nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Tka7

VR Track (Suomi) Tka7 on alun perin VR:n käyttämä ratatyökoneiden kalustosarjatunnus. Sarjan yksiköt ovat nykyisin yleisimpiä radan kunnossapitotehtävissä toimivia ratatyökoneyksiköitä, ja niitä voi nähdä kaikilla Suomen rataosilla. Tka7-sarjaa on valmistettu yhteensä 80 kappaletta VR:n Kuopion konepajalla, ja ensimmäinen yksilö nro. 168 sai lisänimen Simo konepajan päällikön Simo Nummelinin mukaan. VR:n lisäksi sarjaa käyttää Helsingin metroa operoiva HKL-metroliikenne, jolla on neljä Tka7-sarjan ratakuorma-autoa numeroilla 1, 3, 6 ja 7.  Sarjan kaikissa koneissa ei ole nosturia, ja ne voidaan varustaa lumenpoistotehtäviä varten Saalastin valmistamalla hydraulisesti ohjatulla Lumikko-lumiauralla. Tka7:n paino on varustuksesta riippuen 28–31 tonnia. Tka7-sarjan ratakuorma-autot on tarkoitettu radan kunnossapitotehtäviin liittyviin kalustonsiirtoihin. Sarjan huippunopeus on 80 km/h. Osa sarjasta on romutettu ja muutamia on museoliikenteen käytössä: numero 168 Haapamäen Museoveturiyhdistys ry (Haapamäki), 172 Porvoon Museorautatie ry PMR (Porvoo), 190 Museoveturiseura (Toijala), 198 Keitele-museo (Suolahti), 215, 217 ja 218 Höyryveturimatkat 1009 Oy (Kouvola) ja 238 Sinisten vaunujen ystävät.
Kaspijsk

Koordinaatit: 42°53′N, 47°38′E Kaspijsk (ven. Каспи́йск, lakiksi Ккасппи, dargiksi, lezgiksi ja avaariksi Каспийск) on kaupunki Dagestanin keskiosassa Venäjän federaatiossa. Se sijaitsee Kaspianmeren rannalla noin 18 kilometriä kaakkoon pääkaupungista Mahatškalasta. Kaspijsk perustettiin vuonna 1932 nimellä Dvigatelstroi (ven. Дви́гательстро́й). Vuonna 1947 siitä tuli kaupunki ja samalla nimi muutettiin muotoon Kaspijsk. Pääkaupunki: MahatškalaBuinaksk | Dagestanskije Ogni |Derbent |Hasavjurt |Izberbaš |Južno-Suhokumsk |Kaspijsk |Kiziljurt | Kizljar Agul | Ahty | Ahvah | Akuša | Babajurt | Bežtan osa-alue | Bolith | Buinaksk | Buinaksk | Dagestanskije Ogni | Dahadajev | Derbent | Derbent | Dokuzpara | Gergebil | Gumbet | Gunib | Hasavjurt | Hasavjurt |Hiv | Hunzah | Izberbaš | Južno-Suhokumsk | Kaitag | Kajakent | Karabudahkent | Kaspijsk | Kazbek | Kiziljurt | Kiziljurt | Kizljar | Kizljar | Kul | Kumtorkala | Kurah | Lak | Levaši | Magaramkent | Mahatškala | Nogai | Novolak | Rutul | Šamil | Sergokala | Suleiman Stalski | Tabasaran | Tarumovka | Tljarata | Tšaroda | Tsumada | Tsunta | Untsukul
Ruotsin korkein oikeus

