nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Chongqingin pommitukset

Chongqingin pommitukset olivat yli viisi vuotta kestänyt Japanin terroripommitusoperaatio kiinalaista Chongqingin kaupunkia vastaan. Pommitukset alkoivat 18. helmikuuta 1938 ja kestivät 23. elokuuta 1943 saakka. Ne olivat osa vuosina 1937–1945 käytyä Kiinan ja Japanin välistä sotaa. Chongqing toimi Kiinan tasavallan väliaikaisena pääkaupunkina Kiinan ja Japanin välisen sodan aikana. Japani aloitti kaupungin pommittamisen helmikuussa 1938. Vaikka Chongqingia pommitettiin, kaupunkiin muutti sodan aikana jatkuvasti uusia asukkaita, kuten esimerkiksi Japanin valtaamilta alueilta paenneita. Vaikka kaupunkiin rakennettiin jatkuvasti uusia pommisuojia, niistä ei ollut turvaamaan kaikkia asukkaita. Lisäksi joistakin julkisista suojista muodostui kuolemanloukkuja pommitusten aikana, sillä ne olivat riittämättömästi varusteltuja niihin ahtautuneita suuria ihmisjoukkoja ja pitkiä pommituksia silmällä pitäen. Pommituksissa kuoli tai vammautui arvioista riippuen noin 30 000–60 000 ihmistä. Pommituksen vaikutusta kaupungin eri sosiaalisiin ryhmiin ja väestönosiin on tutkittu sodan jälkeen
Yksinäisyyden kaivo

Yksinäisyyden kaivo (engl. The Well of Loneliness) on vuonna 1928 ilmestynyt brittiläisen kirjailijan Radclyffe Hallin romaani. Se kertoo yläluokkaiseen perheeseen syntyneen brittinaisen Stephen Gordonin elämästä, jonka ”synnynnäinen invertismi” (eli homoseksuaalisuus) on ilmiselvää lapsuudesta alkaen. Kirja esittää invertismin luonnollisena asiana ja vetoaa lukijan suvaitsevaisuuteen. Teos joutui ilmestyessään Sunday Express -lehden päätoimittajan kampanjan kohteeksi. Hän kirjoitti: ”Mieluummin antaisin terveelle pojalle tai tytölle pikarillisen sinihappoa kuin tämän kirjan.” Vaikka kirjan ainoa seksikohtaus koostuu sanoista ”ja sinä yönä, he eivät olleet jakaantuneet”, brittiläinen tuomioistuin päätti kieltää sen epäsiveellisenä, koska se puolustaa ”naisten välistä luonnotonta toimintaa”. Yhdysvalloissa kirja selvisi ilman tuomiota sekä New Yorkin osavaltion että tullin oikeudessa. Teoksen oikeuskäsittelyjen julkisuus lisäsi lesbojen näkyvyyttä brittiläisessä ja yhdysvaltalaisessa kulttuurissa. Vuosikymmenien ajan se oli parhaiten tunnettu lesboutta käsittelevä kirja englannin kielellä ja samalla usein nuorison ensisijainen tietolähde lesboudesta. Jotkut lesbolukijat pitävät kirjaa arvossa, kun taas toiset ovat kritisoineet sitä Stephenin itseinhon ilmaisusta ja kokevat sen lietsovan häpeää. Myös kirjan tyyli esittää lesbot miesmäisinä tai miesten vaatteisiin pukeutuvina naisina on ollut kiistanalainen
HMS St. Vincent (1908)

HMS St. Vincent oli Britannian kuninkaallisen laivaston St. Vincent-luokan taistelulaiva. Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 30. joulukuuta 1907. Alus laskettiin vesille 10. syyskuuta 1908 ja otettiin palveluksen 3. toukokuuta 1910. Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Siitä tehtiin kuukautta myöhemmin koeajojen päätyttyä lippulaiva. Alus siirrettiin 1. taistelulaivaviirikön lippulaivaksi toukokuussa 1912
Iron Duke -luokka (taistelulaiva)

