nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Kaarle VIII Knuutinpoika Bonde

Kaarle VIII Knuutinpoika Bonde (1408/1409 – 15. toukokuuta 1470) oli Ruotsin kuningas kolmeen otteeseen (1448–1457, 1464–1465 ja 1467–1470) ja Norjan kuningas 1449–1450. Ruotsin kuninkaana hänet tunnetaan myös nimellä Kaarle VIII ja Norjan kuninkaana nimellä Kaarle I. Kaarle Knuutinpoika osallistui kuningas Eerik Pommerilaista vastaan suunnattuun Engelbrektin kapinaan (1434–1436) ja helmikuussa 1436 hänestä tuli Engelbrekt Engelbrektinpojan rinnalla Ruotsin valtakunnan päämies (rikshövitsman). Engelbrektin murhan jälkeen Eerik Pommerilainen tunnustettiin uudelleen kuninkaaksi, mutta Kaarle säilytti edelleen valtakunnan päämiehen asemansa. Kiistat kuninkaan ja Ruotsin ylimystön välillä jatkuivat ja vuonna 1439 Eerik erotettiin lopullisesti valtaistuimelta. Jo tätä ennen Kaarle oli lokakuussa 1438 valittu Ruotsin valtionhoitajaksi (riksföreståndare). Kaarlen valtionhoitajakaudella Suomessa tapahtui Davidin kapinaksi kutsuttu talonpoikaiskapina. Valtionhoitajakausi päättyi 1440, kun tanskalaiset valitsivat uudeksi unionikuninkaaksi Eerik Pommerilaisen sisarenpojan Kristofer Baijerilaisen, joka tunnustettiin myös Ruotsin hallitsijaksi. Kaarle sai korvaukseksi vallan luovuttamisesta Kristoferille läänityksikseen muun muassa Suomen läntisiä alueita ja siirtyi aluksi pitämään hoviaan Turun linnaan. Pian Kristofer katui lupauksiaan ja painosti Kaarlea luovuttamaan Turun linnan. Kaarle siirtyi nyt Viipurin linnaan, jossa hän piti itsenäistä, Kristoferista piittaamatonta hovia halliten suurta osaa Suomesta ja harjoittaen omaa ulkopolitiikkaa suhteessa muiden muassa Novgorodiin, Hansaliittoon ja Baltiaa hallinneeseen saksalaiseen ritarikuntaan
China Northwest Airlines

China Northwest Airlines (IATA: WH, ICAO: CNW, kutsukoodi: CHINA NORTHWEST) oli yksi Kiinan kansantasavallan ulkomaanlentoyhtiöistä. Sillä oli toimistoja Venäjällä Habarovskissa ja Irkutskissa, Pohjois-Koreassa Pjongjangissa, Etelä-Koreassa Soulissa ja Japanissa Nagoyassa. Nimensä mukaisesti (Kiinan luoteiset lentolinjat) se vastasi Kiinan ulkomaanlennoista luoteeseen. Vuonna 2002 yhtiö liitettiin China Eastern Airlinesiin. Toimintansa aikana China Northwest Airlines käytti seuraavia konetyyppejä:
Romaani