Ruotsin korkein oikeus (ruots. Högsta domstolen) on Ruotsin korkein oikeusaste ja viimeinen aste kaikissa siviili- ja rikosasioissa. Se toimii rinnakkaisena korkeimman hallinto-oikeuden kanssa. Jotta oikeusjuttu päätyisi käsiteltäväksi korkeimpaan oikeuteen, siitä tulee olla tuomio jossakin Ruotsin kuudesta hovioikeudesta, jolloin voidaan hakea muutoksenhakuoikeutta. Muutoksenhakulupa myönnetään yleensä ainoastaan, jos korkein oikeus haluaa käsitellä juttua ennakkotapauksena. Korkeimman oikeuden tuomio on lopullinen, eikä siihen voi hakea muutosta. Ruotsin korkein oikeus kokoontuu Tukholmassa. Muinoin Ruotsin valtakunnassa kuninkaalla oli kaikki päätäntävalta oikeusasioissa. Vuonna 1614 kuningas Kustaa II Aadolf antoi kuitenkin Svean hovioikeudelle vallan julistaa tuomiot hänen nimissään. Kuningas perusti valtaneuvoston, joka toimi samalla sekä ylimpänä tuomioistuimena että hallituksena, ja neuvostolta saattoi hakea muutosta hovioikeuden tuomioihin. Valtaneuvosto toimi paljolti kuninkaan määräysvallassa. Yksinvaltiaana hallinnut Kustaa III lakkautti valtaneuvoston ja perusti vuonna 1789 Ruotsin korkeimman oikeuden
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1948

Harry S. TrumanDemokraatit Harry S. TrumanDemokraatit Yhdysvaltain presidentinvaalit 1948 olivat Yhdysvaltain 41. presidentinvaalit, jotka järjestettiin 2. marraskuuta 1948. Demokraattisen puolueen istuva presidentti Harry S. Truman voitti vaalit. Truman sai vaaleissa vastaansa paitsi toisen pääpuolueen republikaanien Thomas Deweyn, myös kaksi demokraateista eronnutta ryhmittymää. Oikealta hänet haastoi Strom Thurmondin johtama Osavaltioiden oikeudet -puolue (ns. dixiecrats). Puolue erkani kesällä 1948 demokraateista sen jälkeen, kun Minneapolisin pormestari Hubert Humphrey oli onnistuneesti sisällyttänyt kansalaisoikeuksien ajamisen demokraattisen puolueen vaaliohjelmaan sen puoluekokouksessa Philadelphiassa. Demokraattien sodanvastainen vasemmisto puolestaan oli ryhmittynyt jouluna 1947 Trumanin ulkopolitiikkaa jyrkästi vastustaneen entisen varapresidentin ja kauppaministerin Henry A
Luettelo televisiosarjan Simpsonit hahmoista

Tämä on luettelo televisiosarjassa Simpsonit esiintyvistä vakituisista hahmoista. Luettelossa ei ole vain yksittäisissä jaksoissa esiintyneitä hahmoja ellei niihin ole viitattu myöhemmin. Simpsoneissa omana itsenään esiintyneet todelliset henkilöt ovat luettelossa Luettelo televisiosarjassa Simpsonit vierailleista tähdistä. Rod Flanders (ääninäyttelijä Pamela Hayden) ja Todd Flanders (ääninäyttelijä Nancy Cartwright) ovat Nedin ja Mauden kaksi poikaa. Molemmilla on kiharat punaruskeat hiukset. Todd nähtiin ensi kerran 1. kauden ensimmäisessä jaksossa ”Joulurauha” ja Rod saman kauden myöhemmässä jaksossa ”Ruostunut romukasa”. He ovat suunnilleen Bartin ja Lisan ikäisiä, Rod on pari vuotta Toddia vanhempi, mutta tarkat tiedot heidän iästään ovat ristiriitaisia. 6. kauden jaksossa ”Lapsenvahti ja peto” Simpsonien tv-ruudulla vilistävä lista tv-uutisten oikaisuista sisältää piiloviestin, jonka mukaan Todd olisi vanhempi kuin Rod, mutta kyseessä oli luultavasti vain vitsi. Ned ja Maude ovat kasvattaneet pojistaan kilttejä ja uskonnollisia, joten he rukoilevat usein ja pitävät vain kristillisistä peleistä, leikeistä ja tv-ohjelmista. Äärimmäisen suojatun elämänsä vuoksi Rod ja Todd eivät useinkaan ymmärrä tai pysty kohtaamaan ympäröivän maailman ilmiöitä, vaan he ovat todella naiiveja ja arkoja
Bionicle