Iron Duke -luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, johon kuului neljä niin sanottua superdreadnoughtia. Iron Duke-luokan taistelulaivoissa oli pääaseistuksena 10 BL 13,5 tuuman Mk V -tykkiä kaksoistykkitorneissa, eli sama kuin edeltäneessä King George V -luokassa. Kasvava paino laivastosta pakotti Amiraliteetin ottamaan käyttöön vuoden 1911 laivasto-ohjelmaan kuuluvissa aluksissa kuuden tuuman tykit. Laivaston perusteluna oli uusien 21 tuuman torpedojen kasvanut kantama, mikä mahdollisti torpedoveneiden toimimisen neljän tuuman tykkien tehokkaan kantaman ulkopuolella. Asian ratkaisemista helpotti myös ensimmäisen meriministerin vaihtuminen John Fisherin jäädessä eläkkeelle 1910. Täten apuaseet vaihdettiin kahteentoista 6 tuuman Mk VII -tykkiin. Iron Duke -luokan alukset olivat ensimmäisiä, joihin jo suunnitteluvaiheessa lisättiin ilmatorjunta-aseistusta. Aluksilla oli kaksi QF 3 tuuman 20 cwt ilmatorjuntatykkiä asennettuna kansirakenteiden takaosaan. Iron Duke -luokan aluksiin oli asennettu neljä 21 tuuman torpedoputkea vedenpinnan alapuolelle. Vedenalaisten osien panssarointia oli lisätty. Rungon suojana oli 12 tuuman panssarivyö, muuten runko oli kahdeksan tuuman panssarilla varustettu. Apuaseiden taisteluasemat oli varustettu 10 tuuman suojilla ja kansi 2,5 tuuman teräsverhoilulla
Queen Elizabeth -luokka (taistelulaiva)

Queen Elizabeth -luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän taistelulaivan muodostama alusluokka. Tämän luokan alukset olivat ensimmäisiä niin kutsuttuja nopeita taistelulaivoja. Luokka oli myös ensimmäinen puhtaasti öljykäyttöinen taistelulaiva Britanniassa. Alkuperäisen vuoden 1912 laivastosuunnitelman mukaan piti rakentaa kolme taistelulaivaa ja taisteluristeilijä, jotka olisivat olleet paranneltuja versioita Tiger-luokan taisteluristeilijöistä (nimi Leopard?). Kuitenkin taistelulaivojen nopeuden noustessa 25 solmuun todettiin, että taisteluristeilijälle ei ollut enää tarvetta ja suunnitelma muutettiin neljän taistelulaivan hankinnaksi. Myöhemmin Malaijin valtio tarjoutui maksamaan taistelulaivan ja luokkaan päätettiin lisätä vielä yksi alus. Luokkaan lisättiin 1914 laivastosuunnitelman pohjalta vielä yksi alus HMS Agincourt, jonka tilaus kuitenkin peruutettiin ensimmäisen maailmansodan alkaessa 26. elokuuta 1914. Queen Elizabeth -luokan alukset olivat ensimmäisiä, joiden pääaseina oli kahdeksan 15 tuuman (381 mm) 42 kaliiperin Mk I -tykkiä sijoitettuina kaksoistykkitorneihin. Pääaseiden kranaatti painoi 879 kg ja se voitiin ampua 24 368 metrin päähän 20 asteen korotuskulmalla. Kaikki tornit olivat aluksen keskiakselilla ja B ja C -tornit ampuivat naapuritorniensa yli. Alun perin tykkien sijoittelun piti olla samanlainen kuin Iron Duke -luokan aluksissa, mutta havaittiin, että poistamalla keskilaivassa oleva niin kutsuttu Q-torni saataisiin alusta kevennettyä, tilaa tehokkaammalle koneistolle ja kuitenkin tehokkaampi täyslaidallinen kuin Iron Duke-luokan aluksilla
Vehkajoki

