nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Noitavasara

Noitavasara eli Malleus maleficarum (saks. Der Hexenhammer) on noitavainojen aikaan vuonna 1486 julkaistu kirja. Sen kokosi inkvisiittori Heinrich Kramer (n. 1430–1505), ja hän liitti kirjaan munkkiveljensä Jakob Sprengerin (1436–1495) nimen ilman tämän suostumusta. Noitavasarassa annetaan yksityiskohtaisia ohjeita noitien kuulusteluun ja tunnistamiseen; kidutuksella hankittua tunnustusta pidettiin luotettavana. Noitavasarassa musta magia selitetään osaksi kerettiläistä harhaoppia, jota vastaan inkvisitio taisteli. Noituus on jaettu 14 lajiin. Kerettiläisyytenä pidetään myös sitä, että noitien vaikutukseen ei uskottu: "Hairesis maxima est opera maleficarum non credere." Saadakseen teokselle arvovaltaa Kramer esitti kirjan Kölnin yliopiston teologian laitokselle toukokuussa 1487, mutta hyväksymistodistuksen aitoutta on epäilty. Nykyisin todistusta pidetään aitona, mutta oletetaan, että todistuksen antajat eivät olleet kirjaa lukeneet.lähde? Teoksen merkitystä on historioitsija Mirkka Lappalaisen mukaan sekä liioiteltu että mystifioitu. Pohjolassa se tunnettiin aika heikosti, ja suomalainen Henrik-tietokanta tuntee siitä vain yhden maininnan, jonka mukaan hovioikeudenneuvos Adam Ingeletin kappale oli vuonna 1740 myyty huutokaupassa
Urho Kekkosen kansallispuisto

Urho Kekkosen kansallispuiston tunnus muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa Urho Kekkosen kansallispuisto (inarinsaameksi Urho Kekkos aalmuglâšmecci) on vuonna 1983 perustettu, Savukosken, Sodankylän ja Inarin kuntien alueella sijaitseva kansallispuisto. Puiston pinta-ala on 2 549 neliökilometriä, ja se on Suomen toiseksi suurin kansallispuisto. Vuonna 2023 puistossa kävi 417 600 kävijää, ja se on myös Suomen toiseksi suosituin kansallispuisto. Kansallispuiston pohjoisen osan halki virtaa Suomujoki. Aluetta hoitaa Metsähallitus ja se on osa UK-puisto-Sompio-Kemihaara-Natura 2000 -luonnonsuojelualuetta. Kansallispuisto on monipuolinen. Sen länsiosan viitoitettu alue on myös kokemattomalle vaeltajalle helppo kohde, kun taas puiston erämaiset kohteet ovat hyvä paikka pitkille ja vaativille eräretkille. Urho Kekkosen kansallispuistoon suuntautuvat vaellukset aloitetaan useimmiten Kiilopään tunturikeskukselta, Suomujoen varressa sijaitsevalta Aittajärveltä tai Raja-Joosepista, ja vaeltajat päätyvät usein Saariselän tunturijonon ympäristöön, esimerkiksi alueen korkeimman tunturin, Sokostin, huipulle. Useat retkeilijöistä myös yöpyvät sen juurella sijaitsevan Luirojärven rannoille rakennetuissa autiotuvissa. Kansallispuiston luontoon kuuluvat niin mahtavat tunturit kuin laajat suoalueetkin, unohtamatta myöskään metsäisiä kairoja. Poronhoidolla on alueella pitkät perinteet, ja se on edelleen alueen keskeinen elinkeino. Siitä muistuttamassa alueella on peurahautoja, poroaitoja, kämppiä sekä entisöityjä kolttakenttiä
Treoniini

