nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
The Beach Boys

Brian WilsonMike LoveAl JardineBruce Johnston Carl WilsonDennis WilsonBlondie ChaplinRicky FataarDavid Marks Capitol, Brother, Reprise, Caribou The Beach Boys on yhdysvaltalainen pop- ja rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1961. Se tuli ensimmäisinä vuosinaan tunnetuksi moniäänisistä lauluharmonioistaan sekä surf pop -genren suurimpana nimenä. 1960-luvun puolivälissä yhtye kehittyi nopeasti yhdeksi vaikutusvaltaisimmista popmusiikin uudistajista. Vuonna 1966 julkaistu Pet Sounds -levy sekä single ”Good Vibrations” mielletään usein kevyen musiikin keskeisimpiin teoksiin. The Beach Boys oli 1960-luvulla ainoa amerikkalainen yhtye, joka kykeni kilpailemaan suosiosta The Beatlesin kanssa. The Beach Boysin klassiseen kokoonpanoon kuuluivat Wilsonin veljekset Brian (basso, kosketinsoittimet, laulu), Carl (kitara, laulu) ja Dennis (rummut, laulu), heidän serkkunsa Mike Love (laulu, saksofoni), ystävänsä Al Jardine (kitara, laulu) sekä vuonna 1965 yhtyeeseen liittynyt pitkäaikainen jäsen Bruce Johnston (kosketinsoittimet, basso, laulu). Yhtyeen tyylissä ja kokoonpanossa on tapahtunut vuosien saatossa monia muutoksia. The Beach Boysia ovat koetelleet Brian Wilsonin mielenterveys- ja huumeongelmat, Dennis Wilsonin ja Carl Wilsonin kuolemat sekä oikeusriidat jäljelle jääneiden jäsenten välillä. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat ”Good Vibrationsin” lisäksi ”I Get Around”, ”God Only Knows”, ”Wouldn’t It Be Nice”, ”Sloop John B”, ”Don’t Worry Baby”, "Surfin’ USA" ja ”California Girls”. Brian Wilson perusti Beach Boysin vuonna 1961 veljiensä Carl Wilsonin ja Dennis Wilsonin, serkkunsa Mike Loven ja ystävänsä Al Jardinen kanssa. Vuosina 1962–1963 Al Jardinea tuurasi kitarassa David Marks. Ensimmäisestä singlestä, ”Surfin” saakka moniääniset lauluvokaalit olivat aina keskeinen osa Beach Boysin soundia
Nuorisokulttuuri

Nuorisokulttuuri on teinien tai laajemmin nuorten alakulttuuri, joka koostuu nuorten tulkinnasta nykymaailmasta ja siitä pohjautuvasta käyttäytymis- ja pukeutumistavoista, se on myös nuorien reaktio sille mitä senhetkinen elämänympäristö on, ja se mitä nuorilta vaaditaan ja odotetaan aikuisena. Se on yhteiskunnallinen ilmiö, joka on saanut alkunsa Yhdysvalloissa 1950-luvun alkupuolella, leviten hiljan myöhemmin myös muihin läntisiin teollisuusmaihin. Eräät kulttuurin piirteet vetoavat työläisnuorisoon kun taas jotkut keski- ja yläluokan nuorisoon. Kaupallistamisella on myös erittäin merkittävä osa nuorisokulttuurissa, sillä muun muassa tavarat ja vaatteet toimivat nuorison tyylien rakentajina, jolloin voidaan puhua pikemminkin nuorisomuodista tai nuorisomainonnasta. Suomessa nuoriso omaksuu nopeasti kansainvälisiä tyylejä ja muoteja. Muun muassa sosiologit tutkivat alakulttuurien ja nuorisoliikkeiden syntyä, laajenemista sekä sammumisen kiertokulkua.
Lama (uskonto)