Vehkajoki on Kymenlaakson Haminassa virtaava 20 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Vehkajoen vesistön 52 kilometrisestä pääuomasta alle puolet. Vehkajoki laskee Haminassa Kirkkojärveen ja siitä Haminanlahteen Suomenlahdella. Vehkajoen nimi esiintyy kartoissa joen alajuoksulla. Nimeä käytetään pääuomasta Ihamaalle asti, jossa Mustajoki ja Piutulanjoki yhtyvät toisiinsa Vehkajoeksi. Pääuoman virtaa yläjuoksulla useiden järvien läpi ja järvien välissä on vain lyhyitä joenosuuksia. Kullakin osuudella on kartoissa joko oma nimensä tai sitten nimi puuttuu. Yllättäen, Korppisenjärveen laskevasta pääuoman osuudesta käytetään taas nimeä Vehkajoki. Ala-Kailanen, Ylä-Kailanen ja Hainuksen välissä on taas lyhyitä osuuksia, mutta pääuoman ylin jokiosuus on Hainukseen laskeva Vehkaoja. Vehkaoja alkaa Sydänmaan Ruokkeesta, joka on pääuoman ylin osuus. Tässä artikkelista Vehkajoki tarkoittaa alajuoksun osuutta, joka alkaa Ihamaalta. Vehkajoen vesistön pääuoma saa alkunsa Haminan ja Kouvolan rajaseudun järvistä, lammista ja soista. Soita on erityisesti vesistön pohjois- ja keskiosissa
Ihmisoikeudet Myanmarissa

Ihmisoikeudet Myanmarissa ovat kansainvälisten sopimusten ja Myanmarin kansallisen lainsäädännön määrittelemät jokaiselle ihmiskunnan jäsenelle yhtäläisesti kuuluvat vapaudet ja oikeudet. jotka pohjautuvat käsitykseen ihmisarvon yleismaailmallisesta yhtäläisyydestä ja loukkaamattomuudesta. Ne voidaan jakaa vapausoikeuksiin, poliittisiin, taloudellisiin, sosiaalisiin ja sivistyksellisiin oikeuksiin sekä oikeuteen tasapuoliseen kohteluun oikeudenkäynnissä. Kansainvälistä huomiota on kiinnittänyt etenkin rohingya-muslimien vaino. Vuonna 2012 Rakhinen osavaltiossa puhkesi levottomuuksia buddhalaisten ja rohingya-muslimien välillä. Lukuisia rohingyja ajettiin maanpakoon. YK:n turvaneuvosto tuomitsi Myanmarin hallituksen joukkojen käyttämät raa'at otteet rikoksina ihmisyyttä vastaan. Myanmar ja Bangladesh sopivat rohingya-pakolaisten paluusta marraskuussa 2017. Myanmarin hallitus jatkoi rohingyoiden vainoja. Silloinen sotilasjuntta kielsi systemaattisesti vuonna 2008 kansalaisten perusoikeuksia, kuten sananvapaus ja yhdistys- ja kokoontumisoikeus. Juntta pidättää säännöllisesti poliittisia aktivisteja ja ihmisoikeuksien puolustajia. Vuonna 2008 poliittisten vankien määrä miltei kaksinkertaistui
Palmyran valtakunta

