nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Philippe Pétain

Henri Philippe Benoni Omer Joseph Pétain (24. huhtikuuta 1856 – 23. heinäkuuta 1951), yleisesti tunnettu nimillä Philippe Pétain tai marsalkka Pétain, oli ranskalainen ensimmäisen maailmansodan kenraali ja sotasankari sekä toisen maailmansodan aikainen Ranskan johtava saksalaismyöntyvyyttä edustanut poliitikko. Hitlerin Saksan miehitettyä Ranskan pohjoisosat toisessa maailmansodassa hänet valittiin nimellisesti saksalaisvallasta vapaan Vichyn Ranskan johtoon. Tämä teki hänestä maanpetturin Ranskan saksalaismiehitystä vastustaneen vastarintaliikkeen näkökulmasta. Hänet vangittiin pian Ranskan vapautuksen jälkeen. Toisen maailmansodan aikana hän oli 1940–1944 Vichyn Ranskan valtionpäämies, mikä leimasi hänet maanpetturiksi ja johti kuolemantuomioon. Charles de Gaulle kuitenkin muutti tuomion elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi ja Pétain kuoli Île d’Yeun vankilasaarella 1951. Pétain syntyi Cauchy-à-la-Tourissa Pas-de-Calais’n departementissa Pohjois-Ranskassa. Perhe piti maatilaa. Hän liittyi armeijaan 1876 ja kävi Saint-Cyrin sotilasakatemiaa ja École supérieure de guerreä Pariisissa. Pétain oli palkittu ensimmäisen maailmansodan veteraani ja juhlittu sankari
Eduskuntavaalit 1972

Teuvo AuraVirkamieshallitus Rafael PaasioSosiaalidemokraatit Suomen 26. eduskuntavaalit järjestettiin 2.–3. tammikuuta 1972. Presidentti Urho Kekkonen oli edellisen vuoden loka­kuussa antanut määräyksen eduskunnan hajottamisesta ja uusien vaalien järjestämisestä. Aiheena ennen­aikaisiin vaaleihin oli, että puolue­risti­riitojen rasittama Karjalaisen II hallitus ei kyennyt pääsemään ratkaisuun muun muassa maataloustulon jälkeen­jääneisyyden korvaamisessa. Muutokset puolueiden voimasuhteissa jäivät näissä vaaleissa vähäisiksi. Vaalien jälkeen muodostettiin lempinimellä ”nappulaliiga” tunnettu Paasion II hallitus ja sen jälkeen miltei koko lopun vaalikauden istunut Sorsan I hallitus. Suomen maaseudun puolue säilytti Suomen Kristillisen Liiton kanssa solmimiensa vaaliliittojen ansiosta paikkamääränsä entisenä (18 edustajaa), vaikka se kärsi varsin tuntuvan äänimäärän laskun vuoden 1970 vaaleihin verrattuna. SMP:ssa kyteneet sisäiset erimielisyydet kärjistyivät lokakuussa 1972, jolloin puolue repesi kahtia ja 12-henkinen oppositio muodosti uuden Suomen kansan yhtenäisyyden puolueen. Eduskuntaan syntyi alkaneen vaalikauden aikana toinenkin uusi puolue, Perustuslaillinen kansanpuolue. PKP:n ensimmäisiksi kansanedustajiksi tulivat RKP:sta eronnut Georg C
Šaria

