nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Kansalliskustannus

Kansalliskustannus Oy, on Kansallisen Kokoomus rp:n omistama kustannusyhtiö, joka kustantaa painettua lehteä, Nykypäivää sekä verkkojulkaisu Verkkouutisia. Kustannusosakeyhtiön hallituksen puheenjohtaja on Leena Puntila, muina hallituksen jäseninä ovat Olli-Pekka Heinonen, Ara Hopia, Heikki Risikko ja Mari-Leena Talvitie.
Liettuan tataarit

Liettuan tataarit tai lipka-tataarit ovat tataareja, jotka alun perin asettuivat Liettuan suuriruhtinaskunnan alueelle 1300-luvun alussa. Saman vuosisadan lopulla Vytautas Suuri kutsui maahan lisää tataareja. Nykyään heitä asuu pääosin Valko-Venäjän, Liettuan ja Puolan alueella hieman yli 10 000 henkilöä. Tataarit säilyttivät Liettuassa uskontonsa, mutta muilta osin heidän historiansa on yhteistä kristityn Puola-Liettuan kanssa. He taistelivat Puola-Liettuan sodissa jo Tannenbergin taistelussa ja osallistuivat Wienin taistelussa vuonna 1683 maailmanhistorian suurimpaan ratsuväkihyökkäykseen. Vuonna 1939 tataarien rykmentti Puolan ratsuväessä oli yksi viimeisistä, joka pyrki jatkamaan taistelua Saksaa vastaan. Maailmanlaajuisesti tunnetuin liettuantataaritaustainen henkilö lienee näyttelijä Charles Bronson.
Iñaki Urdangarin

Iñaki Urdangarin y Liebaert (s. 15. tammikuuta 1968 Zumarraga) on uransa päättänyt käsipallon olympiamitalisti ja Espanjan prinsessa Cristinan aviopuoliso. Urdangarin edusti koko käsipallouransa vuodesta 1986 vuoteen 2000 FC Barcelonaa. Espanjan käsipallomaajoukkueessa Urdangarin oli voittamassa kahta olympiapronssia, vuosien 1996 ja 2000 kesäolympialaisista. Vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa Urdangarin sijoittui Espanjan kanssa viidenneksi. Urdangarin on 197 senttimetriä pitkä. Vuoden 1996 kesäolympialaisissa Urdangarin tapasi vuoden 1988 kesäolympialaisissa kilpapurjehdukseen osallistuneen, silloisen kuninkaan Juan Carlos I:n tyttären prinsessa Cristinan. He menivät naimisiin seuraavan vuoden lokakuussa. Heillä on neljä lasta: kolme poikaa ja yksi tytär. Urdangarinin epäiltiin osallistuneen rahanpesuun ja veronkiertoon yhdessä Cristinan kanssa. Tämä tuotti kuningashuoneelle epäsuosiota, ja sen arvioidaan olevan yksi syy siihen, että kuningas Juan Carlos luopui kruunusta kesäkuussa 2014
Mago Barka

Mago Barka tai Magon Barka (/lat. ma:go:/, k. 203 eaa) oli karthagolainen kenraali toisen puunilaissodan aikana. Hän oli kenraali ja valtiomies Hamilkar Barkan nuorin poika. Toisessa puunilaissodassa Mago seurasi vanhempaa veljeään Hannibalia Italiaan ja komensi osaa joukoista sotaretken kolmen ensimmäisen vuoden aikana. Hannibalin armeijan voitettua roomalaiset Cannaen taistelussa Mago lähetettiin Hispaniaan taistelemaan toisen veljensä Hasdrubalin rinnalla. Veljekset löivät ja surmasivat kaksi roomalaista kenraalia, Publius Cornelius Scipion ja Gnaeus Cornelius Scipio Calvuksen vuonna 211 eaa. Vuonna 206 eaa Mago hävisi kuitenkin Publius Cornelius Scipion pojalle Scipio Africanukselle, eikä onnistunut valloittamaan Carthago Novaa eikä Gadesia. Myöhemmin Mago hyökkäsi Baleaarien saarille ja Liguriaan. Vuonna 203 eaa hän koki tappion Po-joen laaksossa ja kuoli taistelussa saamiinsa haavoihin matkalla Karthagoon.
Vladimir Bron

