nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Jean Nicolas Billaud-Varenne

Jean Nicolas Billaud-Varenne (etunimenä myös Jacques; 23. huhtikuuta 1756 La Rochelle – 3. kesäkuuta 1819 lähellä Port-au-Princea, Haiti) oli Ranskan vallankumouksen aikainen radikaali poliitikko, joka oli vaikutusvaltaisimmillaan terrorin aikana. Billaud-Varenne oli asianajajan poika. Hän opiskeli 1770-luvulla lakitiedettä Pariisin ja Poitiersin yliopistoissa, ja toimi opettajana oratoriaanien hengellisen veljeskunnan koulussa Juillyssa vuoteen 1783. Vuonna 1785 hän siirtyi asianajajaksi Pariisiin. Billaud-Varenne vihasi aristokraatteja ja suurporvareita, ja vuonna 1787 hän alkoi julkaista kirkon ja Ranskan hallituksen vastaista kiihotusta sisältäviä lentokirjasia. Vallankumouksen puhjetessa vuonna 1789 hän liittyi nopeasti jakobiiniklubiin. Hän vaikutti Pariisin kommuunissa ja oli yksi elokuun 1792 Tuileries’n palatsin valtauksen suunnittelijoista. Hän oli tärkeä tekijä myös niin sanottuja syyskuun murhia järjestettäessä. Billaud-Varenne valittiin syyskuussa 1792 Pariisin edustajana kansalliskonventtiin, jossa hän teki aloitteen tasavallan julistamisesta. Hän ajoi innokkaasti myös kuningas Ludvig XVI:n, kuningatar Marie Antoinetten ja Orléansin herttua Philippen tuomitsemista rikoksista vallankumousta vastaan
Jim Crow -lait

Jim Crow -lait (engl. Jim Crow laws) olivat Yhdysvaltojen etelävaltioissa Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen rotuerottelua ylläpitäneitä lakeja, joiden tarkoitus oli estää mustaa väestöä saamasta poliittista ja taloudellista valtaa valkoisten eteländemokraattien hallitsemissa osavaltioissa. Lait saivat alkunsa 1870-luvulla ja olivat voimassa 1960-luvun puoliväliin saakka. Jim Crow -lait perustuivat juridisesti Yhdysvaltain korkeimman oikeuden vuonna 1896 antamaan päätökseen Plessy vastaan Ferguson. Päätöksen mukaan Louisianan osavaltion laki, joka sääti mustille ja valkoisille tarkoitetut erilliset mutta yhdenvertaiset tilat rautatieliikenteessä pakollisiksi, ei ollut perustuslain vastainen. Päätös muodosti osavaltioiden ja paikallishallintojen rotuerottelukäytäntöjen juridisen perustan aina vuoteen 1954 asti, jolloin korkein oikeus kumosi sen päätöksellä Brown vastaan Topekan koululautakunta. Tämän yksimielisen (9–0) päätöksen mukaan rotuerottelu on perustuslain neljännentoista lisäyksen vastainen. Neljästoista lisäys takaa kaikille kansalaisille yhtenäisen kohtelun lain edessä. Jim Crow -nimitys tulee Thomas D. Ricen vuonna 1828 tekemästä ”Jump Jim Crow” -pilkkalaulusta, jota tämä esitti kiertolaislauluesityksessään, joka sai menestystä ja runsaasti jäljittelijöitä. Vaikka näytösten halventavuus vähenikin myöhempinä vuosikymmeninä, ”Jim Crow” oli jo vuonna 1838 rasistinen haukkumasana ja se oli tuoreessa muistissa vielä 1870-luvulla, jolloin kyseisiä lakeja alettiin säätää. Termi ”Jim Crow -laki” esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1904 Dictionary of American Englishissa
Akkulturaatio

