nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Black (videopeli)

Black on Criterion Gamesin kehittämä ja Electronic Artsin vuonna 2006 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu PlayStation 2:lle ja Xboxille. Black kertoo erikoisjoukon jäsenestä, jonka tehtävänä on tuhota terroristiliike ”seventh wave”. Pelin tasojen pituus vaihtelee. Ensimmäinen taso on noin puolen tunnin mittainen, kun taas viimeiseen tasoon voi kulua jopa kolme tuntia. Koko läpipeluuseen menee yli 17 tuntia riippuen vaikeustasosta. Kaikkiin tasoihin on piilotettu toissijaisia kohteita (engl. secondary objectives), jotka pitää kerätä tai tuhota. Löydettävissä on tuhottavia kassakaapeja sekä kerättäviä vihkosia ja karttoja, jotka auttavat pelaajaa seuraavassa tehtävässä. Suuren osan irtaimistosta voi tuhota ampumalla tai räjäyttämällä. Pelissä on paljon tuliaseita: muun muassa rynnäkkökivääri AK-47, konepistooli P90 ja haulikko SPAS-12. Pelaaminen on hyvin suoraviivaista: esteet selvitetään ampumalla, oli kyseessä sitten ovi tai bunkkeri, kaikki vastaantulijat ovat vihollisia ja eteneminen tapahtuu putkimaisesti
Panssarintuhoojan merkki

Panssarintuhoojan merkki on 29. kesäkuuta 1944 perustettu suomalainen erityiskunniamerkki. Käskyn antoi kenraaliluutnantti V. E. Tuompo ylipäällikön, Suomen marsalkka Mannerheimin aloitteesta. Mallia siihen on otettu Saksan armeijan vuonna 1941 käyttöön ottamasta panssarintuhoajan merkistä. Merkki perustettiin venäläisten suurhyökkäyksen aikana rohkaisemaan taitavia ja rohkeita panssarintuhoojia. Merkki myönnettiin jokaiselle sotilaalle, joka oli tuhonnut vihollisen panssarivaunuja aktiivisesti eli panssarivaunun tai panssarintorjuntatykin ampujana, rakettiaseella, polttopullolla, kasapanoksella tai heitetyllä miinalla – mutta ei samaan tulokseen passiivisesti päässeelle eli esimerkiksi ennakkoon useita miinoja vaunujen tuloreitille asettaneelle. Joitakin merkkejä myönnettiin myös panssarivaunun valtaamisesta. Merkki oli pula-ajan johdosta yksinkertainen: valkoinen noin 7 × 3 senttimetrin kokoinen kangasnauha, johon oli mustalla piirretty ääriviivapiirros osuman torniinsa saaneesta T-34-panssarivaunusta. Merkkiä kannettiin sotilaspuseron oikeassa hihassa noin 10 senttimetriä olkapäästä. Merkin sai ensimmäisestä tuhotusta panssarista; seuraavista myönnettiin noin 7 × 1 senttimetrin kokoisia valkeita nauhoja jotka kiinnitettiin kuviollisen merkin yläpuolelle 1 senttimetrin välein
James Mangold

James Allen Mangold (s. 16. joulukuuta 1963 New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Mangold syntyi New Yorkissa taiteilijapariskunnalle, Robert Mangoldille ja juutalaistaustaiselle Sylvia Plimack Mangoldille. High schoolin jälkeen hän lähti opiskelemaan elokuva-alaa ja näyttelemistä Kaliforniaan ja päätyi työskentelemään Disneylle, ja toimi animaatioelokuvan Oliver ja kumppanit (1988) käsikirjoittajana. Hän ei kuitenkaan viihtynyt yhtiössä, ja siirtyi opiskelemaan Columbian yliopistoon Miloš Formanin oppilaaksi ja suoritti Master of Fine Arts -tutkinnon. Mangoldin esikoisohjaus Heavy (1995) voitti palkinnon Sundancen elokuvajuhlilla. Hänen muita elokuviaan ovat muun muassa Cop Land (1997), Vuosi nuoruudestani (1999), Walk the Line (2005), Knight & Day (2010), Wolverine (2013), Logan (2017) ja Le Mans 66 – täydellä teholla (2019). Loganista hän oli parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon ehdokkaana. Vuonna 2024 Mangold ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti Bob Dylanista kertovan elokuvan A Complete Unknown, joka sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta. Elokuvien lisäksi hän on ohjannut myös joitakin televisiosarjojen jaksoja.
Thaimaa olympialaisissa

