nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Kansainvälinen valuuttarahasto

Kansainvälinen valuuttarahasto (engl. International Monetary Fund, IMF) on kansainvälinen järjestö, joka valvoo maailmanlaajuista rahoitusjärjestelmää tarkkailemalla ulkomaisia vaihtokursseja ja maksutaseita, ja antaa pyydettäessä teknistä ja taloudellista apua. Sen tavoite on loiventaa kansainvälisen finanssijärjestelmän markkinahäiriöitä ja tukea tilapäisiin rahoitusvaikeuksiin joutuneita jäsenvaltioita. Kansainvälinen valuuttarahasto perustettiin 27. joulukuuta 1945. Kansainvälisen valuuttarahaston jäsenmäärä on kasvanut vuosikymmenten aikana ja siihen kuuluu nykyään 190 jäsenmaata. Suomi on ollut Kansainvälisen valuuttarahaston jäsen vuodesta 1948 lähtien. Käytännöksi on muodostunut, että Kansainvälisen valuuttarahaston pääjohtaja on eurooppalainen ja Maailmanpankin pääjohtaja vastaavasti yhdysvaltalainen. Ylintä valtaa järjestössä käyttävät jäsenmaita edustavat valtiovarainministerit. Suurinta valtaa Kansainvälisessä valuuttarahastossa käyttävät vauraat länsimaat, koska äänivalta perustuu maan rahoitusosuuteen järjestössä.lähde? Kansainvälisen valuuttarahaston pääjohtaja on ollut lokakuusta 2019 entinen EU-komissaari Kristalina Georgieva. Kansainvälinen valuuttarahasto sekoitetaan usein sen sisarjärjestöön Maailmanpankkiin
Ivan Hlinka

Ivan Hlinka (26. tammikuuta 1950 Most, Tšekkoslovakia – 16. elokuuta 2004 Karlovy Vary, Tšekki) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija ja valmentaja. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista tšekkiläiskiekkoilijoista ja hänet on valittu IIHF:n Hall of Fameen vuonna 2002. Hänen saavutuksiinsa pelaajana kuuluivat kolme maailmanmestaruutta vuosina 1972, 1976 ja 1977. Olympialaisissa hän saavutti pronssia vuonna 1972 ja hopeaa vuonna 1976. NHL:ssä hän pelasi Vancouver Canucksissa. Hän lopetti pelaajauransa Sveitsissä. Valmentajana Hlinka voitti olympiakultaa Naganon talviolympialaisissa 1998. Hän oli Alpo Suhosen jälkeen toinen eurooppalaisvalmentaja NHL:ssä. Siellä hän valmensi Pittsburgh Penguinsia kaudella 2000–2001. Penguins-pestin jälkeen Hlinka valmensi Tšekin jääkiekkomaajoukkuetta
Strukturalismi

Strukturalismi on useissa – varsinkin humanistisissa ja yhteiskunnallisissa – tieteissä vaikuttanut lähestymistapa, joka korostaa rakenteen merkitystä kokonaisuuden ymmärtämisessä. Strukturalismissa huomio kiinnitetään peruselementteihin, joista korkeamman tason kielellisten, sosiaalisten tai kulttuuristen rakenteiden voidaan ajatella muodostuvan. 1900-luvun strukturalismin lähtökohtana pidetään monesti sveitsiläisen kielitieteilijän Ferdinand de Saussuren postuumissa, vuonna 1916 ilmestyneessä kirjassaan Yleisen kielitieteen kurssi esittämiä ajatuksia. Esimerkiksi psykologiassa strukturalistit yrittävät hajottaa psyykkiset prosessit joihinkin peruselementteihin, jotka sitten muodostavat monimutkaisempia mentaalisia rakenteita. Aikanaan psykologeja innosti tähän fyysikkojen ja kemistien menestys, kun nämä pystyivät erittelemään molekyylien atomirakennetta. Strukturalismi on vaikuttanut voimakkaasti myös kulttuuriantropologiassa, jossa suuntausta edustaa muun muassa Claude Lévi-Strauss. Kirjallisuudentutkimuksessa strukturalismi on tekstin rakennetta korostava tutkimussuunta. Arkkitehtuurissa strukturalismi tarkoitti sitä, että tukirakenteita tai esimerkiksi ilmastointia ei yritetty peittää vaan jätettiin ulkoasuun luomaan ilmettä. Taloustieteessä strukturalismi oli valtavirran ulkopuolella ollut suuntaus, joka oli lähestymistavaltaan valtavirtaa selvästi vähemmän matemaattinen, historiallisempi ja sosiologisempi, poliittisesti radikaalimpi, ja enemmän yhteiskunnan rakenteisiin keskittyvä.
Tilutus