Akkulturaatio tarkoittaa kulttuuriin sulautumista tai sopeutumista. Toiseen kulttuuriin muuttavan on sopeutettava elämänsä uusiin rakenteisiin. Yleisesti ajatellaan, että ensin maahanmuuttaja omaksuu valtakulttuurin ulkoiset piirteet ja sen jälkeen voi alkaa omaksua arvoja ja normeja. Mitä pidempään maahanmuuttaja on vieraan kulttuurin parissa asunut, sitä akkulturoituneempi hän onkenen mukaan?. Valtakulttuurin kielen hallinta nopeuttaa sopeutumista. Myös kulttuurisella ja etnisellä etäisyydellä on merkitystä. Suomalaisen on helpompi sopeutua ruotsalaiseen kulttuuriin kuin vaikkapa intialaiseen. Karmela Liebkind on erotellut akkulturaation eri vaiheita yksilön kannalta: 1) Konformisuusvaihe: alistumista. Kaikki enemmistökulttuuriin liittyvä nähdään hyvänä ja omaan kulttuuriin liittyvä pahana. 2) Ristiriitavaiheessa yksilö on tietoinen, että sekä valtayhteisön että hänen omassa kulttuurissaan on hyvät ja huonot puolensa. 3) Uppoutumisvaihe merkitsee vain oman kulttuurin hyväksymistä ja kaiken valtayhteisön kulttuuriin liittyvän torjumista. Uppoutumisvaihe on psyykkisesti rasittava ja usein vastareaktio konformisuusvaiheen valtakulttuurin kokonaisvaltaiselle ihannoinnille
Napakaira

Napakaira on keskiaikainen työkalu, jolla porataan reikiä. Kairan päässä on paikallaan pysyvä napa, jota painetaan rintakehällä kairaa pyöritettäessä. Paimion kuntavaakuna esittää napakairaa. Sanalla on kantagermaaninen vastine *nabōgaizaz.
Paaši

Paaši (ruots.; ransk. page) tarkoittaa kuninkaan ylhäisöön kuuluvaa palvelijaa. Paašilla tarkoitetaan aatelissuvun nuorta, joka lähti kotoaan suorittamaan harjoittelua. Harjoittelun aikana suoritettiin tehtäviä, jotka kuuluivat ritaristolle. Paašipojan tehtäviin kuului esimerkiksi isännän haarniskan pukeminen. Paaši oli hallitsijan, prinssin tai korkea-arvoisen säädyn edustajan palveluksessa. Paašit toimivat aatelismiehen ja -naisen avustajana. Paašeille opetettiin heraldiikkaa, metsästystä, musiikkia, tanssia ja muita oppiaineita, jotka nostivat heidän sosiaalista asemaa. Paašit ylennettiin Englannissa kavaljeereiksi ja myöhemmin ritareiksi. Kuninkaat ottivat nuoria aatelismiehiä paašin virkaan. Keskiajan paaši oli hovipoika (ranskan kielen page tulee alun perin kreikan poikaa merkitsevästä sanasta παιδιον, paidion), joka usein palveli ratsumiestä, ritaria, nuorempana aseenkantajana
Mammuttipetäjä

Erittäin uhanalainen  Sequoiadendron giganteum(Lindl.) Buchh., 1939 Mammuttipetäjä Wikispeciesissä Mammuttipetäjä Commonsissa Mammuttipetäjä (Sequoiadendron giganteum) on sypressikasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Se on erittäin suurikokoinen ainavihanta puu. Mammuttipetäjä on tilavuudeltaan maailman suurimmaksi kasvava puulaji sekä yksi maailman pitkäikäisimmistä puulajeista; puu voi elää yli 3 000 vuotta vanhaksi. Mammuttipetäjää esiintyy luonnonvaraisena vain suppealla alueella Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltain Kalifornian vuorilla. Lajin suomenkielisessä nimessä esiintyvä petäjä on alun perin tarkoittanut yleisesti mäntyä (Pinus sylvestris), ja sittemmin sanan merkitys on eriytynyt viittaamaan lähinnä suurikokoiseen mäntypuuhun. Sypressikasveihin (Cupressaceae) kuuluva mammuttipetäjä ei kuitenkaan ole läheistä sukua mäntykasveihin (Pinaceae) kuuluville männyille. Suvun tieteellinen nimi Sequoiadendron on muodostettu lähisukuisten punapuiden tieteellisestä nimestä Sequoia sekä kreikan kielen sanasta dendron, joka tarkoittaa puuta. Tieteellinen lajinimi giganteum tarkoittaa jättimäistä ja viittaa puun suureen kokoon. Puun luontaisella esiintymisalueella Yhdysvaltain Kaliforniassa siitä käytetään englanninkielisiä nimiä Giant Sequoia, Sequoia ja Sierra Redwood. Mammuttipetäjä on erittäin suurikokoinen ainavihanta puu
Angara (raketti)

