nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Creative Commons

Creative Commons on yhdysvaltalainen vuonna 2001 perustettu voittoa tavoittelematon järjestö, joka pyrkii edistämään luovan työn tuotteiden levittämistä maksuttomien juridisten työkalujen avulla. Järjestö tarjoaa erilaisia lisenssejä, joilla voi määrätä, mitkä tekijänoikeuslain suomista yksinoikeuksista tekijä pitää itsellään ja mitkä jakaa muille. Creative Commonsin työkalujen avulla on myös mahdollista julkaista teoksia Internetissä niin, että ne on helppo löytää. Ensimmäiset lisenssit järjestö julkaisi joulukuussa 2002. Vuonna 2008 internetissä oli arviolta yli 130 miljoonaa CC-lisensoitua teosta. Lokakuussa 2011 jo pelkästään kuvapalvelu Flickrissä oli 200 miljoonaa CC-lisensoitua kuvaa. Suomessa Creative Commons -lisenssit ovat olleet julkishallinnon standardilisenssejä vuodesta 2014. Vuonna 2019 Creative Commons Nimeä 4.0 valittiin Euroopan komission aineistojen standardilisenssiksi. Creative Commons Inc perustettiin vuonna 2001. Creative Commons -lisenssien ensimmäinen versio 1.0 on suomennettu vuonna 2004
Kuningaskobra

Vaarantunut  Ophiophagus hannah(Cantor, 1836) Kuningaskobra Wikispeciesissä Kuningaskobra Commonsissa Kuningaskobra (Ophiophagus hannah) on kookas, nopealiikkeinen myrkkykäärme. Nimestään huolimatta laji ei kuulu kobrien sukuun (Naja) vaan Ophiophagus-sukuun (suom. ”käärmeiden syöjä”). Kuningaskobra on maailman suurin myrkkykäärme. Se voi kasvaa 5,5 metriä pitkäksi, kohottautuessaan sillä voi olla korkeutta noin 175–185 cm ja painoa jopa 10 kiloa. Sen nahka on musta, vihertävä tai ruskea, ja siinä on usein keltaisia raitoja, varsinkin nuorissa yksilöissä. Sen niskan kohdalla on hupuksi kutsuttua nahkaa. Kuningaskobran leukaluut eivät ole luutuneet, joten se voi levittää kitaansa saaliin koon mukaan. Kuningaskobran myrkkyhampaat voivat kasvaa 1,25 cm pitkiksi. Kuningaskobra levittää huppunsa, kun se aikoo hyökätä. Käärme voi myös sihistä tuntiessa olonsa uhatuksi. Kuningaskobraa tavataan villinä Kiinan eteläosissa sekä Kaakkois-Aasiassa, kuten Intiassa, Malesiassa, Thaimaassa ja Filippineillä, mutta ei esimerkiksi Sri Lankalla
Tanger

Koordinaatit: 35°46′0″N, 5°48′0″W Tanger (arab. طنجة‎, Ṭanja, berb. ⵜⵉⵏ ⵉⴳⴳⵉ Tin Iggi) on noin miljoonan asukkaan satamakaupunki Pohjois-Marokossa, Gibraltarinsalmella. Tanger sijaitsee Gibraltarin salmen eteläreunalla. Matkaa Espanjan eteläkärkeen on vain 27 km. Vuoden kuumimmat kuukaudet ovat heinä-, elo– ja syyskuu, jolloin keskimääräinen päivän ylin lämpötilaon 25–30 astetta.Vain tammi- ja helmikuussa keskimääräinen alin jää alle +10 asteen. Heinä- ja elokuussa ei sada juuri lainkaan, mutta marraskuusta helmikuuhun sateet ovat yleisiä. Tangerissa on ollut Marokon kuninkaallinen kesäasunto vuodesta 1962. Tarkennus: Paljon yksityiskohtaisia tietoja vailla mitään lähteitä Berberi-legendan mukaan Tangerin rakensi Tinjiksen poika nimeltään Sufax. Tinjis oli berberi-sankari Antaioksen vaimo. Toisten tarinoiden mukaan kaupungin perustaja oli Herkules
Irkutskin kuvernementti

