nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Arrheforeion

Arrheforeion (m.kreik. Αρρηφόρειον; joskus myös Arreforeion tai Arreforion) oli antiikin aikainen rakennus Ateenan Akropolis-kukkulalla. Sitä käyttivät arrheforoi eli kulttitehtäviä suorittaneet nuoret tytöt. Arrheforeionina pidetään Akropoliin rakennusta, johon viitataan tutkimuksessa myös nimellä Rakennus III. Se sijaitsi kukkulan pohjoislaidalla Erekhtheionin ja Pandroseionin luoteispuolella, ja se oli rakennettu lähes kiinni kukkulan pohjoiseen linnoitusmuuriin. Arrheforeion rakennettiin suunnilleen 400-luvun lopulla eaa. Se edusti oletettavasti doorilaista tyyliä. Rakennuksen perustusten koko on noin 12 × 12 metriä ja siihen liittyneen pihan koko noin 16 × 9 metriä. Rakennukselta johti maanalainen käytävä linnoitusmuurin toiselle puolelle Akropoliin pohjoisrinteellä olleelle niin kutsutulle Mykeneläiselle lähteelle sekä lukuisille pienille pyhäköille. Arrheforoi, joita oli kaksi kappaletta, olivat nuoria ylhäisten sukujen tyttöjä, joille oli uskottu Athenen kulttiin liittyviä tehtäviä muistumana Kekropsin tyttäristä ja Erikhthonioksen myytistä. Heidän tehtävänsä oli kutoa vuosittain uusi peplos Athenen kulttikuvalle Panathenaia-juhliin
Athene Erganen pyhäkkö

Athene Erganen pyhäkkö oli antiikin aikainen Athene Erganelle omistettu pyhäkkö tai pieni temppeli Ateenan Akropolis-kukkulalla Kreikassa. Pyhäkön paikkaa ei ole löydetty, mutta sen oletetaan sijainneen jossakin Artemis Brauronian pyhäkön itäpuolella ja Khalkotheken pohjoispuolella. Athene Erganen kultti oli Athenen kultti tämän ominaisuudessa kaupungin käsityöläisyyden suojelijana. Akropoliilta on löydetty viisi piirtokirjoitusta, joiden perusteella kukkulalla oli Athene Erganen kulttipaikka. Kaksi näistä on löydetty Artemis Brauronian pyhäkön ja Parthenonin länsipään väliseltä alueelta, millä perusteella pyhäkön oletetaan yleisimmin sijainneen kyseisellä alueella. Mikäli tämä pitää paikkansa, pyhäkkö on rakennettu aikaisintaan klassisella kaudella 400-luvun lopulla eaa., jolloin alueella oleva tasanne syntyi muiden rakennustöiden yhteydessä.
Rooman ja Augustuksen temppeli

Rooman ja Augustuksen temppeli oli pieni antiikin aikainen kreikkalainen temppeli Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se rakennettiin roomalaisella ajalla, ja se oli omistettu Roma-jumalattarelle eli Rooman kaupungin henkilöitymälle sekä keisari Octavianus Augustukselle. Temppeli rakennettiin Augustuksen hallituskaudella ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla, todennäköisesti noin 19–17 eaa. Temppelin oletetaan yleensä sijainneen Parthenonin itäpuolella, mistä on löydetty useita temppelin osia sekä kooltaan noin 10,5 x 13 metrin kokoiset rakennuksen perustukset. Toisen teorian mukaan temppeli olisi kuitenkin sijainnut Erekhtheionin itäpuolella. Tämä tulkinta perustuu muun muassa Akropoliin esityksiin roomalaisaikaisissa rahoissa. Temppeli oli Akropoliin ainoa roomalaisaikainen pyhäkkö ja koko Ateenan ainoa keisarikultille omistettu temppeli. Temppeli oli pieni, valkoisesta marmorista rakennettu pyörötemppeli. Se oli monopteraalitemppeli, ja siinä oli julkisivussa yhdeksän joonialaista pylvästä eikä sisäpuolista seinää. Pylväät muistuttavat Erekhtheionin korjauksessa samaan aikaan käytettyjä pylväitä. Temppelin halkaisija oli noin 8,6 metriä, ja sen korkeus oli noin 7,3 metriä
Khalkotheke

