nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Scott City Subdivision

Scott City Subdivision on Kansasin osavaltion keski- ja länsiosassa Yhdysvalloissa sijaitseva Kansas and Oklahoma Railroadin hallinnoima ja liikennöimä 193,5 kilometrin mittainen rautatieosuus, joka yhdistää Great Bendin ja Scott Cityn kaupungit. Rataosan Great Bendistä Scott Cityyn on alun perin rakentanut Atchison, Topeka and Santa Fe Railway. Liikenteen vähetessä AT&SF myi rataosan paikalliselle tavaraliikennettä välittävälle rautatieyhtiölle Central Kansas Railwaylle, jonka Kansas and Oklahoma Railroad myöhemmin hankki omistukseensa. Scott Cityn ja Shallow Waterin välinen osuus on lakkautettu.
Hoisington Subdivision

Hoisington Subdivision on Kansasin osavaltion keskiosassa Yhdysvalloissa sijaitseva Kansas and Oklahoma Railroadin liikennöimä rautatieosuus. Rataosan on alun perin rakentanut Missouri Pacific Railroad osana Geneseon ja Pueblon välistä rataa, ja sen omistaa Union Pacific Railroad. Union Pacific vuokrasi rataosuuden Kansas & Oklahoma Railroadin edeltäjälle Central Kansas Railwaylle. Kansas & Oklahoma Railroadin hankkiessa koko Central Kansas Railwayn osakekannan myös rataosan vuokrasopimus siirtyi uudelle omistajalle. Nykyisin rataosalla liikennöidään vain jakelu-ja keräilyjunia, ja liikenne välillä McCracken–Healy on lakkautettu.
Kuin surmaisi satakielen

Kuin surmaisi satakielen (engl. To Kill a Mockingbird) on yhdysvaltalaisen kirjailija Harper Leen esikoisromaani, joka ilmestyi vuonna 1960. Kirjan on suomentanut Maija Westerlund, ja suomennoksen julkaisi vuonna 1961 Gummerus. Teoksesta on julkaistu sen jälkeen useita painoksia. Romaani sai kaunokirjallisuuden Pulitzer-palkinnon vuonna 1961. Romaanin pohjalta tehtiin vuonna 1962 ensi-iltansa saanut elokuva Kuin surmaisi satakielen, jonka on ohjannut Robert Mulligan ja käsikirjoitukseksi sovittanut Horton Foote. Harper Leen varhainen käsikirjoitus 1950-luvulta, Kaikki taivaan linnut, julkaistiin heinäkuussa 2015. Siinä on joitakin samoja henkilöitä kuin romaanissa Kuin surmaisi satakielen. Kuin surmaisi satakielen sijoittuu 1930-luvulle kuvitteelliseen Maycombin kaupunkiin Alabamaan. Kolmen vuoden ajanjakson kattava kertomus esitetään Jean Louise ("Scout") -tytön näkökulmasta, joka on kirjan alkaessa kuusivuotias. Scout asuu asianajajaisänsä Atticuksen ja vanhemman veljensä Jemin kanssa uneliaassa pikkukaupungissa, jossa lapset kasvavat ja käyvät koulua onnellisina. Atticus Finch kuitenkin ottaa asiakseen puolustaa oikeudenkäynnissä mustaa miestä (Tom Robinson), joka on syytettynä valkoisen tytön raiskauksesta
Kevin P. Smith

Kevin Patrick Smith (s. 2. elokuuta 1970 Highlands, New Jersey) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän on naimisissa näyttelijä-toimittaja Jennifer Schwalbach Smithin kanssa.
Olavi Linnus

Hugo Olavi Linnus (vuoteen 1935 Lilius; 7. marraskuuta 1914 Turku – 27. kesäkuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, sanoittaja, suomentaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän käytti myös nimimerkkejä Rex Davis, Gil Dennic, Brent Morea ja Olaus. Linnus valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1936, työskenteli Suomen Työn liiton toimitussihteerinä 1938–1943, vapaana kirjailijana ja Suomen Filmiteollisuuden mainos- ja ulkomaanosaston päällikkönä 1954–1963. Vuodesta 1935 hän teki radiolle kuunnelmia ja pakinoita sekä jännityskuunnelmia, joiden sankarina on osastopäällikkö Tauno Vahtonen. Hänen 1960-luvun TV-ohjelmistaan tunnetuimpia ovat sarjat Suomalaisen elokuvan varhaisvuosilta ja Suosikkeja kotimaisella valkokankaalla.  Romaanikirjailijana Linnus tunnetaan muun muassa salapoliisiromaaneista Synkän talon vieras (1943) ja Eilen katosi Lontoossa (1950). Hän on myös suomentanut Olavi Virran levyttämät kappaleet "Mambo Italiano" ja "Naisten toivemaa". Hänen tunnetuin sanoituksensa on Olavi Karun säveltämään tangoon "Monika, Monika, Monika". Kirjailijan ja sanoittajantyönsä ohella Linnus toimi myös elokuvakäsikirjoittajana kahdessa Suomen Suomen Filmiteollisuuden tuottamassa elokuvassa. Yhdessä T
Bihor (piirikunta)