Irkutskin kuvernementti (ven. Ирку́тская губе́рния, Irkutskaja gubernija) oli Venäjän keisarikunnan ja sen jälkeen Venäjän SFNT:n hallintoalue Itä-Siperiassa, Baikaljärven länsipuolella Angaran ja Lenan yläjuoksun vesistöalueilla. Kuvernementin pääkaupunki oli Irkutsk (51 473 as. vuonna 1897), ja asukasluku vuonna 1897 noin 514 000. Aluehallinnollisesti tämä pinta-alaltaan suuri (yli kaksi kertaa Suomen kokoinen) kuvernementti oli jaettu viiteen aluepiiriin (okrug). Väestö oli vuoteen 1897 mennessä venäläistynyt ja asukkaista noin 6 % oli sinne karkotettuja. Kielelliseltä jakaumaltaan venäläisiä oli 73,1 %, burjaatteja 21, 2%, juutalaisia 1,4 %, tataareja 1,4 %, puolalaisia 0,8% ja ukrainalaisia 0,4 %. Muut kielelliset ryhmät olivat pienempiä. Kaupunkiasukkaita oli tuolloin 12,2 prosenttia (62 795 as.) kuvernementin asukkaista. Heistä 55 620 kirjattiin väestönlaskennassa venäjänkielisiksi (venäjän, ukrainan tai valkovenäjän puhujat), juutalaisia oli 3 686, puolalaisia 1 236 ja tataareja 1 020. Muilta kielialueita edusti pienempi osa kaupunkiväestöstä
Krasnojarsk

Koordinaatit: 56.0104°N, 92.8525°E Krasnojarsk (ven. Красноярск) on suurkaupunki Itä-Siperiassa Venäjällä Jenisein varrella. Kaupunki sijaitsee Krasnojarskin aluepiirin eteläosassa ja on aluepiirin hallinnollinen keskus. Krasnojarskin väkiluku on noin miljoona, ja se on Siperian suurimpia kaupunkeja. Väkiluku on kasvanut myös 2000-luvulla. Vuoden 2010 väestönlaskennassa Krasnojarskin kaupunkipiirikunnan asukasluku oli 974 591, josta 973 826 asui varsinaisessa Krasnojarskin kaupungissa ja 765 kaupunkipiirikunnan maaseutualueilla. Kaupunki saavutti miljoonan asukkaan rajan 6. huhtikuuta 2012. Kaupungissa on laivanrakennus-, kone-, puunjalostus-, nahka-, kemian- ja elintarviketeollisuutta. Lisäksi tuotetaan alumiinia
Gian Lorenzo Bernini

Gian Lorenzo Bernini ([ˈdʒan loˈrɛntso berˈniːni], myös Giovanni Lorenzo Bernini; 7. joulukuuta 1598 Napoli – 28. marraskuuta 1680 Rooma) oli italialainen kuvanveistäjä, arkkitehti ja taidemaalari. Bernini on barokin kuvanveistotyylin luoja, ja häntä on kutsuttu tyylin merkittävimmäksi edustajaksi. Hän teki tärkeimmät työnsä Roomassa. Bernini syntyi Napolissa 7. joulukuuta 1598. Hänen isänsä Pietro oli firenzeläissyntyinen manieristinen kuvanveistäjä, joka opetti nuorelle pojalleen taitonsa. Kun Gian oli kahdeksanvuotias, isä vei hänet Roomaan, missä lahjakas poika jatkoi veistosopintojaan. Kardinaali Scipione Borghesen huvilaansa tilaama sarja luonnollista suurempia marmoripatsaita nosti Berninin kansalliseen maineeseen 1620-luvun alussa. Näistä veistoksista tunnetuimpia olivat Pluto ja Proserpina (1621–22), Apollo ja Dafne (1622–24) sekä David (1623–24). Bernini teki jo nuorena marmorista ja pronssista useita rintakuvia aikansa merkkihenkilöistä
Avaruusvoimala

