nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Vaarallinen lahko

Vaarallinen lahko tai tuhoisa kultti on uskonnollinen yhteisö, jonka johdon toimet aiheuttavat välittömästi tai välillisesti huomattavaa fyysistä, taloudellista tai henkistä vahinkoa ainakin osalle ryhmän jäsenistä tai ryhmän ulkopuolisille. Yleensä vaaralliset lahkot ainakin joskus tappavat tai vammauttavat ihmisiä eri syistä. Syynä tähän voi olla rituaali tai ulkoisen/sisäisen vastustuksen kitkeminen. Lähes kaikki tunnetuimmat ihmisiä surmanneet nykyiset vaaralliset lahkot ovat olleet eristäytyneitä maailmanloppua odottaneita pienehköjä ryhmiä, joilla on vakavia ristiriitoja ryhmän pahana pitämän ulkomaailman kanssa. Monesti vaarallinen lahko tai sen johto toimii lain, yleisesti hyvinä pidettyjen eettisten normien tai hyvän tavan vastaisesti, ja luo omaan aatemaailmaansa pohjautuvat säännöt, joita se valvoo tiukan kurin avulla. Vaarallinen lahko saattaa julkisesti mustamaalata ja peitetysti häiritä vastustajiaan. Se antaa vääriä tietoja ulkopuolisille ja/tai jäsenilleen. Lahko aloittaa melko tavanomaisena uskonnollisena yhteisönä, mutta ajan myötä ryhmän johdon asenne ulkomaailmaa kohtaan muuttuu kielteisemmäksi. Ilmestyy ryhmän sisäisiä ristitiitoja ja taistelu ulkomaailman kanssa. Ulkomaailman ennakkoluuloinen ja äärimmäisen kielteinen, ryhmää ymmärtämätön suhtautuminen kärjistää useissa tapauksissa ristiriitoja. Osaltaan myös tämä saattaa ajaa lahkon johdon väkivaltaan ja/tai itsetuhoon. Vaarallinen lahko voi pahimmillaan ajaa jäsenensä joukkoitsemurhaan/-murhaan, kuten tapahtui esimerkiksi Jonestownissa Guayanassa 1978, jossa sadat Kansan Temppeli -lahkon jäsenet joutuivat juomaan myrkkyä
Sähkötekniikka

ElektroniikkaMittaustekniikkaSähkövoimatekniikkaSäätötekniikka KolmivaihevirtaTasavirtaVaihtovirtaVirtapiiriPätötehoNäennäistehoLoisteho JänniteResistanssiSähkövirta Sähkötekniikka (engl. Electrical engineering) on sähköä ja sähkömagnetismia hyödyntävä ja tutkiva tekniikan haara. Sähkötekniikka on myös teollisuudenala. Nykyään sähkötekniikka on pirstoutunut useiksi teollisuuden-, tieteen- ja tekniikanaloiksi ja on merkittävä tekijä nykyaikaisessa teollisessa yhteiskunnassa. Sähkön historia alkaa noin 1600-luvun alusta. Ensimmäiseksi sähköinsinööriksi on kutsuttu englantilaista William Gilbertiä, joka tutki sähköä ja magnetismia. Hän käytti kirjassaan De Magnete vuodelta 1600 ensimmäisen kerran sanaa ”electricity” eli sähkö. lähde? Sähkötekniikan tutkimus alkoi kehittyä enemmän vasta 1800-luvulla, ja vuosisadan tunnettuja kehitysaskelia olivat Georg Simon Ohmin tekemä ero sähkövirran ja jännitteen välille vuonna 1827, Michael Faradayn vuonna 1831 keksimä sähkömagneettinen induktio ja James Clerk Maxwellin kehittämät Maxwellin yhtälöt. Vuonna 1882 Thomas Edison rakensi ensimmäisen laajamittaisen sähköjakeluverkoston, joka tuotti sähköä 59 kotiin Manhattanilla. Nikola Tesla jätti vuonna 1887 useita patenttihakemuksia uudesta sähkövirran jakelutavasta, jota hän kutsui vaihtovirraksi. Tesla myös työskenteli radioelektroniikan parissa, jonka uranuurtaja Heinrich Hertz pystyi vuoden 1888 kokeissaan lähettämään ja vastaanottamaan radioaaltoja rakentamallaan laitteistolla. Vuonna 1897 Karl Ferdinand Braun esitteli katodiputken, jonka sovellus, katodisädeputki, mahdollisti myöhemmin kuvaputken ja näin ollen myös televisio toteuttamisen
Tiedeyhteisö

