nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Ford Transit (2013)

Seitsemännen sukupolven Ford Transitia on valmistettu vuodesta 2013 lähtien. Seitsemännen sukupolven Ford Transit -mallistossa on kaksi erikokoista mallia. Keskikokoinen, etuvetoinen Transit Custom esiteltiin vuonna 2012 Englannissa ja suurempi takavetoinen Transit Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2013. Takavetoisen Transitin kehittivät yhteistyössä Fordin Euroopan ja Pohjois-Amerikan suunnitteluosastot. Pohjois-Amerikan markkinoilla takavetoinen Transit korvasi Ford Econolinen. Pakettiauton koripituuksia on Suomessa tarjolla kolme (L2, L3, L4) ja -korkeuksia kaksi (H2, H3) kappaletta. Linja-automallin saa Suomessa vain keskipitkällä (L3) ja pisimmällä (L4) koripituudella. Keskipitkä linja-auto on aina keskikorkea (H2) ja pitkä korkea (H3). Istuimia on 14–18 henkilölle korimallista riippuen. Suomeen tuodaan ainoastaan 2,2-litraista Duratorq TDCi -dieselmoottoria kahdella tehovaihtoehdolla (125/155 hv). Pienintä 100-hevosvoimaista versiota ei ole Suomen tuontiohjelmassa. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto
Ion Gheorghe Maurer

Ion Gheorghe Maurer (23. syyskuuta 1902 Bukarest – 8. helmikuuta 2000 Bukarest) oli romanialainen kommunistipoliitikko. Hän toimi Romanian ulkoministerinä 1957–1958, nimellisenä valtionpäämiehenä 1958–1961 ja pääministerinä 1961–1974. Maurer oli osittain saksalaista sukujuurta. Hänellä oli keskiluokkainen tausta ja hän oli koulutukseltaan lakimies. Hän kuului Romanian kommunistiseen puolueeseen vuodesta 1936. Toisen maailmansodan aikana hän oli vangittuna. Sodan jälkeen hän toimi kommunistisessa Romaniassa monissa johtavissa asemissa. Vuosina 1958–1961 hän oli suuren kansalliskokouksen presidiumin puhemies eli Romanian nimellinen valtionpäämies, minkä jälkeen hän siirtyi pääministeriksi. Pääministerikaudellaan hänen on sanottu olleen Romanian toiseksi vaikutusvaltaisin johtaja presidentti Nicolae Ceaușescun jälkeen. Maurer omistautui varsinkin ulkopolitiikalle
Ilie Verdeț

Ilie Verdeț (10. toukokuuta 1925 Comănești – 20. maaliskuuta 2001 Bukarest) oli romanialainen kommunistipoliitikko ja diktaattori Nicolae Ceaușescun lanko. Hän toimi Romanian apulaispääministerinä vuosina 1966–1974 ja pääministerinä 1979–1982. Kun Ceaușescu syrjäytettiin joulukuussa 1989, Verdet julisti itsensä väliaikaisen hallituksen johtajaksi, mutta hänet syrjäytettiin jo noin 20 minuutin kuluttua julistuksen antamisesta. Hän perusti vuonna 1990 Sosialistisen työväenpuolueen. Verdet johti tätä kääpiöpuoluetta vuoteen 1999.
Constantin Dăscălescu

