nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Englannin sisällissota

1642–1651 Englanti Parlamentaristien voitto Parlamentaristien voitto; Kuningas Kaarle I teloitus; Kaarle II karkotus; Oliver Cromwellin tasavallan perustaminen parlamentaristit rojalistit Robert DevereuxEdward MontaguThomas FairfaxOliver CromwellWilliam Waller Kaarle IPfalzin Prinssi RupertWilliam CavendishPrinssi MauriceGeorge GoringRalph HoptonKaarle IIAlexander LeslieDavid Leslie Englannin sisällissota (1642–1651) oli sarja aseellisia konflikteja ja poliittista juonittelua parlamentaristien ("keropäät") ja rojalistien ("kavaljeerit") välillä Englannissa koskien pääasiallisesti hyväksyttäviä hallitsemisen tapoja. Ensimmäisessä (1642–1649) ja toisessa (1648–1649) sodassa olivat vastakkain kuningas Kaarle I:n tukijat ja "pitkän parlamentin" tukijat, kun taas kolmannessa sodassa (1649–1651) vastakkain olivat kuningas Kaarle II:n tukijat ja "peränipukan parlamentin" tukijat. Sota päättyi parlamentin voittoon Worcesterin taistelussa 3. syyskuuta 1651. Sodan lopputulos oli kolmijakoinen: Kuningas Kaarle I:n oikeudenkäynti ja teloitus, hänen poikansa Kaarle II:n karkotus ja Englannin monarkian korvaaminen ensin Englannin tasavallalla (1649–1653) ja sitten Protektoraatilla (1653–1659) Oliver Cromwellin oman vallan alla. Englannin kirkon monopoli Kristuksen palvomisessa päättyi voittajien lujittaessa perustettua "Protestanttien ylemmyys" -yhteisöä Irlannissa. Sodat muuttivat perustuslakia niin, että monarkki ei voi hallita ilman parlamentin suostumusta. Tämä konsepti lujitettiin laillisesti kuitenkin vasta osana "Mainiota vallankumousta" vuonna 1688. Termi "Englannin sisällissota" kirjoitetaan usein yksikössä, vaikka historioitsijat usein jakavatkin konfliktin kahteen tai kolmeen eri sotaan. Vaikka termi kuvaa tapahtumia Englannissa, heti alusta alkaen konflikti käsitti sotia ja sisällissotia sekä Skotlannissa että Irlannissa. Toisin kuin muissa Englannin sisällissodissa, jotka perustuivat siihen kenen tulisi hallita eikä siihen miten valtiota tulisi hallita, tämä sota oli keskittynyt enemmän siihen tapaan miten Englannin, Skotlannin ja Irlannin kuningaskuntia hallittiin. Vuoden 1911 Encyclopædia Britannica kutsui konflikteja Suureksi kapinaksi, samalla kun useimmat historioitsijat – eritoten marxilaiset – ovat pitkään suosineet termiä Englannin vallankumous
Etelä-Sulawesi

Koordinaatit: 4°20′S, 120°15′E Etelä-Sulawesi indonesiaksi Sulawesi Selatan on Sulawesin saarella sijaitseva Indonesian provinssi. Etelä-Sulawesin suurin kaupunki ja pääkaupunki on Makassar. Alueen pinta-ala on 46 717 neliökilometriä ja asukasluku noin 8 010 700 (vuonna 2010). Provinssia rajaavat merialueet ovat Makassarinsalmi, Floresinmeri ja Boninlahti. Etelä-Sulawesilla on yhteistä maarajaa Länsi-Sulawesi, Keski-Sulawesin ja Kaakkois-Sulawesin provinssien kanssa. Vuonna 2004 osa Etelä-Sulawesista erotettiin omaksi Länsi-Sulawesin provinssikseen. Etelä-Sulawesin väestöstä runsaslukuisimmat kansat ovat bugisit ja makassarit.
Sagrada Família

