nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Elokuun teehuone

Elokuun teehuone (The Teahouse of the August Moon, suom. myös Teehuone elokuun kuutamossa) on yhdysvaltalaisen John Patrickin näytelmäsovitus Vern Sneiderin samannimisestä romaanista vuodelta 1951. Näytelmästä tehtiin 1956 samanniminen elokuva pääosissa Glenn Ford, Eddie Albert ja Marlon Brando, ja vuonna 1970 Broadway-musikaali Lovely Ladies, Kind Gentlemen. Kantaesityksensä lokakuussa 1953 jälkeen näytelmästä tuli suuri Broadway-hitti, jonka alkuperäistuotanto sai 1 027 esitystä ja voitti Pulitzer- ja Tony-palkinnot sekä New York Drama Critics’ Circle -palkinnon vuoden parhaana näytelmänä. Elokuun teehuone oli suosittu useita vuosikymmeniä, kunnes uusien sukupolvien poliittinen korrektius kansallisten stereotypioiden ja sukupuolten tasa-arvon suhteen alkoi tehdä siitä vanhanaikaisen. Toisen maailmansodan jälkeisinä päivinä Okinawan saarta miehittää Yhdysvaltain armeija. Nuori kapteeni Fisby, entinen yliopistoprofessori, saa siirron pieneen Tobikin kaupunkiin Okinawalla. Hänen tehtäväkseen eversti Purdy antaa ”suunnitelma B:n” toteuttamisen. Suunnitelmaan kuuluu amerikkalaistaa saaren väestö, opettaa heille kaikenlaista Yhdysvaltojen kulttuuriin liittyvää ja everstin sanoin ”saada heidät oppimaan demokratiaa vaikka sitten kaikki pitäisi ampua”. On määrä myös rakentaa (Pentagonin viisikulmion muotoinen) koulurakennus ja edistää kapitalismia kaikin mahdollisin keinoin. Fisby saa tulkikseen nuoren Sakinin, jonka hahmo muistuttaa Kesäyön unelman Puckia. Sakini tutustuttaa Fisbyä paikalliseen kulttuuriin ja saaren historiaan
Škoda Favorit (1936)

Škoda Favorit oli tšekkoslovakialaisen ASAP:n vuosina 1936–1941 valmistama henkilöauto. Favorit suunniteltiin Škoda Rapidin ja suurikokoisen Škoda Superbin väliin. Ensimmäinen, sivuventtiilimoottorilla varustettu malli oli tyyppi 904, jota valmistettiin vuosina 1936–1939. Vuonna 1938 esiteltiin kansiventtiilimoottorilla varustettu Favorit 2000 OHV eli tyyppi 923, jota valmistettiin vuoteen 1941 asti. Korimallit olivat neliovinen sedan sekä limusiini. 2000 OHV -mallia valmistettiin myös sotilaskäyttöön. Ensimmäisessä mallissa, tyyppi 904:ssä, oli voimanlähteenä iskutilavuudeltaan 1 802-kuutioinen, nelisylinterinen sivuventtiilimoottori jonka sylinterin halkaisija oli 75 mm ja iskun pituus 102 mm. Kampiakseli oli laakeroitu kuudella runkolaakerilla. Moottorin teho oli 28 kW ja siinä oli Zenith 30 VEI -kaasutin. Moottorin sähköosat olivat Boschin ja Scintillan valmistamia. Auton huippunopeus oli 95 km/h. Jälkimmäinen muunnelma oli varustettu 2 091-kuutioisella kansiventtiilimoottorilla, jonka sylinterin halkaisija oli 80 mm ja iskun pituus 104 mm
Knockout game

