nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Hulluhovi

Koordinaatit: 59°19′10″N, 30°4′20″E Hulluhovi (ven. Дружносе́лье, Družnoselje) on taajama Leningradin alueen Hatsinan piirin Siiverskan kaupunkikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee peltoaukean keskellä 4,5 kilometriä Siiverskan asemalta etelään. Taajamassa on 1 300 asukasta (vuonna 2012). Hulluhovin kartano kuului 1800-luvun alusta lähtien vuoden 1812 sankarille Peter Wittgensteinille ja hänen perillisilleen, jotka perustivat sinne Venäjän isänmaalliselle sodalle omistetun museon. Vuonna 1917 kartanon maat kansallistettiin ja luovutettiin maatalouskommuunille, josta myöhemmin muodostui Lamppulan sovhoosi. Ennen toista maailmansotaa kartanorakennuksessa oli lepokoti. Sodan aikana Hulluhovissa sijaitsi saksalaisen armeijakunnan päämaja. Nykyään siellä toimivat Leningradin alueen psykiatrinen ja tuberkuloosisairaala sekä metsänhoitoalueen konttori. Taajama koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä huviloista ja omakotitaloista sekä kunnallisista asuintaloista. Kartanosta on säilynyt puistoalue, arkkitehti Aleksandr Brjullovin vuonna 1832 rakentama katolinen hautakirkko sekä joukko talousrakennuksia. Koprinan luterilainen seurakunta käytti kirkkoa 1920–1930-luvuilla, nykyään se kuuluu Pyhän Katariinan kirkon katoliselle seurakunnalle
Hjalmar von Wendt

Hjalmar Alexander von Wendt (23. maaliskuuta 1874 Somerniemi – 24. huhtikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos. Von Wendtin vanhemmat olivat tilanomistaja Konstantin von Wendt ja Ludovica Wilhelmina Hedenberg ja puolisot vuodesta 1900 Gerda Catharine Frey ja vuodesta 1914 Märta Fabritius. Von Wendt oli Finlaysonin toimitusjohtaja 1917–1934 ja sittemmin Finlayson-Forssaksi muuttuneen yhtiön toimitusjohtaja 1934–1947 eli yhteensä 30 vuotta ja aina 73-vuotiaaksi asti. Yrityksen palvelukseen hän oli tullut jo 1898. Von Wendt opiskeli kaupallista alaa Turussa ja työskenteli lasitehtaassa Miehikkälässä ennen tuloaan konttoristiksi Finlaysonille Tampereelle. Hän oli konttoristina vuoteen 1911 saakka, sitten prokuristina vuoteen 1915 ja apulaisjohtajana vuoteen 1917 saakka, jolloin hänestä tuli Finlaysonin toimitusjohtaja. Finlaysonin alkuvuosina von Wendt teki useita ulkomaan opintomatkoja toiminnan kehittämiseksi. Hänen johdossaan Finlaysonista kehittyikin merkittävä tekstiilialan yhtiö. Von Wendillä oli myös useita elinkeinoelämän luottamustehtäviä, esimerkiksi Suomen Kutomateollisuuden Työnantajain Liitossa. Von Wendt hankki jo 1919 Kangasalta Toosilan kartanon, jossa hän kasvatti muun muassa Ayrshire-lehmiä
BloodRayne (elokuva)

BloodRayne on yhdysvaltalainen toimintaelokuva, joka perustuu vuoden 2002 videopeliin BloodRayne. Elokuva julkaistiin Austin Film Festivalilla lokakuussa 2005, ja ensi-iltansa elokuva sai Yhdysvalloissa tammikuussa 2006. Elokuvan pääosissa esiintyvät Kristanna Loken ja Ben Kingsley. Elokuvan ohjasi Uwe Boll, joka on vastuussa myös useista muista videopeli elokuvaksi -projekteista kuten House of the Deadista ja Alone in the Darkista. Elokuva sai huonoja arvioita.
Helsingin Tarmo