Vladimir Akimovitš Bron (14. syyskuuta 1909 Mykolajiv – 1. lokakuuta 1985 Sverdlovsk) oli neuvostoliittolainen shakinpelaaja, shakkitehtävien laatija ja shakkikirjailija. Lopputehtävien laatijana hän oli eräs Neuvostoliiton merkittävimmistä laatijoista. Hän sai tehtäväshakin suurmestarin arvon 1976. Vladimir Bron syntyi juutalaiseen perheeseen Nikolajevissa (nyk. Mykolaiv), Khersonin liepeillä. Alue on nykyisin osa Ukrainaa. Koulutukseltaan hän oli tekniikan tohtori. Väiteltyään yliopistossa tohtoriksi hän loi pitkän tieteellisen uran teollisen keramiikan ja kuumuutta kestävien materaalien tutkijana. Varsinaisesti hänet tunnetaan shakkitehtävien laatijana. Bron oppi shakin säännöt nuoruudessaan
Yrjö (kirjasarja)

Yrjö on nimimerkki Jammun eli toimittaja Erkki Kanervan kirjoittamista murrepakinoista koostuva kirjasarja, jonka teoksia on julkaistu yhteensä 39 vuodesta 1969 lähtien. Toistaiseksi viimeisin ilmestyi kahdeksan vuoden tauon jälkeen syksyllä 2014. Sarjan teoksia on yhteensä painettu yli miljoona kappaletta ja yksittäisiä kirjoja on parhaimmillaan myyty noin 60 000. Kanerva on itse myös kuvittanut kaikki teokset. Niiden kustantajana on toiminut muun muassa Lehtimiehet Oy. Pakinoiden nimihenkilö on Tampereelle muuttanut tehdastyöläinen Yrjö. Muita hahmoja ovat muun muassa hänen poikansa Pikku-Ykä, veli Ville, työkaveri Vikki sekä Yrjön kotiseudulla asuva Tanhuan vaari, joka sisällissodan aikana kuului punakaartiin. Yrjön lisäksi myös muut hahmot toimivat toisinaan kertojina. Ensimmäinen Yrjö-pakina julkaistiin sosiaalidemokraattisessa Kansan Lehdessä, jonka jälkeen Kanerva siirtyi kaupunkilehti Tamperelaisen pakinoitsijaksi ja sieltä edelleen Hymy-lehteen. Yrjö-sarjan julkaisu aloitettiin vuonna 1969, mutta yksi pakina oli mukana jo Kanervan 1966 ilmestyneessä kokoelmassa Hermonauru. Kirjoja julkaistiin vuosittain aina vuoteen 1999 saakka ja jälleen 2001–2006, jonka jälkeen Kanerva ilmoitti kyllästyneensä Yrjö-pakinoihin, pitäen niiden kirjoittamisessa noin seitsemän vuoden tauon. Kanerva aloitti pakinoiden kirjoittamisen uudelleen syksyllä 2013, jolloin niitä alettiin jälleen julkaisemaan Tamperelaisessa
Dreadnought-luokka (linjalaiva)