Šaria (arab. شريعة‎, šarīʿa 'tie, polku') eli islamilainen laki on islaminuskon mukaan Jumalan ihmisille antama muuttumaton laki. Šaria on islaminuskon ydin, sillä islam on lakiuskonto, jossa painotetaan oikein tekemistä (ortopraksia) pelkän oikean uskon (ortodoksia) asemesta väylänä, jonka avulla ihminen voi pelastua. Oikeauskoinen muslimi seuraa islamilaisen lain yksityiskohtaisia määräyksiä kerätäkseen ansioita Viimeiselle tuomiolle. Tärkeimmät niistä koskevat uskonnon harjoittamisen rituaaleja eli islamin viittä peruspilaria. Islam korostaa islamilaisen umman yhtenäisyyttä šarian tulkitsemisessa. Vaikka suurin osa islamilaisesta laista onkin kaikille muslimeille yhteistä, šaria sisältää silti myös ristiriitaisia määräyksiä, sillä kyse ei ole länsimaisen lainsäädännön tapaan kodifioidusta lakikirjasta, vaan kokoelmasta eri kirjoittajien muistiin merkitsemiä määräyksiä. Islamissa on viisi suurta lakikoulukuntaa ja muutama pienempi, joiden näkemykset joskus poikkeavat toisistaan, ja koulukuntien sisälläkin uskonoppineiden mielipiteet vaihtelevat etenkin pienissä asioissa. Ongelma ratkeaa siten, että jokaisen uskonoppineen mielipide katsotaan yhtä arvokkaaksi edustamaan islamin käsitystä Jumalan tahdosta. Lisäksi muslimi ei itse voi hakea lain sisältöä Koraanista tai muista pyhistä kirjoituksista, vaan saa sen selville kääntymällä kysymyksineen imaamin tai muftin puoleen. Lain noudattaminen tarkoittaa siten, että henkilö valitsee uskonoppineen, jonka mielipidettä hän seuraa. Nykyisin šaria on ainoastaan rajoitetussa käytössä myös islamilaisissa maissa, sillä se ei ole lainsäädäntönä koskaan riittänyt valtioiden tarpeisiin
Apassit

Apassit (tai apachet; varsinkin aiemmin myös muodossa apaššit) on yhteisnimi useille Pohjois-Amerikan intiaani­heimoille, joilla on yhteinen etninen ja kulttuurinen tausta. Apassit puhuvat eteläisiä athabasca-kieliä. Eurooppalaisten siirtolaisten saapuessa Pohjois-Amerikkaan apassit asuivat laajoilla alueilla Kallio­vuorilla ja ympäristössä. Näihin kuuluvat nykyiset New Mexico, Arizona, Meksikon pohjoiset osat, läntinen Texas ja Oklahoma sekä eteläinen Kansas. Apassit olivat vaeltaneet alueelle verrattain myöhään nykyisen Missourin alueelta, jonne he olivat siirtyneet Kanadasta varhain 1000-luvulla. Apache-nimi juontuu toden­näköisesti yavapaiden sanasta epache, joka tarkoittaa "ihmistä". Toisen teorian mukaan sana tulee zuni-intiaanien kielen sanasta apachu, joka tarkoittaa ”vihollista”. Zunit käyttivät sitä heimoista, jotka kutsuivat itseään nimellä diné. Merkittävimmät apassi­heimot olivat chiricahuat, jicarillat (tinde) ja mescalerot (faraon). Muita heimoja olivat lipanit, mogollonit, kiowa-apachet, aravaipat ja niin sanotut läntiset apassit (Western Apache) eli coyoterot. Eri heimojen jaottelun on tehnyt hankalaksi käytössä olleet sekä apachen-, espanjan- että englannin­kieliset nimet. Tämän vuoksi samalla heimolla on ollut useita nimiä, ja heimoja on sekoitettu toisiinsa
Sokraattinen menetelmä

