nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Polyesteri

Polyesterit (lyhenne PES) ovat kondensaatiopolymeerejä, joissa esteriryhmät ovat keskeisinä rakenteellisina osina makromolekyylien pääketjuissa. Polyesterit ovat eniten valmistettuja synteettisiä polymeerejä (18 miljoonaa tonnia vuodessa, 2000). Polyesterien tuottaminen on petrokemiallisesti yksinkertaista ja halpaa. Kuluttaja osuu usein polyesteri-termiin tutkiessaan vaatteiden tuoteselostuksia. Kestomuovipolyestereistä valmistettuja kuituja hyödynnetään lukuisiin käyttötarkoituksiin. Polyesterikuidut on yleistä tekstiili- ja verhoilumateriaalia, mutta siitä valmistetaan myös muun muassa suodattimia, turvavöitä ja renkaiden kudoslankoja. Polyesterit ovat kevyitä, kestäviä, helposti värjättäviä ja huonosti ryppyyntyviä. Polyesteri on yleinen autojen istuinten verhoilumateriaali. Muovipulloissa käytetty poly(etyleenitereftalaatti) (PET) on käytetyin polyesteri, mutta ei ainoa. Poly(butyleenitereftalaatti)a (PBT) ja poly(trimetyleenitereftalaatti)a (PTT) käytetään puristuskimmoisuuden vuoksi muun muassa muovimatoissa. Kertamuovityyppinen polyesteri on yleisin lujitemuovirakenteissa käytetty muovilaatu. Maito- ja glykolihaposta sekä joistain muista alifaattisista hydroksi­hapoista voidaan tuottaa biohajoavia polyestereitä
Harri Kirvesniemi

Harri Tapani Kirvesniemi (s. 10. toukokuuta 1958 Mikkelin mlk) on suomalainen hiihdon maailmanmestari ja kuusinkertainen olympiamitalisti. Hän edusti urallaan Mikkelin Hiihtäjiä. Kirvesniemi päätti kilpailu-uransa jäätyään kiinni dopingista Lahden MM-kisoissa vuonna 2001. Kirvesniemi harrasti nuorena myös kestävyysjuoksua voittaen kaksi nuorten SM-kultaa 5 000 metrin juoksussa, mutta valitsi hiihdon. Kirvesniemellä on ennätykselliset kuusi olympiapronssia. Yhtä paljon pronssimitaleita on ainoastaan Heikki Savolaisella, Aleksei Nemovilla, Merlene Otteylla ja Franziska van Almsickilla. Kirvesniemi on toistaiseksi eniten olympiamitaleita saanut suomalaisurheilija, jolla ei ole yhtään olympiakultaa. Kirvesniemi on yksi neljästä suomalaisesta maailmanmestarista tai olympiavoittajasta, jotka ovat juosseet 5 000 metriä virallisessa kilpailussa alle 14 minuutin aikaan. Muut ovat Pekka Päivärinta, Pekka Vasala ja Lasse Virén. Kirvesniemi oli 5
Mayotte

Mayotte eli Mahoré on Ranskan merentakainen departementti ja aluehallinto, joka sijaitsee Komorien saaristossa Mosambikin kanaalin pohjoispäässä Intian valtameressä, Madagaskarin pohjoisosan ja Mosambikin pohjoisosan välissä, lähellä Komoreja. Mayotte olikin osa Ranskan hallitsemia Komoreja, kunnes muut Komorit itsenäistyivät vuonna 1975 Mayotten saaren jäädessä osaksi Ranskaa. Sen pääkaupunki on Mamoudzou. Mayottella oli vuonna 2020 arviolta 279 500 asukasta. Saarilla asuu alkuperältään arabialaista, afrikkalaista ja madagaskarilaista väestöä. Mausteet, kaakao ja kookospähkinät kuuluvat Mayotten tärkeimpiin maataloustuotteisiin. Mayottella on oma Internet-maatunnus, .yt. Mayotte on osa Komorien saaristoa, johon kuuluvat sen lisäksi Komorien liittoon kuuluvat Grande Comore, Mohéli ja Anjouan. Mayotten pääkaupunki Mamoudzou sijaitsee Mayotten pääsaaren eli Grande Terren itärannikolla. Pienempi Pamandzin saari eli Petite Terre sijaitsee noin 2,4 kilometriä Mayotten saaresta itään. Mayotten kokonaispinta-ala on 374,2 neliökilometriä
Romantiikka