Khalkotheke (m.kreik. Χαλκοθήκη) oli antiikin aikainen rakennus Ateenan Akropolis-kukkulalla. Khalkotheke rakennettiin klassisella kaudella 400-luvun eaa. puolessa välissä. Sen rakennutti mahdollisesti Kimon. Myöhemmin rakennusta laajennettiin ja kunnostettiin. Rakennuksen nimi on peräisin siitä, että sitä käytettiin kukkulan pyhäköille lahjoitettujen pronssisten (khalkos) ja muiden metallista tehtyjen votiivilahjojen, kuten aseiden, patsaiden ja erilaisten astioiden, säilyttämiseen. Lahjoja pidettiin Athenen omaisuutena, ja ne oli luetteloitu kiviseen steleen (n. 353/352 eaa.), joka oli pystytetty rakennuksen etupuolelle. Khalkotheke sijaitsi Akropoliin lounaislaidalla Artemis Brauronian pyhäkön eli Brauroneionin itäpuolella ja Parthenonin länsipuolella
Klepsydra (Ateena)

Klepsydra (m.kreik. Κλεψύδρα) oli antiikin aikainen lähdekaivo Akropolis-kukkulan luoteisrinteessä Ateenassa Kreikassa. Klepsydra sijaitsee Propylaian ja Agrippan muistomerkin pohjoispuolella kohdassa, jossa Agoralta tullut Panathenaia-juhlan tie ja Akropoliin kiertävä Peripatos risteävät. Lähde oli käytössä jo mykeneläisellä ajalla. Lähdekaivorakennuksen rakennutti Kimon klassisen kauden alussa 400-luvulla eaa. Rakennus säilyi käytössä bysanttilaisena aikana, jolloin sen yhteydessä oli apostoleille omistettu kappeli, ja edelleen frankkivallan ajalle saakka. Klepsydra koostui kaivosta ja vesisäiliöistä, ja siinä oli holvattu katto. Lähdekaivon yhteydessä olevasta luolasta on löytynyt piirtokirjoitus, jonka mukaan se oli omistettu nymfeille. Klepsydran itäpuolella sijaitsi joukko luolia, jotka toimivat pyhäkköinä: nämä olivat Apollon Hypoakraioksen luola, Olympoksen Zeuksen luola sekä Panin luola.
Mykeneläinen lähde

Mykeneläinen lähde on nimitys, jota käytetään eräästä Ateenan Akropolis-kukkulan pohjoisrinteellä sijainneesta lähteestä ja siihen liittyneestä kaivorakennelmasta Kreikassa. Kaivo on ajoitettu mykeneläiselle ajalle 1200-luvulle eaa. Se oli mykeneläisen Ateenan merkittävimpiä lähteitä ja mahdollisti Akropoliin käyttämisen linnavuorena. Lähde sijaitsi Akropoliin kallion luonnonhalkeamassa noin 40 metrin syvyydessä. Lähteelle kulki ylhäältä Akropoliilta salaiset portaat, jotka saivat alkunsa Arrheforeionin luoteiskulmalta. Ne oli tehty osittain puusta ja osittain kivestä. Portaiden alapäässä oli kaivanto tai tunneli, jonka syvyys oli kahdeksan metriä ja leveys yläpäästä 2 metriä ja alapäästä 4 metriä. Portaat ja tunneli saattoivat olla käytössä myös Arrheforia-juhlassa, jossa arrheforoi-tytöt kulkivat kukkulalta alas lähteelle sekä mahdollisesti Afroditen ja Eroksen pyhäkölle tai jollekin toiselle pyhäkölle niitä pitkin. Kaivosta on tehty keramiikkalöytöjä, joiden perusteella sen rakentaminen on voitu ajoittaa.
Pandroseion

Pandroseion (m.kreik. Πανδρόσειον) oli antiikin aikainen Pandrosokselle omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulalla. Pyhäkkö oli rakennettu osaksi Erekhtheionin läntistä esipihaa. Se oli omistettu antiikin Ateenan mytologisen ensimmäisen kuninkaan Kekropsin yhdelle tyttärelle, Pandrosokselle, ja se piti sisällään useita kohteita, jotka liittyivät Ateenan varhaiseen mytologiaan ensimmäisten kuninkaiden aikana. Paikalla jatkettiin mahdollisesti mykeneläiseltä ajalta periytynyttä kulttia, joka oli alun perin samalla paikalla sijainneen mykeneläisen Ateenan kuninkaallisen palatsin palatsikultti. Pyhäkössä oli gamma-kirjaimen muotoinen pylväikkö sekä pieni Pandrosoksen temppeli. Lisäksi pyhäkkö piti sisällään Zeus Herkeioksen alttarin sekä Kekropeionin eli Kekropsin haudan, joka oli osittain Erekhtheionin karyatidipylväikön alla. Pyhäkön alueella oli myös Athenen Ateenalle antama pyhä oliivipuu, Poseidonin kaupungille antama suolavesilähde (Thalassa) sekä Poseidonin kolmikärjen iskemä jälki kalliossa, jotka kaikki liittyivät myyttiin Athenen ja Poseidonin kilvasta Ateenan omistuksesta.
Pelasgimuuri