Sagrada Família (katal. Basílica i Temple Expiatori de la Sagrada Família, esp. Basílica y Templo Expiatorio de la Sagrada Familia), on Antoni Gaudín suunnittelema roomalais-katolinen kirkko Barcelonan keskustassa Eixamplen kaupunginosassa. Kirkon nimi merkitsee ”pyhää perhettä”. Pyhäkön rakennustyöt aloitettiin vuonna 1882 arkkitehti Francesc P. Villarin johdolla, mutta vuotta myöhemmin Antoni Gaudí sai vastuun suunnittelusta ja uudisti täysin rakennuksen alkuperäiset piirustukset. Kirkon rakentaminen on yhä kesken, vaikka rakennustöitä on tehty jo pitkälti toista sataa vuotta. Keskeneräisessä kirkossa järjestetään kuitenkin päivittäin messuja, yleensä kirkon kryptassa. Arkkitehti suunnitteli kirkkoa 40 vuotta, jona aikana kirkko muuttui työprosessina yhä suuremmaksi ja monimutkaisemmaksi. Gaudi muutti lopulta kirkkoon asumaan ja eli siellä erakkona 16 viimeistä elinvuottaan. Paavi Benedictus XVI vihki keskeneräisen Sagrada Famílian käyttöön 7. marraskuuta 2010
Epiikka

Epiikka (kreikan adjektiivista epike, epikos ’kertova’) eli kertomakirjallisuus on kertovaa kaunokirjallisuutta. Se on kirjallisuuden laji, jonka tärkeimmät alalajit ovat eepos, romaani ja novelli. Eepokset ovat runomittaisia kertomuksia kuten Kalevala. Romaanit ja novellit ovat proosaa.lähde? Epiikkaan kuuluva on eeppinen.
Pierre Abélard

Pierre Abélard (Petrus Abelardus, 1079 – 21. huhtikuuta 1142) oli ranskalainen teologi, skolastinen filosofi ja säveltäjä. Hän on skolastisen metodin perustaja yhdessä Alexandrer Halesilaisen kanssa. Hänen rakkaustarinastaan Héloïsen kanssa on tullut legendaarinen. Abélard syntyi Nantesin lähellä yläluokkaiseen perheeseen, mutta hän ei halunnut antautua perinteen mukaisesti sotilaaksi. Isällä oli toiveita, että joku hänen pojistaan lähtisi opintielle, ja siksi hän antoi Abélardille luvan lähteä kouluttautumaan. Kuusitoistavuotiaana hän oli Pariisissa opiskelemassa aikansa Ranskan johtavien dialektikkojen oppilaana, Abélard oppi nopeasti, ja hän keskittyi tuolloin muodissa olleeseen dialektiikkaan, joka oli tullut tunnetuksi Aristoteleen teosten latinankielisten käännösten kautta. Tätä filosofian osa-aluetta opetettiin tuolloin vapaamielisimmissä katedraalikouluissa. Pariisiin hänet houkutteli dialektiikan tuolloinen auktoriteetti Guillaume de Champeau (Vilhelm Champeauxlainen), jonka luennoille Abélard halusi ehdottomasti päästä. Abélard oli tunnollinen ja lahjakas opiskelija, ja vanhoilla päivillään hän muisteli, miten voitti de Champeaun väittelyssä, sai tämän myöntämään virheensä ja muuttamaan mielipiteensä. Nominalistina tunnettu Compiègnen kaniikki Roscellinus väittää olleensa Abélardin opettaja. Tämä ehkä tapahtui Abélardin nuoruusvuosina, kun hän vaelsi koulusta toiseen saadakseen opetusta ja harjoitusta, tai ehkä joinain myöhempinä vuosia, joista ei ole säilynyt riittävästi historiallista tietoa
Kronstadtin kapina