Helsingin Tarmo on vuonna 1931 perustettu helsinkiläinen urheiluseura. Seuran alkuperäisen lajivalikoiman muodostivat jalkapallo, voimistelu, nyrkkeily, paini, pesäpallo ja yleisurheilu. Nykyisin lajeina ovat judo, nyrkkeily, paini, painonnosto, voimanosto ja yleisurheilu. Erityisen tunnettu Tarmo on judossa, painissa ja nyrkkeilyssä. Tunnettuja seuran riveissä urheilleita ja vaikuttaneita ovat Jorma Limmonen, Juha Salonen, Ilpo Seppälä ja Sasu Kaasinen. 1960-luvulla seura lentopalloili menestyksellä SM-sarjassa. Tunnettu Tarmon urheilujaostoista on myös judojaosto Chikara. Helsingin Tarmo synty liittyi 1920-luvun lopun TUL:n tiukkoihin sisäisiin kiistoihin liittyen. Niissä olivat vastakkain sosiaalidemokraattien ja kommunistien kannattajat. Helsingin Jyryn siirtyessä kommunistien hallitsemaksi sosiaalidemokraattiset työläisurheilun kannattajat perustivat uuden seuran eli Helsingin Tarmon vuonna 1931. Seuraavan kerran seura joutui urheilupoliittisten kiistojen kohteeksi 1950-luvulla. Sen seurauksena Tarmo siirtyi uuden keskusjärjestön Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton (TUK) jäseneksi vuonna 1959
Liepājan satama

Liepājan satama (latv. Liepājas osta, engl. Port of Liepāja, LOCODE: LV LPX) on Latvian länsirannikolla Liepājan kaupungissa sijaitseva maan kolmanneksi suurin satama. Satama on kaupunkiin perustetun 39,8 neliökilometrin laajuisen (lähes 2/3 kaupungin pinta-alasta) erityistalousalueen keskeinen toimija ja nauttii tavanomaista matalampaa veroastetta. Sataman osuus erityistalousalueesta on 11,8 km2. Osalla alueesta on vapaasataman tai vapaavaraston asema (vapaa-aluetta yhteensä 20 km2). Nämä alueet on erotettu muusta satama- ja logistiikka-alueesta ja katsotaan kansallisen tulliverotuksen ulkopuoliseksi alueeksi. Myös kaupungin kansainvälinen lentokenttä kuuluu erityistalousalueeseen. Liepājan sataman oman raportonnin mukaan vuoden 2012 tammi-elokuun kuukauden aikana sen kautta kulki 4,6 miljoonaa tonnia rahtia ja 20,9 tuhatta matkustajaa. Molemmat luvut merkitsevät roimaa kasvua edellisvuoteen ja ennakoivat satamalle määrällisesti parasta vuotta vuosikymmeneen.
The Devil Cried

38. (US Mainstream Rock Tracks) The Devil Cried on Black Sabbathin kappale ja single-julkaisu The Dio Years-kokoelmalta vuodelta 2007. Se on yksi kolmesta uudesta kappaleesta, jotka tehtiin kokoelmaa varten. Kokoelman julkaisun myötä vuosien 1980-1982 ja 1990-1992 kokoonpano (laulaja Ronnie James Dio, kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler ja rumpali Vinny Appice) teki comebackin, tosin nimen Heaven and Hell alla. Kappale on yhtyeelle tyypillisesti raskastempoinen. Laulaja Dion mukaan lyriikka kertoo mahdollisuudesta "nousta helvetistä taivaaseen, jos saa Saatanan itkemään". Kappaleen ovat säveltäneet Butler, Dio ja Iommi. Se julkaistiin digitaalisessa muodossa.
Midianilaiset