Angara (ven. Ангара) on Venäjällä kehitetty modulaarinen kertakäyttöinen kantorakettiperhe. Kantoraketin eri versioiden nostokyky matalalle Maata kiertävälle radalle on aikanaan 2 000–24 500 kg. Angaran laukaisupaikka on Plesetskin kosmodromi Arkangelin alueella. Angaran on tarkoitus täydentää ja myöhemmin korvata Rokot- ja Proton-raketit. Proton pystyy nostamaan matalalle maan kiertoradalla 20 000 kg, Rokot 2 000 kg. Kantoraketin ensimmäinen testilaukaisu (Angara 1.1) on viivästynyt aiempien rahoitusongelmien ja kehitystyön laajuuden vuoksi. Moottorikokeet valmistuivat joulukuussa 2009. Ensimmäinen onnistunut 21 minuuttia kestänyt alikiertoradan koelento suoritettiin heinäkuussa 2014. Hanketta johtaa Hrunitševin Vladimir Nesterov. Angara-raketit hyödyntävät olemassa olevaa rakettitekniikkaa, mikä laskee kehityskustannuksia
Tuomiopäivän kello

Tuomiopäivän kello (engl. Doomsday Clock) on Chicagon yliopistossa sijaitseva symbolinen kellotaulu, jota Bulletin of the Atomic Scientistin johtokunta on ylläpitänyt vuodesta 1947. Kellon aika kuvastaa ihmiskunnalle kohtalokkaan ydinsodan tai jonkin muun ihmisten aiheuttavan maailmanlaajuisen tuhon läheisyyttä: kellotaulun minuuttiviisari on vuosien saatossa ollut jossain kohtaa keskiyötä lähintä varttia. Kellon ajassa keskiyö kuvastaa ihmiskunnan tuhoutumista maailmanlaajuisen katastrofin seurauksena. Päätöksen kellon siirtämisestä tekee ryhmä tutkijoita ja ajattelijoita. Ryhmään kuuluu vuonna 2017 muun muassa 15 Nobel-palkittua tieteilijää. Tuomiopäivän kellon ylläpitäjät päivittävät kellon aikaa aina merkittävien ydinsodan mahdollisuuteen vaikuttavien maailmanpoliittisten muutosten jälkeen. Tammikuussa 2020 sitä siirrettiin kahdellakymmenellä sekunnilla lähemmäs keskiyötä, näyttämään aikaa 23.58.20 eli 100 sekuntia vaille keskiyön. Kellon siirtämisen syiksi ryhmä mainitsee, että kansainvälinen turvallisuustilanne on huolestuttava myös siksi, että maailman johtajat ovat antaneet uhkia hillitsevien poliittisten rakenteiden heikentyä. Esimerkkeinä huolta aiheuttavista asioista mainittiin Iranin ja Pohjois-Korean toistaiseksi ratkaisemattomat ydinasetilanteet sekä se, että konkreettiset toimet ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi ovat olleet juhlavista puheista huolimatta riittämättömiä
Barzan Ibrahim al-Tikriti