Sokraattinen menetelmä (m.kreik. ἔλεγχος, elenkhos, 'kumoaminen') on Sokrateen kehittämä dialektinen, dialogia hyödyntävä kysely- ja opetusmenetelmä. Se on eräänlainen kyseenalaistava ristikuulustelu tiedon tai mielipiteiden löytämiseksi tai väitteiden kumoamiseksi. Menetelmän on kuvannut ja formalisoinut Platon varhaisemmissa niin sanotuissa sokraattisissa dialogeissaan, kuten Euthyfronissa ja Theaitetoksessa, esittäen Sokrateen keskustelujen pääkuulustelijana. Sokrates käytti menetelmää erityisesti moraalin avainkäsitteiden selvittämiseen. Menetelmä on yksi merkittävimmistä panoksista, jonka Sokrates on antanut länsimaiseen ajatteluun. Sokraattiseen menetelmään kuuluvat kysely, keskustelu sekä ristiriitaisten uskomusten ja väärien väitteiden kumoaminen. Sokraattisessa menetelmässä voidaan nähdä kaksi vaihetta. Ensimmäisessä, negatiivisessa vaiheessa Sokrates tekeytyi itse tietämättömäksi ja pyysi vastapuolelta opetusta jostakin asiasta. Hän jatkoi kyselemistä, kunnes vastapuoli joutui ainakin myöntämään tietämättömyytensä puheena olleen aiheen suhteen. Teeskentelyn vuoksi tällaiseen toimintaan on viitattu sokraattisena ironiana
Ensio Laine

Volmar Into Ensio Laine (2. marraskuuta 1927 Maaria – 9. heinäkuuta 2021 Turku) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen kansan demokraattisen liiton (SKDL), Demokraattisen vaihtoehdon (Deva) ja Vasemmistoliiton kansanedustajana yhteensä 27 vuotta (1968–1995). Suomen demokraattisen nuorisoliiton (SDNL) aktiivi Laine kuului Raunistulan demokraattisiin nuoriin. Hänet valittiin 1954 Turun kaupunginvaltuustoon, jonka jäsenenä hän oli seuraavat 46 vuotta. Vuoden 1966 eduskuntavaaleissa Laine sai SKDL:n listoilla 3 277 ääntä, joilla pääsi varapaikalle. Kansanedustajaksi hän nousi 24. toukokuuta 1968 Pekka Silanderin kuoltua pitkäaikaiseen sairauteen. Laine tuli valituksi kaikissa seuraavissa eduskuntavaaleissa, joihin osallistui. Laineelle myönnettiin valtiopäiväneuvoksen arvonimi 1995. Laine liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen (SKP) vuonna 1946. 1960-luvulla alkaneissa kiistoissa Laine oli yksi puolueopposition johtohenkilöistä, ja vuonna 1969 hänet valittiin keskeisen Tiedonantaja-yhdistyksen johtoon
Pro Evolution Soccer (pelisarja)

Pro Evolution Soccer on Konamin kehittämä jalkapallovideopelien sarja. Ensimmäiset versiot on julkaistu pelkästään Japanissa nimellä Winning Eleven. Sarja on kasvanut todella suosituksi, ja nykyisin se on saatavissa sekä tietokoneelle että konsoleille. Pro Evolution Soccerin pääkilpailija oli EA Sportsin FIFA-sarja. Ensimmäinen sarjan peli, joka julkaistiin Japanin ulkopuolella oli nimeltään ISS Pro (1997). Se julkaistiin vain PlayStationille. PlayStationille julkaistiin vielä samaan sarjaan kuuluvat ISS Pro 98, ISS Pro Evolution ja ISS Pro Evolution 2. Vuonna 2000 pelisarjan nimeksi tuli Euroopassa Pro Evolution Soccer, kun ensimmäinen versio PlayStation 2:lle julkaistiin. Ensimmäinen myös Windowsille julkaistu oli vuonna 2003 julkaistu Pro Evolution Soccer 3. Seuraavana vuonna julkaistiin Pro Evolution Soccer 4, jossa myös moninpeli Internetin välityksellä tuli mahdolliseksi. Pro Evolution Soccer 5 julkaistiin lokakuussa 2005. Pelistä julkaistiin versiot PlayStation 2:lle, Xboxille, Windowsille sekä PlayStation Portablelle
Kondriitti