Tarkennus: Alkua lukuun ottamatta lähteetön Romaani on laaja proosamuotoinen, sepitteellinen kirjallinen teos. Romaani on 1800-luvulta lähtien ollut kaunokirjallisuuden hallitseva lajityyppi. Romaani on kirjallisuudenlajeista moniaineksisin ja joustavin – laajuutensa ansiosta siihen on mahdollista sijoittaa monenlaisia tekstiaineksia, henkilöhahmoja, dialogia, kuvausta sekä monimutkaisia juonirakenteita. Länsimaisen kirjallisuuden traditiossa sana romaani (roman) juontaa 1100-luvun Ranskasta, jossa sitä käytettiin alkuaan mistä tahansa kansankielellä eli lingua romanalla kirjoitetusta proosatekstistä. Romaani eroaa novellista pituutensa ja monimutkaisemman rakenteensa puolesta, mutta joskus romaanin ja novellin ero voi olla vaikeasti määriteltävissä. Joitakin satasivuisia tekstejä lasketaan vielä novelleiksi ja toisaalta on olemassa pienoisromaaneja, joista esimerkiksi Samuel Beckettin Huonosti nähty huonosti sanottu on vain 50-sivuinen. Vaikka ehdottomia määritelmiä ei ole, luetaan seuraavat ominaisuudet usein romaanin tunnusmerkeiksi: Romaani sijoittuu usein tunnistettavaan paikkaan ja aikaan. Yleensä tietyt henkilöhahmot ovat kertomuksessa keskeisempiä eli teoksella on yksi tai useampia päähenkilöitä, ja romaani kuvaa juonen kautta tiettyä muutosta ja kehitystä näissä henkilöhahmoissa. Romaania muistuttavia pitkiä proosateoksia on kirjoitettu Euroopassa ja muualla maailmassa jo antiikin aikoina. Antiikin aikana romaania ei kuitenkaan vielä määritelty, koska se ei ollut arvostettu kirjallisuudenlaji. Pitempiä proosateoksia kutsuttiin kreikaksi muun muassa nimillä historia, mythos, drama tai plasma, latinaksi taas nimellä fabula. Niiden aiheina olivat yleensä rakkaus ja seikkailut, Roomassa usein eroottiset teemat
David Lynch

David Keith Lynch (20. tammikuuta 1946 Missoula, Montana, Yhdysvallat – 15. tammikuuta 2025) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja sekä kuvataiteilija ja valokuvaaja. Hänet tunnettiin omaperäisestä tyylistään, ja hänen elokuviaan yhdistää vahvasti surrealistinen sävy. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat muun muassa elokuvat Elefanttimies (1980), Blue Velvet (1986) ja Mulholland Drive (2001) sekä yhdessä Mark Frostin kanssa luotu televisiosarja Twin Peaks (1990–1991, 2017). Lynchin isä oli maatalousministeriön tutkija, minkä takia perhe joutui muuttamaan alati. Monet Lynchin kotikaupungeista muistuttivat niitä idyllisiä mutta outoja pikkukaupunkeja, joihin hän sijoitti myöhemmin useat elokuvistaan. David Lynchillä on suomenruotsalaisia sukujuuria: hänen äidinpuoleinen isoisänsä, sukunimeltään Sundholm, muutti nuorena miehenä Suomesta Yhdysvaltoihin. Vuonna 1964 Lynch pääsi opiskelemaan bostonilaiseen taidekouluun, mutta jätti opinnot pian kesken ja aloitti ne jälleen Pennsylvaniassa. Tuolloin hän tapasi myös tulevan vaimonsa Peggy Reaveyn. Reaveyn kanssa hän sai tyttärensä Jenniferin, josta myös tuli myöhemmin elokuvaohjaaja. Lynch ja Reavey asuivat Philadelphian pahamaineisimmalla alueella, jonka kurja ilmapiiri epäilemättä heijastui myöhemmin tärkeänä osana Lynchin rujoa elokuvamaailmaa
Dramaturgia