Constantin Dăscălescu (2. heinäkuuta 1923 Breaza – 15. toukokuuta 2003 Bukarest) oli romanialainen kommunistipoliitikko, joka toimi Romanian pääministerinä vuosina 1982–1989. Dăscălescu toimi Romanian kommunistisen puolueen Galațin piirin ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1965–1974, minkä jälkeen hän työskenteli puolueen keskushallinnossa. Maan pääministeriksi hänet nimitettiin vuonna 1982. Dăscălescu oli viimeinen diktaattori Nicolae Ceaușescun valtakauden pääministereistä ja hänen on sanottu olleen heistä kaikkein uskollisin Ceaușesculle ja tämän vaimolle Elenalle. Häntä on luonnehdittu kasvottomaksi virkamieheksi, joka totteli presidentin määräyksiä. Vallankumouksellisen liikehdinnän puhjettua joulukuussa 1989 Dăscălescu lähetettiin Timișoaraan ensin tukahduttamaan mielenosoituksia ja sitten neuvottelemaan mielenosoittajien kanssa, mutta neuvottelut eivät johtaneet mihinkään Ceaușescun taipumattomuuden vuoksi. Välittömästi Ceaușescun teloituksen jälkeen Dăscălescu määräsi viimeisellä määräyksellään kaikki poliittiset vangit vapautettaviksi, ennen kuin joutui itse eroamaan. Dăscălescu joutui vuonna 1990 muun entisen puoluejohdon kanssa oikeuteen syytettynä satojen mielenosoittajien surmauttamisesta edellisvuonna. Hänet tuomittiin vuonna 1991 murhasta elinkautiseen vankeuteen, mutta hänet vapautettiin myöhemmin heikon terveyden perusteella.
OM-asuntovaunu

OM-asuntovaunut ovat toiminimi Onni Mäkivirran Punkalaitumella vuosina 1962–1967 vamistamia matkailuvaunuja, joita tehtiin kaikkiaan noin 400 kappaletta. Yritys oli ensimmäinen teollisen mittakaavan matkailuvaununtekijä Suomessa ja työllisti parhaimmillaan noin 30 ihmistä. Taksiautoilija Onni Mäkivirta rakensi ensimmäisen matkailuvaununsa omaan käyttöön vuonna 1960. OM-vaunuja tehtiin viittä eri mallia, pituudeltaan 2,8–4,4 metriä. OM 15 -mallissa oli takaosassa sauna. Ylellisimmän mallin OM-17 hinta vuonna 1966 oli 5 500 markkaa. Vaunuun sai lisävarusteina jääkaapin (310 mk), pistelämmittimen (380 mk) ja kaksinkertaiset ikkunat (200 mk). Vaunun omapaino oli 700 kg ja korin pituus neljä metriä. OM-matkailuvaunujen rakennetta kehitettiin koko sen ajan, jonka ne olivat tuotannossa, ja ne osoittautuivat käytössä niin kestäviksi, että niitä on nähty liikenteessä vielä vuosikymmeniä jälkeenpäin. OM-matkailuvaunujen lisäksi Mäkivirta valmisti samoille alustoille esittely- ja työmaavaunuja, telttaperävaunuja ja avolavaisia tavaraperävaunuja sekä välitti ruotsalaisten Heby-matkailuvaunujen rakennussarjoja omatoimitakentajille. T:mi Onni Mäkivirran toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1967.
Carriacou

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa Carriacou on Karibianmerellä sijaitsevan Grenadan saarivaltion toiseksi suurin saari pääsaari Grenadan jälkeen. Se sijaitsee koilliseen pääsaaresta ja on maan pohjoisimpia saaria yhdessä Petite Martiniquen kanssa. 34 neliökilometrin Carriacoulla asuu noin 6 000 ihmistä. Se on näin Grenadiinien saariryhmän suurin ja ilmeisesti myös väkirikkain saari. Saaren väestö koostuu pääosin Afrikasta tuotujen orjien jälkeläisistä. Ensimmäinen saarella vieraillut eurooppalainen oli ilmeisesti Guadeloupella asunut ranskalainen kilpikonnanpyydystäjä Jean-Baptiste Du Tertre vuonna 1656. Saarella on yhä ranskalaista vaikutusta muun muassa kylien nimissä, kuten L’Esterre, La Resource ja Beausejour. Pääkielenä puhutaan nykyisin englantia, minkä lisäksi on paikallisia ranskan kielen ja afrikkalaisten kielten sekoituksina syntyneitä kreolikieliä. Saaren suurin kaupunki ja pääsatama on noin tuhannen asukkaan Hillsborough, jossa on myös pieni sairaala ja saaren pääpoliisiasema. Saareen kulkee säännöllisiä vene- ja ilmatyynyalusreittejä, ja saarella on myös lentokenttä. Muita kyliä saarella ovat L'Esterre, Harvey Vale ja Windward. Carriacou tunnetaan etenkin Windwardin kylässä harjoitetusta puuveneiden rakennuksesta
Hannibal Sehested (1842–1924)