Avaruusvoimala on NASAn jo 1970-luvun alussa esittelemä ehdotus ratkaisuksi öljykriisin aiheuttamaan sähköpulaan Yhdysvalloissa. Avaruusvoimala kiertäisi maapalloa tai olisi sijoitettu Kuuhun. Avaruuden tyhjiössä aurinkokennojen teho on maksimaalinen. Vaihtoehtoisesti avaruusvoimalassa voitaisiin auringon säteilyllä kaasuttaa nestemäistä vetyä erityisiä turbiineja ja edelleen sähkögeneraattoreita pyörittämään. Avaruuden kylmyydessä vety voidaan nesteyttää uudelleen. Laitoksen tuottama sähköenergia välitettäisiin maapallolle laseria, mikroaaltoja tai antimateriaa käyttäen. Ongelmina ovat säteilyn vaarat ja antimaterian toimittaminen maapallolle avaruusaluksilla: mahdollisessa onnettomuudessa tapahtuva räjähdys olisi atomipommin luokkaa. Antimaterian muuntaminen takaisin energiaksi onnistuu seuraavasti: esimerkiksi antivedyn ja vedyn yhdistäminen magneettisessa "pullossa" synnyttäisi suuren määrän lämpöenergiaa, jolla tuotettaisiin höyryä höyryturbiinia varten.
Harmaahaikara

Elinvoimainen  Elinvoimainen  Ardea cinereaLinnaeus, 1758 Harmaahaikara Wikispeciesissä Harmaahaikara Commonsissa Äänitiedostojen kuunteluohjeet Harmaahaikara (Ardea cinerea) on kaulushaikaran ohella Suomen yleisin haikara. Lintu on noin metrin korkuinen ja sen siipien kärkiväli on 155–195 cm. Harmaahaikara on nimensä mukaisesti miltei kokonaan harmaa. Sillä on kuitenkin valkoinen pää, jossa mustat "kulmakarvat" jotka kaartuvat taakse töyhdöksi. Jalat ovat kellanharmaat ja nokka oranssinkeltainen. Ääni on voimakas rääkäisy, jota kuulee varsinkin hämärissä ja yöllä. Harmaahaikaran voi kaukaa sekoittaa kurkeen, mutta haikara pitää lentäessään kaulaansa taivutettuna. Vanhin suomalainen rengastettu harmaahaikara on ollut vähintään 16 vuotta 6 kuukautta 23 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut tanskalainen vähintään 37 vuoden ja 6 kuukauden ikäinen yksilö. Harmaahaikaroita on melkein kaikkialla Euroopassa ja Aasiassa, ainoastaan pohjoisessa niitä näkee harvoin. Niitä esiintyy myös Etelä-Afrikassa ja Madagaskarilla. Vuonna 2015 arvioitiin, että harmaahaikaroita on maailmassa 790 000 – 3 700 000 yksilöä
Irkutsk

Koordinaatit: 52.2878°N, 104.2807°E Irkutsk (ven. Ирку́тск) on kaupunki Etelä-Siperiassa Venäjällä Baikaljärven länsipuolella lähellä Angaran ja sen sivujoen Irkutin yhtymäkohtaa. Se on Irkutskin alueen hallinnollinen keskus, jossa asui vuonna 2010 yhteensä 587 891 henkeä. Ivan Pohabov perusti Irkutskin kasakkalinnoitukseksi vuonna 1661. Kaupunki siitä tuli 1686. Kaupungissa oli tuhoisa tulipalo 4.–6. heinäkuuta 1879, jolloin useita merkittäviä rakennuksia tuhoutui.lähde? Trans-Siperian radan valmistuminen vuonna 1898 lisäsi kaupungin merkitystä. Se oli Irkutskin kuvernementin pääkaupunki vuoteen 1926 asti, jolloin kuvernementti lakkautettiin
Angela Merkel