maaliskuu 1921 Retusaari, Kronstadt, Venäjä kapina kukistettu yli 6 400 kapinallista pakeni jään yli Suomeen Itämeren laivaston matruusien neuvosto Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta Stepan PetritšenkoAleksandr Kozlowsky Mihail TuhatševskiLev Trotski 11 000–17 961 10 073, 25 000–30 000 1 000 (kuollut taisteluissa)1 200–2 168 (teloitettu) 527–1 412 Kronstadtin kapina oli Kronstadtin laivastotukikohdan sotilaiden epäonnistunut kapina bolševikkeja vastaan vuonna 1921. Sitä on pidetty viimeisenä merkittävänä kapinayrityksenä bolševikkeja vastaan neuvosto-Venäjällä. Vuonna 1921 joukko anarkistimatruuseja ja sotilaita nousi bolševikkivaltaa vastaan Kronstadtissa. He vaativat sananvapautta, vasemmistolaisten poliittisten vankien vapauttamista, monipuoluejärjestelmää ja oikeutta itsenäiseen ammatinharjoittamiseen, toisin sanoen sitä autonomiaa, jota bolševikit olivat luvanneet 1917 päästäkseen valtaan. Kapina oli ikävä uutinen bolševikkijohdolle, koska kapinaan nousivat samat matruusit, jotka olivat olleet tärkeässä roolissa lokakuun vallankumouksessa vuonna 1917. Matruusit väittivät bolševikkien pettäneen vallankumouksen. Kapinaa edelsi Pietarissa Baltian telakan ja Putilovin tehtaan lakkoilu. Käytännössä vaatimuksena oli luopua sotakommunismista ja palauttaa neuvostojen valta. Kronstadtin kapina alkoi kuitenkin vasta neljä kuukautta Pietarin lakkojen jälkeen, joten kapinan ajankohta ei ollut ennalta sovittu. Matruusien kritiikki kohdistui ennen kaikkea Pobaltiin eli Baltian laivaston poliittiseen johtoon. Kronstadtin matruuseista 5 000 erosi kommunistisen puolueen jäsenyydestä. He eivät myöskään hyväksyneet sota-asiain kansankomissaari Lev Trotskiaselvennä
Siperiantiikeri

Erittäin uhanalainen  Panthera tigris altaicaTemminck, 1844 Siperiantiikeri Wikispeciesissä Siperiantiikeri Commonsissa Siperiantiikeri eli amurintiikeri (Panthera tigris altaica) on yksi tiikerin alalajeista tai populaatioista. Siperiantiikeriurokset painavat 125–200 kiloa ja pituutta niille kertyy häntä poisluettuna noin 1,8–2,1 metriä. Naaraat ovat yleensä pienempiä, sillä paino jää 113–127 kiloon ja pituuskin 1,7-1,8 metriin ilman häntää. Vuonna 1943 Mantšuriassa Sungari-joella tapettiin urostiikeri, jonka kerrottiin olleen noin 300 kilon painoinen. Pituudeksi ilmoitettiin 330 senttiä, hännän pituuden ollessa noin metrin. On olemassa väitteitä tiikereistä, joiden painot olisivat olleet välillä 318–384 kiloa ja jopa 408 kiloa, mutta ne tulevat kyseenalaisista lähteistä. Siperiantiikerit elävät Amurjoen lähistöllä itäisessä Siperiassa. Sillä on muita tiikereitä pidempi turkki. Se on erittäin uhanalainen ja vuonna 1940 arvioitiin, että niitä oli jäljellä enää vain noin 40 yksilöä, jotka vaelsivat laajoilla alueilla. Viimeisten arvioiden mukaan tiikereitä elää vapaana 480–520 yksilöä ja kanta on vahvistumassa hiljalleen. Siperiantiikerin reviiri voi olla tuhannen neliökilometrin laajuinen, ja niiden on usein vaikea löytää toisiaan paritteluaikana. Lajin yksilöitä elää vankeudessa paljon enemmän kuin luonnossa
Dio