Midianilaiset olivat muinainen seemiläinen kansa. He asuivat todennäköisesti Jordan-virran itäpuolella ja entisellä "Siinain niemimaalla", eli nykyisellä Arabian niemimaalla. (Gal. 4:25) Raamatun mukaan midianilaiset olivat usein sodassa Israelin heimoja vastaan. Midianilaisten kantaisänä pidetään Midiania, joka Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan oli Abrahamin ja hänen vanhoilla päivillään ottamansa uuden vaimon, Keturahin poika. Kansana tai heimona midianilaiset mainitaan Raamatussa ensimmäisen kerran 1. Mooseksen kirjan 37. luvussa. Sen mukaan Joosefin veljet myivät hänet midianilaisille kauppiaille heidän kulkiessaan ohi, ja nämä kuljettivat hänet Egyptiin. Kun faarao määräsi Mooseksen teloitettavaksi, tämä pakeni Midianin maahan. Siellä hän tapasi midianilaisen papin, Jetron, jota hän palveli lammaspaimenena., kunnes myöhemmin palasi Egyptiin
Avid Audio

Avid Audio (aiemmin Digidesign) on yhdysvaltalainen elektroniikkayritys, joka valmistaa muun muassa miksauslaitteita ja musiikkiohjelmistoja. Yritys on kehittänyt esimerkiksi MIDI- ja audiosekvensseri-ohjelmistosarja Pro Toolsin. Yrityksen perustivat Peter Gotcher ja Evan Brooks vuonna 1984. Vuodesta 1995 lähtien yritys on ollut elokuvaleikkausohjelmistoistaan tunnetun Avid Technologyn omistama. Yhtiö kehitti audioeditointiohjelman nimeltä Sound Designer, josta tuli myöhemmin Sound Tools. Sound Tools esiteltiin vuonna 1989 ja kaksi vuotta myöhemmin siitä tuli audiotyöasema Pro Tools.
Tuuvan talli

Tuuvan talli (Stallgänget på Tuva) on tositapahtumiin perustuva Lena Furbergin piirtämä sarjakuvasarja. Se on ilmestynyt suomalaisessa Hevoshullussa sekä ruotsalaisessa Min Häst -lehdessä. Sarjaa on julkaistu myös pokkareina, joita on ilmestynyt yhteensä kymmenen vuosina 2006–2010. Ne ovat erittäin suosittuja. Tuuvan talli on oikealta nimeltään Tuvan-niminen ruotsalainen yksityistalli. Se sai nimensä lähellä virtaavasta Tuvanjoesta. Lena Furberg piti tallilla itse ensimmäisiä ylläpitohevosiaan, kuten Lilla Trollhättaa. Myöhemmin tallissa ovat majailleet suuri ja komea Goodwill, Narbonne, New Express, Bob, Knutte ja tietenkin Ockra, joka oli yksi merkittävimmistä hevosista koko Tuuvan tallilla. Katrin eli Katrine, on Tuuvan Tallin omistajien tytär. Hän on joukon vanhin ja luotettavin. Hänen hevosiaan ovat Rejsab, eli Reiska, Kajsa ja Josefin Av Friheten eli Josefin. Yhdessä vaiheessa Katrinilla oli myös shetlanninponi nimeltä Kajsa
Tudor Vladimirescu

Tudor Vladimirescu (rom. ˈtudor vladimiˈresku) (1780–1821) oli Valakian ja Romanian vallankumoussankari. Vladimirescu johti Valakian vallankumousta ja samalla Pandurin miliisiä. Vladimirescu syntyi Vladimirin kaupungissa Olteniassa. Noin 12-vuotiaana hän meni töihin Craiovaan pajari Ioan Glogoveanun palvelukseen, missä hän oppi kielioppia, retoriikkaa sekä kreikan kieltä. Hänestä tuli pajareiden kiinteistöjen hoitaja sekä Cloşanin pitäjän miliisien johtaja vătaf. Hänen kokemuksensa miliisista oli tärkeää, sillä hän oppi eri yhteiskuntaluokkien tapoja, perinteitä sekä ajatusmaailmaa. Vallankumouksen aattona hän pystyikin olemaan rinta rinnan aatelisten ja työväen joukossa. Vladimirescu liittyi Venäjän keisarikunnan armeijaan ja osallistui Venäjän-Turkin sotaan vuosina 1806-1812. Hänet palkittiin korkealla venäläisellä kunniamerkillä, ja hän sai sekä Venäjän että osmanien syytesuojan. Sodan jälkeen hän palasi synnynseudulleen. Vuonna 1814 hän matkusti Wieniin osallistuakseen oikeudenkäytiin, joka koski Glogoveanun vaimon omaisuuden jakamista
Émile eli kasvatuksesta