Dreadnought-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen aluksen muodostama 98-tykkinen toisen luokan linjalaivaluokka, jonka alukset suunnitteli Sir John Henslow. Sir John Henslow'n suunnitelma uudeksi alustyypiksi hyväksyttiin Amiraliteetissa 20. maaliskuuta 1788. Luokan neljäs alus HMS Ocean, joka tilattiin 9. joulukuuta 1790, tilattiin uudelleen muutetun suunnitelman mukaisena vuonna 1797. Luokan alukset uudelleen luokiteltiin 12 naulan toisen luokan linjalaivoiksi vuonna 1808 ja 104-tykkisiksi ensimmäisen luokan linjalaivoiksi helmikuussa 1817. Luokan aseistuksena oli alimmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan, keskimmäisellä tykkikannella 30 kappaletta 18 naulan ja yimmällä tykkikannella 30 kappaletta 12 naulan tykkiä. Puolikannella oli kahdeksan ja etukannella kaksi 6 naulan tykkiä. 6 naulan tykit vaihdettiin 12 naulan tykkeihin vuonna 1792.
Polvenkylä

Polvenkylä on kylä Kurikan kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla. Parinsadan asukkaan kylä sijaitsee noin 16 kilometriä Kurikan keskustasta lounaaseen. Valtaosa Polvenkylän asutuksesta on keskittynyt Teuvan Norinkylään ja Kauhajoen Hangaskylään johtavan tien varrelle. Lähin koulu on Miedonkylässä. Kylässä sijaitsee motocrossrata ja enduroreitti. Kylässä on myös valaistu pururata, talvisin hiihtolatu. Kylässä käy Kurikan kirjastoauto.
Mieto

Mieto (myös Mietaa ja Mietaankylä) on kylä Kurikan kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla. Noin 900 asukkaan Mietaankylä sijaitsee kuusi kilometriä Kurikan keskustasta etelään. Kylän läpi virtaa Kauhajoki kohti Kurikan keskustaa. Mietaankylän alapuolella joki yhtyy Jalasjokeen ja muuttuu Kyrönjoeksi. Kylässä on oma alakoulu, ja Kurikan kirjastoauto käy siellä viikoittain. Mietaan Nuorisoseura on ollut vuosikymmeniä tunnettu tanssipaikka, ja nuorisoseurantalolla on nykyisin monenlaista liikuntatoimintaa. Tripuusensillan pielessä joessa on uimaranta. Kurikan seurakunnalla on Miedossa seurakuntakoti. Mieto tunnetaan entisen kilpahiihtäjän ja kansanedustajan Juha Miedon kotikylänä.
Mosselokaupunki

Mosselokaupunki on pienehkö pientaloalue Kurikan kaupungin keskustan tuntumassa Etelä-Pohjanmaalla. Se sijaitsee Suupohjan radan ja Kurikan rautatieaseman länsipuolella. Ratapihan lisäksi Mosselokaupungin muut rajat ovat Paulaharjuntie, Mäkitie ja Jyräntie sekä lännessä Riuhdankallio. Suurin osa Mosselokaupungista on etupäässä rintamamiestaloista koostuvaa asuinaluetta, mutta alueella sijaitsee myös Fortaco Oy:n (ent. Ruukki Engineering, ent. Velsa) konepaja ja muuta teollisuutta. Mosselokaupungissa on aiempina vuosikymmeninä toiminut muun muassa tekstiilitehdas Kulo-Sauma sekä Velsa-yhtiöön kuulunut saha. Mosselokaupunkiin muutti sotien jälkeen kolmisenkymmentä karjalaisperhettä. Entinen koulurakennus toimii nyt Kurikka-seuran museona ja kotiseututalona. Rautatieasema on muutettu ruokaravintolaksi. Mosselokaupungissa on vuodesta 2006 alkaen järjestetty entisten ja nykyisten asukkaiden yhteistä tapahtumaa, joihin on osallistunut siirtolaisia Ruotsista ja Australiasta asti. Mosselokaupunkilaaset valitsevat keskuudestaan myös oman ”pormestarin”
The Local Band