Bionicle oli Legon rakennussarja, jota markkinoitiin ensisijaisesti 8–16 vuotiaille. Ensimmäiset setit julkaistiin Euroopassa vuoden 2000 lopulla ja Amerikassa vuoden 2001 alussa. Aluksi Bionicle oli osa Legon Technic-rakennussarjaa, mutta eriytyi omaksi brändikseen vuonna 2002. Bionicle-tuoteperheen oli alun perin kaavailtu kestämään 20 vuotta, mutta se kuitenkin päätettiin aikaisemmin vuonna 2010. Kuitenkin vuonna 2014 Lego ilmoitti käynnistävänsä sarjan uudelleen vuoden 2015 alussa. Sana Bionicle tulee englannin kielen sanoista Biological Chronicle (suom. biologinen kronikka). Vuonna 2001 eräät maorit pahastuivat siitä, että Lego käytti rakennussarjoissaan maorinkielisiä nimiä. Yhtiö myönsi "lainanneensa" nimistöä maorien kulttuurista ja kielestä, ja lupasi kirjata ylös ohjesäännön, jonka mukaan se toimisi tulevaisuudessa vastaavissa tilanteissa. Sarjan teeman keskeisessä asemassa ovat erilaisia voimia antavat naamiot eli Kanohit, niitä käyttävät sankarihahmot sekä monet saaret, kylät ja kansat. Bionicle-figuurien erikoisuutena ja keräilyominaisuutena on, että tiettyjen hahmojen osat yhdistämällä voi rakentaa suurempia figuureja. Kuusi Toaa saapui Mata Nuin saarelle taistelemaan pahaa Makutaa vastaan ja pelastamaan saaren
Firaxis Games

Firaxis Games on tietokonepelitalo, jonka perustivat vuonna 1996 Microproselta lähteneet Sid Meier, Jeff Briggs ja Brian Reynolds. Firaxis on jatkanut Sid Meierin Microproselle kehittämiä pelisarjoja. Take-Two Interactive osti Firaxis Gamesin vuonna 2005, joten Firaxis on nyt Take-Twon tytäryhtiö.
Elisabet Saksi-Altenburg

Ioann Konstantinovitš Romanov, Gavriil Konstantinovitš Romanov, Tatjana Konstantinovna Romanova; Konstantin Konstantinovitš Romanov; Suuriruhtinatar Elisabet Mavrikijevna Saksi-Altenburg-Romanova (ven. Елизавета Маврикиевна, Jelizaveta Mavrikijevna; alun perin saks. Prinzessin Elisabeth Auguste Marie Agnes von Sachsen-Altenburg) (25. tammikuuta 1865 Meiningen, Saksi-Meiningen – 24. maaliskuuta 1927 Leipzig, Saksi) oli suuriruhtinas Konstantin Konstantinovitš Romanovin saksalaissyntyinen puoliso. Elisabetin vanhemmat olivat Saksi-Altenburgin prinssi Moritz (1829–1907) ja Saksi-Meiningenin prinsessa Auguste Luise Adelheid Karoline Ida (1843–1919). Elisabet matkusteli nuoruudessaan sukulaisissaan Euroopan hoveissa ja 16-vuotiaana vuonna 1882 tapasi Altenburgissa pikkuserkkunsa suuriruhtinas Konstantin Konstantinovitšin. Molemmissa perheissä alettiin puhua häistä. Elisabet oli heti valmis, mutta Konstantin empi, vaikka olikin jo 24-vuotias. Elisabetin lähtiessä Konstantin lupasi kirjoitella, mutta tämä ei kirjoittanut. Sen sijaan kaunosielu Konstantin kirjoitti runoja Elisabetista. Avioliitto kuitenkin toteutui vuonna 1884
Luettelo suomalaisista Euroopan parlamentin jäsenistä