Treoniini (C4H9NO3) kuuluu luonnon 20 yleisimpään aminohappoon. Se on seriinin ohella toinen kahdesta aminohaposta, joissa on alkoholi- eli hydroksyyliryhmä, ja nämä kaksi aminohappoa ovat muutenkin hyvin toistensa kaltaiset: treoniinissa on metyyliryhmä 3-hiilessä, jossa seriinissä on vety. Treoniini on välttämätön aminohappo. Treoniinilla on kaksi kiraalista keskusta, joten sillä on neljä stereoisomeeristä muotoa. Luonnossa esiintyvä treoniini, L-treoniini, on (2S,3R)-2-amino-3-hydroksibutaanihappo. L-treoniinin moolimassa on 119.12 g/mol, sulamispiste 255 °C ja CAS-numero 72-19-5. D-treoniinin sulamispiste on 274 °C ja CAS-numero 632-20-2, DL-treoniinin sulamispiste on 274 °C ja CAS-numero 80-68-2. L(+)-allo-treoniinin sulamispiste on 272 °C ja CAS-numero 28954-12-3 sekä D(-)-allo-treoniinin sulamispiste on 276 °C ja CAS-numero 24830-94-2. Sen isoelektrinen piste on 5,60. Treoniinin sivuketju voidaan glykosyloida, ja treoniinikinaasit voivat fosforyloida sen fosfotreoniiniksi.
Arktis

Arktinen alue eli Arktis tarkoittaa maapallon pohjoisimpia alueita. Tavallisesti arktiseen alueeseen katsotaan kuuluvan pohjoisnapaa ympäröivä Pohjoinen jäämeri ja osia Kanadasta, Grönlannista, Venäjästä, Alaskasta ja Pohjoismaista. Arktinen alue on monenkirjava kokonaisuus aavasta lumilakeudesta vihreään tundraan, jäiseen mereen ja korkeisiin vuorenhuippuihin. Alueen alkuperäisväestö on sopeutunut kylmään ilmaan, ikiroutaan ja valon vaihteluun. Arktisella alueella sijaitsee mittavia vielä suhteellisen käyttämättömiä luonnonvaroja, kuten metsiä, kaloja, riistaa sekä mineraaleja. Venäjän arktisella alueella on maailman suurimmat käyttämättömät öljy- ja kaasuvarannot, joihin maailman energiateollisuuden kiinnostus on kohdistunut. Arktisen alueen merkitys matkailun kannalta on kasvamassa. Arktiksen nimi tulee kreikan kielen sanasta άρκτος, árktos, joka tarkoittaa karhua. Arktisen alueen eteläraja voidaan määritellä useilla eri tavoilla. Jotkin rajauksista ovat ajallisesti vaihtelevampia kuin toiset. Arktisesta alueesta noin 40 prosenttia (13,4 milj. km²) on maa-aluetta ja 60 prosenttia merta (noin 20 milj
Technicolor

Technicolor oli varhainen värielokuvajärjestelmä. Sen kehitti aviopari Herbert ja Natalie Kalmusin omistama Technicolor Corporation 1930-luvulla, ja sitä käytettiin aina 1970-luvulle asti. Technicolorille ominaista olivat hyvin rikkaat värit. Tohtori Herbert Kalmus, Technicolorin tärkein kehittäjä, joutui ensimmäisen kerran tekemisiin värielokuvajärjestelmien kanssa työskennellessään tutkimusyhtiössä Kalmus, Comstock & Wescott. Vuoden 1912 loppupuolella lakimies ja sijoittaja William Coolidge lähestyi yhtiötä uudella elokuvaprojektorilla nimeltä Vanoscope, jonka käyttömahdollisuuksia hän pyysi tutkimaan. Vanoscopen oli tarkoitus korvata perinteiset projektorit, sillä se kykeni poistamaan välkkeen projisoidusta kuvasta, mutta mittavien testien jälkeen Kalmuksen yhtiö ei pitänyt projektoria käyttökelpoisena. Herbert Kalmus ja hänen yhtiökumppaninsa tohtori Daniel Comstock ja W. Burton Wescott alkoivat kuitenkin kiinnostua elokuvateknologiasta ja ryhtyivät suunnittelemaan elokuvakameraa, jolla voisi kuvata värimateriaalia. Comstockin valmistaman prototyypin ja lyhyen testifilmin innoittamana William Coolidge antoi kolmikolle 10 000 dollaria keksinnön kehittämiseen vuonna 1915. Saman vuoden marraskuussa perustettiin Technicolor Corporation. Herbert Kalmus keksi nimen tehdäkseen kunniaa hänen ja Comstockin korkeakoululle: Massachusetts Institute of Technologyn vuoden 1904 vuosikirjan kannessa esiintyi sana technique, josta Kalmus johti nimen Technicolor. Ensimmäinen Technicolor-järjestelmä, nimeltään Technicolor Process Number One, saatettiin valmiiksi vuonna 1916
Nooan arkki