Tilutus on musiikkiin liittyvä slangisana, jolla viitataan pääasiassa sähkökitaran nopeaan soittamiseen, joskin termi pätee myös muihin soittimiin. Tilutus on käsitteenä ristiriitainen: osa musiikin harrastajista pitää termiä halventavana ilmaisuna, kun taas monen mielestä termi on luonteeltaan neutraali eikä ilmaise muuta kuin soiton nopeutta. Nimi "tilutus" on onomatopoeettinen ja kuvaa korkealta kitaran ylänauhoilta soitettua hyvin nopeatempoista melodiajuoksutusta, joka kuulostaa ihmisäänenä kuin ti-lu-li-lu (ks. ääninäyte). 1960-luvun jälkipuolisko tunnetaan jälkikäteen kitarasankarien aikakautena, mutta tuolloin tilutusta ei vielä kuultu, koska soittotekniikka ei ollut populaarimusiikin kohdalla vielä kehittynyt siihen suuntaan, vaan tuolloin keskityttiin enemmän esimerkiksi vibraaton ja venytyksien (bending) mestarilliseen hallintaan blues-kitaristien jalanjäljissä. Al Di Meola on jazz-koulutuksen saanut, mutta rock-musiikista innoitusta saanut kitaristi, joka kertoi uransa alkuvaiheessa yrittäneen olla maailman nopein kitaristi. Hänen ensimmäinen soololevynsä ilmestyi 1976 ja kaupallisesti menestynein levy, Elegant Gypsy, vuonna 1977. Ratkaisevimpana levynä tilutuksen leviämisen kannalta on kuitenkin pidetty Van Halen -yhtyeen debyyttilevyä vuodelta 1978. Siinä kitaristi Eddie Van Halen soittaa kuuluisan "Eruption" -instrumentaalikappaleensa. Tilutuksessa kitaristi voi periaatteessa soittaa erikseen plektralla jokaisen yksittäisen sävelen, mutta useimmiten monet sävelet soitetaan pelkällä otelaudan käden liikkeillä (mikä on muutenkin yleinen tekniikka sähkökitaran soitossa). Tästä hyvänä esimerkkinä voidaan pitää kitaristi Yngwie Malmsteenin sooloja. Tällaista tekniikkaa voidaan hyödyntää myös basson soitossa
Tali (Helsinki)

Tali (ruots. Tali) on Pitäjänmäen kaupunginosaan kuuluva läntisen Helsingin osa-alue. Pitäjänmäentien eteläpuolella ja Talin siirtolapuutarhan itäpuolella on 1990-luvun lopulla rakennettu noin tuhannen asukkaan asuinalue, jonka rakennukset ovat pääasiassa neljä–kuusikerroksisia kerrostaloja. Talin kartanon mailla on Suomen vanhimpiin kuuluvan siirtolapuutarhan lisäksi laaja puistoalue golfkenttineen. Kartano itse on 1600-luvulta. Empiretyylinen päärakennus on 1820-luvulta, ja kartanopuisto 1800-luvulta. Alueella kasvaa jalopuita, muun muassa rauhoitettu vanha tammi, joka on Helsingin paksuin. Kartanolle johtaa koivukuja Talin puistotie. Talin korkein kohta on alueen länsiosassa, Espoon rajan tuntumassa, sijaitseva Talinhuippu, joka kohoaa 22 metrin korkeuteen merenpinnasta. Sen puistoalue on rakennettu vanhan, 1960- luvulta asti käytössä olleen Ison Huopalahden kaatopaikka-alueen päälle. Kaatopaikka suljetiin 1979. Talinhuipun itärinteessä on Pajamäen aurinkokuntamalliin kuuluva Jupiter-planeetan malli
Pyhä Lucia