Émile eli kasvatuksesta (ransk. Émile ou de l’éducation) on Jean-Jacques Rousseaun vuonna 1762 ilmestynyt kirja. Teoksen on suomentanut Jalmari Hahl vuonna 1905. Teoksessa käsitellään Rousseaun oikeana pitämää kasvatusta periaatteellisella tasolla. Hänen mukaansa lapsi on kasvatettava todella vapaaksi, autonomiseksi ihmiseksi. Ajatuksena on, että ihminen on lähtökohtaisesti hyvä, mutta vääristyneessä ympäristössä pahuus ja väärä pääsevät ihmiseen. Siksi Émile-lapsi ja hänen kasvattajansa vetäytyvät teoksessa kasvatuksen toteuttamiseksi puhtaaseen, turmeltumattomaan luonnonmukaiseen yhteisöön, jossa lapsi kuitenkin kasvatetaan yhteisön jäseneksi. Kasvatuksen jälkeen Émile palaa sivistyksen pariin. Teoksen neljänteen kirjaan sisältyvä "savoijilaisen papin julistus", jossa saarnattiin suvaitsevaisuuden ja rakkauden puolesta ja joka oli vapaa kaikista kirkon opinkappaleista, herätti myrskyn, ja Rousseau joutui pakenemaan Sveitsiin. Myös Sveitsissä Rousseau joutui vainojen kohteeksi, ja hänen täytyi taas lähteä liikkeelle. Muutaman vuoden pakoilun jälkeen hän päätyi vuonna 1766 Englantiin, minne hän oli tervetullut.
Tutkielma ihmisten välisen eriarvoisuuden alkuperästä ja perusteista

Tutkielma ihmisten välisen eriarvoisuuden alkuperästä ja perusteista (ransk. Discours sur l’origine et les fondements de l’inégalite parmi les hommes) on Jean-Jacques Rousseaun vuonna 1755 ilmestynyt kirja. Teoksen on julkaissut suomeksi Vastapaino vuonna 2000 ja sen on suomentanut Ville Keynäs.
Kirjoituksia sodasta ja rauhasta

Kirjoituksia sodasta ja rauhasta on kokoelma Jean-Jacques Rousseaun kirjoituksia. Summan vuonna 2010 julkaiseman teoksen kirjoitukset on suomentanut ja selityksin varustanut Alex Aissaoui. Teokseen sisältyvät muun muassa lyhyet kirjoitukset Sotatila syntyy yhteiskuntatilasta ja Katkelmia sodan luonteesta luonnontilassa ja yhteiskuntatilassa. Johdannon on kirjoittanut Harto Hakovirta.
Kari Juusonen

Kari Juusonen (s. 16. huhtikuuta 1967 Jyväskylä) on suomalainen elokuvaohjaaja ja animaattori. Juusonen on opiskellut elokuvaa Lahden muotoiluinstituutissa ja valmistunut maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta. Juusonen on ohjannut useita lyhyitä animaatioelokuvia, sarjoja sekä kolme pitkää animaatioelokuvaa. Hänet tunnetaan erityisesti kolmesta pitkästä Niko-animaatioelokuvasta. Niko-nimisestä poropojasta kertovat elokuvat on myyty yli sataan maahan. Kahdella ensimmäisellä Nikolla on yli kuusi miljoonaa katsojaa. Kari Juusonen on todennäköisesti maailmalla kaikkien aikojen katsotuin suomalainen elokuvaohjaaja. Juusonen voitti ohjaamallaan ja käsikirjoittamallaan animaatiolla Pizza Passionata Cannesin elokuvajuhlilla 2001 lyhytelokuvien kilpailun 3. palkinnon (Prix du Jury). Niko – Lentäjän poika sai parhaan elokuvan Jussi-palkinnon sekä parhaan käsikirjoituksen Jussin
C-vene