Olli HermanJussi 69Alexi LaihoSamy Elbanna Archie Cruz The Local Band oli suomalainen covereita soittanut superyhtye, joka perustettiin vuonna 2013. Yhtye sai alkunsa, kun The 69 Eyesin Jussi 69 sekä Children of Bodomin Alexi Laiho keksivät ajatuksen soittaa lempiyhtyeidensä, kuten Mötley Crüen ja Poisonin kappaleita. Jussi 69 pyysi laulajaksi Reckless Loven Olli Hermania, joka suostui. Myöhemmin bassoon valikoitui Santa Cruzin laulaja-kitaristi Archie Cruz. Yhtyeen oli alun perin tarkoitus soittaa vain yksi konsertti vuodessa. Yhtyeen ensimmäinen konsertti Helsingin Tavastia-klubilla 27. joulukuuta 2013 myytiin loppuun. Toisen konserttinsa yhtye soitti Ruisrockissa heinäkuussa 2014. Elokuussa 2015 yhtye esiintyi Helsingin Juhlaviikoilla Tavastia-klubilla. Lokakuussa yhtye soitti Japanissa Saitama Super Arenalla 17 000 ihmisen edessä. Joulukuussa 2015 The Local Band julkaisi EP:n Locals Only - Dark Edition, joka sijoittui Suomen virallisen albumilistan sijalle 20. Levy sisälsi seitsemän lainakappaletta, joista Corey Hartin alun perin vuonna 1984 levyttämä "Sunglasses at Night" julkaistiin singlenä
Dietyylibentseeni

Dietyylibentseeni (C10H14) on aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste, jolla on kolme isomeerista muotoa o-, m- ja p-dietyylibentseenit eli 1,2-, 1,3- ja 1,4-dietyylibentseenit. Yleensä niitä käytetään seoksena, liuottimena tai muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen. Huoneenlämpötilassa dietyylibentseeni on väritöntä nestemäistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Dietyylibentseenin isomeerejä valmistuu sivutuotteina valmistettaessa etyylibentseeniä eteenin ja bentseenin välisellä Friedel–Crafts-alkylointireaktiolla. Katalyyttinä prosessissa käytetään alumiinikloridia. Näissä olosuhteissa osa dietyylibentseenistä reagoi bentseenimolekyylien kanssa transalkylaatioreaktiolla muodostaen etyylibentseeniä ja yleensä lopputuotteessa dietyylibentseenin osuus on noin 35 massaprosenttia. Tästä m-isomeeria on noin 65 %, p-isomeeria 30 % ja o-isomeeria noin 5 %. Samanlainen isomeeri jakauma syntyy alkyloitaessa etyylibentseeniä eteenillä zeoliittien toimiessa katalyytteinä. Pelkästään m-isomeeria muodostuu käytettäessä muotoselektiivisiä zeoliitteja ja p-isomeeria voidaan valmistaa matalassa lämpötilassa etyylibentseenistä vetyfluoridin ja booritrifluoridin toimiessa katalyytteinä. Suuri osa dietyylibentseenistä kierrätetään takaisin etyylibentseenin valmistusprosessiin. m- ja p-isomeereistä valmistetaan divinyylibentseeniä, mutta o-isomeeria ei tähän tarkoitukseen voi käyttää sillä siitä muodostuu dehydrausolosuhteissa naftaleenia
Kerri Walsh Jennings

Kerri Walsh Jennings (o.s. Walsh, s. 15. elokuuta 1978 Santa Clara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rantalentopallon olympiavoittaja ja maailmanmestari. 188 senttimetriä pitkän ja 70 kilogrammaa painavan Walsh Jenningsin parina pelaa nykyisin April Ross. Walsh Jennings on saavuttanut kolme olympiakultaa, vuosilta 2004, 2008 ja 2012. Jokainen kultamitali on tullut Misty May-Treanorin kanssa ja kaksi ensimmäistä pelkästään nimellä Walsh. Rio de Janeirossa 2016 Walsh saavutti olympiapronssia April Rossin kanssa. MM-kilpailuista Walsh Jennings on saavuttanut May-Treanorin kanssa kolme kultaa ja yhden hopean. Walsh Jennings on naimisissa entisen rantalentopalloilijan Casey Jenningsin kanssa ja heillä on kolme lasta. Walsh Jennings odotti viimeisintä lastaan pelatessaan vuoden 2012 kesäolympialaisissa
Kuului laulu enkelten