Tiedeyhteisö on epämuodollinen yhteisö tiedettä tekeviä tieteilijöitä ja muita toimijoita. On esitetty, että varsinainen tieteen tekemisen perustoimija olisi tiedeyhteisö eikä niinkään yksittäinen tieteilijä. On yleinen näkemys, että tiedon objektiivisuus saavutetaan tieteellisen menetelmän kautta. Tiedeyhteisö toimii erityisesti tiedejulkaisujen ja konferensseissa tapahtuvan keskustelun ja väittelyn kautta. Tiedejulkaisuihin hyväksyttävät tutkimusartikkelit käyvät julkaisijan lisäksi läpi ulkopuoliset alan asiantuntijat vertaisarvioinnissa. Tällä pyritään edistämään objektiivisuutta pitämällä yllä tutkimusmenetelmien ja tulosten tulkinnan laatua. Yleisen tiedeyhteisön lisäksi on lukuisia ”alayhteisöjä”, jotka tekevät työtä tietyillä tieteenaloilla tai tietyissä laitoksissa. Eri tieteenalojen välistä toimintaa kutsutaan poikkitieteellisyydeksi.
Luettelo tieteenaloista

Luettelo tieteenaloista on lista kaikista tieteenaloista. Tieteenalaa opetetaan yleensä yliopistossa tai jollain muulla tavoin. Kullakin akateemisella tieteenalalla on yleensä oma lehti, jossa tutkimustuloksia julkaistaan sekä yhteisö, johon alan harjoittajat kuuluvat. Tieteen alojen määrittely on usein mielivaltaista ja epäselvää. Poikkitieteellisyyden lisääntyminen hämärtää jaottelua entisestään. Keskiajan Euroopassa oli vain neljä tieteenalaa tai tiedekuntaa: teologia, lääketiede, oikeustiede ja taide. Nykyinen tieteenalojen määrä on seurausta tutkimuksen syventymisestä ja laajenemisesta uusille alueille sekä yliopistojen sekularisoitumisesta 1700-luvun jälkipuoliskolla. Tieteenalat suomalaisen tieteenalaluokituksen 2010 mukaan:
Palautumaton monimutkaisuus

