juutteja, viikinkejä ja normanneja. Termiä "englantilaiset" ei käytetty Englannin varhaisimmista asukkaista. Ensimmäiset asukkaat olivat metsästäjä-keräilijöitä, jotka saapuivat Britteinsaarille paleoliittisella kaudella. Myöhemmin saarelle tuli kelttejä (brittejä) ja roomalaisia. Ensimmäiset englantilaisiksi kutsutut olivat anglosaksit, jotka käsittivät kaksi germaani-heimoa, anglit ja saksit. Tiettävästi he saapuivat Englantiin Saksan pohjois- ja Tanskan eteläosista, kun roomalaiset olivat lähteneet Britanniasta 400-luvulla. Anglosaksit syrjäyttivät kulttuurillisesti roomalaisten aikana englannissa asuneet keltit ja roomalais-brittiläiset, jotka olivat pääsääntöisesti roomalaistuneita kelttejä, poikkeuksena Cornwall, joka ei tuona aikana merkittävissä määrin englantilaistunut. Anglosaksit jakoivat Englannin useisiin pieniin kuningaskuntiin, joiden nimet näkyvät edelleen Englannin maakunnissa
Pyhän Joosefin kirkko (Singapore)

Pyhän Joosefin kirkko (engl. Saint Joseph's Church) on roomalais-katolinen kirkkorakennus Singaporessa. Sen rakennuttivat portugalilaiset lähetystyöntekijät. Kirkon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1906, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1912. Sen tieltä purettiin vanhempi kirkkorakennus. Nykyinen kirkko edustaa goottilaista arkkitehtuuria.
Frozenbyte

Frozenbyte on suomalainen vuonna 2002 perustettu itsenäinen videopelejä kehittävä yritys, joka toimii Helsingissä. Frozenbyten ensimmäinen kaupallinen peli oli vuonna 2005 julkaistu Shadowgrounds. Frozenbyten kolmas peli, Trine, julkaistiin vuonna 2009 ja sen jatko-osa vuonna 2011. Trine-pelisarjan kolmas osa julkaistiin vuonna 2015. Lauri Hyvärinen ja Juha Hiekkamäki perustivat Frozenbyten vuonna 2001 päästyään asepalveluksesta. Yritys toimi aluksi vapaaehtoistyöllä. Toiminnan muuttuessa hiljalleen ammattimaisemmaksi yritys sai paikan yrityshautomosta vuonna 2004. Ensimmäinen videopeli, Shadowgrounds, julkaistiin vuonna 2005 henkilökohtaisille tietokoneille – kaksi vuotta aikataulusta myöhässä. Shadowgroundsin jälkeen Frozenbyte alkoi suunnitella isoa projektia, joka kuitenkin keskeytettiin rahoituksen puutteessa 2008. Myöhemmin Frozenbyte julkisti Jack Claw -nimisen projektin lähdekoodin yhteisön käyttöön. Jack Claw'n suunnittelun yhteydessä Frozenbyte kehitti Shadowgroundsille spin-off-pelin Shadowgrounds Survivor, joka julkaistiin 2007. Syyskuussa 2008 Frozenbyte solmi levityssopimuksen ranskalaisen Nobilis Groupin kanssa
Sergei Sokolov

Sergei Leonidovitš Sokolov (ven. Серге́й Леони́дович Соколо́в, 1. heinäkuuta 1911 Jevpatorija – 31. elokuuta 2012 Moskova) oli Neuvostoliiton marsalkka. Hänet nimitettiin vuonna 1978. Sokolov toimi vuosina 1965–1984 Leningradin sotilaspiirin komentajana ja vuosina 1984–1987 Neuvostoliiton puolustusministerinä. Hän joutui eroamaan Mathias Rustin tapauksen jälkeen. Hänelle myönnettiin 28. huhtikuuta 1980 Neuvostoliiton sankarin arvo. Sokolov nimitettiin heinäkuussa 2001 Krimin kunniakansalaiseksi.
Guadalquivir