Knockout game (myös Knockout King tai Polar Bear Hunting) on Yhdysvalloista lähtöisin oleva ilmiö. Pelissä valitaan satunnainen uhri, joka on tarkoitus lyödä yhdellä iskulla tajuttomaksi. Suoritus voidaan myös kuvata kännykkäkameralla ja jakaa netissä. Ensimmäiset maininnat ilmiöstä ovat vuodelta 1992, ja se sai runsaasti mediahuomiota vuodesta 2013 alkaen. MTV3 uutiset kertoi 7.10.2014 itähelsinkiläisestä enimmäkseen maahanmuuttajataustaisesta nuorisojengistä, joka on käyttänyt silmitöntä väkivaltaa sivullisiin ihmisiin. Jengin käyttämään väkivaltaan on liittynyt peli, jossa pisteitä saa siitä, jos saa ensimmäisellä lyönnillä maahan, tai jos uhri on erityisen heikko tai arka. Poliisin mukaan epäiltyjä tekijöitä on viitisenkymmentä ja rikoksia on kirjattu noin 70.
Kailash Satyarthi

Kailash Satyarthi (hindiksi कैलाश सत्यार्थी, s. 11. tammikuuta 1954) on intialainen lastenoikeuksien ajaja. Hän on ollut etenkin aktiivinen Intian lapsityön vastaisessa työssä. Hän sai yhdessä pakistanilaisen tyttöjen koulutusta ajavan Malala Yousafzain kanssa Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 2014. Hänet on myös palkittu lukuisilla muilla ihmisoikeuspalkinnoilla. Vuonna 1995 Satyarthi sai Robert F. Kennedyn ihmisoikeuspalkinnon. Satyarthi on koulutukseltaan insinööri, mutta on työskennellyt lasten hyväksi 26-vuotiaasta asti. Satyarthin johtama järjestö Bachpan Bachao Andolan (BBA) pelastaa vuosittain noin tuhat lasta pakkotyöstä. Satyarthi asuu Delhissä vaimonsa ja lastensa kanssa. 1902: Ducommun, Gobat1903: Cremer1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti1905: Suttner1906: Roosevelt1907: Moneta, Renault1908: Arnoldson, Bajer1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto1911: Asser, Fried1912: Root1913: La Fontaine1917: Punainen Risti1919: Wilson1920: Bourgeois1921: Branting, Lange1922: Nansen 1927: Buisson, Quidde1929: Kellogg1930: Söderblom1931: Addams, Butler1933: Angell1934: Henderson1935: Ossietzky1936: Lamas1937: Cecil1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto1944: Punainen Risti1945: Hull1946: Balch, Mott1947: Kveekarit 1951: Jouhaux1952: Schweitzer1953: Marshall1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö1957: Pearson1958: Pire1959: Noel‑Baker1960: Lutuli1961: Hammarskjöld1962: Pauling1963: Punainen Risti1964: King1965: Unicef1968: Cassin1969: Kansainvälinen työjärjestö1970: Borlaug1971: Brandt1973: Kissinger, Lê1974: MacBride, Satō 1977: Amnesty International1978: Sadat, Begin1979: Äiti Teresa1980: Esquivel 1981: YK:n pakolaisapujärjestö1982: Myrdal, García Robles1983: Wałęsa1984: Tutu1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan1986: Wiesel1987: Arias1988: YK:n Rauhanturvaajat1989: Dalai Lama1990: Gorbatšov1991: Suu Kyi1992: Menchú1993: Mandela, de Klerk1994: Arafat, Peres, Rabin1995: Pugwash-liike, Rotblat1996: Belo, Ramos Horta1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J
Škoda Superb (1934)