Pyhä Lucia (lat. Sancta Lucia, ortodoksisessa kirkossa: Pyhä neitsytmarttyyri Lucia Syrakusalainen) (283–304) on katolisen kirkon kanonisoima pyhimys ja ortodoksisen kirkon muistelema pyhä, joka perimätiedon mukaan koki marttyyrikuoleman keisari Diocletianuksen vainossa tämän hallituskauden lopulla noin vuonna 304. Luciasta ei ole varmoja tietoja, mutta hänen historiallisuuttaan ei kristillisissä lähteissä epäillä. Lucia on sokeiden ja näkövammaisten pyhimys. Lucian päivää vietetään 13. joulukuuta. Muistopäivä kuului alun perin katoliseen pyhimyskalenteriin, mutta nykyisin sitä vietetään ennen kaikkea ruotsinkielisessä kulttuurissa. Perinteeseen kuuluu Lucia-neito, joka on pukeutunut valkoisiin vaatteisiin, punaiseen vyöhön ja kynttiläkruunuun ja pitää kädessään kynttilää. Kertomusten mukaan Lucia syntyi vuonna 283 Syrakusassa, Sisiliassa. Hänen isänsä, joka oli ylhäistä sukua oleva roomalainen, kuoli Lucian ollessa hyvin nuori, ja tämä jäi äiteineen vaille holhoojaa. Tuohon aikaan Roomassa jokaisella naisella piti olla holhooja, joka oli hänestä vastuussa. Isä, aviomies tai tarvittaessa myös veli saattoi toimia siskonsa holhoojana
Faisal II

Faisal II (Faiṣal ibn Ghāzī ibn Faiṣal Āl Hāshim, 2. toukokuuta 1935 – 14. heinäkuuta 1958) oli Irakin viimeinen kuningas 1939–1958. Faisal oli Irakin toisen kuninkaan, Ghazin ja kuningatar Aliyan poika. Kuningas Ghazi kuoli vuonna 1939 selvittämättömässä auto-onnettomuudessa, jotkut väittivät vaikutusvaltaisen ministerin Nuri al-Sa’idin miesten tappaneen hänet. Kolmivuotiaasta Faisalista tuli kuningas 4. huhtikuuta 1939. Hänen setänsä Abdulilah ibn Ali toimi valtionhoitajana vuodet 1939–1953, sekä pääministeri Rašid Ali al-Kailani lyhyen aikaa kolmeen otteeseen. Huhtikuussa 1941 kansallismielinen pääministeri Rašid Ali al-Kailani kaappasi vallan Abdulilahilta. Kuningatar ja Faisal salakuljetettiin maasta. Vuonna 1950 kuningattaren kuoleman jälkeen Abdulilahista tuli kuninkaan ainoa holhooja. Faisal kävi Harrowin koulua Isossa-Britanniassa serkkunsa Hussein bin Talalin kanssa, josta tuli myöhemmin Jordanian kuningas
Kurkimäki (Helsinki)

Kurkimäki (ruots. Tranbacka) on Mellunkylän kaupunginosan osa-alue. Itä-Helsingissä Kehä I:n pohjoispuolella sijaitsevalla alueella asui vuoden 2017 alussa noin 2 731 asukasta. Kaupunkirakenteen osalta Kurkimäki kytkeytyy saumattomasti alueen pohjoispuolella sijaitsevaan Kontulaan ja länsipuolella olevaan Kivikkoon. Kurkimäki on rakennettu 1980-luvulla Myllypuron ja Kontulan väliin. Kurkimäessä on hyvin säilynyt linnoitus, joka on osa venäläisten rakentamaa linnoitusketjua ennen ensimmäistä maailmansotaa. Kurkimäen asukkaista 36,8 prosenttia oli ulkomaalaistaustaisia vuoden 2020 lopussa. Kurkimäen palvelut (koulu, terveyskeskus, kirjasto) nivoutuvat yhteen välittömässä naapurissa olevien kaupunginosien kanssa. Myllypuron, Kontulan ja Kivikon lisäksi palveluja haetaan Vesalasta tai Itäkeskuksesta. Kurkimäen omalla osa-alueella sijaitsee muun muassa korttelitalo, viisi päiväkotia, leikkipuisto ja muutama pizzeria. Lähistöllä oleviin liikuntamahdollisuuksiin lukeutuvat muun muassa Myllypuron urheiluhallit (esimerkiksi Liikuntamylly), Kontulan uimahalli ja Kivikon kehittyvän liikuntapuiston palvelut sekä valaistu ulkoilulenkki (3,6 km). Etelään Kehä I:n ali pääsee muutaman jalankulun ja pyöräilyn alikulun kautta
Viikinmäki