Kondriitti on jyvärakenteinen kivimeteoriitti. Näistä avaruudessa muodostuneista jyvistä käytetään nimitystä kondruuli (Chondrule). Kondriitit eivät ole muuttuneet paljon siihen asteroidiin nähden, josta ne ovat lähtöisin ja koska ne eivät ole koskaan kuumentuneet, ne eivät ole sulaneet. Rakenteessa on siis samanlaisia piirteitä kuin Auringossa ja muussa aurinkokunnassa. Ne ovat myös syntyneet samaan aikaan aurinkokunnan kanssa. Koostumuksessa on silikaattimineraaleja, joihin on sekoittunut pieniä sulfidi-jyviä sekä metalleista rautaa ja nikkeliä. Yleisiä mineraaleja kondriiteissa ovat myös esimerkiksi maasälpä, oliviini, plagioklaasi ja pyrokseeni. Kondriitit ovat yleisimpiä meteoriitteja, sillä Maahan pudonneista niitä on noin 86 prosenttia. Kondriitteja on useita erilaisia. Erot liittyvät meteoriitin alkuperänä olleeseen asteroidiin ja mitä muutoksia kuumeneminen tai vesi ovat aiheuttaneet. Ne jakautuvat tavallisiin, enstatiitti- ja hiilikondriitteihin, joilla molemmilla on vielä lisää alaluokkia. Hiilikondriitit ovat peräisin asteroidivyöhykkeellä sijaitsevista tummista asteroideista
Suora demokratia

Suora demokratia on demokratian muoto, jossa kansalaiset päättävät asioista suoraan eikä valitsemiensa edustajien kautta. Suoran demokratian täydellisimmässä muodossa kansalaiset tekevät päätökset kasvotusten poliittisessa kokouksessa tai kansankokouksessa. Tällaista suoran demokratian suhteellisen puhdasta muotoa harjoitettiin antiikin Ateenassa ja joissakin muissakin antiikin ja keskiajan kaupunkivaltioissa, vaikka ne eivät täyttäneetkään nykyajan käsitystä demokratiasta esimerkiksi osallistumisoikeuden kattavuuden suhteen. Jokaisella kansalaisella oli kuitenkin oikeus ottaa osaa kokoukseen sekä puhua ja äänestää tasa-arvoisesti. Nykyisin tunnetuimpia suoran demokratian toteuttajia ovat Sveitsin kantonit, joissa osassa on edelleen käytössä kansankokous. Suora demokratia on osallistavampaa kuin muut hallintomuodot. Äänestystä edeltää usein keskustelu ja muunkaltainen osallistujien välinen vuorovaikutus, jonka aikana osallistujat tuovat omat näkökantansa esiin. Koska suora demokratia vaatii osallistujiltaan enemmän kuin muut hallintomuodot, suoraan demokratiaan osallistuvien kansalaisten määrä ei välttämättä ole suurempi kuin edustukselliseen demokratiaan osallistuvien. Sellainen suora demokratia, jossa kaikki jäsenet todellakin osallistuvat päätöksentekoon kokoontumalla yhteen, voi toimia vain korkeintaan muutaman tuhannen jäsenen ryhmissä. Jos jokaisella osallistujalla täytyy lisäksi olla tilaisuus puhua kokouksessa, ryhmän on oltava vielä pienempi. Tämän vuoksi suoran demokratian voi yleensä toteuttaa vain suurpiirteisesti ja silloinkin vain pienissä poliittisissa yksiköissä. Suuremmissa yksiköissä suoraa demokratiaa voidaan toteuttaa osittain, kuten parantamalla kansalaisten osallistumismahdollisuuksia esimerkiksi avointen kokousten kautta tai hajauttamalla hallintoa lisäämällä paikallishallinnon vaikutusvaltaa
Multimäki