Škoda Superb oli tšekkoslovakialaisen ASAP:n, sittemmin AZNP:n vuosina 1934–1949 valmistama henkilöauto. Vuonna 1934 esitelty Škoda 640 Superb perustui vahvasti edeltäjämalli 645:een. Keskusputkirunkorakenne ja erillisjousitus olivat sen sijaan täysin uutta. Moottori oli sama kuusisylinterinen sivuventtiilimoottori kuin edeltäjämallissa, mutta sen teho oli nostettu 40,5 kilowattiin. Moottorivalikoimaan tuli kaksi kuusisylinteristä sivuventtiilimoottoria lisää vuonna 1936; niiden tehot olivat 44 ja 47,8 kW. Teholtaan 62,6-kilowattinen kansiventtiilimoottori tuli markkinoille vuonna 1938 ja seuraavana vuonna malliston huipulle tuli Superb 4000 70,7-kilowattisella V8-moottorilla. Moottoreissa käytettiin Zenith- ja Solex-kaasuttimia ja sähkölaitteet olivat Scintillan ja Boschin valmistamia. Kytkin oli kuiva ja yksilevyinen. Vaihteistossa oli neljä vaihdetta eteen lukuun ottamatta Superb 4000 -mallia, jossa vaihteita oli kolme ja sen lisäksi erillinen ylivaihde. Voimansiirtoakseli kulki runkoputken läpi putken takapäähän kiinnitettyyn vetopyörästöön. Taka-akselilla oli heilurityyppinen erillisjousitus ja kaksi poikittaista lehtijousta. Superb 4000 -mallissa käytettiin kahta neljänneselliptistä lehtijousta
Vartio Reinillä

Vartio Reinillä (Watch on the Rhine) on yhdysvaltalaisen Lillian Hellmanin kirjoittama näytelmä, joka kantaesitettiin vuonna 1941 ja voitti New York Drama Critics’ Circlen parhaan näytelmän palkinnon. Saksan vastarintaliikkeen jäsenistä Yhdysvalloissa kertovan näytelmän on suomentanut Pentti Saarikoski vuonna 1978. Elokuvana tarina tunnetaan Suomessa nimellä Usko huomispäivään (1943). Näytelmän nimi tulee 1800-luvun saksalaisesta isänmaallisesta laulusta ”Die Wacht am Rhein”. Saksalaissyntyinen insinööri Kurt Müller ja hänen amerikkalainen vaimonsa Sara ovat olleet naimisissa 20 vuotta ja viettäneet valtaosan siitä ajasta Euroopassa, jossa heidän kolme lastansa (Joshua, Babette ja Bodo) ovat kasvaneet. Mies on ollut tiiviisti mukana Espanjan ja Saksan antifasisistissa liikkeissä. Nyt perhe on Yhdysvalloissa vierailemassa Saran varakkaiden sukulaisten, Farrellyn perheen luona, jossa ovat myös Saran äiti Fanny ja veli David. Sara kertoo perheen aikovan jäädä asumaan kaikessa rauhassa Yhdysvaltoihin. Farrellyn talossa on vieraana myös Teck de Brancovis, köyhtynyt romanialainen kreivi, joka on juonitellut saksalaisten kanssa asuessaan Washingtonissa. Hän tutkii salaa Müllerin pariskunnan makuuhuoneen ja löytää lukitusta matkalaukusta aseen ja 23 000 dollaria, joilla on tarkoitus rahoittaa natsien vastaista maanalaista toimintaa Saksassa. Müllerit kuulevat että Max Freidech, vastarintaliikkeen jäsen, on pidätetty Saksassa. Koska Freidech aiemmin pelasti Kurt Müllerin Gestapon kynsistä, Kurt suunnitteleekin paluuta Saksaan tätä auttamaan
Arabialainen musiikki