Angela Dorothea Merkel (o.s. Kasner; s. 17. heinäkuuta 1954 Hampuri, Länsi-Saksa) on Saksan entinen liittokansleri (vuosina 2005–2021) ja kristillisdemokraattisen puolueen (CDU) entinen puheenjohtaja (vuosina 2000–2018). Merkel oli Länsi-Saksan Helmut Kohlin "pikkutyttö". Liittokanslerina Merkel nousi merkittäväksi kansainvälisen politiikan toimijaksi. Jotkut kutsuivat häntä ”Euroopan unionin todelliseksi johtajaksi” ja ”vapaan maailman johtajaksi”. Merkel luopui puolueen puheenjohtajan tehtävästä joulukuussa 2018, eikä Merkel asettunut ehdolle Saksan liittokansleriksi vuonna 2021. Merkelin liittokanslerin kauden päättymisen on arvioitu heikentävän Euroopan unionia ja tekevän euron tulevaisuudesta epävarmemman. Merkelin lähdöllä on arvioitu olevan vaikutuksia Euroopan poliittiseen vakauteen. Merkel syntyi Länsi-Saksan Hampurissa, jossa hänen isänsä Horst Kasner opiskeli teologiaa
Fosfaatti

Fosfaatti (ortofosfaatti, trioksidofosfaatti), PO43− on negatiivinen ioni eli anioni, jossa fosfori esiintyy viidenarvoisena. Fosfaateiksi sanotaan myös fosforihapon suoloja, joissa fosfaatti-ioni on anionina. Fosfaatti-ionin konjugaattihappo on monovetyfosfaatti-ioni, HPO42− ja tämä taas on divetyfosfaatti-ionin H2PO4− konjugaattiemäs. Divetyfosfaatti-ioni on fosforihapon, H3PO4 konjugaattiemäs. Fosfaatti muodostaa elimistön DNA-juosteen rangan yhdessä deoksiriboosin kanssa. Se on liittyneenä kahdella hapellaan deoksiriboosin viidennen ja kolmannen hiilen happeen. Lannoiteteollisuus käyttää fosfaatteja esimerkiksi superfosfaatin ja tuomaskuonan valmistukseen. Lähes 60 prosenttiin suomalaisista lihajalosteista lisätään fosfaatteja. Suomalainen lihajalosteteollisuus käyttää enemmän fosfaattia kuin esimerkiksi ruotsalainen ja saksalainen. Fosfaatin tehtävänä on lisätä tuotteen mehukkuutta ja vesipitoisuutta, parantaa väriä ja säilyvyyttä sekä estää veden tirisemistä ulos tuotteesta kypsennyksen aikana. Fosfaatti katkaisee myös lihasproteiinien sidoksia, mikä siloittaa suutuntumaa, kiinteyttää tuotetta ja helpottaa sen viipaloimista. Fosfaatin lisääminen alentaa tuotantokustannuksia arviolta 10-30 prosenttia muun muassa sen vuoksi, että lihaa kuluu vähemmän
Merenpinnan lasku jääkaudella

Merenpinnan lasku jääkaudella on seurausta siitä, että mannerjäätiköihin sitoutuu vettä. Viimeisimmällä jääkaudella (Veiksel-jääkaudella) merenpinta oli alimmillaan noin 20–80 000 vuotta sitten noin 130 metriä alempana kuin nykyisin. Ylimmillään vedenpinta oli 125 000 vuotta sitten noin kahdeksan metriä nykyistä ylempänä. Merenpinnan ollessa alimmillaan monet mannerjalusta-alueet, esimerkiksi Beringinsalmi olivat kuivaa maata. Isosta-Britanniasta Manner-Eurooppaan oli maayhteys - Irlannista taas oli jään muodostama yhteys Isoon-Britanniaan. Tästä ovat todisteena vuonomaiset jokien laskusuut - moni jokilaakso näyttää kaikuluotausten mukaan jatkuvan meren pohjalla.lähde? Jää alkoi sulaa ensin hitaasti, sitten hyvin nopeasti, ja lopulta taas hitaammin.
Palladiolainen arkkitehtuuri