Multimäki on Kuopion ydinkeskustan kaupunginosa. Siellä sijaitsee muun muassa kauppatori ja kauppahalli, Sankaripuisto sekä kaupungintalo. Kaupunginosassa toimii myös Kuopion lyseon lukio ja kaksi päiväkotia. Multimäki rajoittuu pohjoisessa Maljalahteen, idässä Vahtivuoreen, etelässä Kuopionlahteen, ja lännessä Hatsalaan. Kaupunginosan rajoina ovat Minna Canthin katu etelässä, Vuorikatu idässä, Suokatu pohjoisessa ja Puistokatu lännessä. Nimeä Multimäki ei käytetä kovin yleisesti, vaan tämä kaupunginosanimi esiintyy lähinnä kaavoituksessa. Tavallista on puhua keskustasta, johon kuuluvat Multimäen lisäksi sitä ympäröivät Väinölänniemen, Vahtivuoren, Hatsalan, Maljalahden ja Kuopionlahden kaupunginosat.
Gothic Lolita

Gothic lolita (ゴスロリ, myös Elegant Gothic Lolita, lyhyemmin EGL) on japanilaisen katutyylin lolitan alatyyli, joka on kehittynyt Japanissa 1990-luvulla. Tyylin lähtökohtia ja tärkeimpiä vaikutteita ovat viktoriaanisen aikakauden ja rokokoon muoti. Japanissa tyyli on lähinnä nuorten sunnuntaihuvia, sillä koulupuku rajoittaa pukeutumista arkena. Tyyli on yleistynyt myös Japanin ulkopuolella ja Suomessa 2000-luvulla. Tyylin suosioon vaikuttivat Japanissa visual kei -yhtyeiden feminiinisimmät jäsenet. Mana, visual kei -yhtyeen Moi dix Mois kitaristi, tunnustetaan yleisesti yhdeksi suurimmista gothic lolitan suosioon vaikuttaneista henkilöistä. Hän loi termit Elegant Gothic Lolita ja Elegant Gothic Aristocrat kuvatakseen oman vaatemerkkinsä Moi-même-Moitién tyyliä. Moi-même-Moitié luokitellaan edelleen tärkeimmäksi gothic lolitan vaatemerkiksi. Tyylin nimi on jonkin verran harhaanjohtava, sillä gothic lolitalla on hyvin vähän tekemistä länsimaisten goottien kanssa. Lolita nimessä viittaa lähinnä lapsenomaiseen ja söpöön ulkomuotoon, jota termi loli on Japanissa vakiintunut merkitsemään. Perinteinen gothic lolitan väriyhdistelmä on musta valkoisilla yksityiskohdilla kuten pitseillä. Nykyisin painopisteenä on lähinnä elegantti tunnelma ja tyyli on toisinaan jopa classic lolitaa hillitympää
Dallas Stars

Dallas Stars on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Dallas Texasin osavaltiossa. Se pelaa NHL:n Läntisen konferenssin Keskisessä divisioonassa. Nykyinen Dallas Stars pelasi NHL:ssä aiemmin nimellä Minnesota North Stars vuosina 1967–1993. Vuonna 1993 seura muutti Dallasiin, kun se oli kärsinyt talousongelmista Minnesotassa. Dallas on voittanut divisioonan mestaruuden kahdeksan kertaa, Presidents’ Trophy -palkinnon kahdesti, Läntisen konferenssin mestaruuden kolmesti ja Stanley Cupin yhden kerran, vuonna 1999. Vuoden 2000 Stanley Cupin finaalin se hävisi New Jersey Devilsille ja 2020 Tampa Bay Lightningille. Stars pelaa kotiottelunsa Dallasin keskustassa sijaitsevassa American Airlines Centerissä, jonka se jakaa NBA-seura Dallas Mavericksin kanssa. Vuosina 1993–2001 Starsin kotiareena oli sittemmin purettu Reunion Arena. Dallas Starsin AHL-farmiseura on Texas Stars. Dallas Stars tekee yhteistyötä myös ECHL-joukkue Idaho Steelheadsin kanssa. Starsin historian maineikkaimpia pelaajia ovat muun muassa Hockey Hall of Fameen valitut Mike Modano, Sergei Zubov, Joe Nieuwendyk ja Ed Belfour, kolmesti Frank J. Selke Trophyn voittanut Jere Lehtinen, sekä Art Ross Trophy -palkittu Jamie Benn
Live (yhtye)