Gallian, Rooman ja Palmyran valtakunnat kuningatar Zenobian aikana vuonna 271. Palmyran valtakunta oli 200-luvulla Roomasta eronnut alue, joka kattoi Syyrian, Palestiinan, Egyptin ja suuria osia Vähästä-Aasiasta. Valtakunta oli olemassa vuosina 260–273. Sitä hallitsi ensin kuningas Odaenathus vuosina 260–267 ja sitten kuningatar Zenobia, joka otti vallan poikansa Vaballathuksen nimissä. Rooman keisari Aurelianus kukisti Palmyran vuonna 273 ja liitti Palmyran hallitsemat alueet takaisin Rooman valtakuntaan. Palmyran armeija oli järjestetty Rooman ja Persian armeijoiden mukaan. Se oli myös kokenut, sillä se oli kunnostautunut jo Odaenathuksen aikana Persiaa vastaan. Palmyralaisten päävoima oli raskaasti panssaroitu katafraktiratsuväki (cataphractarii tai clibinarii). Tämän lisäksi armeijaan kuului myös kevyesti aseistettuja jousimiehiä, ja runsaasti entisiä Rooman armeijan yksiköitä.
Ness Cityn rautatieasema

Ness Cityn rautatieasema on rautatieliikennepaikka Yhdysvalloissa Kansasissa Ness Cityn kaupungissa Kansas and Oklahoma Railroadin hallinnoimalla Great Bendin ja Scott Cityn välisellä rataosalla. Rautatien ja aseman rakensi alun perin Atchison, Topeka and Santa Fe Railroad (nykyisin BNSF Railway). Ness Cityn alkuperäinen puinen asemarakennus valmistui 1903, ja se on edelleen rautatieyhtiö Kansas and Oklahoma Railroadin käytössä. Yksikerroksinen asemarakennus on AT&SF-yhtiön suunnitelmien mukaan rakennettua sivuradoille tarkoitettua standardityyppiä, jota on jatkettu tavaratoimistolla. Rakennus siirtyi AT&SF-yhtiöltä ensin Central Kansas Railroadin haltuun 1992, ja nykyisen rautatieyhtiön omistukseen se siirtyi vuonna 2001. Asemarakennus on yksi harvoista AT&SF-yhtiön rakentamista sivuratojen asemarakennuksista, jotka edelleen ovat alkuperäisellä paikallaan ja edelleen rautatiekäytössä. Nykyisin liikennepaikalla ei ole lainkaan henkilöliikennettä. Tavaraliikennettä hoidetaan sopimuksen mukaan tarvittaessa.lähde?
Ingalls (Kansas)

Koordinaatit: 37°49′48″N, 100°27′14″W Ingalls on kaupunki Grayn piirikunnassa Kansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2000 väestönlaskentatietojen mukaan 328. Kaupunki sijaitsee U.S. Route 50 -valtatien ja BNSF Railwayn omistaman rautatieosuuden varrella Arkansasjoen pohjoisrannalla. Ennen kaupungin virallista perustamista sen lävitse johti siirtolaisten käyttämä vankkuritie Santa Fe Trail. Kaupungin perusti miljonääri Asa T. Soule, ja se nimettiin Kansasin silloisen senaattorin John J. Ingallsin mukaan. Ingallsin kaupunki sekä läheinen Cimarronin kaupunki kävivät kiivasta ja osin väkivaltaista taistelua siitä, kummasta kaupungista tulisi Grayn piirikunnan hallintokaupunki. Ingalls hävisi viimeisen taiston vuonna 1896, joka johti kaupungin asukasluvun romahtamiseen. Vuonna 1928 kaupungin väkiluku oli pienentynyt jo niin paljon, ettei maatalouslautakunta enää noteerannut Ingallsia erillisenä kaupunkina luettelossaan
Ness City

Koordinaatit: 38°27′8″N, 99°54′22″W Ness City on kaupunki Nessin piirikunnassa Kansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki on samalla piirikunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 1 534. Kaupunki on tunnettu keskustassa sijaitsevasta vanhasta pankkirakennuksesta, Old Ness County Bank Buildingista, joka on saanut lempinimekseen Skyscraper of the Plains (suom. preerioiden pilvenpiirtäjä). Kaupunki sijaitsee K-96- ja US-283 -valtateiden risteyksessä. Rautatieliikennettä hoitaa Kansas and Oklahoma Railroad. Ness Cityn rautatieasemaa käyttää enää tavaraliikenne, henkilöliikenne on lakkautettu. Ness City on alueen ostoskeskus ja keskustan liikkeissä vierailevat asiakkaat laajalta alueelta. Alueen suurimmat työllisyysalat ovat maanviljely, öljyntuotanto sekä karjanjalostus.
Kansannousut Suomen sodassa