Barzan Ibrahim Hassan al-Tikriti (arab. برزان إبراهيم الحسن التكريتي ‎ ,17. helmikuuta 1951 – 15. tammikuuta 2007) oli Irakin tiedustelupalvelu Mukhabaratin johtaja vuosina 1979–1983, Irakin YK-lähettiläs Genevessä vuosina 1988–1997 ja yksi Saddam Husseinin kolmesta velipuolesta. Al-Tikriti tuomittiin kuolemaan rikoksista ihmisyyttä vastaan Saddam Husseinin ja Irakin vallankumousoikeuden tuomarin Awad Hamad al-Bandarin tavoin vuonna 1982 tapahtuneesta al-Dujailin šiiakylän hävittämisestä ja 148 kyläläisen teloittamisesta. Kylään iskettiin sen jälkeen, kun Hussein oli joutunut siellä salamurhayrityksen kohteeksi. Yhdysvaltalaisjoukot vangitsivat al-Tikritin Bagdadissa huhtikuussa 2003. Al-Tikriti oli määrä teloittaa Husseinin kanssa samana päivänä 30. joulukuuta 2006, mutta teloitusta lykättiin hieman yli kaksi viikkoa, kunnes hänet ja al-Bandar hirtettiin 15. tammikuuta 2007 kello kolmelta aamulla Camp Al-Adalan tukikohdassa. Teloituksessa Barzanin pää irtosi väärin mitoitetun hirttoköyden vuoksi, mikä raivostutti monia sunnimuslimeja. Yhdysvaltain Irakin sodan aikana julkaisemissa etsintäkuulutuspelikorteissa Barzan Ibrahim al-Tikriti edustaa ristiviitosta
Channel 4

Channel 4 on brittiläinen julkisen palvelun televisiokanava. Termillä "Channel 4" voidaan viitata myös kanavan omistavaan yhtiöön eli Channel Four Television Corporation. Kanava sai alkunsa parlamentin aloitteesta, ja se aloitti säännölliset lähetykset 2. marraskuuta 1982. Päivää aikaisemmin 1. marraskuuta Channel 4:n sisarkanava S4C (Sianel Pedwar Cymru, suom. Walesin neljäs kanava) aloitti lähetyksensä yksinomaan Walesissa yhteistyössä BBC:n kanssa. S4C:n ohjelmat lähetettiin pääosin kymrin kielellä. S4C vei Channel 4:n kanavapaikan, minkä vuoksi Channel 4 ei näkynyt Walesissa 30 vuoteen. Channel 4:n suurimmat kilpailijat ovat toinen pitkäikäinen julkisen palvelun kanava BBC sekä sen kaupallinen kilpailija ITV. Vaikka Channel 4 onkin julkisessa omistuksessa oleva julkisen palvelun kanava, sitä ei rahoiteta televisiomaksuilla tai verovaroista, vaan kaikki sen toiminnot rahoitetaan mainoksilla. Vuodesta 1993 lähtien Channel 4 on esittänyt ”vaihtoehtoisen joulutervehdyksen” kuningattaren puheelle
Sari (Iran)

Koordinaatit: 36.5605°N, 53.0585°E Sari (mazandaraniksi ساری Səri, pers. ‏‎ساری Sārī) on Māzandarānin provinssin pääkaupunki Iranissa. Se sijaitsee Pohjois-Iranissa Elbursvuorten pohjoisrinteellä ja lähellä Kaspianmeren etelärantaa. Sarin kaupungin pinta-ala on 5 089 neliökilometriä. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti 167 602 (1996), 195 882 (2001), 261 293 (2006) ja 296 417 (2011). Sarilla on pitkä historia. 300-luvulla eaa. Aleksanteri Suuri tuhosi paikalla sijainneen kaupungin ja rakennutti uuden. Sassanididynastian aikana Sarista tuli alueellinen pääkaupunki. Myöhemmin mongolit, turkkilaiset, uzbekit ja tataarit valloittivat vuorollaan kaupungin ja sen merkitys väheni
Orochimaru