Hannibal Sehested (1842–1924) oli tanskalainen konservatiivipoliitikko. Hän toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1900–1901.
Hannibal Sehested

Hannibal Sehested (1609 – 13. syyskuuta 1666) oli tanskalais-norjalainen poliitikko ja Tanskan kuninkaan Kristian IV:n vävy. Hän toimi Norjan käskynhaltijana vuosina 1642–1651. Sehested osallistui Tanskan sodanjohtoon vuosien 1643–1645 sodassa Ruotsia vastaan. Sen yhtä vaihetta nimitetään hänen mukaansa Hannibalsfejdeniksi. Rauhan tultua hän pyrki Norjan käskynhaltijana parantamaan Norjan asemaa Tanskan osana, mutta nämä pyrkimykset johtivat hänen kukistamiseensa vuonna 1651. Hän palasi kuitenkin merkittävään asemaan toimimalla sovittelijana ja neuvottelijana Ruotsin ja Tanskan sodassa 1658–1660. Sen jälkeen hän toimi muun muassa Tanskan kamarikollegion presidenttinä.
Simon van Salingen

Simon van Salingen oli antwerpenilainen kauppias, joka tutki Kuolan niemimaata ja sen lähialueita 1500-luvun lopulla. Simon van Salingen järjesti vuosina 1566–1568 tutkimusmatkan, jonka tarkoituksena oli luoda kauppasuhteita Venäjän pohjoisosiin. Hän kävi useasti Kuolassa ja Kantalahdessa sekä tutustui Trifon Petsamolaiseen ja alueen muihin uskonnollisiin vaikuttajiin. Myöhemmin Salingen toimi Tanskan palveluksessa. Van Salingenin muistiinpanot kertovat hänen matkoistaan Pohjois-Venäjällä. Ne sisältävät tietoja Petsamon ja Kuolan luostareista, Alankomaiden ja Venäjän kaupasta sekä Venäjän sisä- ja ulkopoliittisista tapahtumista. Van Salingen keräsi myös aineistoa vuonna 1601 julkaistuun Pohjois-Venäjän karttaan.
Olli Vainio (jääkiekkoilija)

Olli Vainio (s. 23. huhtikuuta 1994 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:ssa. Vainio laukoo oikealta. Vainio aloitti jääkiekkoilun 7-vuotiaana Pirkkalan Pingviineissä. Hän siirtyi noin 10-vuotiaana Tampereen Ilveksen nuorempiin D-junioreihin. Vainio voitti B2-nuorten SM-hopeaa vuonna 2011. Kaudella 2011–2012 hän oli Ilveksen B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 7+9=16. Kaudella 2013–2014 Vainio toimi seuran A-nuorten kapteenina. Kaudella 2014–2015 hän sijoittui tehoilla 8+30=38 koko A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Bluesin Veeti Vainio. Toukokuussa 2015 Vainio teki try-out -sopimuksen Ilveksen SM-liigajoukkueen kanssa. Hän sai kauden 2015–2016 kynnyksellä vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueeseen
Tahkoluodon merituulipuisto