Ronnie James Dio, lauluCraig Goldy, kitaraRudy Sarzo, bassoScott Warren, koskettimetSimon Wright, rummut Mercury Records, (1983–1984), (1987)Warner Brothers Records, (1985–1986), (1990)Reprise Records, (1994)Mayhem Records, (1996)Spitfire Records, (2000–2002)Sanctuary Records, (2004) Dio oli yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, jota johti solisti Ronnie James Dio (Ronald Padavona). Hän perusti Dion lokakuussa 1982 jätettyään Black Sabbathin. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Ronnien lisäksi Vivian Campbell kitarassa, Jimmy Bain bassossa ja Vinny Appice rummuissa. Yhtyeen albumeita on myyty maailmanlaajuisesti yli 47 miljoonaa. Dion kuuluisimpia kappaleita ovat muun muassa ”Holy Diver”, ”Rainbow in the Dark”, ”Don’t Talk To Strangers”, ”Stand Up And Shout”, ”We Rock”, ”The Last In Line”, ”Evil Eyes”, ”Rock ’N’ Roll Children” ja ”Hungry For Heaven”. Central Avenuen ja East Court Streetin välissä New Yorkissa on Dion mukaan nimetty tie. Toukokuussa 1983 yhtye julkaisi debyyttialbuminsa Holy Diver, jolla solisti Ronnie James Dio soitti myös kosketinsoittimia. Jotta voitiin välttää laulajan pitäminen koskettimiston takana konserteissa, yhtyeeseen palkattiin kosketinsoittajaksi Claude Schnell. Holy Diveria pidetään Dion parhaana työnä ja klassikkona rock-musiikin saralla. Viisijäsenisenä yhtye julkaisi 2. heinäkuuta 1984 albumin The Last in Line, jota seurasi Sacred Heart 15. elokuuta 1985
Madura

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa Madura on saari Indonesiassa. Se sijaitsee hieman Jaavasta koilliseen. Saaren pinta-ala on noin 4 250 neliökilometriä ja asukasluku noin 3 525 000 (v. 2005). Madura kuuluu Itä-Jaavan provinssiin. Yleisin Maduralla puhuttava kieli on maduran kieli, jota puhutaan myös monilla Maduran lähistöllä sijaitsevilla saarilla. Maduralla on neljä aluetta, jotka ovat Bangkalan, Sampang, Pamekasan ja Sumenep. Madura on kuuluisa härkäkilpailustaan, jossa ratsastaja, yleensä nuori poika, ratsastaa yksinkertaisella kahden härän vetämällä kärryllä 100 m pitkän radan 10–15 sekunnissa. Kilpailuja järjestetään useissa kaupungeissa elo-syyskuussa vuosittain ja loppukilpailu pidetään Pamekasansassa syys-lokakuun vaihteessa.
Beren

Beren on J. R. R. Tolkienin kirjoittamassa Silmarillionissa yksi ensimmäisen ajan ihmisten suurista sankareista. Hän rakastuu haltianeito Lúthieniin ja saa Thingolilta tehtäväkseen hakea silmarilin Morgothin rautakruunusta. Beren oli Barahirin ja Emeldirin poika. Hän oli ihminen Bëorin Huoneesta, Dorthonionista, ja suurin sankari ja seikkailija Ensimmäisellä Ajalla. Nuori Beren eli isänsä ja kymmenen uskollisen seuraajan kanssa Dorthonionin ylämailla, ja he osoittivat suurta urheutta suurta vihollista Morgothia, Angbandin Mustaa Kuningasta, vastaan. Dorthonionin Lainsuojattomien tuhon jälkeen Sauron ja Draugluin pakottivat Berenin pois synnyinmaastaan. Tämä matkusti Doriathiin, missä hän tapasi ja rakastui haltianeito Lúthieniin, Sindarin prinsessaan ja Thingolin ja Melianin tyttäreen. Thingol ei kuitenkaan antanut Lúthienin kättä Berenille. Hän laittoi avioliiton ehdoksi sen, että Beren toisi takaisin yhden varastetun Silmarilin Morgothin Rautakruunusta
Minas Tirith