Äänitiedostojen kuunteluohjeet Kuului laulu enkelten (ransk. Les Anges dans nos campagnes) on alkuperältään ranskalainen joululaulu. Laulun kertosäkeenä toistuvat latinankieliset sanat ”Gloria in excelsis Deo” (”Kunnia Jumalalle korkeudessa”), jotka lauletaan gloria-sanan o-äännettä huomattavasti venyttäen. Virheellisen tiedon mukaan laulu olisi saanut alkunsa paavi Telesforuksen vuonna 129 antamasta kehotuksesta laulaa ”Gloria in excelsis deoa” joka vuosi jouluiltana Jeesuksen syntymän kunniaksi. Laulun ranskankieliset sanat ilmestyivät painettuina ensi kerran vuonna 1842 Quebecissä julkaistussa laulukokoelmassa Choix de cantiques sur des airs nouveaux. Epävarman tiedon mukaan laulusta olisi tosin ilmestynyt jo vuonna 1816 James Montgomeryn laatima englanninkielinen sanoitus ”Angels from the Realms of Glory”, josta on myös tullut tunnettu joululaulu ja jota lauletaan nykyään samalla sävelellä. Sävelmä on peräisin ranskalaisesta laulusta ”Les anges dans nos campagnes”, joka on ilmeisesti 1700-luvulla syntynyt kansanlaulu. Se saattaa olla peräisin Lorrainen tai Provencen alueelta, ja se on julkaistu painettuna vuonna 1842. Sävelmään on liittynyt useita erilaisia ja erikielisiä tekstejä, esimerkiksi ”Angels we have heard on high”, ”Engel lassen laut erschallen”, ”Hört, der Engel helle Lider” ja ”Hört, wir singen Jubellieder”. Nykyään sävelmä esitetään usein yhdysvaltalaisen urkurin Edward Shippen Barnesin laatiman sovituksen mukaisena. Laulun sanat on suomentanut R. R
Édouard Baer

Édouard Baer (s. 1. joulukuuta 1966 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvatuottaja ja radioesiintyjä. Baer on ollut César-palkintoehdokkaana miespää- ja sivuosista.
Bassi (pyhä)

Bassi oli saamelaisessa muinaisuskossa termi, joka tarkoitti eräänlaista pyhää. Kielentutkijoiden mukaan bassi on pronssikautinen (n. 1300–500 eaa.) lainasana. Kantagermaanin sana *wīha, joka tarkoittaa erotettua, merkittyä tai rajattua, olisi kulkeutunut varhaiskantasuomeen muodossa *püšä, josta olisi kehittynyt sekä suomen kielen sana ’pyhä’ että saamen ’bassi’. Bassi on tarkoittanut varsin yleisluonteista pyhää. Sillä on viitattu usein tuntureihin ja järviin, joissa asui niin sanottuja sáiva-henkilö. Myös seitoihin on viitattu usein bassi-sanalla. Se lienee todennäköisesti merkinnyt áiligas-pyhyyttä henkilökohtaiseen, suku- tai perhekohtaiseen palvontaan.
Elektroniikkapeli