Romantiikka oli 1700-luvun lopussa Euroopassa alkanut taiteellinen ja älyllinen suuntaus, joka puhkesi kukoistukseen Saksassa 1790-luvulla ensin kirjallisuudessa ja lopulta filosofiassa. Saksan ohella romantiikka sai suosiota Englannissa ja Ranskassa, ja myöhemmin sitä on esiintynyt todennäköisesti kaikissa mantereen kulttuureissa. Romantiikka painotti tunteita, mielikuvitusta ja vapautta. Luonnon merkitystä korostettiin sekä kielessä että taiteissa. Romantiikan ajalla oltiin erityisen kiinnostuneita henkimaailmasta, unikuvista, ihmissielun pimeästä puolesta ja muusta ”epätavallisesta”. Sankarillisia yksilösaavutuksia ihailtiin. Toisaalta erityisesti saksalainen varhaisromantiikka oli luonteeltaan hyvin filosofista ja teoreettista. Sen kirjallisuusteoreettiset käsitykset, jotka painottivat esimerkiksi kaunokirjallisten teosten monimerkityksistä ironiaa ja metafiktiivisyyttä, löydettiin uudelleen erityisesti postmodernismissa, ja 1960-luvulta alkaen romantikkojen tekstejä julkaistiin myös uudelleen entistä tarkempina kriittisinä editioina. Tämän myötä kuva romantiikasta yksipuolisesti tunteellisuutta ja mielikuvitusta korostaneena suuntauksena asettui myös osin kyseenalaiseksi. Romantiikka on usein nähty sitä edeltäneen valistuksen vastakohtana, vaikka tätä käsitystä on uudemmassa tutkimuksessa myös arvosteltu. 1800-luvun alun romantikot eivät täysin hylänneet antiikkia, mutta olivat kiinnostuneempia oman maansa historiasta. Kiinnostus kansojen alkuperään lisäsi innostusta kansanrunouden ja -satujen keräämiseen sekä loi pohjaa nykyaikaiselle historiantutkimukselle ynnä kansallisuutta korostavalle politiikalle ja ajattelulle
Vitali Klytško

Vitali Volodymyrovytš Klytško (ukr. Віталій Володимирович Кличко, s. 19. heinäkuuta 1971) on Kiovan pormestari ja ukrainalainen poliitikko sekä entinen raskaansarjan nyrkkeilijä ja potkunyrkkeilijä. Klytško on voittanut maailmanmestaruuden kummassakin lajissaan. Klytško johtaa Vitali Klytškon Ukrainan demokraattinen kehityksen allianssi -puoluetta. Sen lyhenne "UDAR" tarkoittaa iskua tai lyöntiä. Klytško syntyi vuonna 1971 Kirgiisien SNT:ssa Belovodskojen kaupungissa. Klytškon äiti oli venäläinen ja isä ukrainalainen. Isä palveli Neuvostoliiton ilmavoimien kenraalina, ja Klytškon veljekset viettivät suurimman osan 1970- ja 1980-luvuista ilmavoimien kasarmeilla. Perhe oli uskollinen Neuvostoliitolle ja katsoi Yhdysvaltojen olevan vihollinen, mutta Klytškon nyrkkeilyuran vietyä hänet Floridaan 1980-luvun lopulla hän kertoi sanoneensa isälleen, että tämä oli ollut väärässä ja että Yhdysvallat oli hieno paikka. Ensimmäiset nyrkkeilyhanskansa Klytško sai 13-vuotiaana
Sergei Eisenstein