Minas Tirith on J. R. R. Tolkienin kirjoittamassa fantasiaromaanissa Taru sormusten herrasta esiintyvä kuvitteellinen kaupunki. Minas Tirithin kaupunki sijaitsi Anduin-joen länsipuolella Gondorin valtakunnassa. Kaupunki oli rakennettu seitsemään tasoon Mindolluin-vuoren juurelle. Jokainen taso oli kolmekymmentä metriä korkea ja ympäröity valkoisella kivimuurilla. Kaupunki oli rakennettu Mindolluinin kielekkeen ympärille, joten kieleke jakoi kaikki paitsi ensimmäisen tason kahtia. Jokaiselle tasolle johti vain yksi kulkureitti, joka oli suojattu suurella portilla. Portit eivät olleet peräkkäin vaan lomittain, minkä vuoksi vihollisen oli hyvin vaikeaa ja hidasta edetä ylemmille tasoille. Kaupungin korkea ulkomuuri oli rakennettu äärimmäisen kovasta kivestä ja siinä oli Suuri portti — hyvin kestävästä teräksestä ja raudasta tehty metalliportti. Muurien sisäpuolella oli paljon valkoisesta kivestä tehtyjä rakennuksia, kuten kellotorneja, kirjastoja, aarrekammioita ja majataloja
Frodo Reppuli

Frodo Reppuli on fiktiivinen hahmo ja päähenkilö J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Frodo Reppuli oli hobitti eli puolituinen, joka syntyi Drogo Reppulille ja Esikko Rankkibukille syyskuun 22. päivä vuonna 2968 Kolmatta Aikaa. Vuonna 2980 Kolmatta Aikaa (K.A.), Frodon vanhemmat hukkuvat Rankkivuohon ja Frodo jää orvoksi. Frodon ollessa 12-vuotias hänen äidinpuoleinen sukunsa (Rankkibukit) ottaa hänet huostaansa Rankkihoviin. Vuonna 2989 Frodosta tulee Bilbo Reppulin holhouksen alainen. Frodo on silloin vielä 21-vuotias, eli vielä hiukan aikuistumisesta, joka tapahtuu hobiteilla 33-vuotiaana
Hobitti

Hobitit (yksikkö hobitti, engl. hobbit, hobbits) ovat fantasiakirjailija J. R. R. Tolkienin kirjoissa Hobitti eli sinne ja takaisin ja Taru sormusten herrasta esiintyviä kuvitteellisia olentoja. Hobitin ensimmäisessä suomennoksessa (Lohikäärmevuori, 1973) englannin hobbit on käännetty ”hoppeliksi”. Keskimäärin hobitit ovat pituudeltaan puolet täysikasvuisen ihmisen mitasta (noin metri). Hobiteilla on suipot korvat (tosin ei yhtä suipot kuin haltioilla) ja ylisuuret karvaiset jalat, eivätkä muut kuin väkevät käytä kenkiä. Hobiteilla on kiharat hiukset, ja jalat ovat tuuhean kiharakarvaiset. He ovat usein hieman tanakkoja ja käyttävät värikkäitä vaatteita kuten erilaisia liivejä. Hobiteilla on iloiset ja nauravat kasvot ja he nauravat herkästi. He ovat hyväkuuloisia ja tarkkasilmäisiä
Angmar