C-vene, tai Erikoisluokka C, ruotsiksi Särklass C, on pienehkö suomalainen klassinen vene. Vene oli Suomen purjehtijaliiton ratkaisu uudeksi veneluokaksi sodanjälkeisen aikaan, jolloin rakennustarvikkeita ja muita resursseja oli heikosti käytettävissä. Suunnitteluajatukseltaan C-veneet muistuttavat paljon isosiskojaan A-veneitä, joiden purjepinta-ala on kaksinkertainen C-veneisiin verrattuna. C-vene on konstruktioluokka, eli kaikki veneet ovat keskenään erilaisia, mutta ne noudattavat tiettyjä mittarajoja, koskien esimerkiksi veneen pituutta, purjepinta-alaa ja painoa. C-veneen mittasääntö päivitti vanhaa Pojkbåt 15 m² -luokkaa ja muun muossa uuden mittasäännön purjepinta-ala on sama. Veneenä C-vene on hiukan pienempi kuin pienimmät Saaristoristeilijät ja Hai-veneet, joissa on noin 22 m² purjepinta-ala. C-veneet ovat pieniä, tavallisesti kolmen hengen miehistöllä purjehdittavia kilpailukelpoisia retkiveneitä. Veneet on ruffattu, eli niissä on pieni kannen päällä oleva kajuutta, joka kasvattaa sisätiloja. Veneillä kilpailtiin säännöllisesti 60-luvun lopulle saakka jonka jälkeen kilpailutoiminta lakkasi toisin kuin isosiskolla A-veneellä jolla kilpaillaan edelleen suuremmissa regatoissa. C-luokka oli hyvin suosittu sotaa seuranneina vuosina ja luokkaan rakennettiin kaikkiaan 32 venettä. Luokan tärkeimpiä suunnittelijoita oli Gösta Kyntzell, joka suunnitteli C-veneistä kaikkiaan 25, joista kahdeksan itselleen. Gösta Kyntzellin itselleen suunnittelemat veneet kuuluvat Inga-Lill -sarjaan, jossa kaikilla veneillä on sama nimi, mutta yksilöllinen järjestysnumero
Ameraasialaiset

Ameraasialaiset (engl. Amerasian) ovat Itä- ja Kaakkois-Aasiassa syntyneitä henkilöitä, joiden äiti on aasialainen ja isä Yhdysvaltain armeijan sotilas. Termiä käytti ensimmäisen kerran kirjailija Pearl S. Buck ja sittemmin termiä on käytetty muun muassa Yhdysvaltain laissa. Termin tarkka määritelmä kuitenkin vaihtelee hieman eri yhteyksissä. Termi on johdettu englanninkielen sanoista American (suom. yhdysvaltalainen) ja Asian (suom. aasialainen). Aasialaisilla naisilla oli toisen maailmansodan ja kylmän sodan aikaan usein suhteita alueella sotineiden yhdysvaltalaissotilaiden kanssa. Valtaosassa tapauksista sotilaat hylkäsivät naisen ennen lapsen syntymää. Ameraasialaisia on erityisesti Yhdysvaltain entisten sotilastukikohtien lähialueilla Okinawassa,Thaimaassa, Etelä-Koreassa, Vietnamissa, Kambodžassa, Laosissa ja Filippiineillä. Ameraasialainen-termin määritelmä vaihtelee hieman eri yhteyksissä
Unto Kanerva

Unto Olavi Kanerva (9. syyskuuta 1910 Tampere – 10. tammikuuta 1992) oli Tampereen kaupunginaktuaari ja Tampere-aiheisten teosten kirjoittaja. Kanervan vanhemmat olivat työmies Herman Kanerva ja Martta Julia Sihlman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1930 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1935. Kanerva toimi Tampereen kaupunginkanslian arkiston järjestäjänä 1936–1939 ja Tampereen kaupungin aktuaarina 1939–1973. Hän jäi eläkkeelle 1973. Kanerva oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1951–1972. Hän oli muun muassa Tampere-Seuran puheenjohtaja 1968–1976, Tampereen työväenyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1957, Tampereen historiallisen seuran puheenjohtaja vuodesta 1968, Tammerkoski-lehden päätoimittaja vuodesta 1951 ja Viinikan-Nekalan sos.dem.-yhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1951. Kanerva sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1947 teoksestaan Pumpulilaisia ja pruukilaisia : tehdastyöväen työ- ja kotioloja Tampereella viime vuosisadalla
Daniel F. Galouye