Palladiolainen arkkitehtuuri, myös palladionismi tai palladiolaisuus, on klassistinen arkkitehtuurin suuntaus, joka perustui lähinnä 1500-luvulla eläneen italialaisen arkkitehti Andrea Palladion oppeihin. Palladionismi ilmenee etenkin julkisivujen pylväs- ja päätykolmioaiheissa, ja sen merkitys oli huomattava 1600–1700-luvuilla. Palladio jäljitteli töissään antiikin Rooman rakennustyyliä, josta hän sai tietoa lukemalla roomalaisen arkkitehti Vitruviuksen kirjoituksia ja tutkimalla antiikin ajoilta säilyneitä rakennuksia. 1600-luvulla hänen töidensä pohjalta muodostui palladiolainen tyyli, joka levisi ympäri Eurooppaa. Suurimman suosion se saavutti 1700-luvun Britanniassa, mistä se levisi 1800-luvun alussa Pohjois-Amerikkaan. Pohjois-Amerikan kuuluisin palladiolaisesta arkkitehtuurista vaikutteita saanut rakennus on Valkoinen talo. Eri variaationeen palladionismi hallitsi eurooppalaista arkkitehtuuria 1800-luvulle asti. Arkkitehti Inigo Jones toi palladionismin Britanniaan palattuaan matkaltaan Italiaan 1614. Jonesin palladiolainen arkkitehtuuri perustui sekä Palladion kirjoituksiin että Jonesin omiin antiikin ja renessanssin arkkitehtuuria koskeviin havaintoihin, joita hän oli tehnyt matkallaan. Säilyneitä esimerkkejä Jonesin palladiolaisesta arkkitehtuurista ovat Greenwichin Queen’s House (1635), Whitehallin Banqueting House (1619–1622) sekä St Jamesin palatsin Queen’s Chapel (1623). Palladionismi nousi uuteen suosioon Britanniassa Yrjöjen aikakauden arkkitehtuurissa vuosina 1714–1830, kun vaikutusvaltaiset whigit halusivat palata arkkitehtuurissa rationaalisempaan ja ykienkertaisempaan tyyliin. Palladion kirjoitukset oli juuri sopivasti käännetty englanniksi, ja lisäksi vuonna 1715 julkaistiin Colen Campbellin Vitruvius Britannicus, kokoelma kaiverruksia, jotka esittivät klassismia edustavia rakennuksia Britanniassa
Uusklassinen arkkitehtuuri

Uusklassinen arkkitehtuuri on arkkitehtuurin suuntaus, joka syntyi suurin piirtein 1700-luvun puolivälissä lähes yhtä aikaa Ranskassa, Saksassa ja Englannissa. Uusklassismi otti vaikutteensa suoraan antiikin Kreikan ja Rooman rakennustaiteesta sekä renessanssiajan palladiolaisesta arkkitehtuurista. Rönsyilevän barokki- ja rokokooarkkitehtuurin jälkeen uusklassismi pyrki takaisin "puhtaaseen" klassiseen arkkitehtuuriin, ja se palautti rakennuksiin yksinkertaiset ja suoraviivaiset muodot sekä antiikista tutut pylväsjärjestelmät. Sen nousuun vaikutti antiikin taiteen ja arkkitehtuurin kasvanut tuntemus, sekä varsinkin sisätilojen suunnittelussa Pompejissa tehdyt löydöt. Antiikista tuli tuolloin muoti-ilmiö kasvavien arkeologisten löytöjen ansiosta. Suomessa ja Ruotsissa varhaisin uusklassismi tunnetaan kustavilaisena tyylinä. Sitä seurasi Napoleonin ajan keisarityyli eli empire. Helsingin keskusta-arkkitehtuuri edustaa etenkin Carl Ludvig Engelin suunnitelmien ansiosta suurelta osin uusklassismia. Samoin Pietari ja München ovat likimain uusklassismin ulkomuseoita. Iso-Britannia oli uusklassisen arkkitehtuurin edelläkävijöitä 1750-luvulta alkaen. Antiikin tyyliin perustunut palladiolainen arkkitehtuuri oli hallinnut brittiläistä arkkitehtuuria 1700-luvun puoliväliin asti, ja siitä oli tullut maan arkkitehtuurin normi. Palladiolaista arkkitehtuuria pidettiin englantilaiskansallisena tyylinä toisin kuin esimerkiksi barokkia, sillä tunnettu englantilainen arkkitehti Inigo Jones oli suunnitellut palladiolaisen tyylin mukaisesti jo 1600-luvulla
Oktaaniluku