Orochimaru on kuvitteellinen ninja ja keskeinen vihollinen anime- ja mangasarja Narutossa. Orochimaru on lainattu japanilaisesta kirjallisuudesta. Muun muassa hänen nimensä, Jiraiyan ja Tsunaden lisäksi, on Jiraiya Goketsu Monogatari -kansantarinasta. Tässä tarinassa Orochimaru oli Jiraiyan oppilas kunnes löysi käärmetaikuuden. Orochimaru on mies, mutta puhuu japanilaisessa versiossa huolitellulla ja kohteliaalla, "naisellisella" kielen rekisterillä, mikä tekee hänestä pahaenteisemmän. Englanniksi Orochimarun kielenkäytön naismaisuutta ei voi ilmentää, joten englanninkielisessä ääniversiossa hänen ääninäyttelijänsä on mies ja puhuu erityisen tyylin sijaan hiljaa. Orochimaru oli alkuun Sarutobin (Kolmannen Hokagen) oppilas Jiraiyan ja Tsunaden ohella. Tämä Ryhmä Sarutobi oli samanlainen kuin Kakashin johtama Ryhmä 7. Orochimaru oli kuin Sasuke ollen joukon paras ja koppavin. Sarutobi toivoi häneltä paljon usein saarnaten Jiraiyalle, että hänen kuuluisi olla enemmän Orochimarun kaltainen. Sarutobi jopa toivoi Hokageksi tullessaan Orochimarun joskus seuraavan häntä. Orochimaru alkoi kuitenkin himota voimaa yhä enemmän ja enemmän
Kaarina Hazard

Kaarina Hazard (s. 11. helmikuuta 1966 Kuopio) on suomalainen vapaa kirjoittaja ja näyttelijä. Hän on julkaissut kirjoituskokoelman Kontallaan: Muistiinpanoja mediasta (2006), yhdessä Olli Löytyn kanssa kirjan Tää on taas tätä: Parisuhteen sanakirja (2007) sekä Raimo Summasen kanssa teoksen Lätkä: Kirja urheilusta (2010). Koulutukseltaan Hazard on filosofian maisteri Tampereen yliopistosta. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hazard toimi Pressiklubi -tv-ohjelman vaihtuvana journalistijäsenenä Ruben Stillerin juontokaudella ja on ollut Pyöreä pöytä -radio-ohjelman vakiokeskustelijoita ohjelman alusta alkaen, vuodesta 2007. Kontallaan-kirjan Hazard kirjoitti muun muassa Metro-lehden sekä Imagen kolumniensa pohjalta. Hazard on toiminut myös näyttelijänä. Vuonna 2010 hän oli ehdolla parhaan naispääosan Jussi-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Postia pappi Jaakobille. Vuonna 2017 Hazard näytteli pääosaa televisiosarjassa Myrskyn jälkeen. Hazard osallistui Amazing Race Suomi -tosi-tv-ohjelmaan, joka esitettiin Nelonen-kanavalla ja Ruudussa syksyllä 2024, parinaan näyttelijä Leea Klemola
The Transformers: The Movie

The Transformers: The Movie on vuonna 1986 ilmestynyt Transformers-animaatioelokuva, jonka ohjasi Nelson Shin ja käsikirjoitti Ron Friedman. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat alkuperäisen televisiosarjan, The Transformersin jatkumoon ja tapahtumat sijoittuvat toisen ja kolmannen tuotantokauden välille, esitellen uusia hahmoja ja maailmoja. Toisin kuin ensimmäinen ja toinen tuotantokausi, elokuva ei sijoitu 1980-luvulle, vaan tulevaisuuteen, vuoteen 2005. Elokuva eroaa myös animaatiosarjasta suuresti sen synkemmällä ja aikuismaisemmalla toteutuksellaan. Elokuva on saavuttanut vankkumattoman kulttisuosion sarjan fanien keskuudessa. The Transformers: The Movie jäi myös Orson Wellesin ja Scatman Crothersin viimeiseksi elokuvarooleiksi. Welles on tosin sanonut roolistaan "Esitin vain lelua joka pieksee muita leluja." On vuosi 2005 ja Decepticonit ovat vallanneet Transformerien kotiplaneetta Cybertronin. Autobotit ovat perääntyneen Cybertronia kiertäviin kahteen kuuhun, sekä Maassa sijaitsevaan tukikohtaansa, Autobot Cityyn. Megatron Decepticoneineen valtaa Autobottien sukkulan, tapattaen sen miehistön: Brawnin, Prowlin, Ratchetin ja Ironhiden. Sitten hän aikoo käyttää sukkulaa tehdäkseen yllätyshyökkäyksen Autobot Cityyn ja tuhotakseen Autobotit. Samaan aikaan avaruudessa, planeetta Cybertronia lähestyy valtava, planeetan näköinen hirviö, joka syö kaiken eteensä tulevan
Taha Yasin Ramadan