Nooan arkki on Raamatun Vanhan testamentin vedenpaisumuskertomuksessa esiintyvä suuri laiva, jossa eläimet ja ihmiset kertomuksen mukaan selvisivät koko maailman kattavasta tulvasta. Kertomus Nooasta löytyy ensimmäisestä Mooseksen kirjasta, luvuista 6–9. Raamatun kertomuksen mukaan Jumala päätti tuhota ja siten puhdistaa ihmiskunnan, koska ihmisten pahuus oli kasvanut liian suureksi. Kuitenkin Nooa oli ollut Jumalalle kuuliainen, ja siksi Jumala määräsi hänet rakentamaan arkin. Arkin oli määrä pelastaa Nooa perheineen sekä eläimet. Raamatun mukaan jokaista eläintä tuli ottaa kaksi kappaletta, paitsi kaloja, sillä ne elävät vedessä eivätkä huku.lähde? Jahvisti-lähteen mukaan puhtaita eläimiä ja lintuja tuli seitsemän paria, ja muita eläimiä kaksi kappaletta. Tulvamyyttejä koskeva vertaileva tutkimus käynnistyi 1870-luvulla. Mooseksen kirjassa kerrottu Nooan arkki -tarina perustuu vanhempiin mesopotamialaisiin kertomuksiin. Nykykäsityksen mukaan sen varhaisimmat versiot ovat peräisin Vanhan Babylonian valtakunnan ajalta eli noin 4000 vuoden takaa. Vuonna 1675 Athanasius Kircher yritti todistaa Raamatun kertomuksia kirjaimellisesti tosiksi. Hän esitti laskelmia, joiden mukaan arkki olisi voinut olla riittävän iso kuljettaakseen kaikki hänen tuntemansa eläinlajit
Metioniini

Metioniini (C5H11NO2S) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Se on tioeetteri ja toinen kahdesta rikkipitoisesta aminohaposta kysteiinin, joka on tioli, ohella. Se on välttämätön aminohappo. Metioniinin rakennekaava on HO2CCH(NH2)CH2CH2SCH3 ja CAS-numero 63-68-3 (L-muoto), 348-67-4 (D-muoto) sekä optisesti tehoton raseemisen DL-muodon 59-51-8. L- ja D-metioniini ovat optisesti aktiivisia. Sen isoelektrinen piste on 5,71. Metioniinin kodoni AUG on myös geenien aloituskoodi, joten translaation aikana jokaisen eukaryoottiproteiinin ensimmäinen aminohappo on metioniini. Se poistetaan yleensä proteiinin muokkauksen myöhemmissä vaiheissa.
Asparagiini

Asparagiini (C4H8N2O3) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Sen sivuketjun funktionaalinen ryhmä on primäärinen amidi, joka on erittäin heikko emäs. Asparagiini eroaa glutamiinista siten, että sen hiiliketju on yhden hiilen (-CH2-) lyhyempi. Asparagiini on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää. Asparagiinillä on optisesti aktiiviset enantiomeeriset muodot L-asparagiini ja D-asparagiini sekä optisesti tehoton raseeminen DL-asparagiini. L-asparagiinin CAS-numero on 70-47-3, D-asparagiinin CAS-numero on 2058-58-4 ja DL-asparagiinin CAS-numero on 3130-87-8. Asparagiini on saanut nimensä parsasta (Asparagus officinalis), josta yhdiste on löydetty.lähde? Asparagiini on asparagiinihapon (C4H7NO4) johdannainen ja sillä on tärkeä rooli glykoproteiinien ja muiden proteiinien biosynteesissä sekä entsyymien ja lihaskudoksen tuotannossa.
Oksymoron