Arabialainen musiikki on arabiankielisen maailman musiikkia. Sitä luonnehtivat esimerkiksi kiinteä yhteys runouteen, neljäsosasävelaskeleet, yksiäänisyys sekä monet perinteiset soittimet. Arabialaisessa musiikissa jokainen soitin koristelee melodiaa oman luonteensa mukaisesti matkimatta muita soittimia tai laulusolistia. Rytmi on joko vapaa, sanojen luonnollisen lausumisen mukainen tai kuviteltuja sanoja jäljittelevä, jos kyseessä on soitinmusiikki. Rummuille on klassisissa sävellyksissä lisäksi melodian rytmiin nähden itsenäinen rytmikaava iqa’. Nuottikirjoituksena käytetään länsimaista notaatiota. Arabialaisiin musiikkimuotoihin kuuluvat esimerkiksi Koraanin resitaatio, vanha taidemusiikki nauba, vanha musiikkimuoto muwaššah, viihteellinen baladi-soitinmusiikki, soitinimprovisaatio taqasim ja lauluimprovisaatio mawwal. Arabialaisen musiikin varhaisesta historiasta on vain vähän tietoa, sillä arabit eivät kirjoittaneet sävelmiään nuoteille. Säilyneitä täydellisiä melodioita ei juurikaan löydy ennen 1700-lukua. Arabialaisen musiikin ominaispiirteet juontunevat Jemenin alueelta, mistä tunnetaan himyari- ja hanafi-laulutyypit. Huda’ (tai rakbani) on esi-islamilaisen ajan karavaanilaulu, josta kehittyi myös koristellumpi muoto nasb. Samasta rajaz-runomitasta, josta huda’ otti rytminsä, kehittyi taiteellisemmin improvisoitu ghina’ murtajal, jota säestettiin qadib-rummuilla
Mediakonserni

Mediakonserni muodostuu kahdesta tai useammasta media-alan yrityksestä. Maailmanlaajuisia mediakonserneja ovat esimerkiksi iHeartMedia ja Warner Bros. Discovery sekä jo lakkautettu, Rupert Murdochin aikoinaan omistama maailman suurimpiin lukeutunut mediakonserni, News Corporation. Suomessa mediakonsernien omistus on vahvasti keskittynyt muutamalle suvulle. Alma Media, Keskisuomalainen, PunaMusta Media, Sanoma ja Ilkka ovat yhtiöitä, joiden omistus on hajaantunut useampien osakesijoittajien kesken. Muiden omistajia ovat joko yksittäiset henkilöt, suvut tai sukujen liittoumat. Liikevaihdon perusteella Suomen suurimmat mediakonsernit ovat:lähde?
Aseenit

Aseenit tai polyaseenit ovat ryhmä orgaanisia yhdisteitä ja PAH-yhdisteitä, joissa bentseenirenkaat ovat kytkeytyneet toisiinsa lineaarisesti. Pisin syntetisoitu aseeni on toistaiseksi heptaseeni.
Iivari Wallenius

Iivari Valdemar Wallenius, sukunimi vuodesta 1905 Vanaja (30. syyskuuta 1869 Hämeenlinna – 17. helmikuuta 1937 Turku) oli suomalainen rehtori ja suomentaja. Walleniuksen vanhemmat olivat muurari Oskar Wallenius ja Maria Fredrika Fräntilä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1894 ja maisteriksi 1895. Wallenius opiskeli turkkilaista filologiaa Kazanin yliopistoissa 1896 ja harjoitti kieliopisntoja Moskovan yliopistossa 1898–1900. Hän teki myös tutkimusmatkat Itä-Siperiaan 1896 sekä Siperiaan, Turkestaniin ja Kiinaan 1897. Wallenius toimi Turun suomalaisessa reaalilyseossa venäjän kielen lehtorina 1904–1937 ja hän oli myös koulun rehtorina vuodesta 1920 alkaen. Wallenius toimi lisäksi Turun kauppaopiston suomen- ja venäjänkielen opettajana 1910–1920 ja hän oli Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä 1918–1925. Wallenius julkaisi tutkielman "Uhritoimitus Abakanin arolla" ja hän suomensi venäjänkielisiä kertomuksia ja novelleja. Wallenius oli naimisissa vuodesta 1903 Bertha Hagelbergin kanssa. Nimellä Iivari Wallenius:
Viktor Blom