Elektroniikkapeli on esimerkiksi nestekidenäytöllä tai VFD-näytöllä varustettu pienikokoinen, usein taskuun mahtuva pelilaite, joka on suunniteltu vain yhtä peliä varten. Elektroniikkapelien valtakausi oli 1980-luvulla, ja niiden seuraajaksi tulivat 1990-luvun taitteessa käsikonsolit. Halpoja elektroniikkapelejä valmistetaan vielä tänäkin päivänämilloin?.lähde? Ensimmäisiä ja myös tunnetuimpia elektroniikkapelejä olivat Nintendon Game & Watch -pelit, jotka esiteltiin 1970-luvun lopulla. Pelien grafiikka oli mustavalkoista johtuen LCD-teknologiasta, mutta näyttöjen taustoissa saatettiin käyttää värejä. Elektroniikkapeleistä kehitettiin useita erilaisia malleja, viimeisimpänä taitettavat mallit, joissa saattoi olla jopa kolme erillistä näyttöä pelin eri tasoja varten. Laitteiden koko grafiikka oli suunniteltu vain yhtä peliä varten, eikä peliä voinut vaihtaa. Äänet olivat yksi- tai kaksikanavaisia. Peleistä saattoi löytyä myös lisätoimintoja, kuten kellonajan ja päivämäärän näyttö sekä herätysajastin. Tunnetuimpia elektroniikkapelejä olivat Nintendon Donkey Kong ja Mario Bros. sekä Atarin Space Invaders. lähde? 1980-luvulla monet yritykset valmistivat elektroniikkapelejä, tunnetuimpina näistä mm
Äärijuutalaisten terrori Israelissa ja Palestiinassa

Äärijuutalaisten terrori Israelissa ja Palestiinassa ("hintalappuhyökkäykset", "hintalappupolitiikka") on juutalaisten ääriainesten palestiinalaisiin ja israelilaisiin kohdistamia viharikoksia. Hyökkäykset ovat usein väkivaltaa ja/tai omaisuuden tuhoamista. Hyökkääjät ovat monesti siirtokuntaliikkeen kannattajia ja asuvat laittomissa siirtokunnissa. Hyökkäysten tarkoituksena on edistää juutalaisten tekemää Länsirannan asuttamista ja syrjäyttää arabit pois sieltä. Hyökkäysten pääkohteita ovat kovan linjan juutalaisten vastustajat: palestiinalaiset, kristityt ja israelilaiset siirtokuntaliikkeen toiminnan jarruttajat. Israelin hallinto ja enemmistö maan ja siirtokuntien asukkaista tuomitsee "hintalappuhyökkäykset" moraalittominalähde?. Äärijuutalaisten harjoittamaa terroria kutsutaan usein nimellä "hintalappupolitiikka", "hintalappuhyökkäykset" jne. Ajatus on se, että siirtokuntien vastustajien on maksettava hinta toimistaan. Tämän mukaan äärijuutalaisten on kostettava palestiinalaisille ne palestiinalaisten ja Israelin hallinnon toimet, jotka haittaavat tai estävän siirtokuntalaisten elämää Länsirannalla. Äärijuutalaisten harjoittamasta laittomasta kostamisesta käytetään myös nimiä "molemminpuolinen vastuu" (Arvut Hadadit), "taktiikka", "strategia", "doktriini", "kampanja", "periaate". Israelissa on ollut jatkuvasti laittomia hyökkäyksiä palestiinalaisia vastaan. Nykyisessä muodossa "hintalappukäytäntö" alkoi, kun Israel vetäytyi Gazasta pakkoevakuoiden alueen siirtokunnat näiden asukkaiden vastustuksesta välittämättä
Eahpáraš