Taha Yasin Ramadan (arab. طه ياسين رمضان‎) (1938 Mosul, Irak – 20. maaliskuuta 2007) oli Irakin varapresidentti maaliskuusta 1991 lähtien aina Saddam Husseinin hallinnon kaatumiseen saakka toukokuussa 2003. Ramadan toimi pankkivirkailijana ennen siirtymistään upseeriksi. Tuolloin vielä kiellettyyn Baath-puolueeseen hän liittyi 1956. Ramadan oli mukana Baath-puoleen suorittamassa onnistuneessa vallankaappauksessa 1968 ja liittyi vallankumousneuvostoon välittömästi tämän jälkeen. Hän johti myös puolisotilaallista Irakin kansanarmeijaa aina sen hajottamiseen saakka saatuaan nimityksen varapresidentiksi. Muun johdon tapaan hän oli muslimi. Irakin sodan jälkeen Ramadan onnistui piileskelemään etsijöiltään 19. elokuuta 2003 saakka, jolloin Kurdistanin isänmaallisen liiton (engl. Patriotic Union of Kurdistan) taistelijat pidättivät hänet Mosulissa ja luovuttivat Yhdysvaltojen joukoille. Yhdysvallat puolestaan luovutti hänet edelleen Irakin väliaikaishallinnon tuomittavaksi 30
Patronaattioikeus

Patronaattioikeus (lat. ius patronatus, ’suojelusherruus’) merkitsi aateliselle aiemmin kuulunutta oikeutta ottaa pappi seurakuntaan, jossa hänellä oli säteritila. Alun perin niissä seurakunnissa, joissa joku varakas henkilö, useimmiten aatelinen, oli tehnyt kirkolle huomattavan lahjoituksen, hän oli saanut patronaattioikeuden eli oikeuden seurakunnanpapin nimittämiseen. Patronaattioikeus muodostui keskiajalla ja se oli laajassa käytössä Ruotsin suurvaltakaudella 1600-luvulla. Kustaa II Adolf vahvisti nämä oikeudet vuonna 1612 antamassaan aatelin privilegiossa. Aatelin vallan kasvaessa patronaattioikeus muutti yhä enemmän luonnettaan siihen suuntaan, että jo pelkkä asuinpaikka voitiin tulkita oikeudeksi papin valintaan, vaikka lahjoituksia ei olisi tehtykään. Patronaattioikeudesta oli haittaa kahdella tavalla: toisaalta se kavensi seurakunnan mahdollisuuksia vaikuttaa papin valintaan samoinkuin piispan ja tuomiokapitulin mahdollisuuksia valvoa virkoihin nimettävien kelpoisuutta; toisaalta se houkutteli pappeja moraalisesti epäilyttävään patronusten mielistelyyn virkapaikkojen toivossa. Pappi saattoi joutua alentavaan riippuvuuteen jo aatelin voudista, joka pienen herran tavoin käyttäytyi mielellään isännän elkein. Näitä epäkohtia kasvatti papinvaalijärjestelmän yleinen epämääräisyys. Petri Karosen mukaan patronaattioikeuden merkitystä on liioiteltu ja pappien nimittämisessä oli usein kyse aikakaudelle tyypillisestä patronus-klientti-suhteesta. Suurvalta-ajalla seurakuntien pappismiesten määrä kaksinkertaisui. Suurin osa Suomen seurakunnista oli konsistoraalisia, joihin tuomiokapituli ja seurakuntalaiset yhdessä valitsivat papin
Johan Erik Lindh