Lama on tiibetinbuddhalainen opettaja (vastaava kuin sanskriitin guru). Sanatarkasti käännettynä lama tarkoittaa "ei kenenkään alaisuudessa", jolla tarkoitetaan sitä, että lamat ovat korkein mahdollinen auktoriteetti, jota muut buddhalaiset voivat konsultoida uskonasioissa. Lama on keskeisessä asemassa tiibetinbuddhalaisuudessa. Tämän takia tiibetinbuddhalaisuutta joskus virheellisesti nimitetään lamalaisuudeksi. Tiibetinbuddhalaiset turvautuvat kolmen jalokiven (Buddha, Dharma, Sangha) ohella myös lamaan, jota pidetään kolmen jalokiven elävänä edustajana. Opettajan oletetaan toimivan aina oppilaidensa parhaaksi, ja oppilaan on noudatettava laman antamia ohjeita tarkasti. Tunnetuimpia lamoja ovat Gelug-linjan dalai-lama ja panchen-lama sekä Karma-kagyü-linjan Karmapa ja Shamarpa. Useimmat lamat ovat munkkeja tai nunnia, kagyü, sakya ja nyingma-koulukunnissa Lama-nimitystä voidaan käyttää myös maallikoista, yleensä edistyneistä tantrisista harjoittajista.
Hiroshiman ja Nagasakin pommitukset

Yhdysvallat Yhdistynyt kuningaskunta William S. ParsonsPaul TibbetsRobert A. LewisCharles Sweeney 1 brittiläinen7 alankomaalaista n. 135 000 kuollutta Hiroshima ja Nagasaki ovat kaksi Japanissa sijaitsevaa kaupunkia, joita kumpaakin vastaan Yhdysvallat hyökkäsi atomipommilla elokuussa vuonna 1945 (Hiroshima 6. elokuuta ja Nagasaki 9. elokuuta). Ne ovat ainoat kohteet ihmiskunnan historiassa, joita vastaan ydinpommia on käytetty sodassa. Iskujen katsotaan olleen merkittävä tekijä toisen maailmansodan päättymisessä. Pommit pudotettiin varta vasten muodostetun 509. pommitus- ja kuljetuslentorykmentin (engl. 509th Composite Group) B-29 Superfortress -pommikoneista. Rykmentti oli sijoitettu Tinianin saarelle Mariaaneille
Viemäri

Viemäri on joko jätevesiviemäri, hulevesiviemäri eli sulamis- ja sadevesiviemäri tai perustusten kuivatusta varten oleva viemäri. Viemäriputkisto on rakennuksessa tai maan alla sijaitseva eri kokoisista betoni-, valurauta- ja muoviputkista koostuva järjestelmä, joka kattaa tyypillisesti kuntien kaava-alueet ja taajamat. Nykyään vesihuollossa käytetään yleisesti muovisia putkijärjestelmiä. Viemäröinti on keskeinen osa sanitaatiota, joka puolestaan kuuluu YK:n maailmanlaajuisiin Kestävän kehityksen tavoitteisiin. Erityisenä tavoitteena on tarjota jonkinlainen vessa kaikille maailman ihmisille vuoteen 2030 mennessä. Vuonna 2019 edelleen 673 miljoonaa ihmistä teki tarpeensa ulkona. Myös haja-asutusalueille rakennetaan jätevesiviemäröintejä yhä useammin. Suomessa kuntien on nykyisten säännösten mukaan määriteltävä viemärilaitokselle toiminta-alue, jonka sisällä sekä kiinteistöillä että viemärilaitoksella on velvollisuus liittää kiinteistö verkostoon. Viime vuosina on monella pienemmällä paikkakunnalla perustettu myös vesi- ja viemäriosuuskuntia jotka omatoimisesti ovat rakentaneet putkiverkostoja, joita on liitetty kunnallisverkkoon. Viemäriverkostoon liittyminen on Suomessa edullisempaa kuin jätevesien käsittely omalla kiinteistöllä, jos verkostoon liittyy noin viisi taloutta kilometriä kohden. Paineviemäritekniikalla näitä on voitu toteuttaa kevyemmällä kalustolla, aiheuttaen vähemmän vahinkoa ympäristöön.lähde? Jätevesiviemärin kautta käsitellään muualla maailmassa, erityisesti Yhdysvalloissa, myös biojätteet siten, että ne pilkotaan viemäriin kytketyillä jätemyllyillä viemäriin paremmin sopivaan kokoon ja huuhdellaan muun jäteveden mukana viemäriverkostoon
Henri Becquerel