Kesäolympialaiset1896 • 1900 • 1904 • 1908 • 1912 • 1920 • 1924 • 1928 • 1932 • 1936 • 1948 • 1952 • 1956 • 1960 • 1964 • 1968 • 1972 • 1976 • 1980 • 1984 • 1988 • 1992 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2016 • 2020 • 2024 • Talviolympialaiset1924 • 1928 • 1932 • 1936 • 1948 • 1952 • 1956 • 1960 • 1964 • 1968 • 1972 • 1976 • 1980 • 1984 • 1988 • 1992 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010 • 2014 • 2018 • 2022 • Thaimaa osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Helsingin 1952 kesäolympialaisissa. Thaimaa on saavuttanut olympiamitaleja nyrkkeilyssä, painonnostossa ja taekwondossa. Lähteet: Lähteet: Lähteet:
Luettelo terrori-iskuista

Tämä on luettelo terrori-iskuista, jotka ovat tapahtuneet 1940-luvulta nykypäivään. Tämä osio perustuu Marylandin yliopiston START-tutkimuskeskuksen (National Consortium for the Study of Terrorism and Responses to Terrorism) ylläpitämän Global Terrorism Databasen tietoihin. Tietokanta kattaa vuodet 1970–2018. Luettelossa on iskuja, joissa kuolleista suurin osa oli hyökkääjiä, kuten Nepalissa vuonna 2004 ja Afganistanissa 2018.
Nokia N73

Nokia N73 on Nokian valmistama älypuhelin. Laite toimii sekä GSM- että 3G-verkoissa. Laitteessa on 3,2 megapikselin pääkamera, jossa on automaattitarkennus, 20x digitaalinen zoom ja LED-salama. Videopuheluita varten laitteessa on lisäksi pienempitarkkuuksinen VGA-kamera. Puhelin- ja kameraominaisuuksien lisäksi muut pääominaisuudet ovat internet-selailu ja musiikin kuuntelu. Siinä on myös ladattavia toimisto-sovelluksien katseluohjelmia. Puhelimessa on lisäksi PictBridge ja Bluetooth suoratulostustuki. Laitteessa on stereokaiuttimet. . Puhelimesta julkaistiin myös erikoisversio Nokia N73 Music Edition, joka sisältää joillakin markkina-alueilla 2 Gt:n muistikortin ja tavallisen N73:n multimedianäppäin on muutettu musiikkinäppäimeksi. Music Edition on saatavilla vain mustana. Kamerassa on myös valon tunnistin näytön vieressä toissijaisen kameran vieressä
Glukogeeninen aminohappo

Glukogeenisiksi aminohapoiksi kutsutaan aminohappoja, joiden hajotuksen tuotteena saadaan joko pyruvaattia tai jotain sitruunahappokierron välituotetta. Näitä aminohappojen hajotuksen tuotteita voidaan käyttää energiantuotantoon, niistä voidaan muodostaa maksassa glykogeeniä tai glukoosia tai lihaksissa glykogeeniä. Loput aminohapoista ovat ketogeenisiä aminohappoja. Osa aminohapoista on sekä keto- että glukogeenisia.
Pakkolaki

Pakkolaki tarkoittaa lakia, joka rajoittaa työmarkkinajärjestöjen vapautta määritellä työehtosopimusten rajat, ja sillä ehtojen tasoa alennettaisiin vallitsevasta tasosta. Käytännössä työmarkkinajärjestöjen neuvottelu- ja sopimusoikeutta rajattaisiin, ja se toimisi työnantajien eduksi. Työlainsäädäntö muodostaa periaatteessa alimman tason, ja sopimuksin siitä voidaan poiketa työntekijän eduksi, mutta tätä oikeutta pakkolaki rajoittaa. Yksityisoikeuden professorin Ulla Liukkusen mukaan sanan käyttö oli vuonna 2015 Sipilän hallituksen pakkolakisuunnitelmien aikana latautunut poliittisesti siten, että sillä viitataan ongelmiin, joita lain säätämiseen liittyy. Pakkolaki olisi koskenut sunnuntai- ja ylityökorvauksia sekä sairausajan palkkaa Marinin hallitus valmisteli vuonna 2022 potilasturvallisuuslakia, joka velvoittaisi hoitajat töihin lakon aikana. Tästä Marinin hallituksen valmistelemasta pakkolaista käytettiin lisäksi termiä pakkotyölaki.  Sanaa pakkolaki on käytetty aiemminkin ainakin seuraavissa yhteyksissä:
Ketogeeninen aminohappo