Suomalaiset Euroopan parlamentin jäsenet ovat Suomen edustajia, jotka on valittu Euroopan parlamentin vaaleissa. Heitä on ollut Euroopan parlamentissa vuoden 1995 alusta. Ensimmäiset edustajat valitsi eduskunta, sillä europarlamenttivaalit 1994 olivat ennen Suomen jäsenyyttä Euroopan unionissa. Muiden vuonna 1995 liittyneiden jäsenvaltioiden eli Itävallan ja Ruotsin ohella Suomi järjesti omat europarlamenttivaalit kuntavaalien 1996 yhteydessä ja sitten normaalirytmisesti viisivuosittain muidenkin EU-maiden kanssa europarlamenttivaaleista 1999. Vaikka edustajat parlamenttiin valitaankin kansallisten puolueiden listoilta, jakautuvat he parlamentissa europuolueiden alaisiin europarlamenttiryhmiin. Kaudella 2024–2029 Suomella on 15 edustajaa europarlamentissa. Kausilla 1995–2004 edustajia oli 16, 2004–2009 ja 2020–2024 14 sekä 2009–2020 13. Eduskunnan marraskuussa 1994 valitsemat edustajat: Europarlamenttivaaleissa 1996 valitut edustajat: Vuoden 1999 keväällä kolme edustajaa, Outi Ojala, Kirsi Piha ja Sirkka-Liisa Anttila, valittiin Suomen eduskuntaan, ja he jättivät heti paikkansa Euroopan parlamentissa. Heidän tilalleen europarlamenttiin kolmeksi kuukaudeksi kevätkesällä 1999 nousivat varaedustajat. Europarlamenttivaaleissa 1999 valitut edustajat: Europarlamenttivaaleissa 2004 valitut edustajat: Europarlamenttivaaleissa 2009 valitut edustajat: Europarlamenttivaaleissa 2014 valitut edustajat: Europarlamenttivaaleissa 2019 valitut edustajat: Europarlamenttivaaleissa 2024 valitut edustajat:
Jämtland

Jämtland (joskus myös suom. Jämtlanti) on yksi Ruotsin maakunnista. Se sijaitsee Pohjois-Ruotsissa Norlannin pääalueella. Jämtlandin pinta-ala on 34 219,0 km². Vuoden 2011 lopussa maakunnassa oli 112 702 asukasta, joten väestötiheys oli 3,3 asukasta neliökilometriä kohti. Maakunta rajautuu Härjedalenin, Medelpadin, Ångermanlandin ja Lapin maakuntiin sekä Norjan valtioon. Jämtlandin ainoa kaupunki on Östersund. Maakunnan korkein kohta on Storsylen, joka kohoaa 1 734 metriin. Suurin järvi on Storsjön. Jämtlandissa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 112 702 asukasta, jotka jakaantuivat eri lääneihin seuraavasti: Kaikki läänit kuuluvat maakuntaan vain osittain. Jämtlanninpystykorva on jalostettu Jämtlannissa.
Pink Fairies

Twink, rummut, lauluPaul Rudolph, kitara, lauluDuncan Sanderson, basso, lauluRussell Hunter, rummut Polydor Records Pink Fairies on 1970-luvun alkupuolella toiminut brittiläinen rockyhtye. Yhtye julkaisi kolme albumia vuosina 1971–1973 ja nautti suurta suosiota underground-piireissä. Pink Fairies esiintyi usein yhdessä Hawkwindin kanssa ja soitti monissa hyväntekeväisyys- ja ilmaiskonserteissa (tämä yhdistelmä tunnettiin nimellä Pinkwind). Yhteiskunnallisten asenteidensa ja suoraviivaisen soittonsa perusteella Pink Fairiesia on pidetty myös punkrockin edelläkävijänä. Pink Fairies perustettiin vuonna 1970, jolloin Mick Farrenin Deviants-yhtyeessä soittaneet Paul Rudolph (kitara), Duncan Sanderson (basso, laulu) ja Russell Hunter (rummut) liittyivät yhteen rumpali-vokalisti John ”Twink” Alderin kanssa. Ensimmäinen single ”The Snake” / ”Do It” julkaistiin vuonna 1971 ja debyyttialbumi Never Never Land samana vuonna. Albumi menestyi vaihtoehtolistoilla hyvin ja sillä on edelleen kulttimaine. Albumin julkaisun jälkeen yhtye lähti kiertueelle esiintyen muun muassa Glastonburyn festivaaleilla kesäkuussa 1971. Twink erosi pian tämän esiintymisen jälkeen vedoten henkilökohtaisiin syihin. Yhtye jatkoi kolmimiehisenä. Vuoden 1971 elokuussa Pink Fairies esiintyi Suomessa Ruisrock-festivaaleilla. Kyseinen esiintyminen on julkaistu CD:nä vuonna 2008 nimellä Finland Freakout 1971
Robert E. Lee