Viikinmäki (ruots. Viksbacka) on asuinalue Koillis-Helsingin Viikissä, Pihlajiston vieressä. Sitä rajaavat Lahdentie, Vantaanjoki ja Herttoniemen teollisuusrata. Hallinnollisesti Viikinmäki lasketaan kaupunginosajaossa Viikin osa-alueeksi ja piirijaossa Latokartanon peruspiirin osa-alueeksi, vaikka se onkin toisella puolella moottoritietä kuin muu Viikki. Viikinmäessä asuu 2 900 ihmistä (31.12.2020). Länsiosan asuntorakentaminen on vielä kesken. Valmiiseen Viikinmäkeen tulee 2020-luvulla noin 3 700 asukasta. Siellä on omistus-, vuokra-, hitas- ja asumisoikeusasuntoja. Päiväkodin, starttiluokan, ala-asteen luokat 1–4 sekä kerhotiloja asukkaille tarjoava Viikinmäen korttelitalo valmistui lokakuussa 2014. Viikinmäen koillisosassa toimii jo päiväkoti Vikkeri
Laajaverkko

Laajaverkko eli WAN (engl. wide area network) eli suuralueverkko on tiedonsiirtoverkko, joka peittää laajoja maantieteellisiä alueita. Nämä verkot ovat suurempia kuin kaupunkiverkot tai pienemmät. Laajaverkko yhdistää lähiverkot sekä kaupunkiverkot yhdeksi suureksi verkoksi, ääritapauksena Internet. Koska kaupunkiverkossa ja hyvin usein lähiverkossa käytetään jo hyvin nopeita verkkoyhteyksiä, joudutaan laajaverkossa käyttämään hieman erilaisia ratkaisuja. Yksi tapa saada lähiverkon tai kaupunkiverkon koko kaistan tarve tyydytettyä on laittaa useita rinnakkaisia linjoja suorittamaan tehtävää. Liikenteen määrää voidaan myös rajoittaa IP-osoite- tai IP-aluekohtaisesti.
Gustav Leonhardt

Gustav Leonhardt (30. toukokuuta 1928 's-Graveland, Alankomaat – 16. tammikuuta 2012 Amsterdam) oli alankomaalainen cembalisti, urkuri, kapellimestari ja pedagogi. Hänen ohjelmistonsa oli laaja-alainen ja kattoi musiikkiteoksia 1500-luvulta Wolfgang Amadeus Mozartin aikoihin. Vuosina 1947–1950 Leonhardt suoritti urkujen ja cembalon soiton opintoja Schola Cantorumissa Baselissa. Vuonna 1952 häneltä ilmestyi tutkielma The Art of Fugue: Bach’s Last Harpsichord Work, jossa Johann Sebastian Bachin Fuugan taidon osoitettiin olevan klaveeriteos. Leonhardtin perustama Leonhardt Consort aloitti toimintansa 1955. Hän ja Nikolaus Harnoncourt levyttivät kaikki Bachin kirkkokantaatit vuosina 1971–1990. Leonhardtia arvostetaan ja hänet tunnetaan varsinkin Girolamo Frescobaldin, Johann Jacob Frobergerin ja Louis Couperinin sävellysten esittäjänä. Leonhardt oli Amsterdamin konservatorion cembalonsoiton professorin virassa 1954–1988 ja toimi Harvardin yliopistossa vierailevana professorina 1969–1970. Wienin musiikkiakatemian cembaloprofessorina hän työskenteli 1952–1955. Leonhardt oli urkurina Amsterdamin Waalse Kerkissä 1954–1980 ja Nieuwe Kerkissä alkaen vuodesta 1980
Ahalin maakunta