Dramaturgia eli draaman estetiikka, näytelmäteoria, näytelmätiede tai näytelmäoppi tarkoittaa aineiston, yleensä tekstin muuttamista tai järjestämistä draamaksi tai esitykseksi. Useimmiten dramaturgiasta puhutaan teatterin yhteydessä, mutta voidaan puhua myös esimerkiksi elokuvan, konsertin tai muun tapahtuman dramaturgiasta. Kaikissa näissä tapauksissa dramaturgialla tarkoitetaan laajasti määriteltynä sitä, miten esityksen tai tapahtuman eri elementit järjestyvät ja rytmittyvät. Dramaturgian tekeminen vaatii materiaalin ymmärtämistä ja oman näkökulman löytämistä sekä esityksellisten ja draamallisten keinojen hallintaa ja tuntemusta. Kun alkujaan muuta genreä, esimerkiksi runoutta tai proosaa oleva materiaali järjestetään draamaksi tai esitykseksi, puhutaan materiaalin ”dramatisoinnista”. Usein esimerkiksi romaaneja dramatisoidaan elokuvakäsikirjoituksiksi tai näytelmiksi. Silti myös draamaksi kirjoitetun tekstin yhteydessä puhutaan usein dramatisoinnista, kun draamateksti tulkitaan esitykseksi. Kun valmista draamatekstiä (esimerkiksi ajallisesti vanhaa tekstiä) toimitetaan uutta esittämistä varten, puhutaan usein ”sovittamisesta”. Dramaturgi on perinteisesti ammattinimikkeenä tarkoittanut sitä, joka järjestää olemassa olevan materiaalin esitykseksi, vaikka usein dramaturgit myös itse kirjoittavat näytelmiä. Usein esityksen dramaturgina voi toimia myös esityksen ohjaaja. Dramaturgin ja ohjaajan toimialat ovatkin osin päällekkäisiä, ja monet alalle koulutetut toimivat molemmissa tehtävissä. Dramaturgit ovat teatterin taiteellisen johtajan apuna ohjelmistovalinnoissa, tekstien muokkaus- & sovitusoikeuksien selvittelyssä ja näytäntökausien suunnitteluissa
Sodankäynnin perusfunktiot

Wikipediassa ei ole tämän nimistä artikkelia.
Rutherfordin koe

Rutherfordin koe (myös: kultalevykoe tai Geigerin–Marsdenin koe) oli Hans Geigerin ja Ernest Marsdenin vuonna 1909 Ernest Rutherfordin johdolla Manchesterin yliopiston fysiikan laboratoriossa tekemä koe, joka johti JJ Thomsonin rusinapullamallin hylkäämiseen. Kokeessa ohutta kultaliuskaa pommitettiin alfahiukkasilla. Thomsonin atomimallin mukaan kaikkien alfahiukkasten olisi pitänyt läpäistä liuska, mutta tässä kokeessa huomattiin, että osa hiukkasista heijastuikin takaisinpäin. Rutherford kuvasi vuonna 1936, miltä hänestä tuntui, kun hän kuuli kokeen tuloksista: Rutherford julkaisi kokeensa perusteella tuloksen, jonka mukaan melkein koko atomin massa on keskittynyt sen ytimeen. Rutherfordin atomimallia paranteli myöhemmin Niels Bohr, joka julkaisi Bohrin mallin
Ernest Rutherford

Ernest Rutherford, Nelsonin ensimmäinen paroni Rutherford, OM, PC, FRS, PRS (30. elokuuta 1871 Spring Grove, Uusi-Seelanti – 19. lokakuuta 1937 Cambridge, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli Uudessa-Seelannissa syntynyt brittiläinen fyysikko. Rutherford sai lapsuudestaan asti mahdollisuuden koulutukseen ja käytti sen hyväkseen menestyen opinnoissaan. Hän teki omia tutkimuksia jo opiskeluaikana ja pääsi ensimmäiseen tutkimusryhmään jatko-opiskelijana Cambridgen yliopistossa, Englannissa. Tästä saivat alkunsa fyysikon tutkimukset radioaktiivisuuden parissa. Ne jatkuivat läpi koko hänen elämänsä eri yliopistoissa ympäri maailmaa tuoden merkittäviä saavutuksia. Fysiikan suurista löydöistä hänen nimiinsä luetaan atomin ytimen löytäminen; sen hän teki kokeella, joka nykyään tunnetaan Rutherfordin kokeena. Hän tutki radioaktiivisuutta ja otti ensimmäisenä käyttöön termit alfa-, beta-, ja gammasäteily. Rutherford havaitsi ensimmäisenä, että radioaktiivisesta aineesta puolet hajoaa vakioajassa (puoliintumisaika). Rutherford myös löysi protonin ja teki hypoteesin atomin varauksettomista hiukkasista, neutroneista. Rutherford sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1908 radioaktiivisten alkuaineiden kemiaa koskevista tutkimuksista
Oscar Wilde