Oksymoron (m.kreik. ὀξύμωρον) eli itseristiriita on retorinen kuvio, joka yhdistää kaksi vastakkaista tai toisensa kieltävää käsitettä, kuten ”jäätävä polte” tai ”kaunopuheinen vaikeneminen”. Sana oksymoron tulee kreikan kielen sanoista oksys (’terävä’) ja moros (’tylsä’). Oksymoron voi muodostua pääsanasta ja määritteestä tai laajemmasta lauserakenteesta. Oksymoronin erityistapaus on contradictio in adiecto eli ”ristiriita määritteessä” (”ajaton hetki”).lähde? Oksymoron on samantapainen kirjallinen väline kuin paradoksi tai antiteesi, ja kirjailijat ja runoilijat käyttävät usein oksymoronia tehokeinona. Oksymoron eroaa tavanomaisista ristiriidoista ja paradokseista siten, että sitä käytetään retorisesti ja että vastakkaisuus on näennäistä, sillä sanayhdistelmä havainnollistaa jotakin ajatusta.lähde?
Martti Vainio

Martti Olavi Vainio (s. 30. joulukuuta 1950 Vehkalahti) on uransa lopettanut suomalainen kestävyysjuoksija. Vainio aloitti arvokilpailu-uransa Montrealin olympialaisissa 1976, joissa hän osallistui 10 000 metrin juoksuun mutta karsiutui alkuerissä. Hän voitti 10 000 metrillä kultaa Prahan EM-kilpailuissa 1978 Suomen-ennätyksellä 27.30,99 ja saavutti samalla matkalla pronssia Ateenan EM-kisoissa 1982 ajalla 27.42,51. Hän sijoittui 5 000 metrillä Prahassa kuudenneksi silloisella ennätyksellään 13.29,7 ja Ateenassa kahdeksanneksi ajalla 13.33,69. Moskovan olympialaisissa 1980 Vainio oli 5 000 metrillä yhdestoista ja 10 000 metrillä kolmastoista. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 Vainio jäi 10 000 metrillä niukasti neljänneksi ajalla 28
Äärioikeisto

Keskusta Vasemmisto Äärioikeisto on nykyisen valtavirtaistuneen määritelmän mukaan pluralismin ja liberaalin demokratian vastainen sekä väkivaltaan suopeasti suhtautuva laitaoikeiston osa. Muun laitaoikeiston tapaan äärioikeistokin samastaa kansan ja valtion sekä näkee ulkomaalaiset uhkana kansalliselle yhteisölle vieraan kulttuurin, etnisyyden tai rodun kautta. Sen lisäksi, toisin kuin laitaoikeistoon myös kuuluva radikaali oikeisto, äärioikeisto hylkää pluralistisen ja liberaalin demokraattisen järjestelmän, ja näkee väkivallan mahdollisena tai ainakin joskus oikeutettuna toimintakeinona. Näin äärioikeisto on pohjimmiltaan vallankumouksellinen liike. Äärioikeistolle on useita erilaisia määritelmiä, joista yksikään ei ole vakiintunut. Eri määritelmät voivat olla keskenään jopa ristiriitaisia. Äärioikeisto-nimitystä eivät yleensä käytä itse ne, joita äärioikeistolaisiksi kutsutaan. Käsitettä ovat käyttäneet erityisesti oikeiston tai sen tietyn osan vastustajat, jolloin se on saanut ensisijaisesti kielteisen merkityksen. Äärioikeistossa esiintyy ulossulkevaa nationalismia, jossa ihmiset jaetaan sisä- ja ulkoryhmään. Tällöin sisäryhmän menestyksen voidaan katsoa edellyttävän ulkoryhmän sulkemista ulos yhteisöstä. Äärioikeisto onkin nykyisin yleisten määritelmien mukaisesti enemmänkin radikaalia nationalismia, eikä niinkään perinteistä talousoikeistoa. Äärioikeisto ei kuitenkaan pyri vasemmiston tapaan sosiaaliseen ja taloudelliseen tasa-arvoon eli egalitarismiin, vaan siinä esimerkiksi hierarkiat nähdään luonnollisina
Vänrikki Stoolin tarinat