Sergei Mihailovitš Eisenstein (ven. Серге́й Миха́йлович Эйзенште́йн, Sergei Mihailovitš Eizenštein; 23. tammikuuta (J.: 10. tammikuuta) 1898 Riika, Venäjän keisarikunta – 11. helmikuuta 1948 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja elokuvateoreetikko. Eisenstein tunnustetaan yhdeksi vaikutusvaltaisimmista elokuvaohjaajista, vaikka hän tekikin vain seitsemän pitkää elokuvaa. Hänen elokuviaan olivat muun muassa löyhästi tositapahtumiin perustuvat Panssarilaiva Potemkin (1925) ja Lokakuu (1927). Eisenstein kirjoitti elokuvateoriasta ja kehitti elokuvaleikkausta ja tutki montaasia. Hänen ajatuksensa oli niin sanottu ”attraktioiden montaasi”, jossa hän pyrki liittämään otokset toisiinsa mahdollisimman suuren psykologisen vaikutuksen aikaansaamiseksi. Eisenstein oli lähellä venäläisiä formalisteja, sillä hän korosti elokuvan muotoa sen sisällön sijaan. Sergei Eisenstein syntyi Riiassa, Venäjän keisarikunnassa 23
Tietokonearitmetiikka

Tietokonearitmetiikka tutkii eri lukujärjestelmien ja funktioiden toteuttamista digitaalilogiikalla. Tyypillisiä lukujärjestelmiä tietokonearitmetiikassa ovat rajoitetut kokonaisluvut ja liukuluvut. Tyypillisiä laskutoimituksia tietokonearitmetiikassa ovat yhteen-, vähennys-, kerto- ja jakolasku. Tietokonearitmetiikkaa kuuluu myös monimutkaisempia toimintoja, kuten sin⁡𝑥, cos⁡𝑥, 𝑒𝑥, 𝑥 ja ln⁡𝑥.
Balkašjärvi

Balkašjärvi (kaz. Балқаш көлі, Balqaş köli) on laaja, mutta matala, laskujoeton järvi Kazakstanin kaakkoisosassa. Balkaš on Keski-Aasian toiseksi suurin järvi Kaspianmeren jälkeen. Järven pinta-ala on nykyään noin 17 000 km², mutta Araljärven lailla se kutistuu, koska useat järveen aikaisemmin laskeneet joet on ohjattu maatalouden ja teollisuuden käyttöön. Suurin järveen laskevista joista on Ili. Järven keskisyvyys on 5,8 m ja syvin kohta 25,6 m. Järven länsiosa on makeaa vettä ja itäosa suolavettä. Balkašjärvi sijaitsee Kazakstanissa laajan Balkašin–Alakolin painanteen syvimmässä kohdassa. Sen pinta on noin 342 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen pinta-ala vaihtelee veden pinnan mukaan. Kuivuuden takia 1800-luvun lopulla sekä 1930- ja 1940-luvuilla järvi oli 15 500–16 300 neliökilometriä, mutta esimerkiksi 1900-luvun alussa ja 1950-luvun lopussa järvi laajeni 18 000–19 000 neliökilometrin laajuiseksi. Järven jakaa kahteen osaan Sarymsekin niemimaa
Boogie woogie

Äänitiedostojen kuunteluohjeet Boogie woogie, toiselta nimeltään barrelhouse, on Yhdysvalloissa 1900-luvun alussa kehittynyt pianolla soitettava afroamerikkalaisen musiikin tyylilaji. Se on periaatteessa nopeaa bluesia, mutta toisinaan se halutaan nähdä myös osana jazz-musiikin traditiota. Boogie woogiessa pianistin vasen käsi soittaa yleensä loputtomiin toistuvaa, takovaa ostinatoa, tai kulkee lyhyttä yksiäänistä bassokuviota edestakaisin. Oikea käsi soittaa kulmikkaita melodioita ja toisinaan sekin jää toistamaan sointuja tai ostinatoa. Oikea käsi voi improvisoida varsinkin pentatonisen skaalan pohjalta kuten bluesissa. Sointukulku noudattelee usein blueskaavaa, mutta monimutkaisemmat sävellykset ovat mahdollisia. Boogie woogie kehittyi vuoden 1910 tienoilla, ja se oli erityisen suosittua 1940-luvulla. Bluesista poiketen boogie woogie on ragtimen tapaan useimmiten iloluontoista musiikkia ja usein vielä ragtimeä selvästi vauhdikkaampaa. Rytmi voi olla joko nopeammille blues-kappaleille tyypillinen shuffle, mutta usein boogie woogie -rytmi on tasainen. Boogie woogie tuokin mieleen 1950-luvulla syntyneen rock and roll -musiikin. Rock and roll -pianistit ovat hyödyntäneet boogie woogie -tyyliä usein lähes sellaisenaan omassa musiikissaan.
Herakles