Guadalquivir on 657 kilometrin pituudellaan Espanjan Andalusian pisin joki. Sen nimi tulee arabiankielisistä sanoista al-wādi al-kabīr (الوادي الكبير, "Suuri joki"). Jaénin maakunnan Cañada de las Fuentesista alkunsa saavan ja Atlantin valtamereen laskevan joen valuma-alue on noin 57 800 neliökilometrin suuruinen. Muun muassa Sevillan ja Córdoban kaupungit sijaitsevat joen varrella.
Ekenäsin linna

Ekenäsin linna (ruots. Ekenäs slott) on linna Linköpingin kunnassa, Ruotsin Itä-Götanmaalla. Se sijaitsee Teden-järven rannalla. Linna seisoo paikalla, jossa on sijainnut rakennuksia jo kauan ennen itse linnaa. Nykyinen linna edustaa renessanssin tyylisuuntaa, ja sen rakennutti valtaneuvos Peder Banér vuosina 1630–1644. Linnan suunnittelusta vastasi hollantilainen arkkitehti Hans Flemming.
The Cell

The Cell on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut tieteisjännityselokuva. Elokuvan on ohjannut Tarsem Singh ja sen pääosissa ovat Jennifer Lopez ja Vince Vaughn. Elokuva kertoo psykologista nimeltä Catharine Dean. Uudella tekniikalla Catherine pääsee tunkeutumaan potilaidensa aivoihin ja tutkimaan heidän kieroutuneimpia ajatuksiaan. Cathrineen ottaa yhteyttä FBI-agentti Peter Novak, joka on pitkän jahtaamisen jälkeen saanut kiinni psykopaattimurhaaja Carl Stargherin, joka on parhaillaan syvässä koomassa. Catherinen tehtävä on tutkia Stargherin aivoja ja etsiä sieltä vastaus missä on murhaajan viimeisin uhri, joka saattaa olla vielä elossa.
Erottajan paloasema

Erottajan pelastusasema on Helsingin vanhin käytössä oleva pelastusasema. Se sijaitsee mäen päällä Kaartinkaupungissa Korkeavuorenkadun varrella lähellä Erottajaa. Se on valmistunut vuonna 1891, ja toimi Helsingin pääpaloasemana vuoteen 1975 asti. Punatiilisen paloasemarakennuksen on suunnitellut suomalainen arkkitehti Theodor Höijer. Sen torni kohoaa 42 metrin korkeuteen. Aseman alaisuuteen kuuluu myös Kaivopuiston meripelastusasema sekä Suomenlinnan pelastusasema. Aseman osoite on Korkeavuorenkatu 26. Asema oli remontissa vuonna 2011–2013. Remontin aikana aseman yksiköt olivat Jätkäsaaren pelastusasemalla. Perustason ambulanssi E HE 1322 on Jätkäsaaren pelastusasemalla. Asemalta käsin toimii myös Helsingin pelastuslaitoksen pelastussukellus. Erottajan paloaseman torni toimi valmistuttuaan ympärivuorokautisena tähystyspaikkana, koska sieltä oli hyvä näköala yli koko kaupungin
Ahvola (kirja)

Ahvola on Paavo Susitaipaleen kirjoittama kirja, jonka aiheena on Suomen sisällissota. WSOY julkaisi 232-sivuisen kirjan vuonna 1937. Kirjasta otettiin uusi painos jo samana vuonna ja kolmas painos seuraavana vuonna. WSOY julkaisi teoksen neljännen painoksen 1984 (ISBN 978-951-0-12485-7). Paavo Susitaival oli suomalainen nuori upseeri, joka osallistui Suomen sisällissodassa teoksessaan kuvaamaan Ahvolan taisteluun. Kirjoittaja kuvaa sitä Suomen Verdunin taisteluksi. Kirjan rytmi ja kuvaustapa on hyvin samanlainen kuin Arne Somersalon muistelmakirja hänen kokemuksistaan Saksan länsirintamalla I maailmansodassa. Alholassa Viipurista pohjoiseen valkoisten toiminta alkoi heti sisällissodan alussa, mutta punaisten vastarinta piti sodan loppuun asti. Hägglundin sotilassukua oli Antreassa esikuntapäällikkönä, jolta Susitaival sai komennuksen Ahvolaan. Majuri Aarne Sihvo komensi valkoisten joukkoja Karjalan rintamalla. Siellä sodan alussa oli venäläisiä matruuseja ottanut poikkeuksellisen paljon osaa sotaan. Tällä oli mahdollisesti tekemistä Pietarin läheisyydellä, koska muualla Suomessa venäläisten osuus taisteluihin oli vähäisempää
Cosmopolitan (lehti)