Robert Edward Lee (19. tammikuuta 1807 Westmorelandin piirikunta, Virginia – 12. lokakuuta 1870 Lexington, Virginia) oli ammattisotilas ja etelävaltioiden menestyksellisin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Ennen sisällissotaa Lee saavutti mainetta Yhdysvaltain (Unionin) armeijassa, jossa hän eteni aina everstiluutnantiksi asti. Virginian erottua Unionista Lee kuitenkin päätti liittyä Konfederaation armeijaan, jossa hänet ylennettiin pian kenraaliksi. Lee toimi aluksi Jefferson Davisin neuvonantajana, mutta otti kesällä 1862 Pohjois-Virginian armeijan komennukseensa. Armeija saavutti merkittäviä voittoja aina Gettysburgin taisteluun asti, jossa Lee menetti tuhansia miehiä. Talvella 1865 Lee nimitettiin Konfederaation armeijan ylipäälliköksi, mutta hän ei pystynyt enää lyömään syvälle etelään edenneitä Unionin joukkoja. Lee antautui 9. huhtikuuta 1865 Virginiassa Unionin kenraali Ulysses S. Grantin joukoille lopettaen näin sisällissodan. Sisällissodan jälkeen Lee nimitettiin Lexingtonissa, Virginiassa sijainneen Washington Collegen presidentiksi
Sergei Ivanov

Sergei Borisovitš Ivanov (ven. Сергей Борисович Иванов, s. 31. tammikuuta 1953 Leningrad) on venäläinen virkamies ja presidentti Vladimir Putinin aiempi luottohenkilö. Hän on ollut elokuusta 2016 alkaen presidentin erityisedustaja luonnonsuojelua, ekologiaa ja kuljetuksia koskevissa kysymyksissä. Tuolloin Putin siirsi hänet syrjään presidentinhallinnon päällikön tehtävistä. Siirto on tulkittu yleisesti potkuiksi. Ivanov opiskeli Leningradin valtionyliopiston filologian laitoksen kääntäjäosastolla, KGB:n kursseilla Minskissa 1976 ja valmistui KGB:n 101. koulusta vuonna 1981. Hän meni naimisiin 1976 ja muutti 1980 Moskovaan. Hänellä on kaksi poikaa. Ivanov työskenteli KGB:ssä vuodesta 1976
Maagi

Maagi (< kreikk. μάγος magos < muinaispersian magu-) oli pappi iranilaisessa zarathustralaisuudessa. Nimityksellä voidaan tarkoittaa myös ketä tahansa, joka harjoittaa yksityisiä rituaaleja maailman tai historian muuttamiseksi, ja sitä kautta sanasta on johdettu länsimaiset taikuutta merkitsevät magia-sanat. Muinaispersian kielen sana magu-, ’pappi’, esiintyy länsi-iranilaisissa kaiverruksissa ja hallinnollisissa dokumenteissa jo akhaimenidien kaudella 550–330 eaa. Maagien roolista ja tehtävistä ei kuitenkaan noiden kirjoitusten pohalta ole saatu selkoa. Kreikkalainen historioitsija Herodotos kutsui maageiksi yhtä meedialaisten kuudesta heimosta, minkä seurauksena maagien on usein arveltu olleen alun perin meedialaisten pappisklaani. Herodotoksen maageille antamat piirteet ja tehtävät vastaavat kuitenkin zarathustralaisuutta, minkä vuoksi on myös arveltu, että Herodotos kuvasikin zarathustralaisia pappeja. Herodotoksen mukaan maagit esimerkiksi kulkivat Persian armeijan mukana ja suorittivat uhreja ja libaatioita, kuten zarathustralaisten pappienkin tiedetään muiden lähteiden perusteella tehneen. Maagit myös lauloivat hymnejä sekä tulkitsivat merkkejä, unia ja enteitä, minkä lisäksi heillä oli hallinnollisia maallisia tehtäviä. Muutama sukupolvi Herodotoksen jälkeen maageihin liitettiin myös kasvattajan ja teologin rooli Zarathustran oppien levittämisessä ja tulkitsemisessa. Zarathustralaiset luopuivat tuntemattomasta syystä magu-sanan käytöstä sassanidikauden 224–642 jälkeen. Arabimiehityksen jälkeen zarathustralainen pappisjärjestelmä yksinkertaistui, ja hovipapit sekä maallisia töitä tehneet papit katosivat
Mátyás Rákosi