Herakles (m.kreik. Ἡρακλῆς) tai Herkules (lat. Hercules) on kreikkalaisen mytologian sankarihahmo, Zeuksen poika ja puolijumala, joka suoritti 12 urotyötä ja liittyi kuoltuaan jumalten joukkoon. Herakles oli ylijumala Zeuksen ja kuningatar Alkmenen poika, jonka synty on kreikkalaisen mytologian tyypillinen jumalan ja ihmisen kohtaamistarina: Zeus huijasi Alkmenea valepuvussa, tämän aviomiehen hahmossa. Tyypillistä on myös, että Zeuksen vaimo Hera vainosi mustasukkaisuuttaan Heraklesta. Hera yritti estää Herakleen syntymän ja tämän kasvettua aikuiseksi ajoi hänet hulluuskohtaukseen, jossa Herakles surmasi ensimmäisen vaimonsa Megaran ja heidän kaikki lapsensa, toisten lähteiden mukaan vain lapsensa. Delfoin oraakkeli langetti Herakleelle rangaistuksen, jonka mukaan tämän täytyi suorittaa kymmenen urotyötä veriviholliselleen kuningas Eurystheukselle. Urotyöt suoritettuaan Herakles tulisi kuninkaaksi ja saisi kuolemattomuuden. Eurystheus hylkäsi urotöistä kaksi - Lernan Hydran ja Augeiaan tallit - joten määräksi tuli 12. Herakleen toinen vaimo oli jonkin aikaa Omfale. Myöhemmin Herakles surmasi Hydran vereen kastetulla nuolella kentauri Nessoksen, joka oli yrittänyt raiskata hänen kolmannen vaimonsa Deianeiran
Johannes Paavali I

Johannes Paavali I (alkuperäinen nimi Albino Luciani, 17. lokakuuta 1912 Forno d' Canale (nyk. Canale d'Agordo), Italian kuningaskunta – 28. syyskuuta 1978 Apostolinen palatsi, Vatikaanivaltio) oli katolisen kirkon johtaja eli paavi 33 päivän ajan vuonna 1978. Vatikaanin julkaiseman virallisen paaviluettelon mukaan hän oli järjestyksessä 263. paavi. Nykyään Johannes Paavali I muistetaan lähinnä lyhyestä pontifikaatistaan ja yllättävästä kuolemastaan, joka synnytti kasan salaliittoteorioita. Useiden teorioiden mukaan paavi olisi murhattu. Johannes Paavali I:n paavikausi oli paaviuden historian lyhin sitten vuonna 1605 paavina olleen Leo XI:n. Johannes Paavali I:stä käytettiin usein nimeä "hymyilevä paavi". Yllättävän ja pikaisen kuolemansa takia hän jäi suuren yleisön muistiin vain inhimillisenä ja ystävällisenä miehenä, mitä hänelle annettu lempinimi kuvastaa. Johannes Paavali I on viimeisin italialaissyntyinen paavi
Paavali VI