Tahkoluodon merituulipuisto on Satakunnassa Porin Tahkoluodon edustalla sijaitseva tuulivoimapuisto, joka on maailman ensimmäinen jääolosuhteisiin suunniteltu merituulipuisto ja johon valmistui Suomen ensimmäinen merituulivoimalaitos. Tuulivoimapuiston omistaa Suomen Hyötytuuli Oy. Tuulivoimapuiston muodostaa 11 tuulivoimalaa, joiden kokonaiskapasiteetti on 44,3 megawattia. Tuulivoimapuisto sijaitsee Tahkoluodon länsi ja lounaispuolella yli viisi kilometriä mantereelta Mäntyluodossa. Alue on ulkosaaristoa ja avomeren reuna-aluetta. Alue rajoittuu idässä Tahkoluotoon ja etelässä Kaijakarin edustan karikoihin. Sen läheisyydessä toimii jo Reposaaren tuulivoimapuisto, jossa on 11 tuulivoimalaitosta. Sen tuulivoimalaitokset on sijoitettu alueelle, joka on 3 kilometriä pitkä ja 2 kilometriä leveä. Uloimpien voimaloiden rajaaman alueen pinta-ala on alle neljä neliökilometriä. Voimalat sijaitsevat 0,5–3,0 kilometriä Tahkoluodon rannasta. Meri on alueella 8–15 metriä syvää. Tuulipuisto muodostuu 11 tuulivoimalaitoksesta, jotka ovat saksalaisen Siemensin valmistamia
Virpiniemen golfkenttä

Virpiniemen golfkenttä sijaitsee Oulun Haukiputaan Kellon kaupunginosassa. Se on yksi Pohjois-Suomen merkittävimmistä golfkentistä, ja sen toiminnasta vastaa Virpiniemi Golf Oy. Kentällä on yhteensä 18 väylää, joista yhdeksän sijaitsee meren äärellä ja yhdeksän metsäisellä harjualueella. Osakeyhtiön toimitusjohtajana ja kenttämestarina toimii Pasi Voutilainen. Virpiniemen golfkentän suunnittelu alkoi 1990-luvun alussa, kun paikalliset golfharrastajat alkoivat etsiä sopivaa paikkaa golfkentälle Pohjois-Suomessa. Tavoitteena oli rakentaa alueelle laadukas golfkenttä, joka houkuttelisi sekä paikallisia pelaajia että matkailijoita. Kenttä valmistui vuonna 1998, ja se avattiin virallisesti pelaajille saman vuoden kesänä. Kentän suunnittelijana toimi tunnettu ruotsalainen golfarkkitehti Jan Sederholm, joka hyödynsi alueen luontaisia hiekkaharjuja ja merellistä maisemaa suunnitelmassaan. Kenttää on kehitetty ja paranneltu sen avaamisen jälkeen useita kertoja, jotta se vastaisi pelaajien odotuksia ja pystyisi tarjoamaan kansainvälisestä standardista vastaavia pelimahdollisuuksia. Vuonna 2010 kentän infrastruktuuria uudistettiin merkittävästi, mukaan lukien uusien kastelujärjestelmien asennus ja klubitalon laajennus. Virpiniemen golfkenttä perustuu Pohjanlahden merelliselle hiekkakankaalle, joka tarjoaa pelialustalle luonnollista kuivuutta ja ilmavuutta. Kentän suunnitteli ruotsalainen golfarkkitehti Jan Sederholm, joka hyödynsi alueen luontaisia muotoja ja ympäristöä suunnitelmassaan
Petite Martinique

Petite Martinique kuvattuna Carriacoun pohjoisosasta. Sen edessä oikealla pieni Petite Dominique -luoto. Vasemmalla puunoksien takana Petit Saint Vincent. muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa Petite Martinique on Karibianmerellä sijaitsevan Grenadan saarivaltion pohjoinen pikkusaari. Se sijaitsee koilliseen maan toiseksi suurimmasta saaresta Carriacousta ja on sen kanssa maan pohjoisimpia saaria. 2,37 neliökilometrin Petite Martiniquella asuu noin 900 ihmistä. Petite Martinique on tulivuoresta syntynyt saari, jonka korkein kohta Piton on 230 metriä merenpinnasta. Saaren itäranta on kallioinen ja asumaton, ja useimmat saaren asukkaat asuvat suojanpuolella eli saaren länsiosissa. Siellä sijaitsee myös saaren ainoa hiekkaranta. Saarelaisten pääelinkeinot ovat kalastus ja veneenrakennus.
Homo naledi