Unkarin kansantasavallan ansiomerkkiKossuthin ritarikunta Mátyás Rákosi [ˈmaːcaːʃ ˈraːkoʃi] (14. maaliskuuta 1892, Ada, Itävalta-Unkari – 5. helmikuuta 1971, Gorki, Neuvostoliitto) oli unkarilainen poliitikko ja Unkarin johtaja 1945–1956, Unkarin kommunistipuolueen pääsihteeri. Rákosi syntyi 1892 tuolloin Unkarin kuningaskuntaan kuuluneessa Adan kaupungissa (nykyisen Serbian Vojvodinassa) juutalaisen kauppiaan József Rosenfeldin kaikkiaan kolmestatoista lapsesta viidentenä. Perhe muutti 1898 Soproniin, missä Rosenfeld-nimi vuonna 1904 muutettiin unkarilaiseksi Rákosiksi, ja asettui myöhemmin asumaan Vojvodinan Szabadkaan (Subotica). Szabadkaan jääneet perheenjäsenet, isä József, veli Béla ja sisar Hajnalka, saivat sittemmin surmansa holokaustissa. Mátyás Rákosi kävi koulunsa Sopronissa ja Szegedissä, opiskeli sen jälkeen Unkarin kuninkaallisessa idänkaupan akatemiassa sekä stipendiaattina Hampurissa ja Lontoossa. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua, kesällä 1914, Mátyás Rákosi astui Szabadkaan sijoitetun Unkarin kuninkaallisen armeijan 6. jalkaväkirykmentin palvelukseen. Aliupseerikurssin suoritettuaan hän joutui itärintamalle ja päätyi sotavangiksi Venäjälle. Sieltä hän vapautui keväällä 1918 ja palasi Szabadkaan toukokuussa. Elokuussa hänet ylennettiin luutnantiksi, mutta rintamapalvelukseen hän ei enää joutunut vaan toimi kouluttajana
M/S Herald of Free Enterprise

M/S Herald of Free Enterprise oli Townsend Thoresen (nyk. P&O Ferries) -varustamon autolautta. Kun lautta lähti 6. maaliskuuta 1987 Zeebruggen satamasta kello 18:05, Belgiasta, oli sen keulaportti jäänyt auki, jonka vuoksi autokannelle pääsi vettä 90 sekuntia lähdön jälkeen. Vesi sai lautan kallistumaan, kunnes se kaatui sataman edustalla, vain hieman alle 25 minuuttia lähdön jälkeen. Onnettomuudessa kuoli 193 ihmistä. Onnettomuustutkinnassa paljastui miehistön ja Townsend Theoresen johdon toiminnassa olleen useita laiminlyöntejä, kuten yrityksen välinpitämättömyys alusturvallisuuteen ja ongelmiin sen johdossa. Tutkinnassa paljastuneet ongelmat saivat Zeebruggen onnettomuudelle maineen esimerkkinä huonosta johtamiskulttuurista, sen seurauksista ja siitä, kuka on vastuussa onnettomuuden sattuessa. Vuonna 1987 Townsend Thoresen -varustamolla oli 24 autolauttaa. 1970-luvun lopussa varustamo tilasi saksalaiselta laivanrakennusyhtiöltä Schichua Unterweseriltä (nyk. Schichau Seebeckwerft) kolme identtistä sisaralusta, joiden oli määrä kulkea yrityksen reittiä Doverista Calaisiin. Laivat toimitettiin varustamolle (Townsend Car Ferries) vuonna 1980
Ibrahim al-Ja’fari