Ketogeenisiä aminohappoja ovat aminohapot, joiden hajotuksessa muodostuu asetoasetaattia, asetyylikoentsyymi-A:ta tai asetoasetyylikoentsyymi-A:ta. Koska näiden molekyylien hiiliketju ei toimi substraattina glukoneogeneesissä, niistä ei voida muodostaa glukoosia tai glykogeeniä. Puhtaasti ketogeenisiä aminohappoja ovat vain leusiini ja lysiini. Loput aminohapoista ovat joko glukogeenisiä tai sekä keto- että glukogeenisiä.
Suuri siirtomaasota

1754–1763 Pohjois-Amerikka Pariisin rauhaRanskan tappio Ison-Britannian kuningaskunta Ranskan kuningaskunta Suuri siirtomaasota tai ranskalais- ja intiaanisota oli Ranskan ja Ison-Britannian välillä käyty sota Pohjois-Amerikassa vuosien 1754 ja 1763 välillä. Ohiojoen laakson hallinnasta alkanut sota levisi muutaman vuoden jälkeen myös mantereen ulkopuolelle ja Euroopassa alkanut sota tuli tunnetuksi seitsenvuotisena sotana. Sota päättyi Pariisin rauhansopimukseen, jolla Ranska menetti alueensa Pohjois-Amerikassa. Seitsenvuotinen sota Pohjois-Amerikassa tunnetaan suuren siirtomaasodan nimellä, mutta etenkin Yhdysvalloissa siitä on käytetty myös nimeä ranskalais- ja intiaanisota. Suuri siirtomaasota alkoi kiistasta Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä Ohiojoen laakson hallinnasta ja laajemmassa mittakaavassa sodassa oli kyse kilpailusta vaikutusvallasta koko suuremmassa osassa Pohjois-Amerikkaa. Turkiskauppa muodosti tärkeän tekijän sekä Ranskan hallitseman Uuden Ranskan, että englantilaisten siirtokuntien asukkaille Amerikassa. Ranskalaiset olivat vuonna 1727 rakentaneet irokeesien luvalla Fort Niagaran tukikohdan Niagarajoen suulle, josta käsin he hallitsivat turkiskauppareittien alkupäätä. Ranskalaisten hallussa oli ainakin periaatteessa myös Mississippijoen alue aina Suurilta järviltä Louisianaan. Ohiojoen laakson runsasriistaista aluetta uhkasivat kuitenkin pensylvanialaiset ja virginialaiset siirtolaiset. Uhan hallitsemiseksi Detroitin ranskalaiskomentaja Pierre-Joseph de Céloron de Blainville ehdotti Eriejärveltä Ohiojoelle ulottuvan linnoitusketjun rakentamista. Alueelle oli kuitenkin jo asettunut kauppiaita englantilaisista siirtokunnista. Virginian siirtokunta piti aluetta omanaan ja oli alkanut luovuttaa maata alueelta siirtolaisille vuodesta 1752 lähtien
Salomon Müller

Salomon Müller (1804 Heidelberg – 1864) oli saksalainen eläintieteilijä. Müller oli heidelbergiläisen satulantekijän poika. Vuonna 1823 Coenraad Jacob Temminck lähetti hänet, Heinrich Boien ja Heinrich Christian Macklotin Itä-Intiaan keräämään näytteitä Leidenin museon kokoelmiin. Müller kävi Indonesiassa 1826, Uudessa-Guineassa ja Timorissa 1828, Jaavalla 1831 ja Sumatralla vuosien 1833 ja 1835 välillä. Vuonna 1836 Müller oli Borneolla Kaakkois-Kalimantanissa, jossa hän kirjoitti päiväkirjaansa paikallisesta sininiskaiibispopulaatiosta (Pseudibis davisoni), joka oli silloin runsas, mutta on nyttemmin äärimmäisen uhanalainen. Müller kuvaili ja nimesi molukkienpunamesikon (Myzomela boiei) Heinrich Boien kunniaksi.
Brăila (piirikunta)