Daniel Francis Galouye [galui] (11. helmikuuta 1920 New Orleans – 7. syyskuuta 1976 New Orleans) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija ja lehtimies. Hän käytti ajoittain salanimeä Louis G. Daniels. Galouye opiskeli Louisianan osavaltionyliopistossa ja työskenteli toimittajana useissa sanomalehdissä, muiden muassa The States-Item -lehdessä vuosina 1946–1967. Toisessa maailmansodassa hän palveli Yhdysvaltain laivaston lentojoukoissa koelentäjänä. Hän vammautui ja kärsi lopun ikäänsä terveysongelmista. Galouye aloitti tieteiskirjailijanuransa vuonna 1952, ja hän julkaisi runsaasti novelleja sekä viisi romaania vuosina 1961–1973. Ensimmäinen romaani Dark Universe oli ehdolla Hugo-palkinnon saajaksi. Galouyen romaaneista tunnetuin lienee Simulacron-3 vuodelta 1964, sillä siitä on tehty kaksi elokuvasovitusta: Rainer Werner Fassbinderin Welt am Draht (1973) ja Josef Rusnakin 13. kerros (1999)
Linnahall

Linnahall (suom. Kaupunginhalli) on kulttuuri- ja urheilukeskus Tallinnassa, Virossa. Satama-alueella sijaitseva Raine Karpin ja Riina Altmäen suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1980 käytyihin Moskovan kesäolympialaisten yhteydessä Tallinnassa pidettyihin purjehduskilpailuihin (Olympic Regatta 1980). Rakentamisen tarkoituksena oli säilyttää näkymä vanhan kaupungin siluettiin mereltä. Lisäksi arkkitehdit onnistuivat suunnittelemaan rakennuksen linkiksi meren ja vanhankaupungin välille. Alun perin keskuksen nimi oli V. I. Leninille nimetty kulttuuri- ja urheilukeskus, ja se sai nykyisen nimensä vuonna 1991. Rakennuksessa on 4 200-paikkainen amfiteatteri sekä 3 000-paikkainen jäähalli. Koska Tallinnan satamaan johtavaa rautatietä ei voitu siirtää rakennuksen rakentamisen aikana, rakennus toimi myös jalankulkijoiden rautatiesiltana. Linnahall-hankkeen suunnitellut ja toteuttanut ryhmä sai tunnustuksena työstään vuonna 1984 Neuvostoliiton valtionpalkinnon. Linnahall tuli tunnetuksi Viron itsenäistymisen eli laulavan vallankumouksen aikaan, jolloin muun muassa Kansanrintaman perustamiskokous järjestettiin 1
Alli Wiherheimo

Alli Oivikki Wiherheimo (vuoteen 1905 Grönhag; 27. maaliskuuta 1895 Helsinki – 15. kesäkuuta 1978 Helsinki) oli Kotiliesi-naistenlehden ensimmäinen päätoimittaja 1922–1963 ja opetusneuvos. Hän toimi myös Suomen Naisten Kansallisliiton puheenjohtajana 1937–1938 ja Suomen Akateemisten Naisten Liiton puheenjohtajana 1938–1945. Wiherheimon vanhemmat olivat rakennusmestari Anders Viktor Grönhag ja Amanda Poussa. Hänen veljiään olivat ministeri T. A. Wiherheimo ja kunnallistalouden asiantuntija Onni Wiherheimo. Wiherheimo valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1913 ja opiskeli Helsingin yliopistossa englantia, saksaa, estetiikkaa ja latinaa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1919 ja maisteriksi 1920. Opiskeluaikoinaan Wiherheimo tutustui Maila Talvioon, jonka kautta sai käännöstöitä WSOY:ltä. Vuosina 1919–1922 Wiherheimo työskenteli WSOY:n kustannustoimittajana, minkä jälkeen häntä pyydettiin vastaperustetun Kotilieden ensimmäiseksi päätoimittajaksi
McLaren MP4-16