† Homo nalediBerger et al., 2015 Homo naledi Wikispeciesissä Homo naledi Commonsissa Homo naledi on todennäköisesti noin 236 000–335 000 vuotta sitten elänyt ihmislaji, jonka fossiileita löydettiin Etelä-Afrikassa sijaitsevasta Rising Star -luolastosta vuonna 2013. Fossiileja saatiin talteen noin 1 500. Ne ovat peräisin 15 eri yksilöstä. Löytö julkistettiin Johannesburgissa syyskuussa 2015. Tuolloin niiden uskottiin olevan noin 2,5 miljoonaa vuotta vanhoja, mutta samasta luolasta myöhemmin löytyneiden fossiilien ikää määritettäessä tultiin uusiin tuloksiin, jotka julkistettiin toukokuussa 2017. Uuden ajoituksen perusteella on hyvin todennäköistä, että Homo naledi ja Homo sapiens elivät samaan aikaan. Noin puolentoista metrin pituisella ja 45-kiloisella Homo naledilla oli apinamainen vartalo ja hyvin pienet aivot. Kasvot, jalkaterät ja kädet puolestaan olivat ihmismäiset. Käsien rakenne viittaa siihen, että laji saattoi osata valmistaa työkaluja. On mahdollista, että Homo naledi on käyttänyt kivityökaluja ennen Homo sapiensia ja luonut kulttuuria, johon on kuulunut muun muassa hautajaisrituaalieja, joista Rising Star -löydöt olisivat esimerkki. Luolastosta on löydetty merkkejä vainajista, jotka on asetettu sikiöasentoon, joka viittaa tarkoitukselliseen hautaamiseen
YKSK

YKSK (myöhemmin YKSK 1) oli YK:n Suezin rauhanturvaoperaatiossa vuosina 1956–1957 toiminut Suomen ensimmäinen rauhanturvatehtäviin lähetty yksikkö, YK:n Suomen Komppania. Komppania kuului osana YK:n UNEF (engl. United Nations Emergency Force)-operaatiota. Vahvennettuun komppaniaan kuului 258 miestä. Upseereita komppaniassa oli alle kymmenen. Komppanian ensimmäisenä päällikkönä eli ensimmäisen puolivuotisjakson YKSK1:n komentajana toimi majuri Uolevi Kettinen. Toisen puolivuotisen YKSK2:n komentaja toimi majuri Ensio Siilasvuo. ja yhteysupseerina majuri Björn Kontiopää. Molemmat olivat aiemmin palvelleet pääesikunnan ulkomaaosastolla. YKSK perustettiin pikaisesti Suomen hyväksyttyä YK:n pääsihteeri Dag Hammarskjöldin esittämän pyynnön joukkojen lähettämisestä. Ensimmäiset upseerit nimettiin 19. marraskuuta 1956 ja lähtövalmius piti saavuttaa 10
Ferenc Kiss

Ferenc Kiss (5. tammikuuta 1942 Nick, Vas – 8. syyskuuta 2015) oli unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. 97 ja 100 kilogramman painoluokissa kilpaillut Kiss voitti olympiapronssia Münchenissä 1972. Hän kilpaili myös Méxicossa 1968 ja Tokiossa 1964 jossa sijoittui viidenneksi. MM-kilpailuista Kiss saavutti hopeaa vuosina 1965 ja 1970, ja lisäksi hän sijoittui neljänneksi vuosina 1966, 1967 ja 1973. EM-kilpailuista hän voitti kultaa vuosina 1967 ja 1968 sekä hopeaa vuonna 1970. Lisäksi hän oli kuudes vuonna 1966. Kiss kuoli 73-vuotiaana 8. syyskuuta 2015.
PROUT