Vänrikki Stoolin tarinat (ruots. Fänrik Ståls sägner, uusimmassa suomennoksessa Vänrikki Stålin tarinat) on Suomen kansallisrunoilija Johan Ludvig Runebergin kirjoittama laaja runoteos, joka ilmestyi ruotsinkielisenä kahdessa osassa vuosina 1848 ja 1860. Runot kertovat vuosina 1808–1809 käydystä Suomen sodasta, joka oli Ruotsin Venäjää vastaan käymä tappiollinen puolustussota. Runeberg tekee eeppisissä sankariballadeissaan kunniaa sekä todellisille upseereille että keksityille suomalaisille kansanmiehille, jotka velvollisuudentuntoisesti puolustivat isänmaataan. Teos ilmensi ja voimisti suomalaisen kansallistunteen heräämistä 1840-luvulla. Se on Runebergin päätyö ja Suomen kirjallisuuden historian keskeisimpiä ja luetuimpia teoksia,lähde? sillä se oli pakollista luettavaa äidinkielen kouluopetuksessa vuosikymmenien ajan. Teokseen kuuluu 35 runoa. Ensimmäisen kokoelman avausruno ”Maamme” (Vårt land) tunnetaan nykyään Suomen kansallislauluna. Muita teokseen sisältyviä tunnettuja runoja ovat muun muassa yksinkertaisesta sotilaasta kertova ”Sven Dufva” ja valmiiseen säveleen kirjoitettu laulunsanoitus ”Porilaisten marssi”. Vänrikki Stoolin tarinat suomennettiin ensimmäisen kerran kollektiivisena käännöstyönä vuosina 1867–1877. Nykyään tunnetuin suomennos on Paavo Cajanderin ensimmäisestä käännöksestä vuonna 1889 muokkaama versio. Teokseen yhdistetään nykyään yleisesti myös taidemaalari Albert Edelfeltin siihen 1890-luvulla toteuttama kuvitus
Stationaarinen rintama

Stationaarinen rintama on paikallaan pysyvä rintama kylmän ja lämpimän ilman rajalla, tavallisempi kesällä. Se on useimmiten polaari- ja keskileveysasteiden ilmamassojen raja. Yleensä se kestää paikoillaan korkeintaan muutaman päivän. Stationaarinen rintama muistuttaa lämmintä rintamaa tai hidasta kylmää rintamaa. Sää stationaarisen rintaman alueella on vaihteleva, monesti pilvinen ja usein vielä sateinen. Stationaarinen rintama muuttuu muutamassa päivässä joko kylmäksi tai lämpimäksi rintamaksi, tai sen pilvet hajoavat.
Windows Virtual PC