Chris Shinn, laulu, kitaraChad Taylor, kitaraPatrick Dahlheimer, kitara, bassoChad Gracey, rummut Ed Kowalczyk, laulu, kitara Sony BMGEpicRadioactive Live on vuonna 1988 perustettu yhdysvaltalainen vaihtoehtorockyhtye, jonka perusti alkuperäinen laulusolisti Ed Kowalczyk. Yhtye on julkaissut kahdeksan studioalbumia, kaksi kokoelmaa ja yhden livelevyn.
Jaakko Salo

Jaakko Elias Salo (22. helmikuuta 1930 Viipuri – 13. kesäkuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen äänilevytuottaja, säveltäjä, kapellimestari ja sovittaja. Hän oli Suomen sodanjälkeisen viihdemusiikin keskeisimpiä vaikuttajia. Ylioppilaaksi tultuaan Jaakko Salo opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa ja aloitti samaan aikaan muusikonuransa pianistina Ronnie Kranckin yhtyeessä. Vuosina 1956–1964 hänellä oli oma yhtye, jonka solisteina olivat Seija Karpiomaa ja Vieno Kekkonen. Hän toimi Scandia-yhtiön levytyspäällikkönä 1950-luvun lopulta alkaen, ja hän vaikutti Suomessa olennaisesti niin sanotun jazziskelmän kehitykseen. 1960-luvulla hän oli Jukka Virtasen, Aarre Elon ja Matti Kuuslan VEK-tuotantoryhmän tärkeä taustavoima. Scandian siirryttyä Finnlevyn omistukseen 1970-luvun alkupuolella Salo ryhtyi Finndisc-levy-yhtiön tuotantopäälliköksi. Näin hänestä tuli myös Toivo Kärjen työtoveri, ja seuraavina vuosina hän sovitti paljon Kärjen sävellyksiä ja johti niiden levytyksiä. Salo oli Uuden iloisen teatterin perustajajäsen, ja hän toimi UIT:n revyiden käsikirjoittajana, musiikin sovittajana ja kapellimestarina vuosina 1979–2002. Hänellä oli merkittävä osa Juha ”Watt” Vainion laulutuotannossa tämän viimeisinä vuosina
Corleonen perhe

Corleonen perhe on fiktiivinen perhe Mario Puzon menestysromaanissa Kummisetä. Perheen perusti Vito Andolini, joka muutti nuorena poikana Yhdysvaltoihin 1900-luvun vaihteessa Sisiliasta. Kirjassa Kummisetä mainitaan, että hän oli kotoisin Corleonen kaupungista, jonka nimen hän itselleen otti säilyttääkseen siteen kotikaupunkiinsa. Romaanista tehtiin kolme menestyselokuvaa Francis Ford Coppolan ohjaamana:
Tarton rauha (Viro)

Tarton rauha (vir. Tartu rahu) oli Viron vapaussodan päättänyt rauhansopimus, joka solmittiin Viron ja Neuvosto-Venäjän välillä 2. helmikuuta 1920. Tarton rauhassa Neuvosto-Venäjä tunnusti Viron itsenäisyyden de jure, luopui ikuisiksi ajoiksi oikeudestaan Viron alueeseen ja maksoi Virolle 15 miljoonaa kultaruplaa sotakorvauksena. Lisäksi Viro sai Pietarin kuvernementtiin kuuluneen noin 10 km leveän alueen Narvanjoen itäpuolelta sekä noin 2 000 neliökilometrin suuruisen Petserimaan Pihkovan kuvernementista. Tarton rauhan rajat ovat olleet avoin kiistakysymys Viron ja Venäjän välillä siitä lähtien, kun Viro itsenäistyi uudelleen vuonna 1991.. Neuvosto-Venäjä alkoi olla halukas rauhantekoon Viron kanssa kesällä 1919. Esimerkkeinä tästä voidaan pitää Viron työväenkommuunin lakkauttamista ja virolaisten tarkka-ampujien siirtämistä muille rintamille. Rauhaa haluttiin, jotta voimat voitaisiin keskittää Venäjän valkoisia joukkoja vastaan. Viron hallitus ja perustava kokous olivat jakaantuneet eri ryhmiin suhteessa rauhantekoon. Oikeisto halusi tukea valkoisilta venäläisiltä ja luotti siihen, että Britannia turvaisi Viron itsenäisyyden, jos valkoiset voittavat sisällissodan
Sammakko (kirjankustantamo)