Pyhä Paavali VI, oikealta nimeltään Giovanni Battista Enrico Antonio Maria Montini, (26. syyskuuta 1897 Sarezzo – 6. elokuuta 1978 Castel Gandolfo) toimi paavina vuodesta 1963 kuolemaansa saakka 1978. Paavali VI oli Vatikaanin Annuario Pontificio -vuosikirjassa julkaistun virallisen, mutta perimätietoon perustuvan paaviluettelon mukaan 262. paavi. Paavina ollessaan hän muun muassa saattoi edeltäjänsä Johannes XXIII:n aloittaman Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen päätökseen. Paavali VI:n vuonna 1968 julkaisema kiertokirje Humanae vitae oli merkittävä kannanotto perhesuunnitteluun, ehkäisyyn ja aborttiin, jotka paavi tuomitsi vastoin neuvonantajiensa enemmistön mielipidettä. Kiertokirje aiheutti enemmän kuohuntaa kuin yksikään muu Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen jälkeen julkaistu paavillinen kiertokirje. Paavali VI teki sinänsä pienen mutta merkityksellisen uudistuksen käytäntöihin: kruunauksen jälkeen häntä ei enää kuljetettu kantotuolissa paikasta toiseen kuten monia edeltäjiään vaan hän lyhennytti valkoisen kaapunsa maahan ulottuvasta nilkkapituiseksi ja vaihtoi kirjaillut pehmeät tohvelit tukeviin kävelykenkiin. Hänellä oli terveet jalat ja hän halusi kävellä paikasta toiseen ripeässä tahdissa. Tämä uudistus jäikin pysyväksi. Paavi Johannes Paavali II julisti Paavali VI:n 11
George A. Romero

George Andrew Romero (4. helmikuuta 1940 New York, Yhdysvallat – 16. heinäkuuta 2017 Toronto, Ontario, Kanada) oli kanadalais-yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuimmat elokuvansa ovat modernin kauhun ehkä merkittävin elokuva Elävien kuolleiden yö sekä sen kolme jatko-osaa Dawn of the Dead, Elävien kuolleiden päivä ja Kuolleiden valtakunta. Romero syntyi New Yorkin Bronxissa vuonna 1940 ja myös vietti siellä koko nuoruutensa, kunnes hän pääsi opiskelemaan arvostettuun Carnegie Mellon -yliopistoon Pennsylvaniaan. Suoritettuaan MA-tutkinnon Romero sai töitä mainoskuvaajana ja samalla keräsi rahaa suunnittelemaansa elokuvaa eli Elävien kuolleiden yötä varten. Romero sai kokoon 100 000 Yhdysvaltain dollaria ja ryhtyi kuvaamaan elokuvaa yhdessä John Russon kanssa. Elokuva saatiin valmiiksi vuonna 1968, ja päästyään teatterilevitykseen se aiheutti valtavan mediakohun. Tämä johtui siitä, että Elävien kuolleiden yö hylkäsi perinteisen kauhuelokuvan käytännöt tyystin. Ensimmäistä kertaa kauhuelokuvan historiassa sankari on musta mies eikä tarina pääty onnellisesti, sillä kaikki päähenkilöt kokevat hyvin ikävän kuoleman. Elävien kuolleiden yö rikkoi runsaasti elokuvan tabuja, kuten äidinmurhan, kannibalismin ja ruumiiden kunnioittamisen. Romero tuli myös aloittaneeksi kokonaan uuden genren eli zombielokuvat
Claudius

Claudius, koko nimeltään Tiberius Claudius Caesar Augustus Germanicus, (synt. Tiberius Claudius Drusus, myöh. Tiberius Claudius Nero Germanicus) (1. elokuuta 10 eaa. – 13. lokakuuta 54) oli Rooman keisari, joka hallitsi vuosina 41–54. Claudius julistettiin keisariksi heti veljenpoikansa Caligulan salamurhan jälkeen, ja hän osoittautui lyhyessä ajassa oppineeksi ja kyvykkääksi hallitsijaksi, jonka valtakaudella käynnistettiin suuria rakennushankkeita ja sotilasvalloitusten myötä Rooman valtakunnan hallintoalue laajeni entisestään. Hän kuoli syötyään myrkyllisen sieniaterian, mahdollisesti murhan uhrina. Claudius syntyi Lugdunumissa (nyk. Lyon), Galliassa 1. elokuuta 10 eaa. Claudiuksen vanhemmat olivat keisari Tiberiuksen veli Drusus ja yläluokkainen roomalaisnainen Antonia
Nihilismi