Bihor (unk. Bihar) on piirikunta Romanian Crișanan historiallisessa maakunnassa. Piirikunnan pääkaupunki on Oradea. Sen pinta-ala on 7 544 km² ja siellä on noin 573 691 asukasta (vuonna 2014). Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 7 544 km². Sen alue on Körösjoen valuma-aluetta. Bihorin piirikunta rajautuu idässä Sălajin, Clujin ja Alban piirikuntiin, pohjoisessa Satu Maren piirikuntaan, etelässä Aradin piirikuntaan ja lännessä Unkarin Hajdú-Biharin lääniin. Vuoden 2011 väestönlaskennassa piirikunnassa oli 549 752 asukasta ja sen väestötiheys oli 72 asukasta neliökilometrillä. 48,6 % piirikunnan väestöstä asuu taajamissa, mikä on alle Romanian keskiarvon. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 67,38 %, unkarilaisia 25,96 %, romaneja 5,01 %, slovakkeja 1,22 % ja saksalaisia 0,19 %.
Olt (piirikunta)

Olt on piirikunta Romanian Muntenian ja Oltenian historiallisilla alueilla. Se on saanut nimensä samannimisestä joesta. Piirikunnan pääkaupunki on Slatina. Sen pinta-ala on 5 498 km² ja siellä on noin 423 352 asukasta (vuonna 2014). Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 498 km². Tonava virtaa alueen etelärajalla ja Oltjoki sen läpi pohjois-eteläsuunnassa. Oltin piirikunta rajautuu idässä Teleormanin piirikuntaan, lännessä Doljin piirikuntaan, pohjoisessa Argeșin ja Vâlcean piirikuntiin sekä etelässä Bulgarian Vratsan ja Plevenin alueisiin. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 415 530 asukasta ja sen väestötiheys oli 75,57 asukasta neliökilometrillä. Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 98,06 prosenttia, romaneja 1,86 prosenttia.
Ernesto Lecuona

Ernesto Lecuona y Casado (6. elokuuta 1895 Guanabacoa, Kuuba – 29. marraskuuta 1963) oli kuubalainen säveltäjä. Hänet otettiin postuumisti Songwriters Hall of Fameen. Lecuonan sävellyksiä ovat muun muassa "Siboney" (Canto Siboney), "Malagueña" ja "Andalucía". Hänen menestyskappaleensa "Always in My Heart" (Siempre en mi Corazon) nimettiin 1942 parhaan laulun Oscar-ehdokkaaksi, mutta se hävisi kappaleelle "White Christmas". Hän oli viihdemusiikkia soittavan maineikkaan Lecuona Cuban Boys -yhtyeen jäsen. Menestyksen myötä hän oleskeli yhä enemmän Yhdysvalloissa ja muutti lopullisesti Tampaan Floridaan 1960 Kuuban jouduttua kommunistihallinnon valtaan. Hän kuoli sydänkohtaukseen ollessaan Teneriffalla Kanariansaarilla. Hänet on haudattu New Yorkiin.
McPherson Subdivision

McPherson Subdivision on Kansasin osavaltion keskiosassa Yhdysvalloissa sijaitseva Kansas and Oklahoma Railroadin hallinnoima ja liikennöimä rautatieosuus, joka yhdistää McPhersonin ja Conwayn kaupungit, sekä Lyonsin ja Ellinwoodin kaupungit. Liikenne välillä Conway–Lyons on lakkautettu. Nykyisin rataosalla liikennöidään vain jakelu-ja keräilyjunia.
Hutchinson Subdivision