Oscar Fingal O’Flahertie Wills Wilde (16. lokakuuta 1854 Dublin – 30. marraskuuta 1900 Pariisi) oli irlantilaissyntyinen näytelmäkirjailija, prosaisti ja runoilija. Hän on viktoriaanisen Lontoon menestyneimpiä ja kuuluisimpia näytelmäkirjailijoita sekä tunnettu esteetikko. Oscar Wilde syntyi 16. lokakuuta 1854 Dublinissa, Irlannissa. Hänen isänsä Sir William Wilde oli Irlannin johtava korva- ja silmäkirurgi, joka oli myös julkaissut kirjoja arkeologiasta, kansanperinteestä ja satiirikko Jonathan Swiftistä. Äiti Jane oli irlantilaisnationalisti, runoilija sekä kelttiläisen mytologian ja kansanperinteen tuntija, joka kirjoitti nimellä Speranza. Oscarilla oli isoveli ja pikkusisko. Isoveli Williestä tuli toimittaja ja runoilija. Wilde kävi Portora Royal Schoolia Enniskillenissä 1864–1871. Sieltä hän jatkoi stipendien turvin ensin Dublinin Trinity Collegeen 1871–1874 ja sieltä Oxfordin yliopiston Magdalen Collegeen 1874–1878, josta hän sai tutkinnon
Indokiinan sota

19. joulukuuta 1946 – 1. elokuuta 1954 Ranskan Indokiina Việt Minhin voitto Ranska Vietnam (Bảo Đạin hallitus)Protektoraatit: Laos (1953–1954) Ranskan Kambodža (1953–1954)Tukijana: Yhdysvallat (1950–1954) Việt Minh Pathet Lao Khmer IssarakTukijoina: Neuvostoliitto Kiina (1949–1954) Philippe Leclerc Jean-Étienne Valluy Roger Blaizot Marcel Carpentier Raoul Salan Henri Navarre Ho Tši Minh Võ Nguyên Giáp Souphanouvong Son Ngoc Minh ~500 000 vähintään 63 000, arviot liikkuvat välillä 100 000–950 000 Ranska:75 581 kaatunutta78 127 haavoittunutta40 000 vangittuaVietnam, Laos ja Kambodža:18 741 kaatunuttaYhteensä:~94 000 kaatunutta 175 000–300 000 kaatunuttayli 500 000 haavoittunutta100 000 vangittua 125 000–400 000 kuollutta siviiliä Indokiinan sota oli Ranskan siirtomaassaan Indokiinassa käymä sota vuosina 1946–1954. Sodassa Ranskaa vastusti Việt Minh -kapinaliike, jonka voitettua sodan Ranskan Indokiinasta muodostettiin neljä itsenäistä valtiota: Pohjois- ja Etelä-Vietnam, Laos ja Kambodža. Ranskan Indokiina, joka kattoi likimain nykypäivän Vietnamin, Laosin ja Kambodžan, oli Ranskan siirtomaa vuodesta 1884 lähtien. Kun Ranska kesällä 1940 antautui Saksalle toisessa maailmansodassa, Indokiina jäi Etelä-Ranskaa hallinnoineen Saksan kanssa yhteistoiminnassa olleen Vichyn hallituksen valvontaan. Vuonna 1942 Japani miehitti Indokiinan ja syrjäytti ranskalaishallinnon.lähde? Sodan aikana Indokiinaan syntyi eurooppalaisesta kolonialismista irti pyrkiviä kansallisia vapautusliikkeitä, kuten Vietnamin Việt Minh, jota johti kommunistijohtaja Ho Tši Minh. Voimakkaimmat itsenäisyysliikkeet olivat kommunistisia myös muiden Indokiinan kansojen parissa. 9. maaliskuuta 1945 Japanin keisari Hirohito julisti Vietnamin, Laosin ja Kambodžan itsenäisiksi valtioiksi. Tämän oli tarkoitus saada kyseisiltä mailta lähinnä poliittista tukea Japanille, joka jatkoi taistelua liittoutuneita vastaan elokuuhun 1945 asti
Kommunistinen manifesti