Ahalin maakunta (turkmeeniksi Ahal welaýaty) on hallintoalue Keski-Aasiassa sijaitsevan Turkmenistanin keski- ja eteläosissa. Sen keskus on Arkadagin kaupunki. Alueen pinta-ala on 97 160 neliökilometriä. Vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan siellä oli 886 845 asukasta. Ahalin maakunta rajoittuu lännessä Balkanin, pohjoisessa Daşoguzin, koillisessa Lebapin ja idässä Maryn maakuntiin sekä kaakossa Afganistaniin ja etelässä Iraniin. Sen keskellä sijaitsee maan pääkaupunki Aşgabat, joka muodostaa erillisen hallintoalueen. Maakunnan pohjois- ja keskiosa ovat Karakumin aavikkoa. Pohjoisessa on Üňüzin vajoama, idässä Tejenin jokilaakso ja suistoalue, etelässä Kopetdagin vuoristo ja luoteessa Uzboýn muinainen jokiuoma. Hyötykaivannaisiin kuuluvat maakaasu, öljy, rikki, ruokasuola, kvartsihiekka, kalkkikivi ja muut rakennusaineet. Seudulla vallitsee kuiva ja kuuma mannerilmasto. Kopetdagin vuorilla ilmasto on leudompi. Tammikuun keskilämpötila on aavikolla 0,4 ja vuorilla 1,8 astetta ja heinäkuun keskilämpötila vastaavasti 31,3 ja 21,3 astetta
Itäveri

Itäveri on Ilkka Remeksen kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 2002. Se oli vuoden 2002 kolmanneksi myydyin romaani, 72900 kappaletta. Kirja kertoo ravintolakokista nimeltä Juho Nortamo. Juho on Suomen ulkoasiainministerin, Sinikka Nortamon poika. Juho saa 30-vuotiaana tietää olevansa ottolapsi. Äidin painostuksesta huolimatta Juho sai selville, että hänet oli adoptoitu laittomasti Venäjältä viranomaisten tietämättä. Juho lähtee matkalle Venäjälle lapsuudenystävänsä Veran kanssa, johon hän myös lopussa rakastuu. Pitkän etsinnän jälkeen Juho löytää isänsä, entisen kommunistibyrokraatin, öljypohatta Maksim Perakhin. Juho saa selville, ettei hänen isästään pidetä kovin paljoa Venäjällä, koska hän on rikas ja pitää kaiken öljynporauksesta saadut rahat itsellään, vaikka kansa haluaisi kyseessä olevat rahat.
Columbian yliopisto

Columbian yliopisto (engl. Columbia University) on New Yorkissa sijaitseva yksityinen yliopisto. Se perustettiin vuonna 1754 Ison-Britannian kuninkaan Yrjö II:n myöntämällä erioikeudella, alkuun nimellä King's College. Yliopisto on New Yorkin osavaltion vanhin korkeakoulu ja koko Yhdysvaltojen viidenneksi vanhin. Columbia kuuluu itärannikon kahdeksan yksityisen huippukorkeakoulun verkostoon Ivy Leagueen, ja se sijoittuu säännöllisesti kärkitiloille maailman yliopistorankingeissa lähde?. Suurin osa yliopiston rakennuksista sijaitsee Manhattanilla. Yliopisto työllistää yli 3 000 ihmistä, ja yliopiston kirjoilla on noin 22 000 opiskelijaa. Opiskelijoista noin kolmannes suorittaa alempaa korkeakoulututkintoa ja kaksi kolmannesta tätä ylemmätasoisia opintoja. Kansainvälisiä opiskelijoita on noin neljännes kaikista opiskelijoista. Yliopiston tunnetuimpiin tiedekuntiin kuuluvat muun muassa lääketieteellinen, kauppatieteellinen, oikeustieteellinen ja kasvatustieteellinen. Yliopiston kirjastossa on yli yhdeksän miljoonaa kirjaa. Yliopiston sisäänpääsyprosentti on noin 10 prosenttia
Kuollutmeri