Viktor Blom (s. 26. syyskuuta 1990) on ruotsalainen pokeriammattilainen, joka nousi pokerikansan tietoisuuteen loppuvuodesta 2009 pelaamalla samanaikaisesti muita huippupelaajia vastaan netin suurimmissa käteispeleissä. Siitä lähtien hän on ollut yksi nettipokerin seuratuimmista pelaajista. Blom on pitkälti nettipokerinpelaaja, mutta häneltä löytyy kuitenkin muutamia hyviä tuloksia myös livepokerin puolelta. Hänen merkittävin liveturnausvoittonsa on vuodelta 2012, jolloin hän voitti Pokerstars Carribbean Adventuren sadantuhannen dollarin Super High Rollerin. Hän kuittasi voitostaan yli 1,2 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.  Blomin vahvuuksiin kuuluu aggressiivinen ja määrätietoinen pelitapa sekä kyky ajatella pokerissa käytettäviä pelimerkkejä pelkkinä pisteinä. Blom ei pelkää ottaa riskejä ja tämä näkyy monesti myös hänen kovastikin ailahtelevissa tuloskäyrissään. Blomin ja Patrik Antoniuksen välinen jako on rahamäärällisesti mitattuna suurin yksittäinen internetissä koskaan pelattu pokerikäsi.  Blom tunnetaan parhaiten nimimerkillä Isildur1 ja hän kuuluu Full Tilt Pokerin sponsoroimiin ammattilaispelaajiin.
Ketti Frings

Ketti Frings (alkujaan Katherine Hartley, 28. helmikuuta 1909 Columbus (Ohio), Ohio – 11. helmikuuta 1981 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hän voitti Pulitzer-palkinnon vuonna 1958. Frings aloitti työuransa copywriterina ja eteni sitten feature-juttujen kirjoittajaksi United Press Internationalilla. Vuonna 1941 hänen romaaninsa Hold Back the Dawn sovitettiin elokuvaksi Yö on liian lyhyt (ohjaus Mitchell Leisen). Hänen ensimmäinen New Yorkin Broadwaylla esitetty näytelmänsä oli vuoden 1942 Mr. Sycamore, pääosissa Lillian Gish ja Stuart Erwin. Ketti Fringsin elokuvakäsikirjoituksiin lukeutuvat Guest in the House (1944), Rikollista himoa (1948), Tie lakia pakoon (1950), Tule takaisin, pikku Sheba (1952, William Ingen näytelmästä), Kaksoiselämän varjossa (1954), Olet tuhonnut minut (1955) ja Ole aina luonani (1955). Frings sovitti Thomas Wolfen romaanin Look Homeward, Angel samannimiseksi näytelmäksi, joka kantaesitettiin Broadwayllä 1957 ja sai 564 esitystä Ethel Barrymore -teatterissa. Produktio sai kuusi Tony-palkintoehdokkuutta, Pulitzer-palkinnon ja New York Drama Critics’ Circlen palkinnon vuoden parhaana näytelmänä. The Los Angeles Times -sanomalehti nimesi Fringsin Vuoden naiseksi 1958
Aminokapronihappo

? Aminokapronihappo eli 6-aminoheksaanihappo (C6H13NO2) on aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä estämään verenvuotoa. Aminokapronihappo muistuttaa rakenteeltaan toista aminohappoa lysiiniä. Plasminogeeni aktivoituu plasmiiniksi sitoutuessaan fibriinin lysiiniaminohappoihin ja aktivoituessaan rupeaa hajottamaan verihyytymää. Aminokapronihappo sitoutuu fibriinin sijasta plasminogeeniin ja estää täten sen aktivoitumisen ja täten edistää veren hyytymistä ja ehkäisee verenvuotoa. Aminokapronihappoa voidaan käyttää leikkaustenjälkeisen voimakkaan verenvuodon ehkäisemiseen. Lääkeainetta voidaan ottaa joko oraalisesti tai antaa suonensisäisesti. Yhdistettä voidaan käyttää myös silmien etukammioiden verenvuodon hoitoon. Aminokapronihapon aiheuttamat haittavaikutukset ovat harvinaisia. Niitä voivat olla laskimoiden tukkeutuminen ja veritulppa, trombosytopenia, sydämen rytmihäiriöt ja munuaisten toimintahäiriöt.
Melli Maikkula