Hutchinson Subdivision on Kansasin osavaltion etelä- ja keskiosassa Yhdysvalloissa sijaitseva Kansas and Oklahoma Railroadin hallinnoima ja liikennöimä rautatieosuus, joka alkaa Wichitasta ja johtaa Hutchinsoniin. Rataosalla liikennöidään tavaraliikennettä sekä jakelu- ja keräilyjunia. Rataosuus on alun perin kuulunut Missouri Pacific Railroad -yhtiölle, joka siirtyi Union Pacific Railroadin omistukseen. Central Kansas Railway osti rataosan. Rataosa siirtyi Kansas and Oklahoma Railroadin omistukseen, kun yhtiö osti Central Kansas Railwayn.
Newton Subdivision

Newton Subdivision on Kansasin osavaltion keskiosassa Yhdysvalloissa sijaitseva Kansas and Oklahoma Railroadin hallinnoima ja liikennöimä rautatieosuus, joka alkaa Newtonista ja johtaa McPhersonin kautta Conwayhin. Rataosalla liikennöidään tavaraliikennettä sekä jakelu- ja keräilyjunia. Siihen liittyy McPhersonin ja Conwayn välinen osuus McPherson Subdivisionista. Newtonin ja McPhersonin välinen osuus on aiemmin ollut Union Pacific Railroadin hallinnassa.
Jorge Jurado

Jorge García Jurado (s. 22. syyskuuta 1995 Madrid, Espanja) on espanjalainen näyttelijä. Jurado sai osan televisiosarjasta Serranon perhe jo kahdeksan vuoden ikäisenä. Hän ei ollut koskaan ajatellut näyttelevänsä, mutta hänen isoäitinsä Ketty sai selville koe-esiintymisestä ja ilmoitti hänet sinne. Sarjassa Jurado näyttelee Diegon nuorinta poikaa Curroa, joka on sarjan alussa kahdeksanvuotias. Curro on sarjassa varhaiskypsä, hieman ujo ja ehkä perheen järkevin poika. Serranon perheen lisäksi Jurado on näytellyt elokuvassa Goal II: Living the Dream (2007) päähenkilön Santiagon veljeä Enriquea.
Hämeenlinnan normaalilyseo

Hämeenlinnan normaalilyseo oli Suomen ensimmäinen suomenkielinen normaalikoulu. Sen aloittamista koskeva asetus annettiin 29. toukokuuta 1873 ja toiminta aloitettiin 1. syyskuuta 1873. Koulutilana oli vuonna 1849 valmistunut rakennus, joka sijaitsi tuolloin Kymnaasikadun ja Läntisen Linnankadun kulmassa. Normaalilyseon muistolaatta on silloisessa koulurakennuksessa osoiteessa Sibeliuksenkatu 19, joka on nykykeskustan ensimmäisessä eli Linnanniemen kaupunginosassa. Koulun aloittaessa sinne haki 70 henkeä, joista 61 riittävän osaavaa otettiin oppilaiksi: 40 ensimmäiselle kurssille ja 21 toiselle luokalle. Toisen vuosikurssin oppilaat olivat suorittaneet ensimmäisen kurssin ruotsinkielisessä, vuonna 1864 Helsingissä aloittaneessa normaalikoulussa. Toisena vuonna oppilaita oli jo 97, joista 40 ensimmäisellä, 40 toisella ja 17 kolmannella luokalla. Uusille pyrkijöille järjestettiin kaksipäiväiset pääsykokeet. Tässä vaiheessa oppilaista noin puolet oli hämeenlinnalaisia ja puoleta muualta. Myöhempinä vuosina, samalla kun vuosiluokkien, oppilaiden ja opettajien lukumäärä kasvoi, muista maakunnista tulleiden oppilaiden osuus kasvoi
Battersean voimalaitos

Battersean voimalaitos (engl. Battersea Power Station) on Lontoossa Battersean alueella sijaitseva tunnettu hiilivoimalaitos. Art Deco-tyylisen voimalan rakentaminen aloitettiin vuonna 1928. Se vastasi eteläisen Lontoon sähkön ja kaukolämmön tuotannosta. Laitos on kooltaan valtava, ja se onkin Euroopan suurin tiilirakennelma. Voimalaitos pysäytettiin lopullisesti vuonna 1983, minkä jälkeen tilat ovat saaneet olla pääasiassa käyttämättöminä. Irlantilainen Real Estate Opportunities (REO) osti rakennuksen vuonna 2006. Voimalaitoksen läheisyyteen valmistui vuonna 2021 uusi metroasema.lähde? Voimala on esiintynyt useaan otteeseen myös populaarikulttuurissa.lähde? Ehkäpä tunnetuinkenen mukaan? esimerkki tästä on Pink Floyd -yhtyeen Animals-levyn kansikuva.
Ali Benflis