Kommunistisen puolueen manifesti (saks. Manifest der kommunistischen Partei; tunnettu yleisesti nimellä Kommunistinen manifesti) on Karl Marxin ja Friedrich Engelsin kuuluisin kirjoitus, joka julkaistiin vuonna 1848. He kirjoittivat sen Brysselissä Kommunistien liiton julistukseksi, ja se julkaistiin ensi kerran helmikuussa 1848 saksankielisenä Lontoossa, Britanniassa. Manifestissa kuvaillaan, miten kapitalismin kehitys tulee väistämättä johtamaan proletariaatin suorittamaan vallankumoukseen, jonka seurauksena kapitalismi korvautuu sosialismilla ja kommunismilla. Siinä ei kuitenkaan kuvailla tulevaa kommunistista yhteiskuntaa. Julkilausumaa kirjoittaessaan Marx oli 29- ja Engels 27-vuotias. Julistus sai aluksi vain vähän huomiota ja kirjoittajien muut teokset olivat sitä tunnetumpia. Maineeseen kirjoitus alkoi nousta vasta 1870-luvulla ensin Saksassa ja myöhemmin Venäjällä. Kommunistisen puolueen manifesti alkaa: »Aave kummittelee Euroopassa – kommunismin aave. Kaikki vanhan Euroopan mahdit ovat liittoutuneet pyhään ajojahtiin tätä aavetta vastaan: paavi ja tsaari, Metternich ja Guizot, Ranskan radikaalit ja Saksan poliisit.» Varsinainen asiateksti alkaa: »Koko tähänastisen yhteiskunnan historia on ollut luokkataistelujen historiaa – – sortaja ja sorrettu ovat – – käyneet keskeytymätöntä taistelua – – mikä joka kerta on päättynyt joko yhteiskunnan vallankumoukselliseen uudistamiseen tai taistelevien luokkien yhteiseen häviöön.» Esimerkkeinä sortajista ja sorretuista eri aikakausina mainitaan vapaat ja orjat, patriisit ja plebeijit, paronit ja maaorjat sekä ammattikuntien mestarit ja oppipojat
Utopistinen sosialismi

Utopistinen sosialismi eli utopiasosialismi on teollisen vallankumouksen myötä 1800-luvulla syntynyt sosialistinen ajatussuuntaus, jossa hahmotellaan tulevaisuuden sosialistisia ihanneyhteiskuntia eli utopioita. Ajattelusuunnan edustajia kutsutaan utopistisosialisteiksi tai utopiasosialisteiksi. Jo varhaisissa ihanneyhteiskuntien kuvauksissa korostettiin yhteisomistusta, mikä liittää ne sosialististen utopioiden sarjaan. 1800-luvun alkupuolella julkaisivat teoksiaan kuuluisat utopistisosialistit, ranskalaiset Henri de Saint-Simon, Charles Fourier ja Étienne Cabet sekä brittiläinen Robert Owen. Owen toteutti aatteitaan omassa tehtaassaan. Myöhemmin hän järjesti New Harmony -nimisen utopiayhteisön kokeilun Yhdysvalloissa. Termin utopiasosialismi esittelivät Karl Marx ja Friedrich Engels Kommunistisen puolueen manifestissa. Engels käytti Marxin teoriasta nimitystä tieteellinen sosialismi.
Pascalin vaaka