Palautumaton monimutkaisuus (engl. irreducible complexity, IC myös redusoimaton monimutkaisuus, RC) on älykkääseen suunnitteluun liittyvä käsite, jonka toi julkisuuteen biokemisti Michael Behe vuonna 1996 ilmestyneessä kirjassaan Darwin's Black Box (Darwinin musta laatikko). Behen mukaan "palautumattomalla monimutkaisuudella" tarkoitetaan "järjestelmää, joka koostuu useista yhteensopivista, toisiinsa vaikuttavista osista, jotka osallistuvat järjestelmän perustoimintaan mutta joista minkä tahansa poistaminen käytännössä lopettaa järjestelmän toiminnan". Palautumattoman monimutkaisuuden näkemyksen mukaan evoluution mukaan tapahtuvassa biologisessa sopeutumisessa olisi funktionaalisesti monimutkaisten rakenteiden tapauksessa kyse sattumasta, joka olisi variaatioiden ja valintojen kautta mahdoton saavuttaa.lähde? Palautumattoman monimutkaisuuden kritiikin mukaan kreationistien biologisessa sopeutumisessa on kyse joko jättipotista tai ei mistään. Käytännössä luonto on täynnä välivaiheita. Palautumaton monimutkaisuus on älykkään suunnittelun kannattajien mukaan biologinen ominaisuus, joka ei voi syntyä suoran suunnatun evoluution kautta järjestelmän osien vähittäisellä kehityksellä. Tiedeyhteisöissä tätä väitettä ei hyväksytä. Eräs syy tälle on se, että 1946 Nobelin palkinnon saanut Hermann Joseph Muller esitti evoluution ennusteena "interlocking complexity"n joka tarkoitti systeemiä, jonka osan poisto lopettaisi toimintansa. Ero Behen ja Mullerin näkemysten välillä oli se, että Muller keskittyi tilanteeseen, jossa olemassa oleva moniosainen solukone muuttuu ajan mittaan, ja Behe keskittyi tilanteeseen, jossa moniosaiseen solukoneeseen lisätään valmiita osia.lähde? Palautumaton kompleksisuus on argumentti, joka sanoo, että "palautumattoman monimutkaisuuden syntyminen luonnollisilla tapahtumasarjoilla olisi erittäin epätodennäköistä, ja tiedämme että älykkäät suunnittelijat, esimerkiksi ihmiset, osaavat tuottaa sitä joten on pätevää sanoa että palautumattoman monimutkaisuuden takana on älykäs suunnittelija." Behen esityksen mukaan evoluutioteorian on vaikea selittää palautumattomasti monimutkaisia rakenteita, koska järjestelmän välivaiheet eivät ole toimivia, jolloin luonnonvalinnalla ei olisi mitään josta pitää kiinni
Itäsaaret

Itäsaaret (ruots. Östra holmarna) on merellisen Kaakkois-Helsingin Laajasalon peruspiiriin kuuluva saaria ja merta käsittävä osa-alue. Alueen pohjoisraja kulkee Santahaminan ja Villingin saarten eteläpuolella. Alueen itäosissa raja jatkuu Ison Leikosaaren ja Uutelan itäpuolelta ja Vuosaaren sataman edustalla olevan Pikku Niinisaaren eteläpuolelta. Idässä naapurina on Sipoon saaristo. Etelässä alue jatkuneeselvennä Halliluodon ja Länsitoukin etelärajojen luota kulkevan sisäisten aluevesien ulkorajalle saakka, josta ulompana sijaitsee Helsingin aluemeri. Itäsaariin kuuluvat muun muassa Pihlajaluoto ja Hattusaari Uutelan eteläpuolella. Pihlajaluoto ja Hattusaari ovat veneilijöiden käyttämiä ulkoilusaaria. Näistä Hattusaaren pohjoisrannalla on pieni uimaranta ja saaressa saa telttailla. Itäsaariin luetaan myös Santahaminan eteläpuolella Puolustusvoimien käytössä olevat Kuivasaari ja Isosaari, joissa on myös pysyvää asutusta varusmiesten ohella. Yhteensä Itäsaarilla asui pysyvästi 16 henkeä vuoden 2010 alussa.
Salatut sodat