Melli Maikkula (s. 1980) on suomalainen käsikirjoittaja, ohjaaja, dramaturgi ja tuottaja. Maikkula valmistui vuonna 2010 Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolta pääaineenaan elokuva- ja tv-käsikirjoitus. Hänet on palkittu muun muassa parhaan talk show’n Venlalla komediasarjasta Miitta-täti sekä Näyttämötaiteen valtionpalkinnolla yhdessä näytelmäkirjailijayhteisö Tekstin ydinryhmän kanssa. Maikkula on käsikirjoittanut lukuisia suosittuja tv-sarjoja kuten Putousta, Pasila 2.5 – The Spin-Offia, Antti Holma Show’ta, Kimmoa ja Downshiftaajia sekä elokuvia, kuten Me Rosvolat, Naisen nimi ja Keppi. Hänen käsikirjoittamansa lyhytelokuva Katto valittiin Cannesin elokuvajuhlien viralliseen kilpasarjaan 4843:n hakijan joukosta. Elokuva sijoittui kilpailussa toiseksi ja voitti myöhemmin myös Jussi-palkinnon. Käsikirjoittajien Kilta ja Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat ry valitsivat Melli Maikkulan Vuoden käsikirjoittajaksi 2020. Maikkula on toiminut myös dramaturgin roolissa muun muassa animaatiosarjassa Muumilaakso, kauhukomediassa Helsinki Mansplaining Massacre ja komediasarjassa Pientä laittoa. Vuonna 2019 Maikkula debytoi näytelmäkirjailijana Kansallisteatterissa näytelmällään Pelle.
Hopeapylväät

Hopeapylväät Wikispeciesissä Hopeapylväät Commonsissa Hopeapylväät (Cleistocactus) on kaktuskasvien (Cactaceae) heimoon kuuluva suku, jossa on puolisen sataa lajia. Ne ovat kolibrien pölyttämiä kasveja, joiden kukat ovat kapean putkimaisia, tuskin avautuvia. Siihen viittaa tieteellinen nimikin: kreikan kleistos tarkoittaa suljettua. Hopeapylväät ovat enimmäkseen pensasmaisia kasvutavaltaan. Niiden hoikat varret ovat runsaspiikkisiä, pystykasvuisia, suikertavia tai jopa riippuvia. Matalia särmiä varsissa on 5-30, ja piikikkäät areolit sijaitsevat tiheässä. Kukat sijaitsevat tavallisesti varren sivulla kärjen tuntumassa ja avautuvat päivällä usein melkein mihin vuodenaikaan tahansa ja ovat ahtaan putkimaisia, joskus hieman vastakohtaisia (tsygomorfisia). Kukkien väri vaihtelee lajista toiseen, joillakin ne ovat punaisia, toisilla taas oransseja, keltaisia tai vihreitä. Joillakin lajeilla kehälehdet levittäytyvät sivuille ja jopa kaartuvat taaksepäin. Kukan tyvi on suomupeitteinen, suomut puolestaan huopa- tai karvapeitteisiä. Heteet ja emin vartalo tulevat yleensä esiin putkimaisen kukan suusta. Kukasta kehittyy pieni, pallomainen ja mehevä hedelmä, jonka pinnalla on toisinaan harvakarvaisia tupsuja
Isidor Svertškov

Isidor Dmitrijevitš Svertškov (ven. Иси́дор Дми́триевич Сверчко́в, kirjoitetaan myös Svertschkoff; 26. toukokuuta 1837 Turku – 29. maaliskuuta 1907 Kiova) oli suomenvenäläinen jalkaväenkenraali, joka toimi vuosina 1900–1904 Hämeen läänin kuvernöörinä. Svertškovin venäläinen upseerisuku oli asettunut Suomeen 1800-luvun alussa. Isidor Svertškovin isä oli kenraalimajuri Dmitri Svertškov. Svertškov kävi Helsingissä Helsingfors Lyceumin ja jalkaväen junkkarikoulun, josta valmistui vuonna 1853 upseeriksi. Krimin sodan aikana hän palveli vänrikkinä Helsingin alueen puolustuksessa. Hän oli vastuussa kesäkuussa 1855 ”Hangon verilöylynä” tunnetusta kiistanalaisesta sotatoimesta, jossa muutama Hangossa maihinnousut brittiläinen merisotilas surmattiin ja muut otettiin sotavangeiksi, vaikka brittien mukaan kyse olisi ollut neuvottelulipun suojassa suoritetusta vankien palauttamisyrityksestä. Myöhemmin Svertškov palveli Venäjällä, ja hänet nimitettiin vuonna 1888 everstiksi ylennettynä Mogiljovin alueen sotilaskäskynhaltijaksi. 1890-luvulla hän palveli Baltiassa, ensin Vilnan sotasairaalan päällikkönä ja vuodesta 1898 Väinänsuun linnoituksen komendanttina Vitebskin kuvernementissa. Hänet ylennettiin 1894 kenraalimajuriksi ja 1900 kenraaliluutnantiksi
Tajaé