Suomen sodassa tapahtui kansannousuja Venäjää vastaan Ahvenanmaalla, Keski-Suomessa, Pohjanmaalla, Pohjois-Karjalassa ja Savossa. Ne haittasivat venäläisten etenemistä, minkä vuoksi Ruotsin kuningas järjesti Vaasan ja Turun alueen rannikkopitäjiin maihinnousuja saadakseen kapinoitsijat entistä motivoituneemmiksi. Maalla asuva rahvas piti venäläisiä oman hengenkin uhalla vastustettavina vihollisina. Vihamielisyys juonsi juurensa kustavilaiseen propagandaan. Virkamiehet asettuivat kansannousuja vastaan, mutta tämän rahvas tyrmäsi. Esimerkiksi Turun piispa Jakob Tengström venäläisystävineen joutui lähtemään pakoon Paraisilta Veikkolan kartanoon. »Pispa se tarttis tappaa, ja Pöytyän provasti, eikä varsinkaan väärin olisi, vaikka Ulvilankin tohtori»(runo, johon tiivistyivät rahvaan tuntemukset) Kenraali Wilhelm Mauritz Klingspor päätti saamiensa ohjeiden mukaisesti marssittaa alkuvuodesta 1808 Ruotsin armeijan Pohjanmaalle. Pohjalaisten mieliä ärsytti tämä armeijan perääntyminen, ja he olivat valmiita puolustamaan itse kotimaakuntaansa. Klingspor ei kuitenkaan ottanut apua vastaan. Koska sotilaat elivät siviiliväestön kustannuksella, pohjalaiset alkoivat kevään aikana katkeroitua siitä, että he joutuivat kyyditsemään ja ruokkimaan sekä Ruotsin että Venäjän armeijaa. Lisäksi pohjalaisia ärsytti Venäjän 8. toukokuuta antama julistus Suomen liittämisestä Venäjään
Pyhitys

Pyhitys, myös hengellinen kasvu, on tapahtuma uskovan elämässä, jossa itse uskova tai jokin muu asia erotetaan Pyhäksi Jumalalle epäpyhästä. Kristillisyydessä pyhityksen vaikuttaa Pyhä Henki . Uskovan elämässä pyhitys on, tai tulisi olla, jatkuva tapahtuma. Pyhitys on liitto Jumalan kanssa. Pyhityksen kautta uskovan elämä on vapautettu pyhän piiriin. Se on Jumalalle erotettua ja Jumalan omaa. Pyhitys on myös katumusta ja parannusta; epäpyhästä elämän tavasta, tottumuksesta, sanoista, teoista, ajatuksista, näennäisestä uskosta, harhaluulosta tai epäuskosta. Pyhityksen roolia kirkon hengellisessä elämässä korostaa spiritualiteetti. Luomisessa 7. päivänä Jumala lepäsi  ja Kymmenen käskyn 3. käsky: "Muista pyhittää lepopäivä. Kuutena päivänä tee työtä ja hoida kaikkia tehtäviäsi, mutta seitsemäs päivä on Herran, sinun Jumalasi, sapatti
Urpalanjoki