McLaren MP4-16 oli McLarenin Formula 1 -kilpa-auto vuonna 2001. Kuljettajina toimivat Mika Häkkinen ja David Coulthard. Talli ei pystynyt haastamaan autolla Ferraria, mutta saavutti valmistajien MM-taulukossa toisen sijan 102 pisteellä. Adrian Neweyn suunnittelema auto muistutti ulkonäöltään tallin edellisvuonna käyttämää MP4-15-autoa, mutta lähes jokaista osaa oli uudistettu. Auton suurimmaksi ongelmaksi muodostui Mercedes-Benzin F0110/K-moottorin huono luotettavuus. Henkilökunta Runko Voimansiirto Mercedes-Benz Ilmor F0110/K Tallipäällikkö: Andrea StellaKilpakuljettajat:4. Lando Norris · 81. Oscar PiastriTestikuljettajat: Pato O’Ward · Ryō Hirakawa · Will Stevens · Oliver TurveyFormula 1 -autot:M2B · M4B · M5A · M7A · M7C · M9A · M14A · M7D · M14D · M19A · M19C · M23 · M26 · M28 · M29 · M30 · M29F · MP4/1 · MP4/1B · MP4/1C · MP4/1E · MP4/2 · MP4/2B · MP4/2C · MP4/3 · MP4/4 · MP4/5 · MP4/5B · MP4/6M · MP4/6B · MP4/7A · MP4/8 · MP4/9 · MP4/10 · MP4/10B · MP4/10C · MP4/11 · MP4/11B · MP4/12 · MP4/13 · MP4/14 · MP4/15 · MP4-16 · MP4-17 · MP4-17D · MP4-18 · MP4-19 · MP4-19B · MP4-20 · MP4-21 · MP4-22 · MP4-23 · MP4-24 · MP4-25 · MP4-26 · MP4-27 · MP4-28 · MP4-29 · MP4-30 · MP4-31 · MCL32 · MCL33 · MCL34 · MCL35 · MCL35M · MCL36 · MCL60 · MCL38
Vartiolentolaivue

Vartiolentolaivue (lyhenne VLLV, ruots. Bevakningsflygdivision) on Suomen Rajavartiolaitoksen alainen hallintoyksikkö, joka vastaa ilma-alustoiminnasta. Se on perustettu vuonna 1981 ja jakautuu esikuntaan, lentotoimintayksikköön sekä lentotekniseen yksikköön. Vartiolentolaivueella on tukikohta kolmella eri paikkakunnalla (Helsinki, Turku ja Rovaniemi). Vartiolentolaivueen tehtäviin kuuluu ilma-aluksilla rajavalvonta, meripelastus, virka-aputehtävät, ympäristön valvonta, valtiojohdon kuljetukset sekä lentokoulutus. Rajavartiolaitoksella on käytössään 11 helikopteria ja 2 valvontalentokonetta. Laivueessa työskentelee noin 150 henkilöä. Vartiolentolaivueen komentajana on vuodesta 2020 ollut kommodori Matti Lallukka. Vartiolentolaivue perustettiin rajavartiolaitoksen päällikön antamalla käskyllä 1. kesäkuuta 1981. Rajavartiolaitoksen esikunnan lentotoimiston päällikkö siirrettiin vartiolentolaivueen komentajaksi ja muu johto muodostettiin myös lentotoimistosta. Uuteen laivueeseen liitettiin perustettu Turun vartiolentue sekä Helsingin ilma-aluskorjaamo yhdessä Helsingin, Vaasan, Kajaanin, Rovaniemen ja Ivalon lentoryhmien kanssa
Georg Adlersparre