Koordinaatit: 14°12′50″N, 5°16′2″E Tajaé on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Nigerin Tahouan alueen Illélan departementissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Illélasta etelään. Kunnassa on 78 900 asukasta (vuonna 2012). Tajaén kunnan pinta-ala on arviolta 506 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Illélan departementin Illélan ja koillisessa Badaguichirin, idässä Bouzan departementin Allakayen ja Birni N’Konnin departementin Malbazan sekä etelässä Malbazan ja Tsernaouan kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen. Kunnan alueella on useita vadeja ja ajoittain kuivuvia järviä. Kuntaan kuuluu 27 kylää ja heimoryhmää sekä lähes 70 pikkukylää. Asukkaat ovat tuaregeja, hausoja ja fulbeja. Hallintoon osallistuvat kunnan lisäksi kantonin päällikkö Illélassa, tuaregien päällikkö Tajaéssa, fulbejen päällikkö Birni N’Konnissa sekä kylien ja heimoryhmien päälliköt. Vallitseva uskonto on islam. Lisäksi on muutamia animisteja
Lapsen Maailma

Lapsen Maailma on kahdeksan kertaa vuodessa ilmestyvä erikoisaikakauslehti, joka käsittelee lasten ja nuorten kasvatusta sekä lastensuojelukysymyksiä. Se on suunnattu lapsiperheille ja lasten kanssa työskenteleville. Lapsen Maailman kustantaja on Lastensuojelun Keskusliitto. Lastensuojelun Keskusliitto ja sen myötä myös Lapsen Maailma -lehden ensimmäinen versio, Lapsi ja nuoriso, perustettiin 27. marraskuuta 1937. Ennen lehden perustamista Suomessa ilmestyi kaksi kilpailevaa lastensuojelulehteä, joiden tilalle uusi lehti perustettiin. Ensimmäisenä päätoimittajana toimi Keskusliiton puheenjohtaja, Turun lastensuojelujohtaja Daniel Hedman. Alussa pienilevikkisen lehden toimittamisesta jouduttiin luopumaan sodan ajaksi 1942–1944, kunnes rahatilanteen parantuessa lehden toimittamista jälleen jatkettiin. Vuonna 1973 lehden nimi muutettiin ajan hengen mukaisesti, ja siitä tuli Lapset ja yhteiskunta, ja vuonna 1989 nimeksi vakiintui Lapsen Maailma. Järjestö- ja ammattilehdestä tehtiin laajoja lukijapiirejä kiinnostava monipuolinen aikakauslehti, jonka aiheiksi nousivat kasvatus, lapset, perhe-elämä ja lastensuojelu. Samalla aloitettiin lehden aktiivinen markkinointi, jonka ansiosta levikki kasvoi 6 000:sta yli 30 000:een. Lehdestä tuli Lastensuojelun Keskusliitolle tällöin merkittävä tulonlähde
Dalriadan kuningaskunta