Urpalanjoki (ven. Серьга, Serga) on Suomessa Etelä-Karjalan Luumäellä alkava, Lappeenrannassa, Kymenlaakson Miehikkälässä ja Venäjän Leningradin alueen Viipurin piirissä virtaava 73 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa lähes koko Urpalanjoen vesistön 97 kilometriä pitkän pääuoman. Joki laskee Suomenlahteen entisessä Virolahteen kuuluneessa Ala-Urpalan kylässä.[a] Urpalanjoki ei ole yhtenäinen virtavesiuoma, sillä se laskee usean järven kautta. Joen alkukohdan ja joensuun vesireitti on 89,9 kilometriä pitkä, mutta keskijuoksulla siitä on järviosuuksia 16,9 kilometriä. Jokiosuuksien yhteenlaskettu pituus on siten 72,9 eli 73 kilometriä.[a] Joki alkaa Luumäellä sijaitsevasta Urpalonjärvestä, joka sijaitsee 60,2 metriä mpy. Sen luusua sijaitsee pohjoisrannassa ja se virtaa aluksi 14 kilometriä peltovoittoista maisemaa länteen päin, missä siihen yhtyy Haimilan ja Husulan välisellä seudulla idästä tuleva Kirkkojoki. Samalla Urpalanjoki kääntyy kohti etelää, minne se suuntaa peltomaisemissa laajasti kaarteilleen. Joki virtaa melko tasaisena seuraavat 26 kilometriä . Salajärven kohdalla joki kääntyy hetkeksi lounaiseen suunta, mutta kääntyy sitten takaisin eteläiselle ja metsäiselle reitille. Tämä tapahtuu Karhunkylän kohdalla, kun samalla luoteesta tuleva Saarenoja yhtyy siihen oikealta
Lainsuojaton (elokuva)

Lainsuojaton (engl. The Outlaw Josey Wales) Clint Eastwoodin ohjaama ja tähdittämä lännenelokuva vuodelta 1976. Se perustuu Forrest Carterin romaaniin Gone to Texas. Elokuva valittiin vuonna 1996 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Lainsuojattoman vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Suomen elokuvateattereissa Lainsuojaton sai 118 774 katsojaa ja ylsi vuoden 1976 ensi-iltaelokuvista 11:nneksi katsotuimmaksi. Maanviljelijä Josey Wales viettää rauhallista elämää perheensä kanssa sisällissodan aikana. Pohjoisesta tuleva joukko ryöstää ja tappaa hänen vaimonsa ja poikansa. Wales aikoo kostaa liittymällä sotaan etelän puolelle. Vähän ajan kuluttua pohjoisvaltioiden joukko on voiton puolella ja toinen puoli päättää antautua – Walesia lukuun ottamatta, joka aloittaa suuren pakomatkan. Elitisti:
Kevin Smith (näyttelijä)

Kevin Tod Smith (16. maaliskuuta 1963 Auckland, Uusi-Seelanti – 15. helmikuuta 2002 Peking, Kiina) oli uusiseelantilainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan televisiosarjoista Hercules (1995–1999) ja sen kahdesta spin-off-sarjasta Xena: soturiprinsessa (1995–2001) ja Young Hercules (1998–1999), joissa hän esitti kreikkalaista sodanjumalaa Aresta. Hän oli myös rockmuusikko. Vuoden 2002 alussa Aucklandista kotoisin oleva näyttelijä matkusti Kiinaan kuvaamaan Warriors of Virtue 2 -elokuvaa. Tarkoituksena oli tehdä yhdysvaltalais-kiinalainen taistelulajifilmi, koska Smith halusi työskennellä elokuvassa Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme esiintyneen stuntmiehen kanssa. 6. helmikuuta 2002 Smith oli työskennellyt kuvauksissa Shijiazhuangissa, ja odottaessaan kyytiä takaisin hotellille hän päätti kävellä Keski-Kiinan Televisio -elokuvastudion mailla ja kiipesi lavastetorniin. Hän menetti tasapainonsa ja putosi useita kerroksia (joidenkin lähteiden mukaan noin kuudennen kerroksen korkeudelta) ja sai vakavia vaurioita päähänsä. Smith vietiin paikalliseen sairaalaan ja sieltä hänet siirrettiin Pekingiin. Hän vajosi koomaan, ja häntä pidettiin hengissä keinotekoisesti 10 päivän ajan
Betty Lou Gerson