Eahpáraš on saamelaisen muinaisuskon kummitteleva lapsivainajaolento. Sana pohjautuu suomen kielen sanaan ’äpärä’, mutta perinteellä itsellään on skandinaavinen ja katolinen tausta. Saamelaiskulttuuriin se siirtyi vasta, kun länsi- ja itäsaamelaiset perinteet olivat erkautuneet toisistaan. Eahpáraš-olennot ovat yleisiä uskomusolentoja, ja monilla saamelaisperinteen kertojilla oli joko omakohtaisia tai lähipiiriin kuuluvien henkilöiden kokemuksia asiasta. Olennot havaittiin usein äänestä, mutta myös näköhavaintoja on olemassa. Niitä kohdattiin usein syrjäisillä alueilla, pimeään tai hämärään aikaan paikoissa, jotka olivat tunnettuja kummittelupaikkoja. Olennon kohtaamiseen liittyy usein ahdistavuus, joka saattoi johtaa niin sanottuun ráimmahallan-tilaan. Eahpáraš-olennon karkottamiseen oli erilaisia riittejä, joista yleisin oli kasteriitti. Siinä noudatettiin vanhaa hätäkastetta, jossa vainajalle annettiin nimi. Eahpáraš on yleissaamelainen termi, jolla tarkoitetaan kummittelevaa lapsivainajaolentoa. Se on deminutiivimuoto sanasta ’eahpár’, joka pohjautuu suomen kielen sanaan ’äpärä’. Suomalaisissa lakiteksteissä sillä on tarkoitettu aviottomana syntynyttä lasta ja joissain murteissa laajemmin pientä lasta
Valentin Hristov (s. 1994)

Valentin Hristov (azer. Valentin Xristov, bulg. Валентин Снежов Христов, Valentin Snežov Hristov, s. 30. maaliskuuta 1994 Šumen, Bulgaria) on bulgarialais-azerbaidžanilainen painonnostaja ja olympiamitalisti. 156 senttimetriä pitkä Hristov kilpailee nykyisin 62-kiloisten sarjassa. Hristov edusti synnyinmaataan Bulgariaa vuoteen 2011 asti. Hän edusti maata vuoden 2009 nuorten MM-kisoissa ja saman vuoden nuorten EM-kisoissa, joista hän saavutti hopeaa. Ensimmäisistä arvokilpailuistaan Azerbaidžanin väreissä, vuoden 2011 MM-kilpailuista Hristov saavutti pronssia. Vuonna 2012 hän voitti EM-kultaa ja olympiapronssia 56 kilon sarjasta ollen ensimmäinen azerbaidžanilainen painonnoston olympiamitalisti. Vuonna 2013 Hristov voitti toistamiseen EM-kultaa, mutta hänet hylättiin hänen käryttyään dehydromethyltestosteronin käytöstä ja hänelle annettiin kahden vuoden kilpailukielto. Vapauduttuaan kiellosta vuonna 2015 Hristov voitti EM-kultaa ja MM-pronssia 62-kiloisista
Port Wentworthin sokeritehtaan räjähdys

Port Wentworthin sokeritehtaan räjähdys oli teollisuusonnettomuus, joka tapahtui 7. helmikuuta 2008 Port Wentworthissa Georgiassa. 14 ihmistä kuoli ja 38 loukkaantui, kun Imperial Sugarin omistamassa sokeritehtaassa tapahtui pölyräjähdys. Tehdasrakennus oli suuri ja vanha, ja siinä käytetyt rakennusmetodit olivat vanhentuneita. Tämän on uskottu lisänneen räjähdystä seuranneen tulipalon vakavuutta. Räjähdyksen alkupiste oli tehtaan keskiosissa, varastosiilojen alla olleessa kellarissa. Yhdysvaltain oikeusministeriön tekemien tutkimusten perusteella tahallisen rikollisen toiminnan mahdollisuus suljettiin pois vuonna 2013. Onnettomuutta tutkinut Yhdysvaltain kemikaaliturvallisuusvirasto (U.S. Chemical Safety and Hazard Investigation Board, CSB) julkaisi loppuraporttinsa syyskuussa 2009. Raportissa se kertoi, että onnettomuus olisi ollut täysin estettävissä. Imperial Sugaria, sen siivousaliurakoitsijaa tai molempia vastaan oli syyskuuhun 2010 mennessä jätetty 44 kannetta
Mauricio Macri