Sotamaailma Supersankareiden ja -roistojen tuominen Sotamaailmaan Superroistojen tappio Kolossin ja Varjokissan suhteen päättyminen, Möykky jäi pois Ihmenelosista ja Hulktar sai hänen paikkansa, Hämähäkkimies alkoi käyttämään löytämäänsä mustaa pukua ja myöhemmin puvusta ja entisestä reportterista Eddie Brockista syntyi superroisto Venom, Länsirannikon Kostajat perustettiin, Salatut sodat II Supersankarit:KostajatIhmenelosetRyhmä-Xyksin toimivat sankarit Superroistot:Romutusryhmäyksin toimivat roistot Kapteeni AmerikkaHerra FantastinenProfessori XStorm Tohtori DoomKang ValloittajaUltronTohtori MustekalaRomuttaja Salatut sodat (Marvel Super Heroes Secret Wars) oli Marvelin 12 lehden mittainen lyhytsarja, joka kokosi yhteen suuren osan Marvelin sankareista ja roistoista. Lehti ilmestyi alun perin Yhdysvalloissa vuosina 1984–1985. Suomeksi sarja julkaistiin Hämähäkkimies-lehden kakkossarjana numeroissa 9–12/1987, 1–5/1988 ja 7–10/1988. Viimeinen osa oli tuplapaksuinen, joten se julkaistiin suomeksi kahdessa osassa. Hämähäkkimiehen siirtyminen sotiin oli nähty jo vuonna 1984. Ryhmä-X oli Kapteeni Amerikan johtaman sankareiden ryhmän liittolainen, vaikka he päättivät toimia omana ryhmänään. Tämä herätti sankareissa jonkin verran epäluottamusta. Äärimmäisen voimakas kosminen olento, Tuonpuoleinen, siirtää muut hahmot Taisteluplaneetalle. Tuonpuoleinen lupaa kaikille mitä haluavat, jos he voittavat vihollisensa. Eli ideana oli tehdä sarja jossa paljon hahmoja ottaa yhteen. Sarjan luontiin vaikutti huomattavasti vähän aikaisemmin aloittanut Mattel-yhtiön ensimmäinen suuri lelusarja Marvelin hahmoista. Hämähäkkimies sai Taisteluplaneetalta uuden puvun, joka osoittautui eläväksi loiseksi
Kelmit

Kelmit ovat fiktiivisiä hahmoja Harry Potter -kirjasarjassa. Ryhmään kuului sarjan keskeisimmän hahmon Harry Potterin isä James Potter ja hänen ystävänsä Sirius Musta, Remus Lupin ja Peter Piskuilan. Vaikka jengi esiteltiin vasta Azkabanin vangissa, Kelmit ovat kaikki esitelty (tai vähintään mainittu) aikaisemmin kirjasarjassa. Kelmien pääasiallinen toiminta oli yleinen keppostelu ja pahanteko Tylypahkan koulussa, ja muuallakin ja he olivat hyvin tiivis ja toisilleen uskollinen jengi. Heidän lempipuuhaansa oli Luihuisten tuvan oppilaiden, erityisesti Severus Kalkaroksen, kiusaaminen. Kelmit olivat erityisen lahjakkaita velhoja ja onnistuivatkin saavuttamaan täysoppineen animaagin taidon jo 15-vuotiaina, vaikka kyseisen taidon oppiminen on aikuisellekin velholle tai noidalle pitkä ja hankala tie. Alaikäisyytensä tähden he olivat laittomia animaageja eli eivät näkyneet taikaministeriön rekistereissä. James , Sirius , Remus ja Peter tapasivat saapuessaan Tylypahkaan ja heidät kaikki lajiteltiin Rohkelikkoon. Nelikon ollessa koulussa James ja Sirius olivat hyvin suosittuja ja tunnettuja komeista ulkonäöistään; oppilaat pitivät heidän purevasta huumorintajustaan ja opettajat arvostivat heidän kykyjään, mutteivät käyttäytymistään. Heidän suosionsa ei kuitenkaan ylettynyt kaikkiin asti, sillä Severus Kalkaroksen ja heidän välillään oli syvää vihaa. James ja Sirius kiusasivat usein Kalkarosta, jota he väheksyivät, koska tämä piti pimeyden voimia suuressa arvossa. Remus, joka valittiin valvojaoppilaaksi viidentenä vuonnaan, ei estänyt ystäviään kiusaamiselta, vaikkei hän sitä hyväksynytkään
Elokuvan historia