Cosmopolitan on nuorille naisille suunnattu aikakauslehti, joka ilmestyy kerran kuussa. Lehti julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1886 Yhdysvalloissa perhelehtenä, mutta myöhemmin se muutettiin naistenlehdeksi 1960-luvulla. Cosmopolitan tunnetaan myös nimellä Cosmo, ja sen nykyisiä aiheita ovat mm. suhteet ja seksi, terveys, urat, itsekehitys, julkkikset, muoti ja kauneus. Hearst Magazinen julkaisemana Cosmopolitanilla on 58 kansainvälistä painosta, sitä julkaistaan 34 eri kielellä ja se on levinnyt yli 100 maahan. Schlist & Field alkoi julkaista Cosmopolitania vuonna 1886, jolloin lehti oli suunnattu koko perheelle. Paul Schlist kertoi ensimmäisille lukijoilleen, että lehti on "ensimmäisen luokan perhelehti", lisäten, että lehdessä tulee olemaan erillinen osa naisille, jossa kerrotaan mm. muodista, kodin sisustamisesta, ruoanlaitosta, kodin- ja lastenhoidosta, jne. sekä erillinen osa perheen nuorimmille. Cosmopolitanin lukijamäärä nousi 25 000:een samana vuonna, mutta maaliskuussa 1888 Schlist & Field ei enää julkaissut lehteä. John Brisben Walker osti lehden vuonna 1889, ja E. D
Jupiterin suuri punainen pilkku

Jupiterin suuri punainen pilkku on soikiomainen, valtava pysyvä pyörremyrsky planeetta Jupiterissa. Pilkun koko on noin 30 000 × 14 000 km ja se on pidempi leveysasteiden suunnassa. Pilkun pilvet ovat huomattavasti korkeammalla ja kylmempiä kuin monet muut Jupiterin pilvet. Jupiterin suuri punainen pilkku havaittiin jo vuonna 1664, jolloin brittiläinen fyysikko Robert Hooke näki Jupiterissa punaisen läiskän. On epäselvää, näkikö Hooke juuri Suuren punaisen pilkun vai mahdollisesti Jupiterin Callisto-kuun varjon Jupiterin pintaa vasten. Seuraavana vuonna suuren punaisen pilkun olemassaolo joka tapauksessa varmistettiin Giovanni Cassinin myötä.  Se sijaitsee planeetan eteläisellä pallopuoliskolla ja on 30 000 km pitkä ja noin 14 000 km leveä. Pilkun pilvet ovat noin 8 km ympäröiviä pilviä korkeampia. Pilkun ulkoreunalla aine kiertää täyden kierroksen 4–6 päivässä, keskiosassa liike on lähes satunnaista. Pilkun punainen väri johtuu siitä, että sen alueella ammoniakkipilvet nousevat normaalia korkeammalle. Siellä ylemmässä kaasukehässä on vyöhyke jossa auringonvalo synnyttää metaanista asetyleeniä. Asetyleeni reagoi auringon säteilyn vaikutuksesta ammoniakin tai ammonium-hydrosulfidin kanssa
Tarmo (kauppaketju)

Tarmo oli suomalainen vähittäiskauppaketju, jossa oli mukana runsaasti myymälätilaltaan pieniä lähikauppoja ympäri Suomen, erityisesti pienemmissä taajamissa, joista muut vähittäisliikkeet ovat vetäytyneet. Ketju perustettiin vuonna 1993, kun eräät Tukon T-kauppiaat eivät halunneet siirtyä Spar-ketjun alle. Vuonna 2000 ketjuun kuului 470 myymälää, vuonna 2012 alle 300 myymälää, vuonna 2020 n. 33 myymälää. Ketjun taustalla on niiden tukkukauppana toimiva Wihuri Oy Aarnion Metro. Vuonna 2021 Wihuri lopetti ketjun, ja ketjuun kuuluvat kaupat jatkavat toimintaa itsenäisinä tai yhteistyössä Wihurin kanssa. Jotkin entisistä Tarmo-kaupoista ovat siirtyneet M-ketjuun, joka Tarmon tavoin toimii yhteistyössä Wihuri Oy Aarnio -tukkukaupan kanssa.
Johan Venninen