Windows Virtual PC oli Windows XP:lle, Vistalle, Windows 7:lle ja PowerPC-prosessoria käyttäville Mac OS/Mac OS X -koneille saatavilla ollut emulaattoriohjelmisto, jolla voidaan emuloida PC-yhteensopivaa tietokonetta. Ohjelmiston kehitti alun perin Connectix Macintoshille vuonna 1997 ja se julkaistiin System 7.5:lle. Connectix julkaisi myöhemmin version Windowsille ja yhteistyössä Innotekin (VirtualBoxin kehittäjät) kanssa Virtual PC julkaistiin OS/2 Warpille vuonna 2002. Myöhemmin Microsoft osti tuotteen. Microsoft julkaisi ohjelman ensimmäisen version 2004 ja antoi sen ilmaiseksi ladattavaksi 2006. Viimeinen versio on vuodelta 2011. Sen korvasi Hyper-V, joka on saatavissa Windowsin palvelinversioille Windows Server 2008:sta eteenpäin. Virtual PC -ohjelma emuloi PC-standardin mukaista tietokonetta ja sen oheislaitteita. Sillä voidaan ajaa melkein kaikkia mahdollisia käyttöjärjestelmiä, jotka on tehty PC-tietokoneille. Se on kuitenkin suunniteltu ensisijaisesti ajamaan Windows-käyttöjärjestelmiä, joten esimerkiksi Linuxin asennuksessa voi joskus ilmetä ongelmatilanteita. Virtual PC näyttäytyy käyttöjärjestelmille tietokoneena, jossa on Pentium II -prosessori, VESA-yhteensopiva SVGA-näytönohjain (S3 Trio 64 PCI, jossa 4 MB Video RAM), American Megatrends (AMI) BIOS, Creative Labs Sound Blaster 16 -äänikortti ja DEC 21041 Ethernet -verkkokortti
Gasum

Gasum Oy on vuonna 1994 perustettu pohjoismainen energiayhtiö ja Suomen valtionyhtiö. Yhtiö myy biohajoavista jätteistä tuotettua biokaasua, maakaasua teollisuuteen, sähkön- ja lämmöntuotantoon, merenkulkuun ja liikenteelle. Tämän lisäksi yhtiö myy asiakkailleen myös uusiutuvaa sähköä, joka on tuotettu vesi-, tuuli- tai aurinkovoimalla tai bioenergialla. Yhtiö käsittelee biojätteitä ja tuottaa biokaasua ja tuotannon sivutuotteena syntyviä kierrätysravinteita sekä -lannoitteita maanviljelyyn ja teollisuuteen Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa. 2010-luvulta lähtien Gasum on panostanut biokaasuun, jota myydään muun muassa maantie- ja meriliikenteeseen sekä teollisuudelle. Yhtiö tarjoaa myös energiamarkkinoiden asiantuntijapalveluita, mm. sähkömarkkinoiden salkunhallinta- ja markkinaraportointipalveluita, sähkön alkuperätakuita, päästöoikeuskaupan asiantuntijapalveluita ja 24/7 valvomopalveluita sähkön taseen riskienhallintaan.  Gasum rakentaa kaasuinfrastruktuuria ja toimittaa kaasua merenkulun, teollisuuden ja raskaan liikenteen tarpeeseen Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Saksassa. Gasumin historia ulottuu aina vuoteen 1860, jolloin kaupunkikaasu tuli Suomeen ja ensimmäiset kaasulyhdyt syttyivät Helsingin Itä-Heikinkadulle (nykyisin Mannerheimintie). Vuonna 1974 ensimmäinen maakaasuputki Neuvostoliitosta Itä-Suomeen avattiin. Kaasun jakelusta vastasi Neste Oy (myöhemmin Fortum). Kaasuverkosto laajeni Pirkanmaalle ja pääkaupunkiseudulle vuonna 1986
Hietakyy

Elinvoimainen  Vipera ammodytes(Linnaeus, 1758) Hietakyy Wikispeciesissä Hietakyy Commonsissa Hietakyy (Vipera ammodytes) on myrkyllisimpiä Euroopassa eläviä käärmelajeja. Se on aktiivinen ympäri vuorokauden ja saalistaa nisäkkäitä, lintuja ja matelijoita. Laji synnyttää 5–15 poikasta kerrallaan. Hietakyyllä on kuonon päässä kyhmy ja selässä on muuta väritystä tummempi salmiakkikuvio. Pohjaväri on yleisimmin harmaa, mutta vaaleanruskeitakin yksilöitä esiintyy. Vaaleanharmaat yksilöt ovat yleensä koiraita ja tummanharmaat ja ruskeat naaraita. Pituutta kertyy 65–90 cm. Hietakyyt elävät luonnossa Balkanilla ja itäisessä Keski-Euroopassa: Koillis-Italiassa, Itävallan eteläosissa, entisen Jugoslavian alueella, Turkissa, Kaspianmerellä sekä Syyriassa. Ne elävät kuivilla ja kivikkoisilla rinteillä ja aukeilla metsäalueilla. Niitä pidetään myös terraarioeläiminä.
Tuulen viemää