Ali Benflis (arab. أحمد بن فليس‎) (s. 8. syyskuuta 1944 Batna, Ranskan Algeria) on algerialainen poliitikko ja entinen Algerian pääministeri. Hän edustaa Kansallista vapautusrintamaa. Ali Benflis oli Algerian oikeusministeri vuosina 1988–1991 ja elokuusta 2000 toukokuuhun 2003 maan pääministeri. Presidentti Abdelaziz Bouteflika erotti Benflisin, kun tämä käytti asemaansa Kansallisen vapautusrintaman johdossa omassa presidentinvaalikampanjassaan. Hänen edeltäjänsä pääministerinä oli Ahmed Benbitour ja seuraajansa Ahmed Ouyahia. Ali Benflis oli ehdolla Algerian presidentiksi, mutta hävisi Abdelaziz Bouteflikalle 8. huhtikuuta 2004. Bouteflika voitti vaalit 85 % äänienemmistöllä, kun toiseksi sijoittunut Benflis sai äänistä ainoastaan 6,4 %. Benflis pyrki presidentiksi myös vuoden 2014 vaaleissa, jolloin hän tuli toiseksi Bouteflikan jälkeen
Elolaser

Elolaser on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen Avengers-lehden numerossa 34 vuonna 1966. Elolaserin loivat Stan Lee, Don Heck ja Don Heck. Arthur Parks syntyi New Jerseyssä. Hän rakastui naiseen nimeltään Lucy Barton, joka kuitenkin nai toisen huomattavasti varakkaamman miehen. Parks sekosi tästä ja sokeana mustasukkaisuudesta uskoi, että naisen sydämen voittaminen vaatisi valtaa ja voimaa. Käyttäen hyväksi tiedemiehen kykyjään Elolaser loi voimakkaan laseraseen molempiin ranteisiinsa ja loi itselleen uuden nimen Elolaser aloittaen rikollisen uransa. Tavatessaan Kostajiin kuuluvan supersankarittaren Ampiaisen Elolaser rakastui tähän ensisilmäyksellä. Hän vangitsi Ampiaisen ja taisteli Kostajia vastaan onnistuen jopa vangitsemaan Kapteeni Amerikan ja Haukansilmän. Hän kuitenkin hävisi taistelun ja superroiston oletettiin kuolleen. Hänet kuitenkin passitettiin vankilaan, kunnes Mandariini auttoi hänet ulos sellistä. Yhdessä Mandariini keräämien muiden superrikollisten kanssa Elolaser iski uudelleen Kostajia vastaan. Myöhemmin Elolaser on taistellut Batrocin Prikaatissa, mutta epäonnistunut jokaisella kerralla
Pursimies (ammatti)

Pursimiehen eli puosun tehtävänä purjelaivoissa oli pitää huolta takiloinnista ja esimerkiksi purjeiden korjauksesta. Pursimies oli miehistön joukossa yleensä vanhimpia, kokenut ammattilainen. Jos päällystö sai surmansa, pursimies saattoi jopa ottaa aluksen komentoonsa. Nykyään pursimies on päivävuoroa tekevä kansimiehistön työnjohtaja. Pursimiehelle kuuluu vastuu erityistilanteissa; esimerkiksi jos alusta joudutaan hinaamaan, juuri pursimies johtaa tarvittavia kiinnitystöitä ja valvoo niiden kestävyyttä.
Juutalaissiirtokunta