Elokuvan historia katsotaan yleisimmin alkaneeksi vuodesta 1895, jolloin Lumièren veljekset järjestivät ensimmäisen varsinaisen elokuvaesityksen. Seuraavien kahden vuosikymmenen aikana elokuvan kerronta ja tekniikat etsivät muotojaan. Elokuvan historian käännekohtia ovat esimerkiksi Hollywoodin studiojärjestelmän perustaminen 1910-luvulla, mykkäelokuvan kukoistuskausi 1920-luvulla, äänielokuvan synty vuonna 1927, Hollywood-elokuvan klassinen kausi 1930-luvulta 1950-luvulle, värin ja laajakangasformaatin yleistyminen 1950-luvulla, eurooppalainen realismi ja uuden aallon elokuva sekä digitaalisuuden yleistyminen 1990-luvulla. Elokuva oli ensimmäinen audiovisuaalinen massamedia. Tämän vuoksi sitä käytettiin muun muassa uutisten ja valistuksen/propagandan levittämiseen aina television yleistymiseen saakka. Tämän jälkeen elokuvaa on käytetty lähinnä taiteen ja viihteen välineenä. Elävän kuvan historia ulottuu 1600-luvulle, yli 200 vuotta kauemmas kuin filmin historia. Ensimmäiset elävää kuvaa esittävät laitteet tehtiin 1600- ja 1700-luvuilla. Taikalyhdyllä voitiin esittää kuvapareja, jotka liukuivat toistensa päälle, mutta ei vielä liikkuvaa kuvaa. Taikalyhty oli puinen tai peltinen laatikko, johon kuvat työnnettiin putken ja valonlähteen väliin. 1800-luvulla ranskalainen Joseph Plateau kehitti fenakistoskooppi. Se on rei’itetty kiekko, jota pyörittämällä siihen kiinnitetyt kuvat vaihtuvat ja luovat liikkeen illuusion
Naisrauha

Naisrauha tarkoittaa lakia tai määräystä olla vahingoittamatta tai häiritsemättä erityisesti naisia. Tällä tarkoitettiin historiallisesti erilaisia naisiin kohdistuvia väkivallantekoja. Nykyisin myös naisiin kohdistuvaa perheväkivaltaa ja avioliitossa tapahtuvaa seksuaalista hyväksikäyttöä pidetään naisrauhan rikkomuksina. Valloittajat ovat usein katsoneet oikeudekseen raiskata ja hyväksikäyttää valloittamiensa alueiden naisia. Puolustautujat on kuitenkin joskus saatu antautumaan helpommin lupaamalla jättää näiden naiset rauhaan. Naisrauha kuului muun muassa Ruotsin keskiaikaisiin rauhanvalalakeihin (edsöre). Suomen Ruotsilta valloittaneen Venäjän tsaari Aleksanteri I julisti myös naisrauhan. Karjalan naisrauha 1316 on Ruotsin kuninkaan Birger Maununpojan allekirjoittama pergamentille tehty asiakirja, jota pidetään vanhimpana Suomessa säilyneenä keskiaikaisena dokumenttina. Ruotsin nykyisen rikoskaaren mukaan törkeästä naisrauhanloukkauksesta (grov kvinnofridskränkning) voidaan tuomita vankeuteen mies, joka on tehnyt toistuvia väkivalta-, seksuaali- tai eräitä muita rikoksia naista kohtaan, jonka kanssa mies on ollut naimisissa tai avoliitossa. rauhanrikos · hautarauha · joulurauha · julkisrauha · jumalanrauha · kirkkorauha · kotirauha · kuninkaanrauha · käräjärauha · maanrauha · markkinarauha · naisrauha · tierauha · uskonrauha · koulurauha
Refugi