Dalriada vihreällä noin vuonna 600. Dalriada, iiriksi Dál Riada tai Dál Riata, oli nykyisen Skotlannin alueella sijainnut gaelilainen kuningaskunta, joka ulottui 400-luvulta lähtien Pohjoiskanaalin molemmille puolille. Siihen kuuluivat Pohjois-Irlannin Antrim ja Skotlannin Argyll sekä osa Sisä-Hebrideistä. Skotlannin Dalriadan kuningaskunnan perustivat Irlannin Antrimin Dál Riadan kuningaskunnasta saapuneet uudisasukkaat. He perustivat Dalriadan Argylliin maille, joita tuolloin asuttivat piktit. Perimätiedon mukaan kuningaskunnan perustivat Ercin kolme poikaa. Yksi pojista oli nimeltään Fergus, josta Skotlannin kuninkaiden katsotaan polveutuvan. Skottien eli irlantilaisten maahanmuuttajien ja piktien välillä oli useita sotia, mutta myös keskinäisiä avioliittoja. Dalriadan Irlannin puoleinen osa alkoi rappeutua jo 500-luvun alussa, kun Irlannin hallitseva suku oli siirtynyt Skotlantiin. Viikinkien tunkeuduttua Irlantiin 800-luvulla Irlannin Dalriada menetti kokonaan poliittisen identiteettinsä. Piktit puolestaan alkoivat ahdistella Dalriadaa Skotlannissa. Dalriadan kuningas Kenneth I MacAlpin yhdisti viimein piktit ja skotit vuonna 843, ja siitä lähtien aluetta ryhdyttiin kutsumaan Skotlanniksi
Nicolas Hamilton

Nicolas Carl "Nic" Hamilton (s. 28. maaliskuuta 1992 Stevenage, Iso-Britannia) on brittiläinen autourheilija, joka kilpailee vuonna 2014 European Touring Car Cupissa Baporo Motosportin SEAT Leónilla. Hamiltonilla on CP-vamma, joten hän kilpailee varta vasten hänelle suunnitellulla autolla. Hän sai paljon huomiota medialta ja faneilta vuonna 2011, kun hän debytoi Britteinsaarten Renault Clio -cupissa ollen ensimmäisessä kilpailussaan viimeinen. Aiemmin Hamilton tarvitsi liikkumiseensa pyörätuolia, mutta nykyään hän pystyy kävelemään. Hamilton on nähty usein myös Formula 1 -varikolla seuraamassa velipuolensa, F1:n maailmanmestarin Lewis Hamiltonin otteita. Nicolas Hamilton on 161 senttimetriä pitkä ja painaa 64 kilogrammaa. Hänen tavoitteenaan on ajaa joku päivä DTM:ssä tai muussa vastaavassa sarjassa. Vuonna 2015 Hamilton kilpailee British Touring Car Championship -sarjassa.
Brunein kapina

8.–17. joulukuuta 1962 Brunei Monarkian vastainen kapina Brittiläisen kansainyhteisön voitto. Malesian ja Indonesian välinen konfrontaatio alkoi. Britannia Brunei Malesia Brunein kansanpuolue Indonesia Nigel Poett Omar A. M. Azahari Yassin Affandi Sukarno 2 000–6 000 4 000 6 kuollutta, siviiliuhrien määrä ei ole tiedossa 40 kuollutta Brunein kapina oli vuonna 1962 käyty epäonnistunut kapina Brunein monarkiaa vastaan. Kapinalliset saivat apua Indonesialta, joka kapinoi Malaijien saaristossa eurooppalaisten siirtomaavaltaa vastaan. Kapina toimi alkusysäyksenä Indonesian ja Malesian väliselle konfrontaatiolle ja Bruneissa luovuttiin orastavasta demokratiasta. Vuonna 1962 Malaijan liittovaltion pääministeri Tunku Abdul Rahman ehdotti valtioliittoa, johon kuuluisivat Malaija ja Singapore sekä Borneon saarella sijaitsevat Sarawak, Pohjois-Borneo ja Brunei. Muut valtiot yhdistyivät Malesian liittovaltioksi, mutta Brunein sulttaani päätti jäädä valtioliiton ulkopuolelle. Brunein lakiasäätävän neuvoston johdossa toimi sulttaanin nimittämä A