Juutalaissiirtokunnat (hepr. ‏התנחלות‎, hitnaḥlut) ovat Israelin perustamia juutalaisten asuinalueita kuuden päivän sodassa vuonna 1967 vallatuille alueille Gazassa, Länsirannalla ja Golanin kukkuloilla. Israelilaiset ovat laajentaneet siirtokuntiaan ja perustaneet uusia. Niissä asui 700 000 ihmistä vuonna 2019 eli noin kymmenen prosenttia Israelin väestöstä. Länsirannalla eli Israelin mukaan Juudeassa ja Samariassa on sekä Israelin hyväksymiä että laittomia siirtokuntia. Valtaosa maailman valtioista on vastustanut siirtokuntien perustamista. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto on tuominnut ne laittomiksi vedoten Geneven neljänteen sopimukseen, joka kieltää väestösiirrot vallatuille alueille. Juutalaissiirtokuntien perustaminen oli seurausta arabivaltioiden ja Israelin kesäkuussa 1967 käymästä kuuden päivän sodassa, missä Egyptin presidentti Nasserin mukaan tavoitteena oli Israelin tuhoaminen. Israel valloitti lyhyessä sodassa Jordanialta Länsirannan, Egyptiltä Gazan kaistan ja Syyrialta Golanin kukkulat. Näin Israel miehitti koko sen alueen, joka Yhdistyneiden kansakuntien alkuperäisen jakosuunnitelman mukaan olisi muodostanut palestiinalaisvaltion. Vuoden 1967 syksyllä syntyi Erets Yisrael -liike, joka vaati sodassa vallattujen alueiden pitämistä Israelilla. Juutalaiset alkoivat perustaa miehitetyille alueille siirtokuntia vuonna 1968 aluksi Jerusalemin lähiympäristöön
Ruonan taistelu

31. elokuuta – 2. syyskuuta 1808 Ruona ja Salmi, Kuortane Ruotsi perääntyi rannikolle Ruotsi Venäjän keisarikunta Carl Johan Adlercreutz Nikolai Kamenski 6 400 9 000 170 kaatunutta, 400 haavoittunutta ja 110 kadonnutta 128 kaatunutta, 648 haavoittunutta Ruonan taistelu käytiin Kuortaneella Ruonan ja Salmen alueella Suomen sodan aikana 31. elokuuta ja 2. syyskuuta 1808 välisenä aikana. Taistelua pidetään Oravaisten taistelun ohella sodan ratkaisseena yhteenottona, joka nujersi Ruotsin armeijan taistelutahdon. Ruotsin joukot olivat jatkaneet kesähyökkäystään Alavuden taistelussa 17. elokuuta saavuttamansa voiton jälkeen. Venäläisten saamat vahvistusjoukot ja sotamarsalkka Wilhelm Mauritz Klingsporin varovaisuus kuitenkin tekivät saavutukset tyhjiksi. Elokuun lopussa Carl Johan Adlercreutzin johtamilla suomalais- ja ruotsalaisjoukoilla oli vastassaan 21 200 venäläissotilasta. Adlercreutz oli jo Alavuden taistelun jälkeen antanut kenraalimajuri Hans Henrik Gripenbergille käskyn valmistella puolustusasemat Ruonan kylään Kuortaneella. Asemat olivat kuitenkin alkeellisista risumurroksista valmistetut, joiden tehoa yritettiin parantaa asettelemalla tykkejä tasaisin välein pitkin linjaa
John Reed

John Reed (22. lokakuuta 1887 Portland, Yhdysvallat – 19. lokakuuta 1920 Moskova, Neuvosto-Venäjä) oli yhdysvaltalainen liberaalisosialisti ja yhteiskuntakriittinen toimittaja, joka kirjoitti Venäjän lokakuun 1917 vallankumouksesta kirjan Kymmenen päivää, jotka järisyttivät maailmaa. Hänestä tuli Venäjän bolševikkien tekemän lokakuun vallankumouksen kannattaja. Myöhemmin hän kuitenkin kääntyi bolševikkien vallankumousmenetelmiä vastaan. Hän kuului Yhdysvaltain kommunistisen puolueen perustajajäseniin. John Reed käytti Suomea kauttakulkumaana Yhdysvalloista Venäjälle ja Venäjältä Yhdysvaltoihin. Toisen matkan (1919–1920) hän teki Yhdysvaltojen kommunistien lähettämänä laittomasti, salaisia etappiteitä pitkin ja väärän passin turvin Jim Gormley -nimisenä. Hän saapui syksyllä 1919 Turkuun Tukholmasta lähteneellä laivalla Gyllingin suosituskirje mukanaan. Matka jatkui Helsingin kautta Moskovaan. Lenin lähetti Reedin timanteilla, Yrjö Sirolan amerikansuomalaisille osoitetulla avoimella kirjeellä, mikrovalokuvilla ja Leninin Reedin kirjaan esipuheeksi tarkoitetulla käsikirjoituksella varustettuna takaisin maaliskuussa 1920. Timantit, joita oli 102 kappaletta, olivat Moskovan lahja vallankumoukselle Amerikassa
John Hope Franklin