Angmar oli fiktiivinen valtakunta J.R.R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Angmar perustettiin vuonna 1300 Kolmatta Aikaa pohjoisessa Sumuvuorten lähellä, ja sen perusti Nazgûlien johtaja, joka tunnettiin sittemmin nimellä Angmarin Noitakuningas, jonka tarkoitus oli raivata tie puhtaaksi herransa Sauronin tieltä. Angmar oli naapurikuningaskuntansa Arnorin vihollinen. Angmarin pääkaupunki oli Carn Dûm (= Punainen hauta). Pian sen jälkeen kun Angmar perustettiin, se aloitti sodan jäljellä olevaa Dúnedainin valtakuntia Arthedainia, Rhudauria ja Cardolania vastaan. Noitakuningas valloitti Rhudaurin, Arnorin heikoimman valtakunnan. Noitakuninkaan vallan alainen Rhudaur valloitti Arthedainin vuonna 1356 Kolmatta Aikaa ja hyökkäyksessä Arthedainin kuningas Argeleb I kuoli. Kuitenkin Cardolanin armeijan avulla, Arthedain saatiin takaisin. Vuonna 1409 Kolmatta Aikaa Angmar hyökkäsi Cardolaniin, tuhoten sen
Cirith Ungol

Cirith Ungol on kuvitteellinen sola J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Nimi Cirith Ungol on sindarinkielinen ja tarkoittaa 'hämähäkin rotkoa'; se oli sola Mordorin läntisten vuorten yli ja ainoa reitti länttä kohti. Sitä vartioi Cirith Ungolin torni, jonka rakensivat Gondorin ihmiset Haltiain ja Ihmisten Viimeisen Liiton sodan jälkeen. Sen tarkoitus oli puolustaa Ithilienin maakuntaa Sauronin jäljellä olevien seuraajien hyökkäyksiltä ja toisaalta myös estää Sauronin palvelijoiden paluu Mordoriin. Siksi sen ikkunat oli suunnattu pohjoiseen ja kaakkoon. Gondor hylkäsi linnoituksen noin vuonna 1636 K.A. kun Suuri Rutto tappoi suurimman osan Gondorin väestöstä. Ruton jälkeen Gondor ei enää koskaan pystynyt valloittamaan Cirith Ungolia ja pahuus palasi Mordoriin
Dol Guldur

Dol Guldur oli fiktiivinen Sauronin linnoitus J. R. R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Dol Gulduria kutsuttiin ennen nimellä Amon Lanc (kalju mäki), ja se oli Oropherin johtamana pohjoisesta, Mustilta vuorilta tulleiden salohaltioiden pääkaupunki. Kun Sauron valtasi Amon Lancin, Thranduil, Oropherin poika johti kansansa Metsävirran yli perustaen uuden asutuksen. Linnoitus sijaitsi eteläisessä Synkmetsässä. Sitä kutsuttiin myös nimellä Noituuden Mäki. Dol Guldurin perusti Sauron palatessaan Keski-Maahan noin vuonna 1000 Kolmatta Aikaa, ja myös hänen henkilöllisyytensä oli pitkään tuntematon. Synkmetsän asukkaat uskoivat siellä olevan noituuden lähteen olevan yksi Ulairista, Sormusaaveista, mutta Valkoinen Neuvosto pelkäsi pitkään, että voima Dol Guldurissa saattoi olla Sauron. Vuonna 2063 Gandalf Harmaa meni Dol Gulduriin ja Sauron, ei vielä kovin voimakkaana, pakeni itään. Vuonna 2460 Sauron palasi linnoitukseen juuri kun Sméagol oli löytänyt Valtasormuksen
Kurt Gödel

Kurt Friedrich Gödel [kuːɐt ˈfʀːtʀɪç gøːdl] (28. huhtikuuta 1906 Brünn – 14. tammikuuta 1978 Princeton) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen matemaatikko ja filosofi, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä loogikoista. Häntä on kuvattu ”suurimmaksi loogikoksi Aristoteleen jälkeen”. Laajimmin hänet tunnettaneen epätäydellisyyslauseestaan, joka mullisti matematiikan tutkimuksen ja jolla on ollut vaikutusta myös luonnontieteisiin ja filosofiaan. Gödelin työn merkitys tunnustetaan niin tietotekniikan, tekoälytutkimuksen kuin kosmologiankin piireissä. Gödel julkaisi vain vähän tieteellisiä töitä, mutta hänen harvat julkaisunsa olivat erityisen merkityksellisiä varsinkin matematiikan alalla.lähde? Itävaltalainen Gödel vaikutti Euroopassa asuessaan Wienin piirissä, jossa filosofit ja luonnontieteilijät kiistelivät totuuden olemuksesta. Gödel avioitui Adele Porkertin kanssa vuonna 1938. Toisen maailmansodan alettua Gödel katsoi parhaimmaksi paeta natseja matkustamalla vaimonsa kanssa Venäjän ja Japanin kautta Yhdysvaltoihin. Uudessa kotimaassaan hän asettui New Jerseyn Princetoniin ja aloitti työt Institute for Advanced Studyssa. Gödel asui vaimonsa kanssa New Jerseyssä loppuelämänsä
Idealismi