Georg Adlersparre (28. maaliskuuta 1760 Jämtland, Ruotsi – 23. syyskuuta 1835 Kristinehamn, Ruotsi) oli ruotsalainen sotilas ja valtiomies. Hän osallistui Suomen sotaan 1788–1790 ja joutui vangiksi. Hän palveli vuonna 1808 niin sanotussa läntisessa armeijassa. Sen noustua kapinaan Kustaa IV Aadolfia vastaan hän astui sen johtoon. Hän ei ehtinyt Tukholmaan ennen kuin Adlercreutz oli jo vanginnut kuninkaan ja tehnyt vallankaappauksen. Kaarle-herttua käski hänen pysähtyä, mutta hän jatkoi marssia ja saapui Tukholmaan 22. maaliskuuta. Hänestä tuli sitten valtioneuvos ja kenraaliadjutantti, ja hänen vaikutuksestaan Augustenborgin herttua Kristian August valittiin kruununprinssiksi, toisin kuin kustavilainen puolue oli halunnut. Elgenstierna, Gustaf: Dem Introducerade Svenska Adeln Ättartavlor med tillägg och rättelser. (I Abrahamsson - Celsing) Stockholm
Anders Erik Afzelius

Anders Erik Afzelius (25. huhtikuuta 1779 Forshem, Ruotsi – 1. maaliskuuta 1850 Riika, Latvia) oli ruotsalaissyntyinen Suomessa vaikuttanut oikeusoppinut. Hän oli Turun akatemian yleisen ja kotimaisen lakitieteen professori vuodesta 1818. Hän joutui valtiollisen vainon kohteeksi ja joutui eroamaan vuonna 1822. Hän asettui asumaan Helsingin lähelle ja toimi lahjoitusmaatalonpoikien asianajajana ja joutui erityisesti kenraalikuvernööri Arseni Zakrevskin vihan kohteeksi. Tällöin hänet karkotettiin mutta hänen päästyään Ahvenanmaalle hänet pidätettiin ja karkotettiin Vjatkaan. Vuonna 1837 hän sai luvan asua Lappeenrannassa, mutta pidätettiin jälleen 1837 ja vietiin vangiksi Liivinmaalle Wendeniin. Hän sai oleilla Riiassa, jossa kuoli. Hänen syyllisyyttään mihinkään pidetään kyseenalaisena, eikä häntä koskaan varsinaisesti tutkittu eikä tuomittu. Anders Erik Afzliuksen vanhemmat olivat lääninrovasti Erik Afzelius ja Kristina Margareta Victorin ja puolis vuodesta 1806 Maria Margareta Hydrén.
Bengt Birgerinpoika

Bengt (Pentti) Birgerinpoika (Bjälbo) (ruots. Bengt Birgersson) (1254 – 25. toukokuuta 1291) oli ensimmäinen Suomen herttua. Bengtin vanhemmat olivat Birger-jaarli ja tämän puoliso Ingeborg. Hänet määrättiin jo lapsena hengelliseen säätyyn, vuonna 1269 hänestä tuli Linköpingin arkkiteini. Bengt asettui vanhempien veljiensä keskinäisessä riidassa Maunu Ladonlukon puolelle ja tuli tämän kruunajaisissa 1277 sekä kansleriksi että vasta perustetun tärkeän valtioelimen eli kuninkaan neuvoskunnan jäseneksi. Kuningas Maunu nimitti Bengtin Suomen herttuaksi 1284 vahvistaakseen sukunsa asemaa ylimystöä vastaan. Bengt säilytti asemansa senkin jälkeen, kun hänestä tuli Linköpingin piispa 1285 ja hän sai sen myötä vaikutuspiiriinsä tärkeän Gotlannin alueen. Bengt ei liene koskaan käynyt Suomessa, mutta puuttui ilmeisesti herttuakuntansa hallintoon, koska velkaantui sen takia. Hän määräsi testamentissaan Turun tuomiokirkolle 840 markan arvosta hopeaa, käytettäväksi muun muassa alttarin perustamiseen.