Refugi tai refugio (eli "vetäytymispaikka") on alue, jolla olosuhteet ovat pysyneet suhteellisen vakaina silloinkin, kun muualla tapahtuu suuria muutoksia, esimerkiksi jäätiköitymisten aikana. Siksi siellä on voinut säilyä eläinten, kasvien tai ihmisten populaatioita. Refugioteorian esitteli vuonna 1969 Jürgen Haffer selityksenä Amazonian alueen biodiversiteetille. Sen mukaan Amazonia olisi kuivunut jääkauden aikana niin, että vain kukkuloiden orografiset sateet olisivat ylläpitäneet metsäsaarekkeita savannin keskellä. Myöhemmät paleoekologiset tutkimukset ovat ristiriidassa Hafferin hypoteesin kanssa. Vaikka Amazonin tapaukselle etsitään muita selityksiä, Hafferin esittelemä konsepti on hyväksytty laajalti tiedeyhteisössä. Se on irrotettu alkuperäisestä yhteydestään jäätiköitymisestä tropiikin biodiversiteetin selittäjänä, ja tarkoittaa nyttemmin mitä tahansa eristäytyvää aluetta, jossa lajeja voi säilyä ekologisen muutoksen aikana. Great Smoky Mountainsin kansallispuiston lajikirjo on suurempi kuin ympäröivien alueiden, ja tämä on selitetty sillä, että alue olisi ollut refugio miljoonien vuosien ajan. Samoin tietyt vuoristojen havumetsät Kaliforniassa sekä tammimetsät Meksikon ja Arizonan alueella ovat yleisesti tunnettuja potentiaalisia refugeja. Samaan tapaan kuin lämpimään sopeutuneet lajit löysivät suojapaikkoja kylmien kausien aikana, myös kylmään sopeutuneilla lajeilla on ollut refugeja lämpimien jaksojen aikana. Tyypillisesti nämä ovat sijainneet vuoristoissa. Viime jääkauden kylmimpien vaiheiden aikana Eurooppa oli ihmisille elinkelpoinen vain osittain
Sergio Aragonés

Sergio Aragonés (s. 6. syyskuuta 1937 Castellón, Espanja) on espanjalaissyntyinen sarjakuvapiirtäjä, joka on tehnyt piirroksia MAD-lehteen ja luonut sarjakuvahahmo Urho Epäonnensoturin (Groo the Wanderer). Aragonés muutti nuorena Espanjasta perheensä mukana Meksikoon. Vuonna 1962 hän muutti Yhdysvaltoihin. Hän päätyi New Yorkiin vain 20 dollaria mukanaan ja teki siellä hanttihommia kunnes meni näytekansion kanssa Mad Magazinen toimistoon kysymään töitä. Hänen englannintaitonsa ei ollut vielä kovin hyvä, joten hän pyysi tulkikseen Spy vs. Spy -sarjan luojan Antonio Prohíaksen. Prohías tosin osasi vielä vähemmän englantia. Madin kustantaja Bill Gaines onneksi piti Aragonésin näytetöistä ja palkkasi tämän. Aragonés tuli kuuluisaksi sivujen mariginaaleihin piirtämistään pikkuruisista pilakuvistaan, eikä hänen suuremmissakaan kuvituksissaan yleensä ole paljon tekstiä vaan ne toimivat pelkän kuvan voimalla. Aragonés on nopea piirtäjä, ja joidenkin tietojen mukaan hän ei tee luonnoksia vaan piirtää sarjansa suoraan valmiiksi tussilla
Reijo Karhinen