Pelasgimuuri (m.kreik. Πελαργικόν, Pelargikon tai Πελασγικόν, Pelasgikon, myös Ἐννεάπυλον τείχος, Enneapylon teikhos) oli Ateenan Akropolis-kukkulan mykeneläisaikainen muuri. Se oli rakennettu 1200-luvulla eaa. Muurien paksuus oli noin kuusi metriä, ja ne ympäröivät myös mykeneläisen Ateenan keskuksena toimineen Akropoliin kauttaaltaan. Alempana sijaitsi toinen, ulompi muuri, jossa oli yhdeksän porttia. Tästä muurit saivat toisen nimensä Enneapylon, ”Yhdeksänporttinen”. Ulomman muurin sisäpuolelle jäivät Akropoliin rinteellä olleet lähteet, joihin kuuluvat muun muassa niin kutsuttu Mykeneläinen lähde kukkulan pohjoisrinteellä sekä Klepsydran lähde kukkulan luoteisrinteellä. Rakenteeltaan muurit muistuttavat monin tavoin Mykenen, Tirynsin ja Glan samalta aikakaudelta peräisin olevia muureja. Muureja kutsuttiin myöhemmin myös kyklooppimuuriksi, sillä ne vaikuttivat antiikin ajan kreikkalaisista voimakkaiden kyklooppien rakentamilta. Muurit vaurioituivat pahoin persialaisten hyökkäyksessä persialaissotien aikana vuonna 480 eaa. Muurien parhaiten säilynyt osuus sijaitsee kukkulan lounaiskulmassa Athene Niken temppelin itäpuolella paikassa, jossa muureissa oli vahva torni
Peripatos (Ateena)

Peripatos (m.kreik. Περίπατος, ”ympärikävely”) oli antiikin aikainen kulkuväylä, joka kiersi Ateenan Akropolis-kukkulan sen rinnettä pitkin. Se mahdollisti pääsyn lukuisille eri puolilla rinnettä sijainneille pyhäköille. Tien varrelta Akropoliin itärinteeltä on löydetty 300-luvulta eaa. peräisin olevan piirtokirjoituksen (niin kutsuttu Peripatos-piirtokirjoitus) sisältävä kivi, joka ilmoittaa tien nimen sekä pituuden, joka oli viisi stadionia ja 18 jalkaa eli noin 900–1 100 metriä: Propylaian pohjoispuolella Peripatos yhtyi Panathenaia-juhlan tiehen. Samassa kohdassa sijaitsi Klepsydran lähdekaivo. Peripatoksen varrella kukkulan pohjois- ja itärinteellä sijaitsivat (lännestä itään) muun muassa Apollon Hypoakraioksen luola, Olympoksen Zeuksen luola, Panin luola, Afroditen ja Eroksen pyhäkkö, mainitun Peripatos-piirtokirjoituksen sisältävä kivi sekä Aglaureion eli Aglauroksen luolapyhäkkö. Kukkulan etelärinteellä Peripatos kulki (idästä länteen) ensin Dionysoksen teatterin takaa, sitten Asklepieionin etupuolelta ja sitten Eumeneen stoan ja Herodes Atticuksen odeionin taka- ja yläpuolelta takaisin Propylaialle. Suunnilleen saman reitin voi kiertää nykyisin Peripatos-kylteillä merkittyä kävelytietä pitkin.
Unescon päämaja