Mauricio Macri (s. 8. helmikuuta 1959) on argentiinalainen keskustaoikeistolainen poliitikko, maan pääkaupungin Buenos Airesin entinen pormestari ja Argentiinan presidentti vuosina 2015–2019. Ennen presidentiksi nimittämistä Macri toimi Buenos Airesin pormestarina. Vuoden 2015 presidentinvaalin toisella kierroksella Macri sai noin 52 prosenttia äänistä. Macri on ollut menestyvä liikemies, joka toimi rakennus- ja rahoitusalalla sekä autokaupassa. Hän lähti politiikkaan 1991 jouduttuaan kidnappauksen ja lunnasvaatimuksen uhriksi. Hän perusti oman puolueen 2003. Edellinen presidentti Cristina Fernández de Kirchner valitsi seuraajasuosikikseen Daniel Sciolin, joka kuitenkin hävisi syksyn 2015 presidentinvaalit Macrille. Kirchner kieltäytyi osallistumasta vallanvaihtoseremoniaan. Taloudellisen taantuman aikana säästötoimia luvannut Macri hävisi presidentinvaalit lokakuussa 2019 ja keskusta-vasemmistolaiset peronistit palasivat valtaan. Presidentiksi valittiin Alberto Fernández ja hänen varapresidentikseen entinen presidentti Cristina Fernández de Kirchner
Monumentaalinen propaganda

Monumentaalinen propaganda tai monumenttipropaganda oli V. I. Leninin Venäjän vallankumouksen alussa esittämä suunnitelma, jota alettiin toteuttaa Neuvosto-Venäjällä vuodesta 1918 alkaen. Siinä otettiin käyttöön visuaalinen monumenttitaide, vallankumoukselliset iskulauseet ja monumentaalinen kuvanveisto tärkeiksi vallankumouksellisten aatteiden ja kommunististen ihanteiden propagoijiksi. Suunnitelma loi kysynnän monumentaaliselle, valtion tilaamalle kuvanveistolle, joka loi perustan koko myöhemmälle Neuvostoliiton kuvanveiston koulukunnalle. Suunnitelmassa oli kaksi päähanketta. Rakennukset ja muut perinteisesti mainoksille ja julisteille käytetyt pinnat koristettiin vallankumouksellisilla iskulauseilla ja muistomerkkireliefeillä. Lisäksi luotiin runsaasti väliaikaisia kipsivaloksia monumentteina vallankumouksellisten johtajien kunnioittamiseksi. Leninin ajatuksena oli vallankumouksellisen propagandan juurruttaminen taiteellisten monumenttien, kuten maalausten, veistosten ja urbaanin arkkitehtuurin välityksellä. Se oli keino viestiä olennaisia poliittisia viestejä paljolti lukutaidottomalle väestölle. Veistosten ja maalausten oli määrä turvata valtionjohdon symbolinen läsnäolo maan jokaisessa kolkassa. Siksi poliittisen johdon muutos aiheutti damnatio memoriaen – aikaisemman hallinnon valtiomiesten kuvien tuhoamisen
HMS Neptune (1797)

HMS Neptune oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1797 vesillelaskettu Dreadnought-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva. Sir John Henslowin suunnittelema alus tilattiin 15. helmikuuta 1790 Deptfordin telakalta, jossa aluksen rakennustöistä vastasi Martin Ware kesäkuuhun 1795 ja sen jälkeen Thomas Pollard. Köli laskettiin huhtikuussa 1791. Alus laskettiin vesille 28. tammikuuta 1797 ja valmistui 12. helmikuuta, jolloin sen valmistuskustannukset varustamisineen olivat 77 053 puntaa. Alus otettiin palvelukseen 25. maaliskuuta 1797 päällikkönään Henry Stanhope. Alus lähti 11. kesäkuuta Woolwichistä Noreen kommodori Sir Erasmus Gowerin lippulaivana. Aluksen ollessa Gravesendissä sille saapui määräys hyökätä Noressa kapinaan nousseita vastaan HMS Agincourtin, HMS Lancasterin ja tykkiveneosaston kanssa