Brăila on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Brăila. Sen pinta-ala on 4 766 km² ja siellä on noin 312 089 asukasta (vuonna 2014). Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 4 766 km². Alueen itäpuolella virtaa Tonava, pohjoisessa Siret ja luoteessa Buzău. Brăilan piirikunta rajautuu idässä Tulcean piirikuntaan, lännessä Buzăun piirikuntaan, pohjoisessa Galaţin ja Vrancean piirikuntiin sekä etelässä Ialomiţan ja Constanţan piirikuntiin. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 304 925 asukasta ja sen asukastiheys oli 78 asukasta neliökilometrillä. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 98 %, romaneja, venäläisiä, lipovaneja, aromanialaisia ja muita 2 %.
Buzău (piirikunta)

Buzău on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Buzău. Sen pinta-ala on 6 103 km² ja siellä on noin 440 931 asukasta (vuonna 2014). Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 6 103 km². Alueen merkittävin joki on Siretjokeen laskeva Buzău, jonka sivuhaarat keräävät vettä Karpaateilta. Buzăun piirikunta rajautuu idässä Brăilan piirikuntaan, lännessä Prahovan ja Braşovin piirikuntiin, pohjoisessa Covasnan ja Vrancean piirikuntiin sekä etelässä Ialomiţan piirikuntaan. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 432 054 asukasta ja sen väestötiheys oli 81 asukasta neliökilometrillä. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 97 %, romaneja alle 3 %.
Călărași (piirikunta)

Călărași on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Călărași. Sen pinta-ala on 5 088 km² ja siellä on noin 301 251 asukasta (vuonna 2014). Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 088 km². Alueen länsiosassa virtaavat Argeș- ja Dâmbovițajoet muodostavat leveän laakson ennen yhtymistään Tonavaan. Călărașin piirikunta rajautuu idässä Constanțan piirikuntaan, lännessä Ilfovin ja Giurgiun piirikuntiin, pohjoisessa Ialomițan piirikuntaan ja etelässä Bulgarian Silistran alueeseen. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 285 050 asukasta ja sen väestötiheys oli 64 asukasta neliökilometrillä. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 95 %, romaneja 4 %.
Teleorman (piirikunta)

Teleorman on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Alexandria. Sen pinta-ala on 5 790 km² ja siellä on noin 367 120 asukasta (vuonna 2014). Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 790 km². Alueen lävitse virtaavat Tonava ja Olt. Teleormanin piirikunta rajautuu idässä Giurgiun piirikuntaan, lännessä Oltin piirikuntaan, pohjoisessa Argeşin ja Dâmboviţan piirikuntiin sekä etelässä Bulgarian Veliko Tărnovo, Plevenin ja Rusen alueisiin. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 360 178 asukasta ja sen väestöntiheys oli 62,2 asukasta neliökilometrillä. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 96,76 prosenttia, romaneja 3,18 prosenttia.
Vâlcea (piirikunta)

Vâlcea on piirikunta Romanian Oltenian ja Muntenian historiallisilla alueilla. Piirikunnan pääkaupunki on Râmnicu Vâlcea. Sen pinta-ala on 5 765 km² ja siellä on noin 365 630 asukasta (vuonna 2014). Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 765 km². Alueen pohjoisosassa kohoaa Karpaattien vuoristo ja sen läpi virtaa pohjois-eteläsuunnassa Oltjoki. Vâlcean piirikunta rajautuu idässä Argeşin piirikuntaan, lännessä Gorjin ja Hunedoaran piirikuntiin, pohjoisessa Sibiun ja Alban piirikunntiin sekä etelässä Doljin ja Oltin piirikuntiin. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 355 320 asukasta ja sen väestötiheys oli 61,63 asukasta neliökilometrillä. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on yli 98 prosenttia, loput muun muassa romaneja.
Neamț (piirikunta)