Johan Jacob Ahrenberg, Anton Wilhelm Arppe, Charles Bassi, Johan Zacharias Blackstadius, Edla Blommér, Erik Cainberg*, Theodor Decker, Robert Wilhelm Ekman*, Erik Enroth, Gustaf Wilhelm Finnberg, Johan Erik Hedberg, Johan Gustav Hedman, Gustaf Erik Hedman, Theodor Höijer, Karl Emanuel Jansson, Johan Knutson, Unto Koistinen, Helmi Kuusi, Aleksander Lauréus*, Johan Erik Lindh, Frans Wilhelm Lüchow, Erik Johan Löfgren, Karl Peter Mazér, Hjalmar Munsterhjelm, Martti Mäki, Victorine Nordenswan, Johan Oldenburg, Antero Olin, Erik Palmstedt, Jacob Rijf, Mathilda Rotkirch, Carl Axel Setterberg, Carl Eneas Sjöstrand, Frans Sjöström, Anita Snellman, Erland Stenberg, Johan Henrik Strömer, Emanuel Thelning, Isak Wacklin, Ferdinand von Wright, Magnus von Wright, Wilhelm von Wright * agré Johan Erik Lindh (11. lokakuuta 1793 Harg, Roslagen, Ruotsi – 21. tammikuuta 1865 Helsinki) oli ruotsalainen taidemaalari, entinen koristemaalari, joka muutti Suomeen. Ainoana 1830-luvun taiteilijoista hän pystyi elättämään itsensä taiteella. Hänet tunnetaan erityisesti muotokuvistaan. Hänen vanhempansa olivat sotamies Eerik Lindh ja Maja Greta Lindh o.s. Wattman. Hänen puolisonsa oli Hedvig Kristina Lindh o.s. Liljeberg. Lindh opiskeli Ruotsin Kuninkaallisessa taideakatemiassa (Kungliga Akademien för de Fria Konsterna) Tukholmassa ja E
Syldaavi

Syldaavi on kuvitteellinen kieli, jota puhutaan Hergén Tintti-sarjakuvissa esiintyvässä Syldavian valtiossa. Kielelle pohjana oli hollannin murre marol, jota on puhuttu Brysselin ympäristössä. Kielen on analysoinut Mark Rosenfelder. Syldavian kieltä esitellään ensi kerran vuosina 1938–1939 ilmestyneessä Tintti-seikkaulussa Kuningas Ottokarin valtikka. Tarinassa on paljon horjuntaa sen suhteen, kirjoitetaanko syldaavia latinalaisilla vai kyrillisillä aakkosilla. Esimerkiksi nimikilvistä ja tienviitoista osa käyttää latinalaisia ja osa kyrillisiä aakkosia. Vokaalit Digrafit Konsonantit Monikko Määräinen artikkeli czei – tämätot – tuo
Norilski nikel

Nornickel (PAO GMK Norilsk Nickel, PAO GMK Norilski Nikel, ven. ПАО «ГМК „Нори́льский ни́кель“», brändinimi Nornickel, ven. «Норни́кель», engl. Nornickel, ennen vuotta 2016 Norilski Nikel, ven. «Нори́льский ни́кель») on venäläinen kaivos- ja metallialan yhtiö. Se on maailman suurin nikkelin ja palladiumin tuottaja. Sillä on suurimmat nikkelimalmivarannot. Yhtiö tuottaa myös platinaa, kuparia, hopeaa, kultaa, kobolttia ja muita värimetalleja. Julkinen osakeyhtiö Norilsk Nikel sisältää Napapiirin filiaalin, Kuolan kaivos- ja metallurgia-alan laitoksen, Gypronickel-instituutin, NordStar Airlines lentoyhtiön, Nordavia lentoyhtiön ja Jenisein jokivarustamon. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Moscow-City liikekeskuksessa, Mercury City Tower -pilvenpiirtäjässä. Vuoden 2014 lokakuuhun asti pääkonttori sijaitsi Bolšaja Tatarskaja -kadulla. Vuonna 1919 ensimmäisiä malminäytteitä otettiin tulevan Norilskin kaupungin läheltä Nikolai Urvantsevin ja Aleksanteri Sotnikovin johtamalla retkikunnalla, joita pidetään esiintymien löytäjinä
Théodred