Pascalin vaaka eli pelurin todistus tai vedonlyöjäargumentti on argumentti, joka pyrkii osoittamaan, että jumalaan uskominen on kannattavaa. Sen mukaan kannattaa lyödä vetoa sen puolesta, että Jumala on olemassa. Jos kristinuskon esittämä Jumala on olemassa ja jos ihminen uskoo, hän saavuttaa kuoleman jälkeen suuren palkinnon, iankaikkisen elämän. Mutta jos jumala on olemassa ja ihminen ei usko, hän joutuu iankaikkisiin kärsimyksiin. Ajatuskulun esitti ranskalainen filosofi ja matemaatikko Blaise Pascal 1600-luvulla. Pascalin vaaka on yleensä esitetty argumenttina kristinuskon puolesta, mutta koska historia tuntee lukemattomia eri uskontoja ja jumalia, laskee todennäköisyys uskoa oikeaan jumalaan. Esimerkiksi imaami voisi käyttää pelurin todistusta argumenttina islaminuskon puolesta. Lisäksi on väitetty, että kristinuskon Jumala kaikkitietävänä näkisi onko usko aitoa vai pelaamista. Markus Lammenrannan tieto-opin oppikirjassa esitetään, että tiedollisesti hyveellinen ihminen ei pyri manipuloimaan omia uskomuksiaan, kuten Pascal kehottaa tekemään ehdottaessaan, että kannattaa käyttäytyä kuin uskovainen, jotta alkaisi uskoa. Kirjan mukaan Pascalin ajatus kaatuu muutenkin siihen, että käytännölliset perusteet eivät lopulta voi oikeuttaa uskoa, vaan käsitysten perusteiden pitäisi olla tiedollisia. Pascal saattaa sekoittaa kaksi asiaa: perusteen uskoa ja perusteen saada itsensä uskomaan.
Suomen kaarti

Suomen kaarti eli viralliselta nimeltään Henkikaartin 3. Suomen Tarkk’ampujapataljoona (ruots. Livgardets 3:e finska skarpskyttebataljon; ven. Лейб-гвардии 3-й стрелковый Финский батальон, Leib-gvardii 3-j strelkovyi Finski batalon) oli vuosina 1829–1905 Helsingissä toiminut pataljoonan vahvuinen suomalainen joukko-osasto, joka kuului Venäjän keisarikunnan armeijaan. Sen edeltäjänä oli vuonna 1817 perustettu Suomen opetuspataljoona. Suomen kaarti oli keisarillisen henkikaartin ainoa suomalainen osasto sekä ainoa suomalainen joukko-osasto, joka toimi yhtäjaksoisesti suurimman osan autonomian ajasta. Keisarilliseen kaartiin kuulumisen vuoksi se miellettiin eliittijoukoksi, jolla oli näkyvä asema Suomen suuriruhtinaskunnassa. Suomen kaarti osallistui kahdesti sotatoimiin Suomen rajojen ulkopuolella: Puolan kapinan kukistamiseen vuonna 1831 sekä Turkin sotaan Balkanilla vuosina 1877–1878. Kuuluisin sen taisteluista oli Turkin sodan Gornyi Dubnjakin taistelu lokakuussa 1877. Kaarti lähetettiin myös Unkarin kapinan kukistamiseen vuonna 1849 ja Krimin sodan aikana vuosina 1854–1856 turvaamaan Venäjän valtakunnan länsirajaa, mutta näillä retkillä se ei joutunut taisteluihin. Rauhan aikana se pääasiassa vastasi vartiotehtävistä Helsingissä ja osallistui joka kesä Venäjän keisarin henkilökohtaisesti valvomiin kaartin harjoituksiin Krasnoje Selossa Pietarin lähellä. Venäjän vallan aikana suomalaisten muodostamista joukko-osastoista käytettiin nimitystä finski (”suomalainen”) ja Suomeen sijoitetuista venäläisistä joukoista finljandski (”suomenmaalainen”), mikä aiheuttaa kirjallisuudessa usein sekaannuksia
Quincy Wright