Tuulen viemää (engl. Gone with the Wind) on yhdysvaltalaisen kirjailijan Margaret Mitchellin romaani vuodelta 1936. Romaanin tapahtumat ajoittuvat Yhdysvaltojen sisällissodan aikaan. Se kertoo varakkaan etelävaltiolaisen plantaasinomistajan tyttärestä Scarlett O’Harasta, joka joutuu mukaan sisällissodan pyörteisiin, ja hänen ihmissuhteistaan muun muassa Rhett Butler -nimisen miehen kanssa. Kirja nousi jo ensijulkaisunsa aikaan suosioon ja oli esimerkiksi myyntitilastojen kärjessä ensimmäiset kaksi vuotta julkaisustaan. Vuonna 1937 se voitti Pulitzer-palkinnon. Sen pohjalta on tehty vuoden 1939 samanniminen elokuva, joka voitti kahdeksan Oscar-palkintoa. Kirjan tapahtumat sijoittuvat Yhdysvaltojen sisällissodan (1861—1865) molemmin puolin pääosin etelävaltioiden alueelle. Päähenkilö Scarlett O’Hara kuuluu maataomistavaan varakkaaseen perheeseen, joka saa elantonsa puuvillan viljelystä. Tapahtumat käynnistyvät sodan kynnyksellä, kun maa on jakautumassa kahtia. Kirjassa sodan kynnyskysymykseksi nostetaan orjuus, johon etelävaltioiden puuvillan tuotanto perustuu. Romaanille on olemassa kaksi jatko-osaa: Alexandra Ripleyn kirjoittama Scarlett (1992) sekä Donald McCaigin kirjoittama Rhett Butler’s People (2008)
Neitokurki

Elinvoimainen  Anthropoides virgo(Linnaeus, 1758) Neitokurki Wikispeciesissä Neitokurki Commonsissa Neitokurki (Anthropoides virgo, aiemmin Grus virgo) on kurkilintu. Se on havaittu Suomessa 13 kertaa, viimeksi vuonna 2009. Neitokurki on hiukan pienempi kuin tavallinen kurki. Värityskin muistuttaa kurkea, mutta päälaen punainen läikkä puuttuu, valkoinen raita niskassa on pitempi ja kurkun musta alue ulottuu pitemmälle rintakehään. Pituus on 76 cm ja siipien kärkiväli 175 cm.lähde? Lintu painaa 2–3 kg. Neitokurjet pesivät Keski-Aasiassa ja talvehtivat Afrikassa. Joitakin yksilöitä pesii Kyproksella ja Turkin itäosissa. Pylväs, Simo & Järvinen, Antero 1978: Neitokurki Anthropoides virgo* Kilpisjärvellä. - Lintumies 4.1978 s. 144
Tolna (lääni)

Tolna on lääni Etelä-Unkarissa. Se rajautuu Fejérin, Bács-Kiskunin, Baranyan ja Somogy'in lääneihin. Pääkaupunki on Szekszárd ja muita kaupunkeja ovat Dombóvár sekä Paks, jossa on kiistelty ydinvoimala. Voimala tuottaa puolet Unkarin sähköstä. Läänin pinta-ala on 3 703 km² ja sen väkiluku arviolta 225 936 (vuonna 2015). Maasto on kumpuilevaa. Läänin itärajalla virtaavaa Tonavaa kohti mentäessä maasto muuttuu tasaisemmaksi. Läänin alueella virtaa monia pieniä jokia. Suurin osa läänin paikkakunnista on pieniä kyliä.
Asparagiinihappo