Antoine Henri Becquerel ([ɑ̃ˈtwan ɑ̃ˈri bɛkəˈrɛl]; 15. joulukuuta 1852 – 25. elokuuta 1908) oli ranskalainen fyysikko, joka muistetaan parhaiten spontaanin eli luonnollisen radioaktiivisuuden löytämisestä vuonna 1896. Becquerel palkittiin löydöstään Nobelin fysiikanpalkinnolla vuonna 1903 yhdessä Pierre ja Marie Curien kanssa. Henri Becquerelin mukaan nimettiin aktiivisuuden SI-mittayksikkö becquerel (Bq), joka kuvaa hajonneiden ytimien lukumäärää yhden sekunnin aikana. Becquerel syntyi Pariisissa tieteilijätaustaiseen sukuun. Hänen isänsä, Alexandre Edmond Becquerel, oli soveltavan fysiikan professori, jonka tutkimukset koskivat pääasiassa auringon säteilyä ja fosforesenssia. Becquerelin isoisä, Antoine César, taas ansioitui sähkökemistinä. Hän keksi menetelmän, jolla metalleja voidaan elektrolyyttisesti erottaa malmeista. Becquerel kävi lukiota Lycée Louis-le-Grandissa valmistuen ylioppilaaksi vuonna 1872. Ylioppilastutkintonsa jälkeen Becquerel jatkoi opiskeluitaan arvostetussa École Polytechnique -korkeakoulussa kahden vuoden ajan. Vuodesta 1874 lähtien Becquerel opiskeli itsensä insinööriksi École nationale des ponts et chaussées'ssa, missä hän päätti tutkintonsa kolme vuoden jälkeen
Venezuelan talous

Venezuelan talous on markkinaperustainen sekatalous, jossa öljyn tuotannolla ja viennillä on merkittävä osuus. Se on maailman mitassa parempaa keskitasoa, koska sen asukaskohtainen BKT vuonna 2014 oli 68. sijalla muihin maihin verrattuna. Venezuelan koko bruttokansantuotanto on 31. sijalla. Maan talous perustuu noin puoliksi öljyn vientiin. Maa on viidenneksi suurin öljynviejä. Lisäksi maa vie muun muassa maataloustuotteita, ja sillä on tuottava teollisuus. Venezuelaan tuodaan erilaisia koneita, raaka-aineita ja kulutustavaroita. Maan talous kasvoi 1950-luvulta 1980-luvulle. Väestöön nähden maa tuottaa liian vähän elintarvikkeita. Kaudellaan 1999–2013 Venezuelan presidentti Hugo Chavez pyrki kehittämään maahan sosialismia
Timo Koivusalo