Reijo Tapani Karhinen (s. 17. tammikuuta 1955 Juva) on suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja. Hän oli OP-finanssiryhmän pääjohtaja vuosina 2007–2018, kunnes jäi eläkkeelle. Marraskuussa 2017 Karhinen nimitettiin Valtion kehitysyhtiö Vake Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. Huhtikuussa 2020 Karhinen vapautettiin Vaken hallituksen puheenjohtajan tehtävästä. Karhinen varttui nelilapsisessa maanviljelijäperheessä Juvan kunnan Härkälän kylän Harjulan tilalla. Hän valmistui ylioppilaaksi Juvan yhteiskoulusta 1975 ja kauppatieteiden maisteriksi Turun kauppakorkeakoulusta vuonna 1979 pääaineenaan laskentatoimi. Opiskeluaikoinaan Karhinen työskenteli kesäapulaisena Turun Suomalaisessa Säästöpankissa. Muutoin hän on tehnyt koko opiskelujen jälkeisen työuransa OP-Pohjolan esimiestehtävissä. Vuosina 1979–1984 Karhinen toimi Juvan Osuuspankin apulaisjohtajana, minkä jälkeen hän työskenteli toimitusjohtajana Varkauden (1985–1988), Savonlinnan (1988–1990) ja Kuopion (1990–1994) Osuuspankeissa. Vuonna 1994 Karhinen kutsuttiin Osuuspankkien Keskusliiton (OKL) ja Osuuspankkien Keskuspankin (OKO) johtokuntien jäseneksi
Uusi Amsterdam

Johannes Vingboonsin maalaus Uudesta Amsterdamista vuodelta 1664. Uusi Amsterdam (holl. Nieuw Amsterdam) oli hollantilaisten uudisasukkaiden vuonna 1626 Manhattanin saarelle perustama siirtokunta. Alueen löysi vuonna 1609 Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian palveluksessa ollut brittiläinen merikapteeni Henry Hudson etsiessään uutta kauppareittiä Intiaan. Alankomaat ei kuitenkaan vielä tuolloin ollut kiinnostunut uudesta alueesta, ja siirtokunta sinne perustettiinkin vasta 1620-luvulla. Englantilaiset valloittivat siirtokunnan itselleen vuonna 1664. Hollantilaiset valtasivat sen takaisin vuonna 1673, mutta joutuivat luovuttamaan sen lopullisesti Englannille Westminsterin sopimuksessa vuonna 1674. Englantilaiset vaihtoivat siirtokunnan nimen New Yorkiksi. Henry Hudsonin vierailun jälkeen monet hollantilaiset kauppiaat lähettivät pieniä retkikuntia Hudsonjoelle (nimetty löytäjänsä mukaan) tutkimaan turkiskaupan mahdollisuuksia. Vuonna 1621 perustettu Hollannin Länsi-Intian kauppakomppania sai oikeuden rakentaa alueelle kauppa-asemia. Vuonna 1624 alankomaalainen alus Nieuw Nederlandt toi 30 protestanttista perhettä Valloniasta Hudsonjoen varteen New Yorkin alueelle. Suurin osa siirtolaisista jatkoi matkaansa nykyisen Albanyn kaupungin lähellä sijainneeseen Fort Orangeen, joka oli aiemmin tulleiden hollantilaisten ja paikallisten intiaanien välinen turkiskaupan keskus
Reijola (Helsinki)

Reijola (ruots. Grejus) on Länsi-Helsingissä sijaitseva kaupungin peruspiiriksi kutsuttu hallinnollinen alue. Se käsittää kolme paremmin tunnettua osa-aluetta: Laakson, Ruskeasuon ja Meilahden. Myös Pikku Huopalahden asuinalue kuuluu suurimmaksi osaksi Reijolan peruspiiriin. Peruspiiri on saanut nimensä Grejuksen (Reijolan) tilan mukaan. Peruspiirissä on yhteensä asukkaita noin 15 400 (2008 alussa) ja työpaikkoja 20 900 (2005 lopussa). Eniten työtä tarjosi Meilahti, jolla sijaitsee mm. laaja Meilahden sairaala-alue. Reijolan peruspiirin koulutustaso (30,3% asukkaista korkeakoulututkinto) on jonkin verran kaupungin peruspiirien keskiarvoa korkeampi ja työttömyysaste (5,9% vuonna 2006) keskiarvoa matalampi. Peruspiirin asukkaista suomenkielisiä on 85,3%, ruotsinkielisiä 7,6% ja muunkielisiä 7,1% (2008 alussa). Helsingissä syntyneitä on 39,4%. Reijolan alueen eteläosa ja Mannerheimintien varsi on perinteistä kantakaupunkia
Cherokeet