John Hope Franklin (2. tammikuuta 1915 Rentiesville, Oklahoma – 25. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen historiantutkija. Hän oli Duken yliopiston emeritusprofessori ja American Historical Associationin puheenjohtaja. Franklin valmistui Fiskin yliopistosta vuonna 1935. Hän väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistosta 1941. Hänet tunnetaan parhaiten historiateoksestaan From Slavery to Freedom, jonka ensimmäinen painos julkaistiin vuonna 1947. Franklin avioitui 11. kesäkuuta 1940 kirjastonhoitaja Aurelia Whittingtonin kanssa. Heille syntyi 24. elokuuta 1952 poika John Whittington Franklin. Avioliitto päättyi vaimon kuolemaan 27
Goottilainen historiankirjoitus

Goottilainen tai gööttiläinen historiankirjoitus oli keski- ja renessanssiajalla vallitseva historiankirjoituksen muoto Euroopassa. Sen avulla pyrittiin osoittamaan, että kansa polveutui Raamatun kantaisistä. Tämä oli silloisen maailmankuvan mukaan korkein mahdollinen mainesana, jonka kansa saattoi saada osakseen. Gootit olivat muinainen itägermaaninen kansa, jotka kirjoittivat 500- ja 600-luvuilla itselleen voitokasta historiaa yhdistämällä muinaisiin taruihinsa Vanhan testamentin tietoja. He katsoivat periytyvänsä Nooan pojan Jaafetin pojasta Maagogista, joka oli hallinnut maailmaa ennen roomalaisia. Myös skyyttalaista sukujuurta pidettiin arvossa. Skyytit olivat antiikin kirjoittajien teksteissä esiintyvä tarunomainen kansa, joiden sanottiin olevan kotoisin Mustanmeren pohjoispuolelta ja kadonneen noin 300-luvulla eaa. Roomalaiskaudella skyyttien maasta alettiin puhua laajassa merkityksessä viittaamaan epämääräisiin ja tuntemattomiin Itä-Euroopan ja Pohjois-Afrikan alueisiin. Ruotsissa skyyttalainen traditio yhdistyi goottilaiseen, sillä katsottiin, että skyytit polveutuivat goottien kantaisästä, Maagogista. Goottilainen historiankirjoitus omaksuttiin muiden muassa Espanjassa, Ranskassa, Englannissa, Tanskassa ja Norjassa. Ruotsalaisen kronikkakirjallisuuden ohjeistoksi se tuli historioitsijaveljesten, Johannes ja Olaus Magnuksen tutkimusten välityksellä. Goottilainen historiankirjoitus vakiinnutti asemansa Ruotsissa 1500- ja 1600-luvuilla, ja se edusti ajan virallista historiankirjoitusta
Senecat

Senecat ovat Pohjois-Amerikan itäosien alkuperäisasukkaita. 1500–1700-lukujen aikana he olivat suurin niistä viidestä kansakunnasta, jotka kuuluivat alkuperäiseen irokeesien liittokuntaan. Muut kansat olivat mohawkit, oneidat, onondagat ja cayugat – kuudes kansa, tuscarorat, tuli mukaan myöhemmin. Irokeeseja on erilaisten arvioiden mukaan ollut 1600-luvulla vähintäänkin noin 15 000 henkeä, joista senecain ja mohawkien osuus oli yli puolet. Liittokunta oli levittäytynyt nykyisen New Yorkin osavaltion alueelle ja sen ympäristöön. Senecat hallitsivat alueen läntisiä osia Geneseejoen ja Canandaiguajärven seuduilla. Heidän kansansa virallinen nimi oli Ogwehowek eli ”suuren kukkulan kansa”. Senecat muodostivat tärkeän osan irokeesiliitossa ja olivat myös viidestä alkuperäisestä kansasta viimeinen, joka hyväksyi tehdyn sopimuksen ehdot. Liittokunnan laki rakentui pitkälle senecojen oman peruslain ympärille tasa-arvoineen ja hallintomalleineen. Senecat kävivät muiden liiton kansojen mukana useita sotia lähes kaikkia ympäristön intiaanikansoja vastaan. Eurooppalaisten siirtolaisten saapuessa 1600-luvun alussa Amerikan itärannikolle sodankäynnin malli ja aseistus muuttui. Senecat kestivät muuttuvan ympäristön paineet vahvan irokeesiliiton avulla ja selviytyivät läpi vuosisatojen tähän päivään
Bartolomé de las Casas