Edistyksellisen hyödyntämisen teoria eli PROUT (Progressive Utilization Theory) on kokoelma sosioekonomisia ja poliittisia ideoita, joita on ehdottanut intialainen filosofi, kirjailija, joogi ja hengellinen opettaja Prabhat Ranjan Sarkar. PROUT painottaa ekologisia ja henkisiä arvoja, kestävää kehitystä sekä omavaraisille paikallistalouksille perustuvaa yhteiskuntamallia. Se edistää osuuskuntapohjaista yritystoimintaa ja maapallon vaurauden järkiperäistä jakamista. PROUTin filosofia uskoo, että planeettamme kehitys voidaan suunnata kohden tervettä, ihmistä ja luontoa tukevaa tulevaisuutta.  Professori Narasingha P. Sil kirjoittaa artikkelissaan Sarkarin ajatuksista yhteiskunnan kiertokulusta, joka on PROUT:in taustalla. Hän näkee sillä olevan vain "vähän omaleimaisuutta ja historiallista pätevyyttä" ja sen olevan peräisin "heikoin muutoksin" perinteisestä hindujen kastilaitoksesta.  Kirjailija Ravi Batra käytti PROUT:in ajatuksia kirjoissaan kuten menestyskirjassaan The Great Depression of 1990. Ekonomisti Paul Erdman arvioi kirjaa Los Angeles Times –lehden kirja–arvostelussa "oudoksi sekoitukseksi voodoon historiallisia teorioita ja järkeviä talousanalyysejä".
51 Eridani b

51 Eridani b on Jupiteria muistuttava eksoplaneetta, joka kiertää tähteä 51 Eridani. Planeetta on noin kahden Jupiterin massainen. Sen pintalämpötila on noin 420 celsiusastetta. Se on iältään 20 miljoonaa vuotta. Planeetta sijaitsee noin sadan valovuoden päässä maapallosta.
Uranus (elokuva)

Uranus on ranskalainen Claude Berrin ohjaama elokuva vuodelta 1990. Sen pääosia näyttelevät Gérard Depardieu, Philippe Noiret ja Michel Galabru. Puhelias draamakomedia kertoo sotaosapuolten välienselvittelystä ranskalaisessa pikkukaupungissa toisen maailmansodan loppuvaiheessa 1945. Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa maaliskuussa 1992. Televisiossa se on ensiesitetty Yle TV2 -kanavalla 1997.
Kertomus Venetsiasta

Kertomus Venetsiasta (Sirat al bunduqiyyah), myös nimellä Corto Maltese Venetsiassa on italialaisen Hugo Prattin sarjakuva-albumi, jossa päähahmona on Corto Maltese. Corto Maltese Venetsiassa oli teoksen ensimmäinen suomennos, ja se ilmestyi 1992 mustavalkoisena. Väritetty versio ilmestyi 1997 nimellä Kertomus Venetsiasta. Tarina sijoittuu 1920-luvun alun Venetsiaan. Albumissa on Hugo Prattin laaja esipuhe valokuvineen ja piirrosluonnoksineen. Hän kuvailee joitakin lapsuutensa muistoja Venetsiasta sekä kaupungin ilmapiiriä tuohon aikaan, johon oman leimansa loivat kaupungin runsaat historialliset muistomerkit sekä näkyvillä olevat symboliset patsaat, korkokuvat ja muut rakennusten koristeet ja yksityiskohdat. Hän kuuli lapsuudessaan myyttisiä kristilliseen ja arabikulttuuriin liittyviä tarinoita. Näillä kaikilla on tärkeä osuus Kertomus Venetsiasta -tarinan juonen pohjana ja kuljetuksessa. Toinen tarinan kehys on vapaamuurarius, jonka eri arvoasteita Pratt käsittelee esipuheessa esitellen samalla niiden arvomerkit. Tarinassa on Corto Maltese -tarinoille ominaisesti mystisiä elementtejä ja unijaksoja. Toisinaan todellisuuden rajat tarinan realismin sisällä hämärtyvät, eikä voi olla varma, kuvitteleeko päähenkilö myös lukijalle näytettävän tapahtuman vai onko se todellinen juonen mukaisesti. Tarinassa mainitaan olemassaolleita historiallisia henkilöitä sekä todellisia paikkoja
Nikola Kalinić (koripalloilija)