Humanismin käsi (1997) Elokuvataiteen Suomi-palkinto (2001) Timo Johannes Koivusalo (s. 31. lokakuuta 1963 Pori) on suomalainen elokuvatuottaja, -ohjaaja ja -käsikirjoittaja, laulaja, lauluntekijä, juontaja, kolumnisti, näyttelijä ja viihdetaiteilija. Hän aloitti uransa televisiojuontajana vuonna 1992 Tuttu Juttu Show'ssa, jota hän juonsi yhdessä Joel Hallikaisen kanssa. Vuotta myöhemmin Koivusalo esitti nimihahmoa televisiosarjassa Pekko Aikamiespoika. Hahmosta tuli suosittu ja se esiintyi sarjan jälkeen päähenkilönä viidessä koko illan elokuvassa, jotka Koivusalo myös tuotti, ohjasi ja käsikirjoitti. Nykyään Koivusalo tunnetaan varsinkin ohjaajana. Hän on katsojamäärillä mitattuna menestynein suomalainen nykyohjaaja. Hänen menestyneimpiä elokuviaan ovat Rentun ruusu (2001), Kalteva torni (2006), Vuonna 85 (2013) sekä kaksi Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla -kirjasarjaan perustuvaa elokuvaa; Täällä pohjantähden alla ja Täällä Pohjantähden alla II. Timo Koivusalo on tehnyt uraa myös tv-juontajana. Hän juonsi Yle TV2:n suosittua parisuhdevisailua Tuttu Juttu Show (1992–2002, 2019), parinaan Joel Hallikainen. Tuttu Juttu Show'ssa esitetystä Koivusalon säveltämästä ja sanoittamasta ”Kuurankukka”-laulusta (1992) tuli hitti, joka nosti Hallikaisen yhdeksi Suomen suosituimmista artisteista 1990-luvun alkupuoliskolla
Oikeuslähde

Oikeuslähteellä tarkoitetaan lähdettä, josta ilmenevän oikeusohjeen lainsoveltaja on oikeutettu tai velvollinen ottamaan huomioon ratkaisutoiminnassaan. Oikeuslähteitä systematisoitaessa on yleensä pidetty erityisesti silmällä tuomarin ratkaisutoimintaa, mutta samat oikeuslähteet koskevat soveltuvin osin myös esimerkiksi hallintoviranomaisia. Oikeuslähdeopin juuret ovat Tolosen mukaan Pohjoismaissa 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa, mutta Keski-Euroopassa ne ulottuvat 1500-luvulle ja luonnonoikeuden kautta vielä paljon kauemmas. Silti vasta myöhemmin tapahtunut oikeuden positivoituminen (ius positivus, asetettu oikeus) jätti tapaoikeuden taemmas ensisijaisena oikeuslähteenä eli oikeudellisen harkinnan perusteena. Positivoituminen voi silti tapahtua lainsäädännön tai oikeuskäytännön kautta, edellinen kuten mannermainen eurooppalainen oikeus ja jälkimmäinen kuten brittiläinen ja amerikkalainen eli angloamerikkalainen oikeus. Myös oikeustiede positivoi oikeutta systematisoinnin ja tulkinnan avulla, muun muassa tunnistamalla normiristiriitoja ja esittämällä niille perusteltuja ratkaisuja. Samalla tavalla yhteiskunnan yleinen kehitys muovaa oikeutta arvojensa, intressiensä ja vaateidensa kautta. Yleistäen, lainsäätäjien ja tuomioistuinten näkökulma oikeuslähteisiin on auktoriteettia eli voimassaoloa korostava, oikeustieteellä taas oikeuden systemaattista sisältöä korostava ja yhteiskunnalla oikeuden toteutumista eli oikeutta realisoivia tapahtumia korostava. Suomalaisista tutkijoista oikeuslähteitä ovat tarkastelleet tai ainakin sivunneet Otto Brusiin jo 1930-luvulla ja Osvi Lahtinen 1950-luvulla. Kaarle Makkonen jakaa väitöskirjassaan vuonna 1965 oikeudelliset ratkaisutilanteet yksinkertaisiin, tulkinta- ja aukkotilanteisiin. Aulis Aarnion teoria oikeuslähteistä, esitettynä ensimmäisen kerran vuonna 1982 kirjassa Oikeussäännösten tulkinta ja myöhemmin eli 1989 kirjassa Laintulkinnan teoria perustuu kuitenkin erilaiseen näkökulmaan eli niiden velvoittavuuteen. Aulis Aarnion mukaan oikeuslähteet voidaan Suomessa jakaa kolmeen ryhmään niiden velvoittavuuden mukaan: 1
Reinheitsgebot