Philip Quincy Wright (28. joulukuuta 1890 – 17. lokakuuta 1970) oli yhdysvaltalainen professori ja pasifisti. Hänen pääteoksensa on A Study of War. Se oli ehkä laajimman koskaan sodankäyntiä käsitelleen tutkimuksen (1926–1942) "loppuraportti". Sen mukaan sodankäynti voidaan jakaa historiallisesti neljään vaiheeseen. Wright käyttää sodankäynnin selittämiseen suurempaa selitystä, systeemejä ja evoluutiota, aineen "pyrkimystä" kohti suurempia systeemejä ja sodankäynnin riippuvuutta sen perustasta, ihmisen organisaatiotasoista ja sen ympäristöstä. Wrightin teorian pohja on Joseph Needhamin (1900–1995) teoria integroivista tasoista ("Integrative levels", 1937). Needhamin pohja on taas filosofi Herbert Spencer (1820–1903). Eläimellisen ja primitiivisen sodankäynnin ongelmana on arkeologisten ja muiden historiallisten todisteiden vähäisyys. Siksi näitä sodankäynnin vaiheirta koskevat käsitykset ovat erittäin spekulatiivisia. Ne eivät myöskään vastaa kaikkien asiaan perehtyneiden asiantuntijoiden näkemyksiä
Psykologinen sodankäynti

Tarkennus: Täsmällisille väitteille ei ole lähteitä, eikä artikkelin kokonaisuudellekaan. Psykologinen sodankäynti on informaatiosodankäynnin osa-alue. Psykologisella operaatiolla pyritään vaikuttamaan omaan, puolueettomaan tai vihollismaan väestöön, valtiokoneistoon tai asevoimiin omien tarkoitusperien edistämiseksi. Psykologinen operaatio toteutetaan yleensä informaatiosodankäynnin yksiköiden ja perinteisten joukkojen yhteisoperaationa, jossa tavanomaisen voimankäytön vaikutuksista pyritään antamaan kullekin kohderyhmälle mahdollisimman tarkoituksenmukainen kuva. Monesti psykologisiin operaatioihin liittyvää tiedotustoimintaa kutsutaan propagandaksi. Länsimaissa tämä on tapana jakaa kolmeen alaluokkaan: Merkittävä psykologisen sodankäynnin periaate on refleksiivinen kontrolli. Psykologiset operaatiot voivat olla näytösluonteisia voimannäyttöjä, joilla on tarkoitus osoittaa omaa ylivoimaa tai taistelukykyä. Tällöin taistelusta annettu kuva voi olla lopputulosta tai sen saavuttamisen taloudellisuutta tärkeämpi. Esimerkkinä tällaisesta voisi mainita Fallujan kaupungissa vuonna 2004 tapahtuneen kapinan, jonka pääasiallinen tarkoitus lienee ollut aiheuttaa Yhdysvaltain sotavoimille negatiivista julkisuutta osoittamalla, että Irakissa käydään täysimittaista sotaa. Psykologisten operaatioiden ongelmana on nykyään kohderyhmien moninaisuus verrattuna suhteellisen yhtenäiseen mediaan. Esimerkiksi Yhdysvaltain hallitus joutuu pohtiessaan suhtautumista terrorismiepäiltyjen kidutukseen antamaan monia erilaisia signaaleja: kotimaahan hallituksen on osoittava päättäväisyyttä, läntisille liittolaismaille ihmisoikeuksien kunnioittamista ja mahdollisille terroristeille uhkaa joutua häväistyiksi ja kidutetuksi. On selvää, että kaikki nämä tarkoitusperät eivät voi toteutua yhtä aikaa
Moraalinen absolutismi