Oktaaniluku on polttoaineen puristuskestävyyttä ilmaiseva luku. Mitä korkeampi oktaaniluku, sitä suurempi on sallittu puristussuhde. Puristussuhde kertoo kuinka paljon polttoaine-ilmaseos puristuu moottorin sylinterissä puristustahdin aikana. Suuri puristussuhde tarkoittaa suurempaa määrää seosta ja siten suurempaa sylinterissä olevaa painetta, joka puolestaan yleensä parantaa moottorin tehoa (hyötysuhteen kasvun kautta) suhteessa samanlaiseen, mutta pienemmän puristussuhteen moottoriin. Liian pienen oktaaniluvun polttoaine aiheuttaa moottorille vahingollista nakutusta eli polttoaineseoksen liian nopeaa räjähdysmäistä syttymistä tasaisen palamisen sijaan. Toistuvat räjähdykset saavat moottorin pitämään nakuttavaa ääntä, josta nakutuksen nimitys johtuu. Karkeana sääntönä voidaan sanoa, että mitä suurempi puristussuhde on, sitä todennäköisemmin moottori nakuttaa, ja mitä suurempi polttoaineen oktaaniluku on, sitä epätodennäköisemmin moottori nakuttaa. Dieselöljylle mitataan oktaaniluvun sijaan syttymisherkkyyttä kuvaava setaaniluku. Jos polttoaineen setaaniluku on suuri, sen oktaaniluku on pieni. Oktaaniluku ei kerro bensiinin "laadusta". Korkeampioktaaninen seos ei välttämättä sisällä enempää energiaa. Se ei välttämättä pala nopeammin tai anna parempaa käyttötehoa
Retrovirukset

Retrovirukset Wikispeciesissä Retrovirukset Commonsissa Retrovirukset ovat kuorellisia viruksia, joiden genomi koostuu kahdesta yksijuosteisesta RNA-molekyylistä. Kun retrovirus infektoi isäntäsolun, viruksen oma käänteiskopioijaentsyymi valmistaa solussa viruksen RNA-koodia vastaavaa DNA:ta, joka kiinnittyy isäntäsolun perimään muuttuen provirukseksi. Retroviruksien nimi (lat. retro ’takaperin’) johtuu juuri niiden omalaatuisesta kyvystä muodostaa DNA:ta RNA:n perusteella, kun yleisemmin eliökunnassa RNA syntyy transkriptiossa DNA-koodin perusteella. Käänteiskopioijaentsyymin löytämisestä myönnettiin Nobelin lääketieteen palkinto vuonna 1975. Käänteiseen transkriptioon ei sisälly samaa oikaisulukua kuin normaaliin transkriptioon. Siksi retroviruksiin syntyy usein mutaatioita, minkä takia niitä vastaan on vaikeaa kehittää rokotteita. Esimerkiksi HIV on retrovirus. Retrovirukset ovat eläinkunnassa varsin kauan tunnettuja ja laajalle levinneitä viruksia, jotka aiheuttavat monissa eläimissä kasvaimia. Kanoissa ja kissoissa niiden on todettu aiheuttavan leukemiaa, hiirissä rintasyöpää. Ihmisiin tarttuvia retroviruksia ovat mm. kaksi eri leukemioihin liittyvää tyyppiä, HTLV-1 ja -2, sekä HIV
Theodoros II Laskaris

Theodoros II Laskaris (1221–1258) oli Nikaian keisarikunnan hallitsija ja Bysantin keisari maanpaossa vuosina 1254–1258. Hänet tunnetaan parhaiten kahdesta sotaretkestä, joiden yhteydessä hän valtasi Traakian bulgarialaisilta (1255–1256). Hän kuoli vuonna 1258 ja hänen 8-vuotiaasta pojastaan Johanneksesta tuli uusi keisari.
Dieselöljy