Reinheitsgebot (suoraan käännettynä "puhtausmääräys"), oluen puhtauslaki, on Baijerissa, Ingolstadtissa 23. huhtikuuta 1516 annettu määräys oluen valmistuksesta ja myynnistä. Alkuperäisessä tekstissä määrättiin, että ainoat ainesosat joita voi käyttää oluen panossa ovat vesi, ohra ja humala. Laki määritteli myös oluen hinnaksi 1–2 penniä Maßia (1,069 litraa) kohden. Reinheitsgebot ei ole enää Saksassa voimassa oleva laki vaan sen on korvannut Vorläufiges deutsches Biergesetz, joka sallii Reinheitsgebotista poiketen muun muassa vehnämaltaan ja ruokosokerin, mutta kieltää mallastamattoman ohran käytön. Alkuperäinen laki ei myöskään mainitse hiivaa. Vasta 1800-luvulla Louis Pasteur keksi mikro-organismien roolin käymisprosessissa - siksi hiivan ei tiedetty olevan oluen ainesosa. Oluenpanijat yleensä ottivat edellisen oluterän sakkaa ja lisäsivät sitä seuraavaan siirtäen samalla käymiseen tarvittavat mikro-organismit. Jos sakkaa ei ollut saatavilla, he laittoivat sammiot avoimeen tilaan, jossa villihiivat ja muut ilmassa olevat mikrobit siirtyvät vierteeseen aloittaen käymisen (vrt. lambic). Humalaa käytettiin oluessa ennen kaikkea säilöntäaineena. Reinheitsgebotin tarkoituksena oli estää muiden huonompien säilöntämenetelmien käyttäminen
Windows Embedded Compact

Windows Embedded Compact (aikaisemmin Windows Embedded CE, Windows CE, tai Windows Powered) on Microsoftin kehittämä käyttöjärjestelmä pienitehoisiin ja laiteresursseiltaan vaatimattomiin laitteisiin. Sen ydin eroaa huomattavasti työpöytäkoneisiin tarkoitetuista Windows-versioista. Käyttöjärjestelmän tukemia suoritinarkkitehtuureja ovat MIPS, ARM, Intelin x86 ja Hitachin SuperH, ja ohjelmistot on useimmiten käännetty kahdelle ensimmäiselle. Windows CE:tä on käytetty etenkin kämmentietokoneissa (Pocket PC:ssä) sekä muutamissa matkapuhelimissa (Windows Mobile -jakelut). Se toimii myös Sega Dreamcastissa ja Xboxissa, joskaan Xboxin normaali käyttöjärjestelmä ei ole CE vaan ominaisuuksiltaan riisuttu Windows 2000. Viimeisen Windows Embedded Compact 2013 -version (myös nimellä "Windows CE 8.0") laajennettu tuki päättyi 10. lokakuuta 2023. Alkuvuosina Windows CE -laitteissa oli Windows-logo kotelossa ja myöhemmin lisensoijat saivat muokata järjestelmää ja käyttää omaa käyttöliittymää sen päällä. Käyttöjärjestelmää lisensoitiin vain laitteistovalmistajille, mutta Microsoft mainosti sitä Windows 95:n käyttöliittymän kanssa. Windows CE oli Microsoftin kolmas yritys tehdä mobiilialusta kun kaksi muuta ei edennyt markkinoille asti: Microsoftilla oli aiemmin WinPad ja Pulsar -projektit, joista ensimmäinen oli suunnattu yrityskäyttöön ja jälkimmäinen kuluttajamarkkinoille. Käyttöliittymästä oli dokumenttien ympärille suunniteltu prototyyppi, joka sittemmin korvattiin Windows 95:n kaltaisella käyttöliittymällä, joka oli tyhjästä toteutettu
Ariodante