Neamț on piirikunta Romanian Moldaviassa. Piirikunnan pääkaupunki on Piatra Neamț. Sen pinta-ala on 5 896 km² ja siellä on noin 461 869 asukasta (vuonna 2014). Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 896 km². Alueella sijaitsee Romanian suurin tekojärvi Bicaz. Neamțin piirikunta rajautuu idässä Iașin ja Vasluin piirikuntiin, lännessä Harghitan piirikuntaan, pohjoisessa Suceavan piirikuntaan sekä etelässä Bacăun piirikuntaan. Vuonna 2011 tehdyn väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 452 900 asukasta ja sen väestötiheys oli 76,81 asukasta neliökilometrillä. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 98,25 %, romaneja 1,48 %, lipovaneja 0,05 % ja unkarilaisia 0,04 %.
Dâmbovița (piirikunta)

Dâmbovița on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Târgoviște. Sen pinta-ala on 4 054 km² ja siellä on noin 512 668 asukasta (vuonna 2014). Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 4 054 km². Alueella on kolmea eri maastonmuotoa: vuoristoa, ylänköä ja alankoa. Dâmbovițan piirikunta rajautuu idässä Ilfovin ja Prahovan piirikuntiin, lännessä Argeșin piirikuntaan, pohjoisessa Brașovin piirikuntaan sekä etelässä Teleormanin ja Giurgiun piirikuntiin. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 501 996 asukasta ja sen väestötiheys oli 134 asukasta neliökilometrillä. Se on tiheimmin asuttu piirikunta Romaniassa. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 96 %, romaneja 3 %.
Giurgiu (piirikunta)

Giurgiu on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Giurgiu. Sen pinta-ala on 3 526 km² ja siellä on noin 278 425 asukasta (vuonna 2014). Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 3 526 km². Eteläosan rajan Bulgarian kanssa muodostaa Tonava. Giurgiun piirikunta rajautuu idässä Călăraşin piirikuntaan, lännessä Teleormanin piirikuntaan, pohjoisessa Ilfovin ja Dâmboviţan piirikuntiin sekä etelässä Bulgarian Rusen ja Silistran alueisiin. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 265 494 asukasta ja sen väestötiheys oli 84 asukasta neliökilometrillä. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 96 %, romaneja 3,5 %.
Ilfov (piirikunta)

Ilfov on piirikunta Romanian Munteniassa. Ilfovin piirikunta ympäröi joka puolelta maan pääkaupunkia Bukarestia, joka ei kuulu piirikuntaan vaan on hallinnollisesti itsenäinen metropolialue. Ilfovilla ei ole varsinaista pääkaupunkia, vaan piirikunnan hallintoelimet sijaitsevat Bukarestissa, Otopenissa ja Bufteassa. Piirikunnan pinta-ala on 1 583 km² ja siellä on noin 417 825 asukasta (vuonna 2014). Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 1 583 km². Se sijaitsee alangolla Argeş- ja Ialomiţajokien välissä. Ilfovin piirikunta rajautuu idässä Ialomiţan ja Călăraşin piirikuntiin, lännessä Dâmbovițan piirikuntaan, pohjoisessa Prahovan piirikuntaan sekä etelässä ja idässä Giurgiun piirikuntaan. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 364 241 asukasta ja sen väestötiheys oli 188 asukasta neliökilometrillä. Se oli ainoa piirikunta, jonka väkiluku kasvoi edellisestä väestönlaskennasta. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 96,05 %, muita 3,95 %.
Ford Taunus Transit

Ford Taunus Transit (1953–1961 FK 1000/1250) on Fordin vuosina 1953–1965 valmistama pakettiauto. Ensimmäinen prototyyppi esiteltiin vuonna 1952. Taunus Transitin korvaajaksi tuli Ford Transit. Ensimmäinen tuotantomalli ilmestyi vuonna 1953. Voimanlähteenä oli 1,2-litrainen sivuventtiilikone, jossa oli 38 hevosvoimaa. Moottori sijaitsi etuakselin etupuolella, joten painopiste oli liian edessä, jolloin auton hallinta ääritilanteissa oli hankalaa – kerrotaan, että lukkojarrutuksessa auto saattoi pyörähtää keulan kautta ympäri. Kaikki ensimmäiset mallit pohjautuivat samaan runkorakenteeseen ja tekniikkaan. Ensimmäisten ja viimeisien mallien ulkonaiset piirteet olivat lähes samanlaiset eli vanhemman mallin ovet sopivat uudempien mallien tilalle. Oven valmistustekniikka oli muuttunut, uudemman oven runkorakenne oli valmistettu prässäämällä, kun vanhempi ovi oli tehty kehystekniikalla. Uusien mallien ovenkahvat olivat pintapeltiin upotettuja Ensimmäisissä malleissa oli vilkkuviikset kyljissä. (Taunus Transitissa oli myös vilkkuviiksien paikat, mutta ne olivat avaamatta). Ensimmäisissä malleissa oli vain yksi takajarruvalo, joka sijaitsi keskellä takaovea
Luettelo One Piecen merivoimien jäsenistä