Idealismi (ontologinen idealismi) on ontologinen käsitys, jonka mukaan todellisuus on perimmäi­seltä luonteel­taan henkinen. Henki voidaan ymmärtää tässä yhteydessä muun muassa mieleksi tai sen sisällöiksi (esim. havainnot, ajattelu), kulttuuriksi, käsitteiksi tai jumaluudeksi. Ontologista idealismia on kutsuttu myös sieluttavaksi käsitykseksi todellisuudesta, jonka vastakohtana on aineellinen käsitys todellisuudesta eli ontologinen materialismi. Yleisimmin idealismilla viitataan käsitykseen, jonka mukaan todellisuus on olemassa vain mielessä tai jollakin tavalla mielen rajoittamana. Idealismi voi kuitenkin sallia perustavanlaatuisemman, havainto- tai käsityskyvyn ulkopuolelle jäävän todellisuuden, kuten Immanuel Kantin ”oleva sellaisenaan”, olemassaolon. Idealismi on materialismin tavoin monistinen ontologinen käsitys. Ne asettuvat yhdessä dualistisia eli kaksijakoisisia ja pluralistisia eli monijakoisia käsityksiä vastaan. Idealismi voidaan jakaa kolmeen ryhmään: Erona on siis yksinkertaistetusti se, että kun objektiiviset idealistit katsovat hengen (ideaalin, ideoiden, tms.) olevan olemassa tietoisuutemme ulkopuolella aineellisesta maailmasta riippumatta (objektiivisesti), subjektiiviset idealistit katsovat, ettei aineellista maailmaa ole olemassa tietoisuutemme ulkopuolella vaan maailma koostuu tietoisuutemme ilmiöistä (subjektiivisesti). Transsendentaalinen idealismi asettuu tavallaan näiden näkökulmien väliin: sen mukaan ulkoinen, aineellinen maailma voi olla olemassa tietoisuudesta riippumatta, mutta siitä ei voida tietää mitään suoraan: se jää havaintokykymme ulkopuolelle (transsendenssi). Idealismin nimellä on historian kuluessa kutsuttu useita erilaisia filosofisia mielipiteitä ja suuntauksia
Kaarle VIII (Ranska)

Kaarle VIII Ystävällinen (ransk. Charles VIII l’Affable; 30. kesäkuuta 1470 Amboisen linna – 7. huhtikuuta 1498 Amboisen linna, Ranskan kuningaskunta) oli Ranskan kuningas vuosina 1483–1498  Kaarle oli Ludvig XI:n ja tämän toisen puolison Savoijin prinsessa Charlotten ainoa poika, joka eli aikuiseksi asti. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista ainoastaan kaksi vanhempaa sisarta eli aikuiseksi saakka. Anne de Beaujeu (1461–1522) avioitui Bourbonin herttua Pierre II:n (1438–1503) kanssa ja Jeanne de Valois (1464–1505) avioitui Ludvig XII:n kanssa.lähde? Kaarle VIII nousi valtaistuimelle 13-vuotiaana isänsä kuoltua, mutta valtaa piti alussa sijaishallitus. Hän ei osoittanut minkäänlaista soveltuvuutta kuningaskuntansa hallintoon: hänellä oli huono terveys ja hänen älykkyytensä oli heikko. Sijaishallitukseen kuuluivat isä Ludvig XI:n testamentin ohjeitten mukaan hänen erittäin älykäs ja kyvykäs vanhin sisarensa Anne de Beajeau ja tämän puoliso Beajeun herra, Pierre de Bourbon. Avioiduttuaan Anna Bretagnelaisen kanssa vuonna 1491, hänen suosikkinsa Étienne de Vesc suostutteli Kaarlen vapauttamaan itsensä Beaujeusta. Kaarle aloitti pitkät ranskalais-italialaiset sodat hankkiakseen Napolin kuningaskunnan kruunun, johon hän katsoi olevansa oikeutettu isänäitinsä Marie d'Anjoun kautta. Valmistautuessaan Italian-sotaretkelle hän teki epäedullisina pidetyt rauhat Itävallan ja Englannin kanssa
Koloveden kansallispuisto