Kustannusosakeyhtiö Sammakko on itsenäinen, turkulainen kustantamo. Seppo Lahtinen perusti kustantamon Halikossa vuonna 1996. Yhtiön toiminimi oli Kustannusliike Sammakko. Vielä samana vuonna yrityksen toimisto muutti Turkuun, Port Arthuriin, missä se toimii edelleen. Sammakon ensimmäinen julkaisu oli underground-lehti Napa syksyllä 1996. Ensimmäinen Sammakon julkaisema kirja, Charles Bukowskin Päivät karkaavat kuin villit hevoset yli vuorten, runoja 1957–1969, ilmestyi seuraavana vuonna. Vuonna 2001 kustantamo muuttui osakeyhtiöksi. Tuolloin toisena kustantajana Lahtisen ohella aloitti Riikka Majanen. Kustantajan työn ohella Majanen vastaa yhtiön graafisesta suunnittelusta sekä vegaanisiin leivonnaisiin erikoistuneen Kahvihuoneen toiminnasta. Sammakko tunnetaan laadukkaan kotimaisen sekä suomennetun kaunokirjallisuuden, tietokirjallisuuden ja sarjakuvien julkaisijana. Sammakko julkaisee myös Sammakon Sanomat -lehteä. Yhtiö on vuosien varrella saanut toiminnastaan lukuisia palkintoja
Ida Aalle-Teljo

Ida Sofia Aalle-Teljo (alk. Ahlstedt, vuosina 1906–1912 Aalle, 6. toukokuuta 1875 Nurmijärvi – 17. kesäkuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja työväenliikkeen vaikuttaja, joka oli yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Hän oli Suomen varhaisen työväenliikkeen merkittävimpiä naisvaikuttajia, joka tunnetaan myös äänioikeustaistelijana sekä myöhempinä vuosinaan yhtenä suomalaisen vanhainkotitoiminnan kehittäjistä. SDP:n kansanedustajana Aalle-Teljo toimi vuosina 1907–1917. Nurmijärvellä syntyneen Aalle-Teljon vanhemmat olivat itsellinen Juho Ahlstedt ja Maria Magdalena Eerikintytär. Perheessä oli kaikkiaan seitsemän lasta. Aalle-Teljo työskenteli piikana, kunnes hänet lähtettiin yhdeksänvuotiaana sisarustensa kanssa Helsinkiin töihin sukulaisperheen kotileipomoon. Vuonna 1890 sukulaiset hankkivat uuden leipomon, jolloin vanha liike siirtyi Aalle-Teljon ja hänen kahden sisarensa omistukseen. Ida Aalle-Teljo kouluttautui samalla itse sokerileipuriksi. 1890-luvun lopulla Aalle-Teljo lähti mukaan yhteiskunnalliseen vaikuttamiseen
Toni Lydman