Eettinen naturalismiEettinen realismiEmotivismiNihilismiSentimentalismi VelvollisuusetiikkaEettinen intuitionismiSopimusetiikkaLuonnonoikeusSeurausetiikkaHyve-etiikka Bioetiikka · LääketiedeYmpäristö · SotaLiike-elämä · TietokoneetYritysten yhteiskuntavastuuTilanne-etiikka Deskriptiivinen etiikkaMoraaliMoraalipsykologiaMoraalirelativismi Nihilismi (lat. nihil, ’ei mitään’) on vallitsevat arvot ja käsitykset kieltävä ajatussuunta. Voidaan puhua erilaisista nihilismeistä. Arvonihilismi kieltää moraaliset arvot ja normit. Tietonihilismi kiistää tiedon mahdollisuuden. Eksistentiaalinen nihilismi näkee ihmisen olemisen vailla ennalta annettua merkitystä. Poliittinen nihilismi torjuu vallitsevan yhteiskuntajärjestyksen täydellisesti. Arvoteoreettinen nihilismi liitetään usein saksalaisfilosofi Friedrich Nietzscheen (1844–1900). Hän kirjoitti ”kaikkien arvojen uudelleenarvioinnista”. Nietzsche oli kuitenkin sitä mieltä, että arvonihilismi on ylitettävä. Vanhojen poistettavien arvojen tilalle luodaan uusia. Tunnetuimpana pohjoismaalaisena arvonihilistinä pidetään Axel Hägerströmiä (1868–1939)
Oidipuskompleksi

Oidipuskompleksi on Sigmund Freudin psykoanalyyttisen teorian mukaan lapsen psykoseksuaalinen kehitysvaihe, jossa tämä tuntee seksuaalista halua toista sukupuolta olevaan vanhempaansa. Oidipuskompleksi-termillä viitataan yleensä poikaan – sen vastine tyttöjen kohdalla on nimeltään Elektra-kompleksi. Freud esitteli teoriansa vuonna 1899 teoksessaan Unien tulkinta. Nimen teorialleen hän antoi 11 vuotta myöhemmin kreikkalaisen Sofokleen tragedian mukaan, jossa vanhempiensa hylkäämä Oidipus aikuistuttuaan surmaa tietämättään biologisen isänsä ja nai äitinsä. Freudin mukaan kreikkalaisen tarun yhteys hänen omaan teoriaansa tulee siitä, että kuten Oidipuksenkin, myös lapsen vanhempiaan kohtaan tuntema seksuaalinen halu sekä viha ja kateus ovat tiedostamattomia. Freudin mukaan oidipuskompleksi kehittyy fallisen psykoseksuaalisen kehitysvaiheen aikana, kun lapsi on 3–5-vuotias. Tällöin poika alkaa tiedostamattaan himoita omaa äitiään. Pian hän kuitenkin huomaa, ettei pysty toteuttamaan halujaan. Kun hän lisäksi huomaa isänsä saavan äidiltä hellyyttä, hän tuntee mustasukkaisuutta ja pitää isäänsä kilpailijanaan äidin seksuaalisesta huomiosta. Oidipuskompleksista kärsivä poika pyrkii ratkaisemaan ongelmansa sarjalla puolustusmekanismeja. Hän tukahduttaa tunteensa äitiään kohtaan ja korvaa isäänsä kohdistuvat tunteet samastumalla tähän ja nostamalla tämän roolimallikseen. Samalla poika kehittää itselleen yliminän eli persoonallisuuden omantunnon
Jean de La Fontaine