Ibrahim al-Ašaiqir al-Ja’fari (arab. إبراهيم الجعفري‎, Ibrāhīm al-Ja‘farī, s. 1947, Karbala) on irakilainen lääkäri ja poliitikko. Hän oli Irakin pääministeri Irakin siirtymäkauden hallituksessa tammikuun 2005 vaalien jälkeen, ja ulkoministeri vuosina 2014–2018 Haider al-Abadin hallituksessa. Irakin väliaikaishallituksessa 2004 al-Ja’fari oli toinen kahdesta varapresidentistä – tehtävä oli lähinnä seremoniallinen. Hän on ollut myös islamilaisen da’wa-puolueen (Hizb al-da’wa al-islamiyya) puhemies. Al-Ja’fari syntyi Karbalassa 1947, jolloin sai nimekseen Ibrahim al-Ašaiqir (arab. إبراهيم الأشيقر‎). Hän kävi Mosulin yliopistoa ja valmistui lääketieteen tohtoriksi. Hän on uskonnoltaan šiia ja liittyi da’wa-puolueeseen jo 1968. Valmistuttuaan 1974 hän osallistui da’wan kapinaan, joka pyrki syrjäyttämään hallitsevan maallisen Baath-puolueen. Kapinan epäonnistuttua Ibrahim al-Ašaiqir lähti maanpakoon Iraniin 1980 ja siirtyi sieltä Lontooseen
Gheorghe Gheorghiu-Dej

Gheorghe Gheorghiu-Dej (syntyjään Gheorghe Gheorghiu, 8. marraskuuta 1901 Bârlad – 19. maaliskuuta 1965 Bukarest) oli romanialainen kommunistipoliitikko. Hän toimi Romanian kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuosina 1945–1965 ja pääministerinä vuosina 1952–1955. Gheorgiu-Dej oli lähtöisin työläisperheestä. Hän liittyi Romanian kommunistiseen puolueeseen vuonna 1930 ja hänet valittiin sen keskuskomiteaan 1936. Hänet vangittiin rautatieläisten Grivițan lakosta vuonna 1933 ja hän oli vankeudessa Târgu Jiun leirillä vuoteen 1944 asti. Hän oli puolueen vankilaosaston johtaja, erotuksena niistä jotka asuivat fasistien valtakauden ja maailmansodan ajan maanpaossa Neuvostoliitossa. Gheorghiu-Dej pakeni leiriltä elokuussa 1944 ja tuli valituksi pääsihteeriksi 1945 ja Petru Grozan kommunistisen "talonpoikaisrintaman" hallituksen talousministeriksi 1945. Hän otti osaa Pariisin rauhanneuvotteluihin 1946–1947. Kommunistisen puolueen pääsihteerinä hän oli Ana Paukerin ja moskovalaisosaston kommunistien toiminnan varjossa vuoteen 1952 asti. Ana Pauker ja moskovalaiset erotettiin puolueesta vuonna 1952
Valtioneuvoston linna

Valtioneuvoston linna (aikaisemmin Senaatintalo, nykyinen nimi käyttöön 27. marraskuuta 1918, ruots. Statsrådsborgen) sijaitsee Senaatintorin laidalla Kruununhaassa Helsingissä. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Carl Ludvig Engel, sen rakennustyöt alkoivat 1818 ja valmistuivat vuonna 1822. Linna rakennettiin alkuaan Suomen senaattia varten, joka toimi tiloissa vuodet 1822–1918. Itsenäisyyden aikana senaatin paikan otti valtioneuvosto, jonka mukaan talo sai nykyisen nimensä. Nykyään valtioneuvoston linnassa toimivat pääministerin johtama valtioneuvoston kanslia, oikeuskanslerinvirasto ja suurin osa valtiovarainministeriöstä. Kun Helsingistä tehtiin vuonna 1812 Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupunki, oli sinne rakennettava tilat keskushallintoa varten. Kaupungin jälleenrakennustoimikunnan arkkitehdiksi palkattiin vuonna 1816 saksalainen Carl Ludvig Engel, jonka ensimmäisiä tehtäviä oli suunnitella rakennus senaatille ja keskusvirastoille. Senaatintalo sijoitettiin Senaatintorin itäpuoliseen kortteliin, joka oli varattu sille Johan Albrecht Ehrenströmin asemakaavassa. Korttelin aiemmat rakennukset, mukaan lukien Burgmanin talo, olivat tuhoutuneet vuoden 1808 tulipalossa. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1818, ja Senaatintorin puoleinen länsisiipi otettiin käyttöön vuonna 1822, jolloin senaatti muutti rakennukseen
Seppo Repo