Kuollutmeri (arab. البحر الميت‎, al-Baḥr al-Mayyit tai بحر لوط, Baḥr Lūṭ ’Lootin meri’, hepr. ‏יַם הַמֶּלַח‎, jam ha-melaḥ, ’suolameri’) on Jordanian ja Israelin rajalla syvängössä sijaitseva suolajärvi. Kuollutmeri saa vetensä valtaosin Jordanvirrasta. Sillä ei ole laskujokea, vaan vesi poistuu siitä vain haihtumalla. Se on maapallon pinnan matalin paikka, noin 424 metriä merenpinnan alapuolella. Mioseenikaudella Arabian laatta törmäsi Euraasian laattaan, mikä aiheutti Kuolleenmeren hautavajoaman syntymisen. Sitä ennen Välimeri oli ulottunut alueelle asti. Syntynyt Kuollutmeri oli tuolloin suurin piirtein nykyisen kokoinen, mutta pleistoseenikaudella sen pinta nousi 200 metriä korkeammalle. Järvi ulottui pohjoisessa Hulanlaaksoon saakka ja etelässäkin noin 65 kilometriä nykyistä eteläreunaa etelämmäksi. Kuolleeseenmereen 2,5 miljoonaa vuotta sitten alkanut runsas virtaus keräsi pohjalle paksun sedimenttikerroksen. Viimeisten 10 000 vuoden ajan haihtuminen on ollut sadantaa runsaampaa, minkä takia järvi on kutistunut nykyiseen muotoonsa
Julius II

Julius II (5. joulukuuta 1443 – 21. helmikuuta 1513, alk. Giuliano della Rovere) oli paavina 1. marraskuuta 1503 – 21. helmikuuta 1513. Giuliano della Rovere oli paavi Sixtus IV:n (1471–84) veljenpoika ja hänen vaikutusvaltansa kasvoikin sedän ansiosta. Vuonna 1471 hänet nimitettiin kardinaaliksi ja vuonna 1480 paavin legaatiksi Ranskaan. Julius II toimi tarmokkaasti paavin maallisen vallan lisäämiseksi. Hän oli vuorotellen liitossa ja sodassa Ranskan, Saksan ja Venetsian kanssa. Vuonna 1505 Julius II perusti sveitsiläiskaartin paavin turvaksi. Hän sai kutsumanimen Il Papa terrible eli "kauhea paavi"
Leo X

Paavi Leo X (oikealta nimeltään Giovanni di Lorenzo de’ Medici; (11. joulukuuta 1475 Firenze – 1. joulukuuta 1521 Rooma), oli paavina 11. maaliskuuta 1513 – 1. joulukuuta 1521. Leo X oli todellinen renessanssiruhtinas, nautinnonhaluinen ja laajasti sivistynyt.lähde? Hän yritti turhaan vastustaa Ranskan vaikutusvaltaa Italiassa. Leo X muistetaan paavina, jonka aikana alkoi reformaatio eli uskonpuhdistus, jota hän ei onnistunut tukahduttamaan. Hänen väitetään käyttäneen Kirkkovaltion varoja kolmen paavinkauden edestä. Päästäkseen eroon tuhlailevan hovinsa aiheuttamista veloista hän suosi aneiden myyntiä ja aloitti niiden järjestelmällisen myynnin kaikissa yhteiskuntaluokissa. Aneiden myynti oli keskeinen seikka Martti Lutherin paavia vastaan esittämässä kritiikissä, mikä johti luterilaisen uskonpuhdistuksen syntyyn. Lutherin julkaistua 95 teesiään Leo X lähetti Lutherille bullan Exsurge Domine (1520)
Ruskeasuo