Jean de La Fontaine (8. heinäkuuta 1621 Château-Thierry, Ranska – 13. huhtikuuta 1695 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija.  De La Fontainen isä oli virkamies ja hän kustansi pojalleen juristikoulutuksen, jotta myös tämä pääsisi arvostetuksi virkamieheksi. Tulevaa satukirjailijaa ei lakitiede kuitenkaan kiinnostanut. Isä järjesti poikansa naimisiin, mutta nuori de La Fontaine ei asettunut aloilleen. Hän viihtyi paremmin ystäviensä järjestämissä juhlissa sekä korttipöydässä. Ystävät pyysivät häneltä runoja juhliinsa, ja de La Fontaine kirjoitti niitä ruokapalkalla. Vaimolleen hän oli kroonisesti uskoton, hänen juorutaan olleen suhteissa aatelisnaisten ja jopa erään abbedissan kanssa. Boheemielämästään huolimatta de La Fontaine sai paikan vesi- ja metsähallituksen virkamiehenä ja hoiti virkaansa 20 vuoden ajan. Samalla hän hoiti myös perimäänsä maatilaa.  Lopulta hän hylkäsi perheensä ja työnsä ja muutti Pariisiin
Charles Babbage

Charles Babbage (26. joulukuuta 1791 Lontoo – 18. lokakuuta 1871 Lontoo) oli englantilainen matemaatikko ja filosofi. Hän oli ensimmäisiä tieteilijöitä, jotka keksivät ajatuksen ohjelmoitavasta tietokoneesta. Babbage ei elämänsä aikana saanut yhtään mekaanista tietojenkäsittelykonettaan täysin valmiiksi. Hänen yhteistyökumppaninsa oli Ada Lovelace. Yhdessä he pystyivät keskustelemaan sellaisista tietotekniikan käsitteistä kuin laskentaoperaatio ja muuttuja, jotka olivat todellisuutta vasta toista sataa vuotta myöhemmin. Ohjelmoitavan laskukoneen idea tuli esille mekaanisessa differenssikoneessa. Babbage oli aikaisemmin matkustanut Ranskaan ja tavannut Gaspard de Pronyn, joka oli Ranskan suuren vallankumouksen seurauksena organisoinut trigonometristen taulukoiden uusiksi laskemista, kun tarkoituksena oli ottaa käyttöön suorakulmaksi 100-jakoinen asteitus. De Prony oli jakanut laskennan yksinkertaisiin osatehtäviin ja vei urakan läpi kuudessa vuodessa 80 laskijan voimin. Babbage sai tärkeitä vaikutteita de Pronylta. Babbage laati suunnitelman mekaanisesta laskukoneesta logaritmitaulukoiden laskemiseksi ja onnistui saamaan sille rahoituksen Ison-Britannian valtiolta 1823
Pyreneiden niemimaa

Pyreneiden niemimaa eli Iberian niemimaa (espanjaksi ja portugaliksi Península Ibérica, katalaaniksi Península Ibèrica) sijaitsee Lounais-Euroopassa. Se rajautuu etelässä ja idässä Välimereen, pohjoisessa ja lännessä Atlantin valtamereen. Pyreneiden vuoristo yhdistää niemimaan muuhun Eurooppaan (Ranskan kautta) ja 14 kilometriä leveä Gibraltarinsalmi erottaa sen Afrikasta.lähde? Niemimaa käsittää Espanjan, Portugalin ja Andorran valtiot sekä Britannialle kuuluvan Gibraltarin. Niemimaasta valtaosa kuuluu Espanjalle; Portugali on sen länsiosassa, Andorran kääpiövaltio Pyreneillä ja Gibraltar eteläkärjen tuntumassa. Geenitutkimuksilla on selvitetty, että niemimaan miespuolinen väestö vaihtui pronssikaudella kokonaan, ja tästä muutoksesta on nykyisen väestön perimässä olemassa yhä merkkejä. Analyysi selvitti vuosina 6000 eaa.–1600 jaa. eläneiden iberialaisten perimää. Vertailtavina oli sekä muinaisia vainajia ja nykyihmisten DNA-näytteitä. Tutkimuksen mukaan tulijat olivat Mustanmeren ja Kaspianmeren pohjoispuolisilta aroilta lähtöisin olleita paimentolaisia, pääasiassa miehiä.
Valmet L-90 TP Redigo