Unescon päämaja (ransk. Maison de l’Unesco) on Yhdistyneiden kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestön Unescon päätoimipaikka Pariisissa. Se sijaitsee Pariisin 7. arrondissementin alueella aivan École militairen eteläpuolella osoitteessa Place de Fontenoy 7. Rakennuskompleksi valmistui Unescon käyttöön vuosina 1955–1958. Siihen kuuluu hallintorakennus, konferenssirakennus ja lähetystösali. Sen suunnitteli kansainvälinen arkkitehtiryhmä, johon kuuluivat ranskalainen Marcel Breuer, italialainen Pier Luigi Nervi ja ranskalainen Bernard Zehrfuss. Rakennuksen katsotaan edustavan Le Corbusierin hahmottamaa tyyliä. Maison de l’Unesco on kahdeksankerroksinen, kolmisiipinen ja Y-kirjaimen muotoinen, ja se on rakennettu massiivisten betonipylväiden varaan. Ikkunaseiniä jäsentävät suuret ristikkomaiset betonituet. Rakennuksen kolmen sivun pituudet ovat 124 metriä, 136 metriä ja 148 metriä. Päärakennusta täydentää kolme erimuotoista lisärakennusta
Luettelo venäjän kielestä suomen kieleen lainatuista sanoista/Vanhemmat

Wikipediassa ei ole tämän nimistä artikkelia.
Food and Fun

Food and Fun on kansainvälinen ruokakulttuuriin keskittyvä festivaali. Tapahtuma sai alkunsa Islannista, jossa ensimmäinen tapahtuma järjestettiin helmikuussa 2002. Ideana oli järjestää kilpailu islantilaisten ja ulkomailta saapuvien ravintola-alan ammattilaisten välillä. Tarkoituksena oli myös elävöittää hiljaisempia kuukausia turistisesonkien ulkopuolella. Food & Fun -festivaali keräsi heti maailmanlaajuista tunnustustakenen mukaan?, ja siitä on tullut vuosittainen tapahtuma. Festivaaleille saapuu ravintola-alan ammattilaisia ympäri maailmaa, muun muassa Yhdysvalloista, Islannista, Ruotsista, Ukrainasta, Italiasta, Venäjältä, Tanskasta ja Japanista. Keittiö- ja baarimestarit suunnittelevat ja valmistavat yhdessä paikallisten kokkien ja ravintoloiden kanssa neljän ruokalajin menun. Turussa festivaalia on järjestetty vuodesta 2014. Tapahtumaa järjestänyt Saariston Ruokatapahtumat Oy ajautui kesällä 2018 konkurssiin. http://www.travelchannel.com/interests/hot-topics/articles/iceland-food-and-fun-festival https://www
Elisa Lompakko

Aktia Wallet, aiemmin Elisa Lompakko oli teleoperaattori Elisan maksamisen palvelu ja Suomen ensimmäinen mobiilimaksamisen palvelu . Aktia Rahoitusyhtiö osti Elisa Lompakko -palvelun vuonna 2017 ja muutti sen nimeksi Aktia Wallet. Vuonna 2019 se lopetti Elisa Lompakko -palvelusta tulleet palvelut Aktia Walletista ja alkoi tarjoamaan sen tilalla muita palveluita. Elisa Lompakko aloitti toimintansa 27. helmikuuta 2013 tarjoamalla asiakkaailleen puhelimeen liimattavia tarroja (maksutarra), jotka hyödyntävät EMV-standardin mukaista lähimaksuteknologiaa. Lisäksi palvelu tarjoaa asiakkailleen mahdollisuuden virtuaalisiin nettimaksamiseen käytettäviin kortteihin. Palvelu sisälsi myös mahdollisuuden rahan siirtoon käyttäjien välillä matkapuhelinnumeron perusteella , joka myöhemmin laajeni rahan siirtoon myös muille kuin palvelun asiakkaille . Rahansiirto-ominaisuus poistettiin palvelu-uudistuksessa syksyllä 2015, mutta Elisa on ilmoittanut palauttavansa sen käyttöön myöhemmin. Vuonna 2013 Elisa Lompakko alkoi tarjota opiskelijakorttia, joka sisältää normaalisti luottokorttiin yhdistettävät maksuominaisuudet (sirumaksaminen, magneettiraita) sekä lähimaksamisominaisuuden.  Syksyllä 2014 Elisa laajensi lähimaksamisen palveluita tehden ensimmäisenä Suomessa mahdolliseksi maksamisen käyttäen puhelimen omaa NFC-sirua SIM-kortilla olevalla maksukortilla.  Palvelukokonaisuuteen on kuulunut myös mm. Saunalahden latausliittymien latausmahdollisuus  sekä HSL Matkakortin lukija -ominaisuus
Venäjän kansalliskaarti