Bartolomé de las Casas (24. elokuuta 1484 Sevilla – 17. heinäkuuta 1566 Madrid) oli espanjalainen piispa ja teologi. Hän oli Chiapasin ensimmäinen piispa. Las Casas oli aikansa ristiriitaisimpia henkilöitä. Hänen kirjoitustensa syynä pidetään suurelta osin ns. mustan legendan syntymistä. Bartolomé de las Casas johti intiaanien puolesta käytävää taistelua espanjalaisia encomenderoja vastaan usean vuosikymmenen ajan. Las Casas liittyi vuonna 1522 dominikaaneihin Santo Domingossa, ilmeisesti Domingo de Betanzosin neuvosta, tultuaan petetyksi ja väärin kohdelluksi yrityksessään perustaa intiaanien ja espanjalaisten keskinäisen yhteisön nykyisen Venezuelan rannikolle. Las Casas teki kahdeksan matkaa Espanjaan puolustaessaan intiaanien oikeuksia. Vuodesta 1547 lähtien Las Casas oleskeli Espanjassa palaamatta enää Uuteen Espanjaan. Sieltä käsin hän jatkoi intiaanien puolustamista ja toimi tarmokkaasti encomienda-järjestelmän lakkauttamiseksi, jonka johdosta hänestä tuli hyvin vihattu henkilö Uuden Maailman encomenderojen keskuudessa
Vuohijärvi

Vuohijärvi on Kymijoen vesistön Mäntyharjun reittiin kuuluva järvi Kymenlaakson ja Etelä-Savon maakunnissa, Kouvolan kaupungin (entisten Jaalan ja Valkealan kuntien) ja Mäntyharjun kunnan alueella. Se on Suomen järvistä 52. suurin.  Vuohijärvi on 21 kilometriä pitkä, 10 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 8 624 hehtaaria eli 86,2 neliökilometriä. Kouvolan kaupungin aluejaossa Vuohijärvi sijaitsee Valkealan ja Jaalan suuralueilla, Vekaranjärven ja Karijärven kaupunginosissa sekä Vuohijärven, Repoveden-Hillosensalmen, Voikosken ja Pohjois-Jaalan pienalueilla. Vuohijärven länsiranta kuuluu nykyisin Kouvolan Jaalan suuralueeseen (entiseen Jaalan kuntaan) ja siellä merkittävin asutus on Paljakan kylä järven luoteisimmassa lahdenpohjukassa. Pohjoisessa Mäntyharjun alueella vanhoja kyliä ovat Nurmaa (nykyisin Vuohijärvestä erilleen kuroutuneen Nurmaanjärven rannalla) ja Leppäniemi. Voikosken rannoilla, osittain Mäntyharjun, osittain Kouvolan Valkealan suuralueen (ent. Valkealan kunta) puolella on Voikosken pieni tehdaskylä. Kinansaari on vanha kylä. Järven eteläpäässä, Valkealassa on Vuohijärven pieni teollisuuskylä (2000-luvulle saakka tilastollinen taajama). Siinä on 155 saarta, joiden pinta-ala on 1 235,5 hehtaaria eli noin noin 12,53 prosenttia järven kokonaispinta-alasta
Linda Wong

Linda Wong (13. syyskuuta 1951 – 17. joulukuuta 1987) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja kuuluisimpia varhaisia pornotähtiä. Hän syntyi Havaijilla ja oli taustaltaan aasialainen. Hän kasvoi San Franciscossa, Kaliforniassa ja hänet otettiin vuonna 1999 postuumisti XRCO Hall of Fameen. Wong esiintyi elokuvassa ensi kerran vuonna 1976. Vuonna 1977 hän esiintyi yhdessä Georgina Spelvinin ja John Holmesin kanssa eroottisessa elokuvassa Jade Pussycat. Hän oli aiemmin harjoittanut jonkin aikaa laillisesti prostituutiota Las Vegasissa nimellä Linda Ching. Hän oli maineensa huipulla 1970-luvulla ja jatkoi uraansa 1980-luvulle saakka. Wong kärsi päihderiippuvuudesta ja menehtyi lopulta Petalumassa tapaturmaiseksi oletettuun yliannostukseen.