Koloveden kansallispuiston tunnus muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa Kolovesi on kansallispuisto Enonkosken ja Heinäveden kuntien ja Savonlinnan kaupungin alueella Etelä-Savon ja Pohjois-Karjalan maakunnissa. Kansallispuisto on perustettu vuonna 1990, jolloin sen pinta-ala oli 23 neliökilometriä. Puistoa on myöhemmin laajennettu, ja sen nykyinen pinta-ala on 61 neliökilometriä. Kansallispuistoa hallinnoi Metsähallitus. Koloveden erämainen kansallispuisto perustettiin suojeleemaan Suur-Saimaan luonnontilaista saaristoluontoa, saimaannorpan elinympäristöä ja eteläsuomalaista metsäluontoa. Koloveden jääkauden muovaamalle jylhälle maisemalle ominaista ovat vedestä nousevat jyrkät kallionjyrkänteet. Alueella on myös kalliomaalauksia. Kansallispuiston tunnuksen aiheena on Vierunvuoren kalliomaalaus. Kansallispuistoon pääsee tutustumaan parhaiten melomalla tai soutamalla. Puistossa on kaksi merkittyä retkeilyreittiä, joista toinen on Mäntysalon saarella.
Luxemburgin kieli

Luxemburg eli luksemburgi (omakielinen nimi: Lëtzebuergesch) on indoeurooppalaiseen kielikuntaan kuuluva germaaninen kieli, jota puhutaan Luxemburgissa ja osassa Belgiaa, Ranskaa ja Saksaa. Luxemburg on ollut vuodesta 1984 lähtien Luxemburgin virallinen kieli. Kieltä puhuu äidinkielenään noin 320 830 ihmistä. Kielen katsotaan olevan uhanalainen. Kielen osaaminen on kuitenkin vaatimus Luxemburgin kansalaisuuden saamiseksi hakemuksella. Luxemburg kuuluu saksan läntisiin keskimurteisiin (Westmitteldeutsch) ja muistuttaa paljon muun muassa Kölnissä puhuttua niin sanottua ripuaarin murretta. Luxemburgin kielessä käytetään paljon ranskasta omaksuttuja lainasanoja, koska ranskalla on Luxemburgin valtiossa vahva asema muun muassa lainsäädännössä ainoana kielenä. Soinnilliset obstruentit ääntyvät tavun lopussa soinnittomina. Soinnittomat klusiilit /p t k/ ääntyvät useimmiten aspiroituina ja soinnilliset /b d g/ usein soinnittomina; näin ollen ero niiden välillä on enemmänkin fortis/lenis-distinktio. /g/ esiintyy vain sanan alussa, ja historiallista /g/ vastaa jokin frikatiivi /ɕ ʑ χ ʁ/ tai kato. Tremulanttifoneemin äännearvo ennen vokaaleja on yleensä [ʀ] ja harvemmin [ʁ]. Vanhempien puhujien puheessa tremulantti ääntyy myös sanan lopussa siinä missä nuoremmilla puhujilla se ääntyy vokaalina [ə] tai [ɐ]