Nikola Kalinić (serb. Никола Калинић, s. 8. marraskuuta 1991 Subotica) on serbialainen koripalloilija, joka edustaa Turkin koripalloliigassa pelaavaa Fenerbahçe Ülkersporia ja Serbian koripallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 202-senttinen ja 101-kiloinen Kalinić on pieni laitahyökkääjä. Kalinić aloitti uransa Spartak Suboticassa, jossa hän pelasi vuodet 2009-2010. Vuosina 2010-2013 hän kuului Vojvodina Srbijagasin joukkueeseen. Kauden 2013-2014 Kalinić pelasi Radnički Kragujevasissa, jonka paidassa hän pelasi myös Eurocupia. Heinäkuussa 2014 Kalinić siirtyi toiseen Serbian koripalloliigan seuraan KK Crvena zvezdaan. Hän pelasi seuran kanssa kaudella 2014-2015 Euroliigaa ja voitti Serbian mestaruuden, Adrianmeren liigan ja Serbian cupin. Elokuussa 2015 Kalinić siirtyi Turkin koripalloliigan Fenerbahçe Ülkersporiin. Kalinić debytoi Serbian koripallomaajoukkueessa vuonna 2013
Žan Belenjuk

Žan Vensanovytš Belenjuk (ukr. Жан Венса́нович Беленю́к, s. 24. tammikuuta 1991 Kiova) on ukrainalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja poliitikko. Painiurallaan hän on voittanut olympiakultaa sekä maailman- ja Euroopan-mestaruuden. Belenjukin isä on ruandalainen ja äiti ukrainalainen. Hän on kertonut joutuneensa kiusatuksi nuorempana, mutta oppinut sittemmin olemaan välittämättä siitä ollakseen vajoamatta kiusaajien tasolle. Belenjuk on opiskellut yritysjohtamista Alueidenvälisessä henkilökohtaisen johtamisen akatemiassa. Belenjuk on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 85 kilogrammaa. Hän edustaa Sparta-seuraa ja hänen valmentajaan toimii Vitali Kiselitsa. Belenjuk ei ole naimisissa eikä hänellä ole lapsia. Vuonna 2016 Belenjuk osallistui kampanjaan nimeltä #яЛюблюСвоюКраїну (suom
Induktiivinen efekti

Induktiivinen efekti eli induktiivinen vaikutus on molekyylissä σ-elektroneja luovuttavan tai puoleensavetävän ryhmän aiheuttama havaittavissa oleva vaikutus molekyylin toisen osan reaktioiden ominaisuuksiin kuten reaktionopeuksiin ja tasapainovakioihin. Induktiivinen efekti ilmenee sidosten kautta tapahtuvana varauksen siirtymisenä, mikä aiheuttaa molekyyliin pysyvän dipolin. Induktiivinen efekti eroaa läheisestä käsitteestä kenttäefekti, siten, että induktiivinen efekti aiheuttaa dipolin sidosten kautta, kun kenttäefekti ilmenee dipolin muodostumisena avaruudellisesti toisiaan läsnä olevien ryhmien välityksellä, vaikka nämä ryhmät eivät olisi sitoutuneet toisiinsa tai ryhmien välillä on useita sidoksia. Induktiiviset efektit voidaan jakaa kahteen ryhmään riippuen siitä aiheuttaako vaikutuksen elektroneja puoleensavetävä vai luovuttava ryhmä ja vertailukohtana käytetään tyypillisesti protonia. Mikäli hyvin elektronegatiivinen atomi tai atomiryhmä on sitoutunut molekyyliin aiheuttaa se lähellä oleville atomeille positiivisen osittaisvarauksen, jolloin kyseessä on elektroneja puoleensavetävä induktiivinen efekti eli −𝐼-efekti. Vastaavasti elektroneja luovuttavat ryhmät aiheuttavat negatiivisen osittaisvarauksen läheisille atomeille eli +𝐼-efektin. Elektroneja puoleensavetävä induktiivisen efektin aiheuttavat tyypillisesti nitroryhmä-, karboksyyliryhmä- tai halogeeniryhmä. Mitä voimakkaammin ryhmä vetää elektroneja puoleensa sitä voimakkaampi sen aiheuttama induktiivinen efekti on. Elektroneja luovuttavia positiivisen induktiivisen efektin aiheuttavia ryhmiä ovat muun muassa alkyyliryhmät, -SiR3- ja -BR2-ryhmät. Induktiivisen efektin voimakkuuteen vaikuttaa myös induktiivisen efektin aiheuttavan ryhmän ja reagoivan ryhmän välinen etäisyys. Mitä lähempänä nämä ryhmät ovat toisiaan, sitä suurempi on induktiivinen efekti. Tyypillinen esimerkki induktiivisesta efektistä on vaikutus yhdisteiden happamuuteen
Jalmari Niinikoski