Wikipediassa ei ole tämän nimistä artikkelia.
Antti Partanen

Antti Juho Partanen (23. helmikuuta 1879 Kuopio − 16. toukokuuta 1948 Yhdysvallat) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1910. Myöhemmin Partanen vaikutti Yhdysvalloissa, jossa hänestä tuli yksi amerikansuomalaisen osuustoimintaliikkeen käynnistäjistä. Partasen vanhemmat olivat työmies Antti Partanen ja Maria Savander. Kansakoulun käytyään hän työskenteli kirjansitojana ja vuodesta 1902 lähtien Kuopion Työväen Osuuskaupan hoitajana. Hän oli myös SOK:n hallintoneuvoston jäsen. Partanen vaikutti työväenliikkeessä vuosisadan vaihteesta lähtien. Hän oli muun muassa Kuopion työväenyhdistyksen ja sosialidemokraattisen piiritoimikunnan puheenjohtaja sekä kuului SDP:n puolueneuvostoon. Vuonna 1906 Partanen oli Viaporin kapinan aikana Helsingissä puoluehallinnon kokouksessa ja joutui kahdeksan päivän ajaksi vankilaan kapinoinnista syytettynä. Partanen valittiin kansanedustajaksi maaliskuussa 1907 Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hän uusi paikkansa vuosina 1908 ja 1909, mutta vuoden 1910 vaaleissa Partanen ja toinen kuopiolainen kansanedustaja Pekka Mömmö syrjäytettiin ehdokaslistalta heidän äänestettyään pankkivaltuusmieheksi Yrjö Sirolan sijasta porvarien ehdokasta Ernst Nevanlinnaa
Hegeliläisyys

Hegeliläisyys on G. W. F. Hegelin alulle panema filosofinen suuntaus. Se voidaan tiivistää Hegelin tunnettuun lauseeseen: ”Mikä on järjellistä on todellista ja mikä on todellista on järjellistä”. Hegelin tavoitteena oli pelkistää todellisuus synteettisemmäksi ykseydeksi transsendentaalisen idealismin järjestelmän pohjalta. Metafysiikassa hegeliläisyys oli historiallisesti suuntautunutta absoluuttista idealismia. Hegel katsoi historian olevan dialektinen prosessi. Poliittisessa teoriassa Hegel painotti kollektivismia, yksilöitä kokonaisuuden osina. Kummatkin ajatukset vaikuttivat huomattavasti muun muassa marxilaisuuteen (dialektinen materialismi). Hegelin filosofinen menetelmä perustui kaikkien käsitteiden ja asioiden triadiseen, kolmitasoiseen, kehitykseen (Entwicklung). Näin, hän toivoi, filosofia ei ollut ristiriidassa kokemuksen kanssa, vaan saattoi antaa kokemuksen tarjoamalle tiedolle filosofisen eli perimmäisen selityksen
Suomen herttua