Ruskeasuo (ruots. Brunakärr) on kaupunginosa Helsingin kantakaupungin luoteiskulmassa Mannerheimintien molemmin puolin. Peruspiirijaossa Ruskeasuo kuuluu yhdessä Laakson ja Meilahden kanssa Reijolan peruspiiriin. Ruskeasuon asukasluku on noin 6 900 (1.1.2008) ja työpaikkoja alueella on noin 6 100 (31.12.2005). Ruskeasuolta etelään sijaitsevat Laakson ja Meilahden kaupunginosat. Lännessä Ruskeasuon ja Etelä-Haagan rajan muodostavat Pikku-Huopalahti ja siihen laskeva Haaganpuro. Idässä Ruskeasuo rajoittuu Keskuspuistoon, jonka toisella puolella on Länsi-Pasila. Ruskeasuo jakautuu kahteen osa-alueeseen, jotka ovat Vanha Ruskeasuo Mannerheimintien itäpuolella ja Pikku Huopalahti sen länsipuolella
Domenico Ghirlandaio

Domenico Ghirlandaio (1449 – 11. tammikuuta 1494), alkuperäiseltä nimeltään Domenico di Tommaso Bigordi, oli firenzeläinen renessanssiajan taidemaalari, joka oli erityisen tunnettu yksityiskohtaisista freskoistaan, joihin oli kuvattu useita aikakauden johtavia firenzeläisiä. Hän oli Botticellin ja Filippino Lippin aikalainen. Ghirlandaio johti suurta ja menestyvää bottegaa. Hän oli myös Michelangelon mestari ja opettaja. Ghirlandaio oli kultasepän poika, ja hänen liikanimensä “Ghirlandaio” on lähtöisin hänen isänsä firenzeläisen yläluokan naisille tekemistä taidokkaista seppeleistä. Ghirlandaio lienee saanut isänsä työpajassa kultasepän koulutuksen, mutta hänen varhaisista maalaustaiteen opinnoistaan ei ole tietoa. Ghirlandaio teki ensimmäiset teoksensa 1470-luvun alussa, ja niissä on nähtävissä vaikutteita Andrea del Castagnolta. Vasarin mukaan Ghirlandaio oli myöhemmin firenzeläisen taidemaalari Alesso Baldovinettin oppilaana. Ghirlandaio maalasi mieluiten freskoja suurille seinäpinnoille, mutta teki puupaneeleille myös pienempiä alttaritauluja. Ghirlandaio ei koskaan kokeillut öljyvärimaalausta, vaikka useimmat hänen sukupolvensa maalarit ryhtyivät jo käyttämään öljyvärejä 1400-luvun lopussa.Hänen tunnetuimpia töitään ovat Pyhän Zenobiuksen apoteoosia esittävä fresko Firenzen Palazzo Vecchiossa, Sikstuksen kappeliin maalattu fresko, jossa Kristus kutsuu Pietarin ja Andreaksen apostoleiksi sekä Louvren taidemuseossa oleva temperamaalaus Vanha mies pojanpoikansa kanssa
Ympäristönsuojelu

Ympäristönsuojelu on ihmisen elinympäristön ja elävän luonnon sekä biodiversiteetin suojelua ihmisen toiminnan aiheuttamilta haitoilta ja vahingollisilta ympäristömuutoksilta. Ympäristönsuojelun tavoitteena on ratkaista, lievittää ja ennaltaehkäistä ympäristöongelmia. Ympäristönsuojelun yleisten tavoitteiden voidaan katsoa olevan luonnonympäristön suojeleminen, ihmisen hyvinvoinnin turvaaminen ja kestävän kehityksen edistäminen. Ympäristönsuojelulla pyritään luomaan terveellinen, turvallinen, viihtyisä ja esteettinen ympäristö sekä turvaamaan luonnonvarojen kestävä käyttö, luonnon monimuotoisuus, luonnon tarjoamat biodiversiteetista riippuvaiset tärkeät ekosysteemipalvelut ja tulevien sukupolvien oikeudet hyvään ympäristöön.  Ympäristönsuojelu perustuu myös luonnon itseisarvon kunnioittamiseen. Muut eliöt omaavat intressejä ja siksi voidaan katsoa niillä olevan subjekteina tai tietoisina ja tuntevina olentoina oikeuksia.  Ympäristö rakentuu luonnonympäristöstä sekä rakennetusta ja sosiaalisesta ympäristöstä. Niinpä ympäristönsuojelu on monialaista ja siinä tulee ottaa huomioon monta tekijää: eliöt ja ekosysteemit, fysikaalis-kemialliset olosuhteet, rakennettu ympäristö ja infrastruktuuri sekä yksilöt ja yhteiskunnat. Ympäristönsuojelu ei ole siis vain synonyymi luonnonsuojelulle, vaan laajempi kokonaisuus. Ensimmäiset ympäristölait ovat vanhaa perua: jo heprealaisessa Raamatussa tulee esille niin kutsuttu tilanhoitajaetiikka, jossa ihmisen tehtäväksi katsotaan luomakunnan varjelu. Keskiajan Lontoossa rajoitettiin kivihiilen polttoa ja Venetsiassa kiellettiin lailla 1418 rikin käyttö esimerkiksi noituudessa. Yksi merkittävä ympäristönsuojelun keino on luonnontilaisten alueiden rauhoittaminen: ensimmäinen kansallispuisto perustettiin Yhdysvalloissa Yosemitenlaaksoon vuonna 1864
Rafael