Johan Ebenhard Venninen (1. helmikuuta 1909 – 13. huhtikuuta 2008) oli suomalainen keksijä, joka asui Vihdin kunnassa. Huolimatta kahden tapaturman aiheuttamasta täydellisestä sokeudesta hän mm. rakensi räjäyttämällä maakellarin, teki erilaisia metallitöitä esimerkiksi hitsaamalla sekä suunnitteli ja rakensi erilaisia laitteita, joiden avulla pyrki pysymään kiinni arjessaan ja harrastuksissaan ilman ulkopuolista apua. Venninen sai vuonna 2007 Mensa-palkinnon. Venninen esiintyi kahdessa Matti Kaukisen ohjaamassa dokumenttielokuvassa, Johan on Venninen (1997) ja Vesille Vennisen mieli (1998), joissa seurataan hänen elämäänsä Vihdissä ja hänen kesäasunnollaan Dalsbrukissa. Vennisen kuoleman jälkeen julkaistiin vielä kolmas Matti Kaukisen ja Erkki Määttäsen ohjaama dokumenttielokuva Vennisen testamentti (2008). Dokumentit ovat olleet YLE:n TV1:n katsojatoiveiden kärjessä jo vuosien ajan.lähde? Syy tähän lienee Vennisen elämänasenteessa: Venninen ei ollut vastoinkäymisistään katkera, vaan näki ne päinvastoin haasteina ja mahdollisuuksina. Tämä elämänasenne loi hänestä käsitteen selviytyjänä, joka ei valita turhista. Jotkut ihmiset ovat myös vaikuttuneet hänen yksinkertaisista, mutta käyttötarkoitukseensa hyvin soveltuvista keksinnöistään
Vaaleanpunainen pantteri (vuoden 1963 elokuva)

Vaaleanpunainen pantteri (The Pink Panther) on Blake Edwardsin ohjaama, vuonna 1963 ensi-iltansa saanut elokuva. Sen pääosissa ovat David Niven, Peter Sellers ja Robert Wagner. Elokuva on Blake Edwardsin luoman Vaaleanpunainen pantteri -elokuvasarjan ensimmäinen osa. Vaikka elokuvan varsinainen pääosan esittäjä onkin Niven, rakennettiin elokuvasarjan jatko Peter Sellersin ympärille, sillä hänen esittämänsä hölmö ranskalaisetsivä Jacques Clouseau varasti katsojien huomion. Hahmon alkuperäisenä tarkoituksena oli toimia elokuvan koomisena kevennyksenä, ja roolia oli ennen Sellersiä tarjottu Peter Ustinoville. Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Times -lehden kriitikot valitsivat Vaaleanpunaisen pantterin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Elokuvan pääosan esittäjä on herrasmiesvaras sir Charles Lytton eli ”Aave” (David Niven), joka metsästää kuuluisaa kuninkaallisen suvun omistuksessa olevaa timanttia nimeltään Vaaleanpunainen pantteri. Elokuvan sivuhahmona on Aavetta jahtaava hölmö ranskalainen poliisikomisario Jacques Clouseau (Peter Sellers). Lytton suunnittelee timantin varastamista kuninkaallisissa naamiaisissa, mutta Clouseau aikoo olla valmiina. Asiaa ei helpota se, että Clouseaun vaimo (joka ei esiinny enää seuraavissa elokuvissa) avustaa Lyttonia. Kun vielä Lyttonin veljenpoika George Lytton (Robert Wagner) astuu vankilasta päästyään kuvioihin Lyttonin avuksi, riittää Clouseaulla päänvaivaa selvittäessään Aaveen henkilöllisyyttä ja varjellessaan timanttia varkailta