Ariodante on Georg Friedrich Händelin säveltämä ooppera. Nimettömän tekijän kirjoittama libretto perustuu Antonio Salvin teokseen, joka puolestaan on sovitus Ludovico Arioston Orlando Furiososta. Oopperan ensiesitys oli kuninkaallisessa oopperatalossa Lontoon Covent Gardenissa 8. tammikuuta 1735. Kuten muutkin Händelin opera seria -genren oopperat, Ariodante painui alkusuosion jälkeen unohduksiin yli kahdeksisadaksi vuodeksi. 1970-luvulla se herätettiin henkiin, ja sitä pidetään yhtenä Händelin hienoimmista oopperoista. Ensiesityksessä rooleja esittivät seuraavat laulajat:
Damaskos

Koordinaatit: 33°30′47″N, 36°17′31″E Damaskos  (arab. دمشق الشام‎, Dimašq aš-Šām, usein lyhennettynä دمشق, Dimašq, puhekielessä الشام, aš-Šām, syyr. ܕܪܡܣܘܩ) on Syyrian pääkaupunki. Noin vuonna 2500 eaa. perustettua kaupunkia pidetään usein maailman vanhimpana yhtäjaksoisesti asutettuna kaupunkina. Vuonna 2004 kaupungissa oli 1 414 913 asukasta, arvio vuodelle 2021 on 2,1 miljoonaa asukasta. Sen suurkaupunkialueella asui vuonna 2014 arviolta 2,5 miljoonaa henkilöälähde?. Damaskos on Aleppon jälkeen Syyrian toiseksi suurin kaupunki. Kaupungin ulkopuolella Tell Ramadissa tehdyt kaivaukset ovat osoittaneet kaupungin olleen asuttu jo 8 000–10 000 eaa. Lukuisat kaupunkia hallinneet kansat ovat jättäneet Damaskokseen valtavan määrän hautautuneita raunioita. Damaskoksen vanhakaupunki on yksi Unescon maailmanperintöluettelon kohteista. Damaskos sijaitsee paikalla, jossa Baradajoki tuo vettä Anti-Libanonin vuorilta suurelle ja hedelmälliselle keidasalueelle
Sveitsiläiskaarti

Sveitsiläiskaarti (ital. Guardia svizzera pontificia (GSP), lat. Pontificia Cohors Helvetica tai Cohors Pedestris Helvetiorum a Sacra Custodia Pontificis, saks. Päpstliche Schweizergarde, ransk. Garde suisse pontificale, retoromaaniksi Guardia svizra papala) on sveitsiläisistä koostuva sotilasyksikkö, jonka tehtävänä on paavin ja Vatikaanivaltion turvallisuuden takaaminen. Sen perusti paavi Julius II vuonna 1506 pyytämällä hyvinä palkkasotilaina tunnettuja sveitsiläisiä turvaamaan Vatikaania aseilla. Vatikaanin Sveitsiläiskaarti on yksi maailman vanhimpia edelleen toimivia sotilasosastoja. Sen vuosipäivä on 6. toukokuuta. Sveitsiläiskaarti on Vatikaanin ainoa sotilaallinen yksikkö, ja sen päätehtävä on huolehtia paavin turvallisuudesta. Seremoniaroolin ohella kaarti on nykyaikainen ja hyvin koulutettu turvallisuusyksikkö. Vatikaanivaltion sotilaallisesta puolustuksesta vastaa tarvittaessa Italian armeija
Uskonto Kiinassa