Théodred on J. R. R. Tolkienin luoma fiktiivinen henkilö, joka esiintyy fantasiaromaanissa Taru sormusten herrasta. Théodred syntyi vuonna 2978 Kolmatta Aikaa. Hänen äitinsä Elfhild kuoli synnytyksessä, mutta hänen isästään Théodenista tuli Rohanin seitsemästoista kuningas vuonna 2980. Théodred oli Théodenin ainoa poika ja perillinen. Théodred kasvoi hänen serkkunsa Éomerin kanssa, jota hän rakasti kuin veljeään. Ainoa henkilö, jota hän rakasti enemmän kuin Éomeria oli hänen isänsä Théoden. Myöhemmin Théodred joutui Saruman Valkoisen armeijan surmaamaksi Rautkymin kahlaamoiden ensimmäisessä taistelussa vuonna 3019. Kuoltuaan hänet haudattiin esi-isiensä hautojen viereen. Peter Jacksonin ohjaaman elokuvatrilogian toisessa osassa, Kahdessa tornissa, Théodredin roolissa esiintyi Paris Howe Strewe
Max Fleischer

Max Fleischer (19. heinäkuuta 1883 Krakova – 11. syyskuuta 1972) oli amerikanjuutalainen animaation uranuurtaja ja rotoskooppaus-animaatiotekniikan kehittäjä, jonka perhe oli alun perin kotoisin Itävalta-Unkarin Krakovasta (nykyisin Puolaa). Fleischerin ollessa 4-vuotias perhe muutti Yhdysvaltoihin. Max Fleischer loi yhdessä veljensä Daven kanssa useita suosittuja animaatiohahmoja, kuten Betty Boop, Kippari-Kalle ja Koko. Hän teki myös 1940-luvulla sarjan maineikkaita Teräsmies-animaatioita. Max Fleischer työskenteli aluksi pilapiirtäjänä, mutta siirtyi sitten animaation pariin. Fleischer teki 1920-luvulla useita lyhyitä elokuvia, joissa yhdistettiin piirrosanimaatiota ja elävänä kuvattua materiaalia. Elokuvien pääosassa oli mustepullosta esiintyöntyvä klovni Koko. Koko-elokuvien jälkeen Fleischer kehitti Betty Boopin, suurisilmäisen ja kurvikkaan naishahmon, josta tuli erittäin suosittu. Fleischerin animaatiohahmoista kuuluisin on kuitenkin Kippari-Kalle, joka perustui Elzie Crisler Segarin sarjakuvaan. Kippari-Kalle-animaatiot olivat 1930-luvulla menestyneimpiä animaatioita Yhdysvalloissa, ja niiden suosio ylitti jopa Disneyn piirretyt lyhytelokuvat
Meriantura

Puutteellisesti tunnettu  Solea solea(Linnaeus, 1758) Meriantura Wikispeciesissä Meriantura Commonsissa Meriantura eli kielikampela (Solea solea) on Koillis-Atlantin kampelakala. Merianturaa pidetään maultaan erinomaisena ja sen liha on arvostettua. Meriantura on perusmuodoltaan säännöllisen soikea. Päältä kala on vihertävän tai punertavan ruskea, alta valkoinen. Päällimmäisen rintaevän kärkiosassa on musta läiskä. Meriantura on yleensä 15–45 cm:n pituinen, mutta voi kasvaa 70 cm:iin. Meriantura elää matalahkoissa Koillis-Atlantin rannikkovesissä Keski-Norjan ja Luoteis-Afrikan Senegalin ja Kap Verden saarten välisellä alueella, mm. Pohjanmeressä; sitä tavataan myös eteläisessä Itämeressä. Levinneisyys kattaa myös Välimeren sekä Mustanmeren eteläosan. Merianturat elävät yksittäin merenpohjaan kaivautuneena, alle 300 m:n syvyisillä muta- ja hiekkapohjilla. Talvella ne siirtyvät syvempiin vesiin. Ne liikkuvat öisin ja syövät merenpohjan selkärangattomia eläimiä