Kustaa Jalmari Niinikoski (ent. Koivisto, 18. kesäkuuta 1900 Harjavalta – 28. syyskuuta 1978 Espoo) oli suomalainen vuorineuvos, Satakunnan Liikenteen perustajia ja vuosina 1936–1978 sen toimitusjohtaja. Jalmari Niinikosken isä Johannes Koivisto oli torppari Harjavallan Torttilan kylässä ja Jalmari oli yhdeksänlapsisen perheen kuopus. Perheen jouduttua häädetyksi torpasta vuonna 1914 seurasi muutto Oripäähän Juvankosken kylästä ostetulle Niinikosken tilalle. Muuton myötä myös perheen sukunimi vaihtui. Vuonna 1919 Jalmari Niinikoski osti tilan vanhemmiltaan ja vähän myöhemmin hän osti ensimmäisen autonsa, Chevrolet-henkilöauton, jolla hän alkoi ajaa tilausajoja. Niinikoski oli Suomen linja-autoliikenteen uranuurtajia. Hän aloitti liikennöinnin linja-autolla Porin ja Säkylän välillä vuonna 1926. Vuonna 1936 hän perusti Satakunnan Liikenne Oy:n ja oli sen toimitusjohtajana kuolemaansa asti. Siitä kasvoi yksi Suomen suurimmista yksityisistä linja-autoyhtiöistä
Väinö Niiniluoto

Väinö Johannes Niiniluoto (vuoteen 1905 Lindholm; 6. kesäkuuta 1883 Helsinki – 8. lokakuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) toimitusjohtaja 1939–1949. Hän sai vuorineuvoksen arvonimen 1943. Niiniluodon vanhemmat olivat puuseppä Johan Viktor Lindholm ja Maria Lovisa Ekqvist. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Reaalilyseosta vuonna 1902 ja valmistui maanmittariksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1906. Hän työskenteli sen jälkeen Maanmittausylihallituksen auskultanttina ja vuosina 1910–1917 Vaasan läänin varamaanmittarina. Niiniluoto suoritti vuonna 1915 myös oikeustutkinnon ja sai 1918 varatuomarin arvon. Hän oli vuonna 1917 lyhyen aikaa Kansallis-Osake-Pankin Alavuden-konttorin esimiehenä, mutta jo saman vuoden lopulla hänet palkattiin SOK:n lakimieheksi. Hän siirtyi vuonna 1921 SOK:n apulaisjohtajaksi ja johtokunnan jäseneksi, ja vuonna 1925 toiseksi johtajaksi, kunnes hänestä lopulta vuonna 1939 tuli Hugo Vasarlan seuraajana yhtiön toimitusjohtaja. Niiniluodon aikana SOK:lle luotiin oma tuotantoteollisuus ja perustettiin Vaajakosken tehtaat. Hänen toimitusjohtajakautensa osui sotavuosiin ja vielä pitkään sodan jälkeenkin jatkuneeseen säännöstelyn aikaan, mikä rajoitti kaupan kasvua