Tarkennus: Perustuuko tämä johonkin lähteisiin vai luuloihin? Eikö kungfutselaisuus ole nykyisin nimenomaan rohkaistua? Islaminuskoisia on enemmän kristittyjä, mutta sitä ei edes ole mainittu. Kiinan uskonnot ovat perinteiset taolaisuus, kungfutselaisuus ja buddhalaisuus. Näistä kolmesta uskonnosta käytetään usein termiä "Kiinan kolme tietä". Taolaisuus ja kungfutselaisuus ovat syntyneet Kiinassa, ja buddhalaisuus on peräisin Nepalista. Myös kristinusko ja islam ovat eläneet Kiinassa jo pitkään. Buddhalaisuudesta ja taolaisuudesta juontava Falun Gong -liike on ollut esillä, kun Kiinan kommunistinen puolue ja valtio ovat pyrkineet hävittämään sen väkivaltaisesti presidentti Jiang Zeminin päätöksellä. Virallisten tietojen mukaan maassa on noin 100 miljoonaa uskonnollisesti aktiivista ihmistä, eräiden arvioiden mukaan 300 miljoonaa. Näistä noin 200 miljoonaa olisi buddhalaisia, taolaisia tai palvoisi legendaarisia hahmoja kuten lohikäärmekuningasta tai hyvän onnen jumalaa. Buddhalaisuuden suuntauksista theravada- ja tiibetinbuddhalaisuus ovat etnisten vähemmistöjen kannattamia. Perinteisesti islaminuskoisia kansoja, huita, kazakkeja ja uiguureja on Kiinassa noin 20 miljoonaa. Kristittyjä on mahdollisesti jopa 40 miljoonaa, virallisten lukujen mukaan 16 miljoonaa. Toisen tutkimuksen mukaan maassa olisi 40 miljoonaa protestanttia ja 14 miljoonaa katolilaista
Nokia-missio

Nokian herätys eli Nokia-missio oli kristillinen, tarkemmin sanottuna karismaattinen, luterilaisen kirkon sisällä syntynyt herätysliike, joka oli lähtöisin Nokialta. Nokia Missio järjestäytyi vuonna 2008 omaksi kirkkokunnakseen, joka tunnettiin nimellä Nokia Missio Church. Liike jakaantui vuonna 2012 Nokia Missio Churchiksi (joka vaihtoi myöhemmin nimekseen Uuden toivon seurakunnat) ja Missiomaailma ry:ksi. Kirkkokunnan hallituksen puheenjohtajana toimii Jukka Mononen ja Missiomaailma-lähetysjärjestöä johtaa Markus Korhonen. Nokian herätys syntyi Nokian kirkkoherran Markku Koiviston voimakkaan karismaattisen uudistumisen seurauksena hänen parannuttuaan imusolmukesyövästä vuonna 1991. Nokian kirkossa alettiin pitää kirkkoherra Koiviston johdolla ns. torstai-iltoja, joille olivat tyypillisiä voimakas ylistys ja rukous sekä monenlaiset Pyhän Hengen armolahjat, muun muassa sairaiden parantaminen ja kielilläpuhuminen. Myös nk. kaatumisilmiötä on esiintynyt. Nokian herätyksen ja muun Nokian evankelis-luterilaisen seurakunnan toiminnan välille muodostui jännitteitä. Näiden kärjistyttyä Markku Koivisto jätti kirkkoherran työnsä Nokialla ja perusti Nokia Missio -nimisen järjestön. Hän pysyi kuitenkin pitkään tämän jälkeen evankelis-luterilaisen kirkon pappisvirassa, muodollisesti Tampereen piispan alaisena
Partitiivi

Partitiivi eli osanto on itämerensuomalaisille kielille tyypillinen sijamuoto. Sillä ilmaistaan partiaalista eli osaobjektia tai imperfektiivistä aspektia: toiminta ei koske koko objektia tai sen kohdetta ei ole rajattu (syön leipää = määräämättömän osan leivästä), toimintaa ei saateta loppuun tai se ei ylipäätään tapahdu (en osta autoa), tai toiminta on inherentisti imperfektiivistä, ts. se ei voi johtaa konkreettiseen tulokseen tai muutokseen kohteen tilassa, joten tiettyjen verbien objekti on aina partitiivissa (katselen televisiota, rakastan sinua, odotat minua). Itämerensuomalaisissa kielissä partitiivi on tyypillisesti myös prepositioiden pääsanan sijamuoto (ennen kesää, ympäri korvia). Suomessa partitiivi on laajentanut tehtäviään yleiseksi epämääräisyyden tai rajaamattoman määrän ilmaisimeksi. Ns. eksistentiaalilauseissa myös kieliopillinen subjekti voi olla partitiivissa: Autoja seisoo pihalla. Partitiivin pääte on suomessa -a, -ä, -ta, -tä. Sanan alkuperäinen konsonanttiloppuisuus voi tuottaa partitiivimuodossa sanan lopuksi -tta/-ttä, ja nykykielessä sanatyypin ”sade/tuote” partitiivin päätteeksi onkin mahdollista hahmottaa myös -tta/ttä. Se on alkuaan ollut erosijan, ns. separatiivin pääte. Vanha paikallissijamerkitys näkyy yhä esimerkiksi adverbeissa ulkoa, kotoa
Simone Weil