Valmet L-90 TP Redigo oli Suomen ilmavoimien yhteyskoneena käyttämä Valmetin Kuoreveden tehtaalla suunniteltu metallirakenteinen koulu- ja yhteyslentokone. Sen käyttö alkoi Suomen ilmavoimissa vuonna 1992 ja päättyi vuoden 2013 lopulla. 1980-luvun alussa Valmet Oy Kuoreveden tehtaalla oli tarve aloittaa uusi lentokoneprojekti, koska Vinka- ja Hawk-valmistus oli päättymässä. Päätettiin lähteä kehittämään Valmet L-70:n pohjalta nopeampaa, potkuriturbiinilla ja sisäänvedettävällä laskutelineellä varustettua jatkokoulukonetta. Sen nimeksi tuli aluksi Valmet L-80 TP Military Trainer. Myös Turbo-Vinhaksi kutsutun koneen pääsuunnittelija oli Elias Järvineva; hänen jäätyään eläkkeelle pääsuunnittelijana jatkoi Jaakko Harjumäki. Koneen suunnittelussa pyrittiin kustannusten minimoimiseksi hyödyntämään mahdollisimman paljon Vinkan valmistuksessa käytettyjä työvälineitä. Tehtaan koelentäjä Paavo Janhunen lensi prototyypillä OH-VBB ensimmäisen kerran 12. helmikuuta 1985. Kone tuhoutui 14. lennollaan 24. huhtikuuta 1985, kun kone ei oiennut syöksykierteestä
Digimon Zero Two

Digimon Zero Two (tunnettu myös nimillä Digimon Adventure 02 tai Digimon 02) on toinen Digimon-animesarja. Se esitettiin Japanin ulkopuolella sarjan Digimon: Digital Monsters toisena tuotantokautena. Kolme vuotta Apocalymonia vastaan käydyn taistelun jälkeen Valitut lapset eivät enää mene niin usein Digimaailmaan, vaan he keskittyvät enemmän harrastuksiin ja koulunkäyntiin. Poikkeuksina ovat joukon kuopukset Takeru ja Hikari, jotka ovat nyt samanikäisiä kuin muut alkuperäiset lapset olivat kolme vuotta sitten. Alkuperäisten Valittujen lasten tilalle tulee Hikarin ja Takerun lisäksi kolme uutta lasta digimoneineen tekemään töitä Digimaailman pelastamiseksi, jota hallitsee pahamaineinen Digimon-keisari, joka lopulta muuttuu hyväksi ja liittyy lasten joukkoon digimonkumppaninsa kanssa. Vaan uusi uhka nostaa jo päätään, kun Archnemon ja Mummymon alkavat kylvätä kauhua Digimaailmassa. Seuraavaksi valitut kohtaavat omassa maailmassaan Yukio Oikawan nimisen miehen, joka lapsesta asti on halunnut digimaailmaan. Vanhojen Valittujen lasten digimonien onnistuu lopulta saada Ultimate- ja Mega-muotonsa takaisin. Todellinen vihollinen paljastuu lopulta kolmanneksi viimeisessä jaksossa ja se on Vamdemon, joka oli kolme vuotta sitten selvitynyt VenomVandemon-muotonsa tuhoutumisen jälkeen datana Oikawan sisällä, ja hän palaa BelialVamdemonina. Vandemon saadaan kuitenkin lopulta tuhottua kaikkien valittujen lasten avulla. Mukana on Toivon, Valon ja itäisen alueen vartija Qinglongmon. Kaikki Valitut lapset omistavat tunnustensa mukaiset Digi-Eggit, paitsi Ken
Galba

Servius Sulpicius Galba Augustus (synt. Servius Sulpicius Galba, myöh. Lucius Livius Ocella Sulpicius Galba, yleisesti Galba) (24. joulukuuta 3 eaa. – 15. tammikuuta 69) oli Rooman keisari, joka hallitsi 8. kesäkuuta 68 – 15. tammikuuta 69. Hän oli niin kutsutun neljän keisarin vuoden ensimmäinen keisari. Galba oli konsulina vuonna 33. Hänet tunnettiin ankarista otteistaan. 30-luvun lopulla hän toimi Ylä-Germanian maaherrana, 40-luvulla African provinssin maaherrana