Suomen herttua oli Ruotsin kuninkaan sukulaisille tai suosikeille toisinaan myönnetty arvonimi, jota käytettiin satunnaisesti 1200-luvun lopulta 1500-luvulle. Arvonimeen yhdistyi läänityksenä annettu herttuakunta Lounais-Suomessa. Tilalle tuli 1500-luvulla Suomen suuriruhtinaan arvonimi kuninkaan tai jonkun hänen lähisukulaisensa nimellisenä tittelinä. Historioitsija Ericus Olai esitti 1400-luvun lopulla, että Linköpingin piispa Kol (k. 1196?) oli toiminut Varsinais-Suomen jaarlina (lat. Dux Finlandiae). Ensimmäinen Suomen herttua, Pentti Birgerinpoika (1254–1291, ruots. Bengt Birgersson), sai arvonimen noin vuonna 1284 vanhemmalta veljeltään Ruotsin kuningas Maunu Ladonlukolta. Hänen nimittämisensä herttuaksi päätti kolmekymmentäviisi vuotta kestäneen, toisesta ristiretkestä alkaneen piispanvallan. Suomella tarkoitettiin tuohon aikaan nykyisen Lounais-Suomen aluetta, jota sittemmin alettiin kutsua Varsinais-Suomeksi erotuksena muuhun Suomeen. Bengt Birgerinpojan valtakausi ei kestänyt pitkään, sillä hänet valittiin vuonna 1286 Linköpingin piispaksi. Maunu Ladonlukon nuorin poika, Valdemar Maununpoika (k
Škoda 100

Škoda 100/110 (tai Š100/Š110) oli tšekkoslovakialaisen AZNP:n valmistama auto, joka korvasi syksyllä 1969 sitä edeltäneen 1000MB-mallin. Uusi malli ei teknisesti eronnut kovin paljon edeltäjästään, muutokset olivat enimmäkseen kosmeettisia, vaikkakin pieniä parannuksia oli tehty. Mallin alkutaipaleella siihen tuli eteen vakiovarusteeksi Dunlopin lisenssillä tehdyt kaksimäntäiset levyjarrut. Paremmin varustelluissa malleissa oli vaihtovirtalaturilla varustettu sähköjärjestelmä. Vuonna 1971 esiteltiin urheilullisen linjakas 2+2-paikkainen Š110R Coupé -malli. Sen pohjalevy, moottori ja voimansiirto vastasivat sedan-malleja, mutta korin ulkomuoto oli etupään peltiosia lukuun ottamatta täysin erilainen. Coupé-mallit koottiin erillisessä tehtaassa Kvasinyssa. Kaksi ensimmäistä Š110R-kappaletta lähetettiin automiehenä tunnetulle Neuvostoliiton johtajalle Leonid Brežneville, mutta ne eivät hänelle kelvanneet vaan autot toimitettiin takaisin Kvasinyyn. Vaikka coupé oli selvästi kalliimpi kuin henkilömalli, siitä tuli suosittu useissa Länsi-Euroopan maissa. Suomeen päätyi tiettävästi alle 300 autoa. Mallisarjan korvasi vuonna 1976 esitelty Škoda 105/120 A-sarja. Coupén valmistus jatkui kuitenkin aina vuoteen 1980 asti
Immanuel Wallerstein

Immanuel Maurice Wallerstein (28. syyskuuta 1930 – 31. elokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen sosiologi. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on The Modern World-System, joka ilmestyi kolmena osana vuosina 1974, 1980 ja 1989. Hän toimi State University of New York at Binghamtonin professorina vuoteen 1999 ja Binghamtonin Fernand Braudel Centerin johtajana vuoteen 2005. Wallerstein tunnetaan ennen kaikkea maailmanjärjestelmän teoriastaan, joka on ollut yksi viime vuosikymmenien suurista teorioista kansainvälisen politiikan tutkimuksen ja poliittisen taloustieteen piirissä. Lisäksi Wallerstein tunnetaan kansainvälistä politiikkaa käsittelevistä kantaa ottavista kirjoituksistaan. Immanuel Wallerstein nousi historiallisen sosiologian merkittävimpien hahmojen joukkoon 1970-luvulla maailmanjärjestelmäteoriallaan. Hänen teoksillaan on paljon sanottavaa sekä empiirisellä että teoreettisella tasolla. Keskeinen metodologinen ansio, jonka Wallerstein itse näki teoriallaan, oli yleistyksiin sekä vertailuun pyrkivän tutkimuksen ja vain yksittäisiä tapauksia tutkivan tutkimuksen välisen vastakkainasettelun ylittäminen. Kun tutkitaan yhtä suurta maailmanjärjestelmää, ei kysymys yleistettävyydestä tai vertailemisesta herää samalla tavalla kuin jos tutkittaisiin monia pienempiä yksiköitä erikseen. Wallerstein näki kansainvälisen kapitalismin yhtenä entiteettinä eikä kansallisten talouksien yhteenliittymänä kuten aiemmat tutkijat