Simone Adolphine Weil (3. helmikuuta 1909 Pariisi, Ranska – 24. elokuuta 1943 Ashford, Kent, Englanti) oli ranskalainen filosofi. Hän syntyi maallistuneeseen juutalaistaustaiseen perheeseen, joka oli siirtynyt Pariisiin Elsass-Lothringenin alueelta. Hänen isänsä oli lääkäri Bernard Weil ja äitinsä Salomea ”Selma” Weil (o.s. Reinherz), joka oli syntynyt Venäjällä Donin Rostovissa. Hänen veljensä André Weil oli kuuluisa matemaatikko. Veljensä kanssa Weil innostui jo varhain geometriasta sekä Platonista ja muista kreikkalaisista ajattelijoista. Weil sai koulutuksensa Henri IV:n lyseossa, jossa hän perehtyi filosofiaan agnostikko-opettajansa Émile-Auguste Chartierin (pseudonyymi Alain) ohjauksessa. Weil valittiin 1928 École Normale Supérieureen, josta hän suoritti diplôme d'études supérieures (DES) -tutkinnon ja kasvatustieteen aggregaatiotutkinnon ja valmistui vuonna 1931 filosofian opettajaksi. Weil toimi filosofian opettajana eri puolilla Ranskaa ja aktivoitui poliittisesti
Philosophiae Naturalis Principia Mathematica

Tarkennus: Miltei kokonaan lähteetön ensimmäistä kappaletta lukuun ottamatta. Philosophiæ Naturalis Principia Mathematica (suom. Luonnonfilosofian matemaattiset perusteet) on Isaac Newtonin 5. heinäkuuta 1687 julkaisema kirja. Kommentoituaan ja korjattuaan henkilökohtaisen kopionsa ensimmäisestä painoksesta Newton julkaisi kaksi uutta painosta, vuoden 1713 aikana, jossa oli korjattu vuoden 1687 virheet, ja parannetun version vuodelta 1726. Kirja loi nykyaikaisen mekaniikan tieteenalan ja mahdollisti teollisen vallankumouksen. Kirjassa esitettiin Newtonin lakeina tunnetut lauseet ja yleinen painovoimalaki. Nykyään kirjaan viitataan usein lyhyesti nimellä Principia. Principia sai alkunsa Royal Societyn demonstraattorina toimineen Robert Hooken esitettyä Newtonille kirjeessä kysymyksen, millaista rataa liikkuu kappale, johon kohdistuu voima, jonka suuruus on kääntäen verrannollinen etäisyyden neliöön. Ajatus tätä muotoa olevasta voimasta oli varsin luonteva arvaus painovoimalle, sillä esimerkiksi isotrooppisesti pistemäisestä kohteesta säteilevän valon määrä pienenee suhteessa etäisyyden neliöön (koska säteily jakautuu tasaisesti sellaisen pallon pinnalle, jonka pinta-ala on 4𝜋𝑟2). Myöhemmin Edmond Halleyn tiedustellessa Newtonilta samaa asiaa vuonna 1684 Newton ilmoitti radan olevan ellipsi. Osittain Halleyn painostuksesta tuloksen julkaisemiseen Newton aloitti Principian kirjoittamisen, ja kirja julkaistiin vuonna 1687