Asparagiinihappo (C4H7NO4) eli 2-aminobutaanidihappo (tunnetaan myös nimellä aspartiinihappo) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Se tunnetaan myös anioni-nimellään aspartaatti. Asparagiinihappo on glutamiinihapon ohella toinen kahdesta happamasta aminohaposta ja se esiintyy fysiologisessa pH:ssa aina negatiivisena ionina. Se on asparagiinin karboksyylihappomuoto. Asparagiinihappo on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää ja sen sulamispiste on 230 °C sekä CAS-numero 56-84-8 (L-asparagiinihappo). Asparagiinihapon toisen isomeerin eli D-asparagiinihapon sulamispiste on 300 °C ja CAS-numero on 1783-96-6. DL-asparagiinihapon CAS-numero on 617-45-8. Aspargiinihapon isomeeri, L-aspartaatti, on kaikkialla elimistössä esiintyvä ei-välttämätön aminohappo. Eniten l-aspartaattia esiintyy hermojen proteiinien rakennusaineena. Suurilla pitoisuuksilla se on neurotoksinen. L-aspartaatti on glykogeeninen aminohappo ja se edistää energiantuotantoa vaikutuksellaan sitruunahappokiertoon. L-aspartaatti toimii esiasteena proteiinien, oligopeptidien, nukleiinihappojen, puriinin, pyrimidiinin, ja l-arginiinin synteesissä
Vas (lääni)

Vas on lääni Länsi-Unkarissa. Se rajautuu Győr-Moson-Sopronin, Veszprémin ja Zalan lääneihin sekä lännessä Itävaltaan ja lounaassa Sloveniaan. Pääkaupunki on Szombathely. Muita läänin kaupunkeja ovat Sárvár, Körmend ja Kőszeg. Sana 'vas' tarkoittaa unkariksi rautaa. Läänin pinta-ala on 3 336 km² ja sen väkiluku arviolta 253 997 (vuonna 2015). Maasto on vaihtelevaa. Lännessä on vuoristoa, lounaassa kukkuloita, ja osa läänistä on tasankoa. Pohjoisesta alkaa Unkarin Pieni alanko. Sademäärät ovat suurempia ja ilmasto viileämpää kuin Unkarissa keskimäärin. Tärkein joki on Itävallasta alkava Rába (saksaksi Raab). Vasin läänin alue on ollut asuttua jo hyvin kauan
Veszprém (lääni)

Veszprém on lääni Länsi-Unkarissa. Lääni on saanut nimensä pääkaupunki Veszprémin mukaan. Lääni rajautuu Győr-Moson-Sopronin, Komárom-Esztergomin, Fejérin, Somogy’in, Zalan ja Vasin lääneihin. Läänin pinta-ala on 4 463 km² ja sen väkiluku arviolta 346 647 (vuonna 2015). Läänin keskiosassa kohoaa Bakonyn kukkulaseutu. Läänin eteläosassa on Balaton-järvi, jonka pohjoisrannan paikkakunnat kuuluvat Veszprémin lääniin. Tärkeimmät joet ovat Rába ja Rábca. Suuri osa läänin alueesta sopii huonojen maalaatujen takia heikosti maanviljelyyn lukuun ottamatta läänin pohjoisosasta alkavaa Unkarin Pientä alankoa. Kuitenkin laaksojen ja Balatonin rannan mikroilmastot soveltuvat hyvin viinirypäleiden viljelyyn. Tästä syystä läänin alueella on useampia viinialueita. Maaperässä on runsaasti mineraaleja, ja raaka-aineiden tuotanto on vilkasta. Tärkein näistä on bauksiitti
Zala

Zala on lääni Lounais-Unkarissa. Se rajautuu Vasin, Veszprémin ja Somogy’in lääneihin sekä lounaassa Sloveniaan ja Kroatiaan. Pääkaupunki on Zalaegerszeg. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat Nagykanizsa ja Keszthely. Läänin pinta-ala on 3 784 km² ja sen väkiluku arviolta 277 290 (vuonna 2015). Maasto on kumpuilevaa. Etelässä virtaa Dráva-joki muodostaen samalla valtionrajan. Muita jokia ovat Mura ja Zala. Läänin itäosassa on Balaton-järven läntinen ranta.