Seppo Hannu Antero Repo (s. 21. syyskuuta 1947 Liperi, Suomi) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Hän oli ensimmäisiä suomalaisia Pohjois-Amerikan ammattilaisliigoissa. Repo aloitti pääsarjauransa Savonlinnan SaPKossa 1968. Kahden kauden päästä Repo siirtyi Helsinkiin, jossa pelasi yhden kauden Jokereissa, Karhu-Kissoissa ja HJK:ssa. Kaudet 1973–1976, 1977–1978 ja 1981–1983 hän pelasi TPS:ssa. Repo voitti yhden Suomen mestaruuden ja yhteensä neljä mitalia. Hän pelasi SM-sarjassa ja -liigassa 353 runkosarjaottelua tehoin 239 + 153. Pudotuspeleissä hän teki 22 ottelussa pisteet 9 + 9. Ulkomailla Repo pelasi useassa eri maassa. Vuonna 1976 hän siirtyi WHA-liigan Phoenix Roadrunnersiin
Penkinpainajaiset

Penkinpainajaiset (puhekielessä penkkarit) on juhla, joka järjestetään helmikuussa abiturienttien päättäessä säännöllisen koulunkäyntinsä. Lukion ylimmällä luokalla varsinainen koulutyö päättyy muista koululuokista poiketen jo helmikuussa, nykyisin kurssimuotoisissa lukioissa yleensä lukuvuoden 3. tai 4. jakson päättyessä helmikuun alkupäivinä. Tämän jälkeen kevätlukukauden loppuosan aikana (viisijaksojärjestelmää käyttävissä lukioissa 4. ja 5. jaksossa, kuusijaksojärjestelmässä 5. ja 6. jaksossa) abiturienteille pidetään ainoastaan ylioppilastutkinnon kirjalliset kokeet sekä eri aineissa suulliset kuulustelut (tenttikausi). Nykyisin hieman varsinaisen koulutyön päättymisen jälkeen, yleensä 6. tai 7. viikon torstaina (aikaisintaan 5
Inna Ilivitzky

Inna Ilivitzky (ent. Riipinen, s. 11. syyskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen eläinlääkäri ja vasemmistoliittolainen poliitikko. Huhtikuussa 1999 Ilivitzky nousi varasijalta Euroopan parlamenttiin, jossa hän toimi noin kolme kuukautta, kun Outi Ojala luopui paikastaan tultuaan valituksi eduskuntaan maaliskuun 1999 vaaleissa. Ilivitzky oli ehdolla myös europarlamenttivaaleissa 1999 (14 901 ääntä) ja 2004 (6 531), mutta hän ei tullut valituksi. Ilivitzky valmistui Helsingin eläinlääketieteellisestä korkeakoulusta vuonna 1972 ja työskenteli sittemmin pitkään eläinlääkärinä Valkeakoskella. Ennen eläkkeelle jäämistään hän toimi Etelä-Suomen läänin läänineläinlääkärinä. Ilivitzky oli yksi Vasemmistonaisten puheenjohtajista 2000-luvun ensikymmenellä. Ilivitzky on tunnettu laajasta kielitaidostaan ja kansainvälisyydestään: hänen vanhempansa olivat Karjalan evakkoja, äiti ortodoksi ja isä juutalainen, ja haastattelussa Ilivitzky on kertonut matkustaneensa jo lapsena ympäri Eurooppaa isän sukulaisten vieraana.