Aurinko · Auringon säteilyFotosynteesi · Kasvi · BiomassaHumifikaatio · FossiloituminenPalaminen Kivihiili · Maakaasu ·Maaöljy: (Bensiini · Diesel · Polttoöljy)· Turve Bioetanoli · Biodiesel · Biokaasu · Puupelletti · Puupolttoaine · Puukaasu Energiakasvi · Epätavanomainen öljy · Ydinpolttoaine Dieselöljy, lyhyemmin pelkästään diesel, joskus myös nafta, on kevyttä polttoöljyä eli kaasuöljyä, jota käytetään dieselmoottorien polttoaineena. Sitä on jalostettu hieman pidemmälle kuin lämmityspolttoöljyä rikki- ja hiukkaspäästöjen vähentämiseksi. Dieselin käytöstä syntyy hiilidioksidipäästöjä 2,6 kg/litra. Moottorikäyttöön tarkoitetun dieselöljyn standardi on EN590, tiheys 0,80 kg/l (15 °C:ssa) ja sitä käytetään mm. raskaissa ajoneuvoissa. Dieselöljyä on markkinoilla sekä kesä- että talvilaatuina. Talvilaatuisen dieselöljyn samepiste on alempi. Samepiste tarkoittaa lämpötilaa, jonka alittuessa dieselöljy muuttuu väriltään kirkkaasta sameaksi. Sameneminen johtuu dieselöljyn sisältämän parafiinin kiteytymisestä. Samepisteen alapuolella dieselöljy jäykistyy, jolloin se ei enää kulje polttoaineputkistossa. Dieselöljyn biologinen korvike on biodiesel, jota voidaan valmistaa muun muassa rypsi-, rapsi- ja sinappiöljystä. Dieselöljyyn sekoitetaan toisinaan petrolia, minkä väitetään aiheuttavan moottoririkkoja
Diaari

Diaari eli diaario tarkoittaa luetteloa, johon merkitään aikajärjestyksessä virastoon tai laitokseen saapuneet tai sieltä lähteneet asiakirjat. Sana pohjautuu latinan sanaan diarium, joka tarkoittaa päiväkirjaa. Diaari on sidottu kirja, kortisto tai atk-järjestelmä. Siihen merkitään asiakirjalle sen saapuessa annettava oma diaarinumero, saapumispäivä, lähettäjän nimi ja lähettäjän asiakirjamerkinnät sekä lyhyesti asian sisältö. Näiden lisäksi kirjataan kaikki asian vuoksi tehdyt välitoimet eli kirjeenvaihto ja välipäätökset sekä lopullinen toimi tai päätös. Myös viraston omista aloitteista tehdään vastaavat merkinnät. Diaarinumero merkitään kaikkiin asiaa koskeviin asiakirjoihin. Diaarimerkintä on yleensä julkinen ja se vahvistaa asiakirjan saapuneen viranomaiselle. Julkisuuslaki edellyttää viranomaisilta hyvää tiedonhallintatapaa, minkä takia diaarijärjestelmät ovat viranomaisille käytännössä pakollisia. Sanaa diaari on aikoinaan käytetty myös ajantapahtumista kertovista muistiinpanoista, joita laadittiin erityisesti luostareissa.
Mikael VIII Palaiologos

Mikael VIII Palaiologos (kreik. Μιχαήλ Η΄ Παλαιολόγος, 1225 – 11. joulukuuta 1282) oli Bysantin keisari 1261–1282. Hän oli Palaiologos-hallitsijasuvun perustaja. Mikael Palaiologos oli etäistä sukua monille entisille hallitsijasuvuille. Hän kunnostautui sotilaana jo nuorella iällä ja sai suuria vastuita keisari Johannes III Dukasin armeijassa. Keisari Theodoros II Laskariksen kuollessa Johannes IV Laskaris oli kuusivuotias. Mikael VIII Palaiologos oli aluksi nuoren Johannes IV Laskariksen holhooja, mutta teki itsestään pian Johanneksen hallitsijakumppanin. Mikaelin aikakaudella vallattiin takaisin Konstantinopoli joka oli ollut latinalaisen keisarikunnan hallussa neljännestä ristiretkestä saakka. Itse valtauksessa sattumalla oli suuri osa, yksi Mikaelin kenraaleista oli lähistöllä kun varuskunta oli tyhjillään ja valtaus kävi äkkiä 15. heinäkuuta 1261. Heti kun kaupunki saatiin vallattua Mikael antoi sokaista Johanneksen ja teki itsestään yksinvaltiaan
Miehitetty Mars-lento