Toni Petteri Lydman (s. 25. syyskuuta 1977 Lahti) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän on pelannut NHL:ssä Calgary Flamesissa, Buffalo Sabresissa ja Anaheim Ducksissa. Calgary varasi Lydmanin NHL:ään vuonna 1996. Hän pelasi aluksi neljä kautta SM-liigaa Suomessa, Tapparassa ja HIFK:ssa, ennen NHL-debyyttiään vuonna 2000. Hävittyään finaalin sekä MM-kisoissa, maailmancupissa, Stanley Cup -finaaleissa että olympialaisissa, Lydman on Jarkko Ruudun ja Sami Salon kanssa ainut "neljän hopean kerhoon" kuuluva pelaaja, hävittyään finaalissa neljä suurinta mestaruutta, jotka lajilla on tarjota. Lisäksi Lydman on voittanut SM-liigahopeaa HIFK:n riveissä 1999. Lydman soittaa kitaraa suomalaisessa heavy metal -bändissä nimeltään Mononen. Lydman aloitti NHL-uransa hänet varanneessa Calgary Flamesissa kaudella 2000–2001. Lydman lisäsi vastuutaan joukkueessa ja keräsi paljon jääaikaa, etenkin kaudella 2002–2003 . Calgary oli Stanley Cup -finaaleissa kaudella 2003–2004, mutta Lydman pystyi pelaamaan vain muutamassa pudotuspeliottelussa loukkaantumisensa vuoksi
Vielä virtaa

Vielä virtaa (engl. Last of the Summer Wine) oli pisimpään tehty brittiläinen, BBC:n tuottama komediasarja. Sarjaa tehtiin vuodesta 1973 vuoteen 2010 kaikkiaan 295 jaksoa 31 tuotantokauden aikana. Suomessa sitä on esittänyt Yle TV1. Sarjan on kirjoittanut Roy Clarke, joka on kirjoittanut myös monia muita brittiläisiä komediasarjoja, muun muassa sarjaa Pokka pitää (engl. Keeping Up Appearances). Sarjan päärooleissa ovat muun muassa Bill Owen, Peter Sallis, Brian Wilde, Kathy Staff sekä Stephen Lewis (tarkastaja Blakey sarjassa Mennään bussilla). Sarjan tapahtumat sijoittuvat pieneen englantilaiskylään Yorkshireen, Englantiin. Televisiosarja on nostattanut kuvauspaikkana toimivan Holmfirthin kylän maailmankartalle. Sarjassa seurattiin kolmen ystävyksen – vanhat herrat Compo, Clegg ja Foggy, jotka elävät toista lapsuuttaan – ja muiden kyläläisten edesottamuksia. Pääkolmikko ihmettelee maailman menoa omaan hullunkuriseen tapaansa ja työntää nenänsä joka paikkaan. Ja siellä, missä he liikkuvat, ei yllättäviä käänteitä puutu
Vito Corleone

Vito Corleone (syntyjään Vito Andolini, 7. joulukuuta 1891 – 25. heinäkuuta 1955), Kummisetä (The Godfather) tai Don, amerikanitalialaisen rikollisperheen päämies, on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon menestysromaanissa Kummisetä ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa samannimisessä elokuvassa. Elokuvassa Kummisetä vanhemman Corleonen osaa näyttelee Marlon Brando ja elokuvassa Kummisetä osa II nuorempaa Corleonea näyttelee Robert De Niro. Molemmat palkittiin osistaan Oscar-palkinnolla. Alkuperäiseltä nimeltään Vito Andolini syntyi 7. joulukuuta 1891 Corleonen kaupungissa, Sisiliassa. Vuonna 1901 sisilialainen mafia murhasi hänen isänsä kostoksi siitä, että isä oli loukannut julkisesti mafiapomoa. Pojan henkeä ei luvattu säästää äidin anomuksista huolimatta. Äiti lähetti pojan pakoon Yhdysvaltoihin, missä englantia osaamaton poika ei pystynyt kertomaan viranomaisille nimeään ja kaulalapusta huolimattomasti luettiin sukunimeksi kotipaikkakunta. Poika asui suhteellisen onnellisesti New Yorkissa oliiviöljyä maahantuovan sukulaisperheen Abbandandojen luona ja avusti kauppa-apulaisena. Hän meni naimisiin, nuori pari sai perheenlisäystä ja elämä sujui hyvin