CimabueArnolfo di LapoNicola PisanoGiovanni PisanoAndrea Tafi (taiteilija)GiottoPietro Lorenzetti (Pietro Laurati)Andrea PisanoBuonamico BuffalmaccoAmbrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)Pietro CavalliniSimone MartiniTaddeo GaddiAndrea Orcagna (Andrea di Cione)Agnolo GaddiDuccio di BuoninsegnaGherardo StarninaLorenzo MonacoTaddeo Bartoli Jacopo della QuerciaNanni di BancoLuca della RobbiaPaolo UccelloLorenzo GhibertiMasolino da PanicaleMasaccioFilippo BrunelleschiDonatelloGiuliano da MaianoPiero della FrancescaFra AngelicoLeon Battista AlbertiAntonello da MessinaAlessio BaldovinettiFra Filippo LippiAndrea del CastagnoDomenico VenezianoGentile da FabrianoPisanelloBenozzo GozzoliVecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)Antonio RossellinoBernardo RossellinoDesiderio da SettignanoMino da FiesoleLorenzo CostaErcole FerrareseJacopo BelliniGiovanni BelliniGentile BelliniCosimo RosselliAntonio del PollaiuoloPiero PollaiuoloSandro BotticelliAndrea del VerrocchioAndrea MantegnaFilippino LippiBernardino PinturicchioFrancesco FranciaPietro PeruginoLuca Signorelli Leonardo da VinciGiorgione da CastelfrancoAntonio da CorreggioPiero di CosimoDonato Bramante (Bramante da Urbino)Giuliano da SangalloAntonio da SangalloRafaelGiulio RomanoPontormoAndrea SansovinoLorenzo di CrediBaldassare PeruzziAndrea del SartoRosso FiorentinoJacopo PalmaLorenzo LottoSebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)Michelangelo Buonarroti Rafael eli Raffaello (ital. Raffaello Sanzio da Urbino) (28. maaliskuuta tai 6. huhtikuuta 1483 Urbino, Pesaro e Urbionon maakunta – 6. huhtikuuta 1520 Rooma, Kirkkovaltio) oli renessanssiajan italialainen taidemaalari ja arkkitehti. Häntä pidetään yhtenä Italian renessanssiajan päämestareista. Italiassa hänet tunnetaan nimellä Raffaello Sanzio. Muita muotoja ovat Raffaello Santi, Raffaello da Urbino tai Rafael Sanzio da Urbino. Rafael itse kirjoitti nimensä latinalaisessa muodossa Raphael Urbanus.lähde? Rafael tunnetaan parhaiten Madonnan kuvistaan ja pyhää perhettä esittävistä maalauksistaan sekä Vatikaaniin tekemistään mittavista freskoista. Rafael syntyi Urbinossa pitkäperjantaina kello kolme yöllä vuonna 1483. Giorgio Vasari ylistää Rafaelin luonnetta ja kirjoittaa tämän saaneen syntymälahjanaan vaatimattoman ja jalon luonteen