Miehitetty Mars-lento eli retkikunnan lähettäminen Mars-planeetalle on ollut ihmiskunnan haaveissa jo pitkään matkan mittavista haasteista ja ratkaisemattomista teknisistä kysymyksistä huolimatta. Toistaiseksi miehitettyjä avaruuslentoja matalaa Maan kiertorataa edemmäs on tehty ainoastaan Kuuhun vuosina 1969–1972. Lento Marsiin olisi huomattavasti vaativampi muiden muassa matkan pituuden, suuremman delta-v:n ja miehistön säteilyaltistumisen vuoksi. Mars-lentoa on eri tahoilla jollain tasolla suunniteltu ensimmäisen Kuu-lennon jälkeen, mutta vielä yksikään maa tai muu taho ei ole täysipainoisesti ryhtynyt hankkeeseen. Ehkä pisimmällä miehitetyn Mars-lennon toteuttamisessa oleva SpaceX-yritys kehittää Mars-lentoihin soveltuvaa avaruusalusta BFR:ää. Vuonna 2019 sen ensimmäiset prototyypit olivat rakenteilla. Yrityksen tavoite on Marsin asuttaminen. Sen ensimmäinen ja SpaceX:n perustajan Elon Muskin mukaan vaikein askel on riittävän suuren ja edullisen kuljetusratkaisun kehittäminen. Vuoden 2024 lopulla Musk tviittasi ensimmäisen miehitetyn Starshipin laskeutuvan Marsiin vuonna 2029, jos vuonna 2027 miehittämättömät Starshipit onnistutaan laukaisemaan kohti Marsia. NASA ilmoitti 2012 lähettävänsä toisen mönkijän Marsiin vuonna 2020 valmistelemaan 2030-luvun miehitettyjä lentoja. Marsiin on lähetetty useita miehittämättömiä luotaimia. Mars on lähimmillään muutaman kymmenen miljoonan kilometrin päässä Maasta
Näennäisvoima

Näennäisvoima on klassisessa mekaniikassa epäinertiaalisesta koordinaatistosta johtuva, inertiaalisessa koordinaatistossa katoava voima. Tunnettuja näennäisvoimia ovat keskipakoisvoima, coriolisvoima ja erilaiset hitausvoimat. Inertiaalikoordinaatisto on koordinaatisto, jossa vapaa kappale liikkuu tasaisesti. Inertiaalikoordinaatisto ei siis ole kiihtyvässä liikkeessä. Jos kappaleella on näennäisiä kiihtyvyyksiä, mutta ei vuorovaikutuksia ympäristön kanssa, voidaan päätellä havaitsijan koordinaatiston olevan epäinertiaalinen. Yleisen suhteellisuusteorian testeissä varmistettujen tulosten mukaan inertiaalikoordinaatistot ovat ns. vapaasti putoavia koordinaatistoja. Epäinertiaaliseen eli kiihtyvään koordinaatistoon kiinnittynyt kappale kokee todellisen voiman ja sen mukaisen suuntautuneen jännitysgradientin. Tuollaisessa koordinaatistossa oleva havaitsija mittaa kaikille vapaasti putoaville kappaleille näennäisvoiman. Näennäisvoimalle leimallista on, ettei sille löydy vuorovaikutuksen mukaista vastavoimaa tarkasteltaessa suljettua järjestelmää, jonka yhteinen liiketila säilyy vapaakappaletarkastelussa. Myös vuorovaikutuksen alaiseen kappaleeseen voidaan kiinnittää havainnollistava näennäisvoima, kun halutaan korostaa kuinka kappale on erotettu vapaan pudotuksen liiketilastaan. Sellainen esimerkki on keskipakoisvoima, joka kuvaa keskihakuvoimalla poikkeutetun kappaleen taipumusta alimpaan energiatilaan ja vähimpään vaikutukseen eli inertiaaliseen liiketilaansa