Betty Lou Gerson (20. huhtikuuta 1914 Chattanooga, Tennessee – 12. tammikuuta 1999 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten radionäyttelijänä, mutta hän esiintyi myös elokuvissa, televisiossa ja toimi ääninäyttelijänä. Gersonin ensimmäinen merkittävä radiorooli oli First Nighter -kuunnelmasarjassa, jossa hän esiintyi Don Amechen vastanäyttelijänä. Hän esiintyi myös muun muassa sarjoissa Grand Hotel ja Lux Radio Theater. Elokuvissa ja televisiossa Gersonilla oli pieniä rooleja muun muassa Maija Poppasessa ja Hämärän rajamailla -sarjassa. Tunnetuin yksittäinen elokuvarooli hänellä oli ääninäyttelijänä elokuvassa 101 dalmatialaista, jossa hän esitti Cruella de Vilin roolin.
Suomen sotavankileirit jatkosodassa

Suomen sotavankileirit jatkosodassa olivat suomalaisten jatkosodan aikana vuosina 1941–1944 saamien sotavankien vankileirejä. Niillä pidettiin noin 64 000 neuvostosotilasta. Suomalaiset jakoivat sotavangit eri ryhmiin, kuten poliittisiin, upseereihin ja miehistöön ja usein myös eri etnisiin ryhmiin, ja esimerkiksi juutalaiset olivat omana ryhmänään. – Eversti Spåre tarkastusraportissaan vuonna 1942. Sotavankien hallinnosta vastasi ensin sodan alussa Suojeluskuntien Yleisikunnasta eriytetty Kotijoukkojen esikunta, jonka sotavankitoimiston päällikkönä toimi Eljas Erkko. Vuonna 1942 perustettiin Päämajaan erillinen sotavankitoimisto, jonka päälliköksi määrättiin eversti Sulo Malm. Sotavankiorganisaatio uudistettiin 2. syyskuuta 1943, jolloin sotavankien hallinto siirrettiin Yleisesikunnan päällikön alaisuuteen. Tuolloin perustettiin Sotavankikomentajan esikunta, jonka komentajaksi määrättiin eversti Malm. Sotavankikomentajan esikunnan alaisuudessa toimi myös sotavankitarkastajia, joiden tehtävänä oli valvoa vankien käsittelyä, käyttöä, vartiointia ja huoltoa. Sotatoimiyhtymissä toimi sotavankiasian upseereita, jotka tekivät tarkastuksia sotatoimialueen vankimuodostelmissa. Kotialueella myös suojeluskuntapiirien komentajat olivat vastuussa piirinsä alueella olevien sotavankien kohtelusta
Darren Star

Darren Star (s. 1961) on yhdysvaltalainen tuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on tullut tunnetuksi lukuisten suosittujen TV-sarjojen luojana. Darren Starin kuuluisimmat luomukset ovat luultavasti Beverly Hills 90210, Melrose Place sekä Sinkkuelämää, joka kylläkin perustui Candace Bushnellin kirjoituksiin. Star toimi myös Sex and the City – Sinkkuelämää elokuvan tuottajana. Darren Star opiskeli University of Californiassa Los Angelesissa. Hän on taustaltaan juutalainen. Starilla on nykyisin asunnot sekä Los Angelesissa että New Yorkissa. Star on avoimesti homoseksuaali.
Gulliverin retket