Moraalinen absolutismi on arvoteoreettinen näkemys, jonka mukaan arvot ovat ehdottomia, muuttumattomia, ikuisia ja riippumattomia inhimillisistä olosuhteista. Moraalisesta absolutismista on käytetty myös termiä moraalinen realismi, mikä kuvastaa moraalisten arvojen olemassaoloa viitekehyksestä riippumatta. Päinvastoin kuin moraalinen relativismi eettinen absolutismi hyväksyy ikuisten eettisten arvojen todellisuuden. Esimerkki eettisestä absolutismista on Platonin ajattelu, jonka mukaan hyvän idea on arvojen pohja. Myös Immanuel Kantin kategoriset imperatiivit edustavat absolutismia.
Altruismi

Eettinen naturalismiEettinen realismiEmotivismiNihilismiSentimentalismi VelvollisuusetiikkaEettinen intuitionismiSopimusetiikkaLuonnonoikeusSeurausetiikkaHyve-etiikka Bioetiikka · LääketiedeYmpäristö · SotaLiike-elämä · TietokoneetYritysten yhteiskuntavastuuTilanne-etiikka Deskriptiivinen etiikkaMoraaliMoraalipsykologiaMoraalirelativismi Altruismi (ransk. altruisme, lat. alter ”toinen”) tarkoittaa epäitsekästä ja pyyteetöntä toimintaa, jossa toisen hyvä asetetaan oman edun edelle. Altruismin vastakohta on egoismi. Termin esitti ranskalainen filosofi Auguste Comte vuonna 1851, jolloin hän määritteli altruismin uhrautumiseksi muiden eduksi. Etiikassa altruismi on oppi, jonka mukaan teon moraalisuus määritellään sen mukaan, tuottaako se hyvää muille. Altruismi on egoismin vastakohta. Altruismi ei sinänsä määrittele sitä, millainen teko tuottaa toisille hyvää. Hyvällä voidaan tarkoittaa mielihyvän lisäämistä ja kivun vähentämistä. Toisaalta hyvä teko voidaan määritellä sellaiseksi, joka tuottaa myös muille onnellisuutta. Altruismi on seurausetiikan haara, sillä siinä arvioidaan tekojen seurauksia vaikuttimien sijaan. Modernit moraalifilosofit ovat yleensä sitä mieltä, että altruismi on tärkeää etiikassa, vaikkakaan kaikki eivät ole samaa mieltä siitä, mitä altruismi on, kuinka sen voi selittää tai millaista sen pitäisi olla
Moraalinen relativismi

Eettinen naturalismiEettinen realismiEmotivismiNihilismiSentimentalismi VelvollisuusetiikkaEettinen intuitionismiSopimusetiikkaLuonnonoikeusSeurausetiikkaHyve-etiikka Bioetiikka · LääketiedeYmpäristö · SotaLiike-elämä · TietokoneetYritysten yhteiskuntavastuuTilanne-etiikka Deskriptiivinen etiikkaMoraaliMoraalipsykologiaMoraalirelativismi Moraalinen relativismi eli moraalirelativismi viittaa etiikassa erilaisiin käsityksiin, joissa moraalin luonne on suhteellinen eli relativistinen, riippuvainen yhteisöstä tai yksilöstä. Tämän ajatusmallin mukaan siis jokin teko ei ole ehdottomasti oikein tai väärin, vaan moraali suhteutetaan aina tiettyihin näkökulmiin. Moraaliseen relativismiin kuuluu myös ontologinen relativismi, johon liittyy ajatus, että kuva todellisuudesta, jonka mukaan moraali määritellään, riippuu kulloinkin vallitsevata tilanteesta ja asiayhteyksistä. Ontologinen relativismi liittyy ontologiseen naturalismiin, johon kuuluvat moraalikäsitykset ovat toisten asioiden suhteen relativistisia, toisten asioiden suhteen realistisia.