Cherokeet ovat Pohjois-Amerikan asukasluvultaan suurin intiaanikansa, joka 1500-luvulla, eurooppalaisten kontaktin aikaan asutti nykyisen Yhdysvaltojen itä- ja kaakkoisosia. Myöhemmin 1800-luvulla heidät pakkosiirrettiin Ozarkin ylätasangolle, Kansasiin ja Oklahomaan. Cherokeet olivat yksi niin kutsutuista viidestä sivistyneestä heimosta. Cherokeet omaksuivat eurooppalaisten tapoja, ja alkoivat rakentaa myllyjä, sahoja ja kyliä. He perustivat oman lainsäädännönkin, joka ajettiin alas eurooppalaisten ottaessa cherokeiden maat haltuunsa. Cherokeet puhuvat cherokeen kieltä, jolle Sequoyah (n. 1767–1843) loi vuosien työn tuloksena kirjoitusjärjestelmän 1800-luvun alkupuolella. Espanjalainen tutkimusmatkailija ja valloittaja Hernando de Soto retkikuntineen matkusti vuonna 1540 ensimmäisenä eurooppalaisena Pohjois-Amerikan kaakkoisalueella ja oli hyvin vaikuttunut cherokeiden kehittyneestä kulttuurista. Vuosikymmeniä myöhemmin cherokeiden kylissä vieraili satunnaisia ranskalaisia turkiskauppiaita, mutta ensimmäinen vakituisen kauppasuhteen eurooppalaisiin cherokeet loivat 1630-luvun alussa, jolloin nykyisten Virginian ja Pohjois-Carolinan brittiläisten siirtokuntien kauppiaat tutustuivat paikallisiin intiaanikyliin. Vuosien 1689–1763 välillä käydyissä ranskalais-intiaanisodissa cherokeet taistelivat pääasiassa brittien puolella. Samalla cherokeet joutuivat sotimaan Uutta Ranskaa tukevia heimoja vastaan, vaikka nämä eivät olleet heidän perinteisiä vihollisiaan. Nykyisen Montgomeryn liepeille Alabamaan rakennettu Uuden Ranskan linnake ja kauppa-asema Fort Toulouse veti cherokeita puoleensa 1720-luvun aikana
Kansandemokratia

Kansandemokratia tai kansantasavalta on marxilais-leniniläisten puolueiden hallitsemissa valtioissa käytetty hallintomuoto. Nimitys kansandemokratia sisältää ajatuksen, että järjestelmä eroaa porvarillisesta demokratiasta. Ideologian mukaan valta oli työväenluokan eli ns. proletariaatin. Tällöin valtio on ”koko kansan valtio”, koska porvaristo luokkana on hävinnyt. Tällöin ei enää ole tarvetta porvarilliselle demokratialle, jonka Vladimir Lenin näki kaikkein tehokkaimpana diktatuurin muotona, joka alistaa työväenluokkaa, puolustaa porvaristoa ja antaa etuoikeuksia porvaristolle riistäjäluokkana. Yhteistä kansandemokratioille on demokraattiseen sentralismiin perustuva yksipuoluejärjestelmä ja kommunistisen puolueen johtoasema. Kansandemokratioita nimitettiin kommunistisiksi tai sosialistisiksi valtioiksi. Vaaleissa ehdokkaat ovat kommunistisen puolueen jäseniä tai vähintäänkin sen hyväksymiä. Kommunistipuolueen ohella saattaa olla epäitsenäisiä apupuolueita, esimerkiksi talonpoikien puolue. Itäblokin kansandemokratioiden kommunistihallitukset kaatuivat vuonna 1989. Lopullisesti itäblokki hajosi Neuvostoliiton hajottua 26