Gulliverin retket (myös Gulliverin matkat, Gulliverin matkat kaukaisilla mailla, Gulliverin matkat kääpiöiden ja jättiläisten luo ja Gulliverin matkat kääpiöiden ja jättiläisten maassa) on Jonathan Swiftin kirjoittama, neljään osaan jaettu satiiri merimiehen haaksirikoista kummallisiin maihin. Benjamin Motte julkaisi Gulliverin retket kahdessa osassa vuonna 1726. Teoksen nimi oli englanniksi kokonaisuudessaan Travels into Several Remote Nations of the World, in Four Parts. By Lemuel Gulliver, First a Surgeon, and then a Captain of several Ships. Vuonna 1735 irlantilainen George Faulkner julkaisi Gulliverin retket alkuperäisessä muodossaan ilman Motten tekemiä lisäyksiä. Tunnetuimmat ovat kaksi ensimmäistä osaa, joista ensimmäisessä Gulliver joutuu kääpiöihmisten asuttamalle Lilliputin saarelle ja toisessa jättiläisten maahan. Synkimmässä neljännessä osassa Swiftin ihmisviha näkyy ihmisten kuvaamisena kuvottaviksi yahoo-olennoiksi. Etenkin ensimmäisistä osista tehtyjen lasten kuvakirjojen myötä Gulliverin retket mielletään usein lastensaduksi, mutta se on alun perin tarkoitettu satiiriksi hallitsijoista, politiikasta ja ihmisluonnosta. Kirjan ensimmäinen osa, jonka satiiri on kohdistettu whig-puoluetta kohtaan, alkaa kirjan päähenkilön ja kertojan Lemuel Gulliverin taustoittamisella ja luonnehdinnalla. Hän on nimensä veroisesti hyväntahtoinen (engl. gullible) ja rehellinen laivalääkäri. Eräällä matkalla laiva joutuu kovaan myrskyyn ja haaksirikkoutuu
Janeane Garofalo

Jane Anne Garofalo (s. 28. syyskuuta 1964 Newton, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Emmy-ehdokas. Hänet tunnetaan mm. televisiosarjoista 24, The Larry Sanders Show, West Wing, Ed, Felicity, Kova laki, Seinfeld ja Saturday Night Live. Hänet tunnetaan myös elokuvista Tervemenoa, rakas (1995), Kaikenkarvaiset lemmikit (1996), Blondit luokkakokouksessa (1997), Seitsemän seinähullua sankaria (2000), Independent (2000) ja Rottatouille (2007). Garofalo oli naimisissa Robert Cohenin kanssa, mutta liitto päättyi eroon. Hän asuu New Yorkissa ja Los Angelesissa.
Wilhelm Spengler

William Spengler (19. maaliskuuta 1907 Alpsee, Saksa – 1. huhtikuuta 1961 Oldenburg, Länsi-Saksa) oli natsi-Saksan SS:n tiedustelupalvelussa SD:ssä työskennellyt SS-eversti ja sodanjälkeisen entisiä SS-miehiä auttaneen avustusjärjestö Stille Hilfen perustajajäsen. Ennen natsien valtaantuloa vuonna 1933 Spengler oli työskennellyt liikunnanohjaajana. Vuodesta 1934 alkaen hän työskenteli SD:lle yleten johtajaksi kirjallisuutta ja lehdistöä tarkkailevaan pääosasto I:n (Hauptabteilung I) vuonna 1936. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin johtamaan pääosasto II, jonka alueena oli kulttuurielämä. Sicherheitsdienstin Amt III C:n eli kulttuuriosaston johtajana Spengler toimi vuosina 1939-1945. Kulttuuriosaston vastuualueena olivat kulttuuriasiat sekä sotaa edeltävien Saksan rajojen ulkopuolella asuneet saksalaiset. Vuonna 1954 Spengler julkaisi yhdessä entisen SD-toverinsa Hans Schwerten kanssa kirjoittaman kirjan Denker und Deuter im Heutigen Europa. Nimensä muuttanut Schwerte oli sodan jälkeen kääntynyt liberaaliksi ja toimi yliopiston professorina ennen eläkkeelle jäämistään. Hänen menneisyytensä tuli ilmi vasta vuonna 1992.