Venäjän kansalliskaarti (ven. Росгвардия, Rosgvardija) on Venäjän puolisotilaallinen poliisiorganisaatio. Sen tehtävänä on osaltaan turvata Venäjän nykyinen hallinto, laillisuus ja valtiojärjestys. Kaartia käskee viime kädessä presidentti. Tämä santarmilaitos toimii poliittista oppositiota, terrorismia ja järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Se myös valvoo yksityisiä turvayrityksiä. Venäjän hallitus valvoo tätä kaartia tiukemmin kuin maan armeijaa. Siihen kuuluu joukkojenhallinnan yksiköitä. Kaartilla on tietyissä tilanteissa lupa ampua myös aseettomia väkijoukkoja. Kaarti valvoo Venäjän turva-alaa ja sotilasyrityksiä. Koko virallinen nimitys on Venäjän federaation liittovaltion kansalliset turvajoukot (ven. Федеральная служба войск национальной гвардии Российской Федерации Federalʹnaya sluzhba voiysk natsionalʹnoiy gvardii Rossiiyskoiy Federatsii (FSVNG RF, venäjäksi: ФСВНГ РФ)
ISO 3166-2:SM

ISO 3166-2:SM on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit San Marinolle. ISO 3166-2:SM on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää yhdeksän kunnan koodit. Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen San Marinon maakoodi ”SM” ja toinen osa on aluekohtainen numero.
VA-111 Škval

VA-111 Škval (ven. Шквал) -torpedo (myös vedenalainen- ohjus tai raketti) on Neuvostoliitossa vuonna 1977 kehitetty ensimmäinen superkavitaatiota hyödyntävä vedenalainen ase. Torpedo kulkee veden alla yli 200 solmun (370 km/h) nopeudella. Ensimmäiset mallit olivat kaapeliohjattuja, eli torpedoa ohjattiin sen perässä kulkevan kaapelin avulla emäaluksesta, niin kauan kuin kaapelia riitti. VA-111 esiteltiin vuonna 1999 Abu Dhabin asemessuilla. Škvalia on myöhemmin jatkokehitetty lisäämällä torpedoon muun muassa kauko-ohjausominaisuuksia, minkä lisäksi sen ohjattavuutta on parannettu. Škval voidaan varustaa myös ydintaistelukärjellä. Sen alkuperäinen pääkäyttökohde oli torjua suuria pinta-aluksia, niin sanottuja pääuhkakohteita, kuten lentotukialuksia, mutta myös tarvittaessa taistelulaivoja ja ydinsukellusveneitä. VA-111 ammutaan 533 mm torpedoputkesta ponnekaasulla tai muutoin noin 50 (93 km/h) solmun nopeudella, jonka jälkeen sen kiinteäajoaineinen rakettimoottori kiihdyttää torpedon yli 200 solmun nopeuteen. Škval voidaan laukaista myös pinta-aluksesta, tai pudottaa lentokoneesta. Škval-torpedon kehitys aloitettiin vuonna 1960, alkuperäisenä käyttötarkoituksena torjua lentotukialuksia ja ydinsukellusveneitä. Myöhemmin Škvaliin lisättiin Inertiasuunnistusjärjestelmä, mikä teki siitä entistä autonomisemman ja riippumattoman emäaluksen ohjauksesta
Ashley Fink

Ashley Rae Fink (s. 20. marraskuuta 1986 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan Lauren Zizesin roolista musikaalisarjassa Glee sekä Carterina Huge -tv-sarjassa. Finkillä on vanhempi sisko Stephanie sekä kaksi nuorempaa siskoa, Amanda ja Amy. Hän varttui Houstonissa ja aloitti näyttelemisen neljän vuoden ikäisenä. Muutettuaan Los Angelesiin perheensä kanssa Fink uppoutui näyttelijän työhön ja kävi draamaan erikoistuneen esittävien taiteiden lukion, jossa hän esiintyi suurille yleisöille muun muassa Ihmemaa Ozin Leijonan roolissa sekä Telluna musikaalissa You’re A Good Man, Charlie Brown. Fink on kertonut, että häntä kiusattiin lukiossa ylipainonsa takia. Fink on näytellyt Tribecan suosikiksi nousseessa elokuvassa Fat Girls vuonna 2006 sekä useissa tv-rooleissa, kuten Näytön paikassa, Foxin sarjassa Glee sekä ABC Familyn perhedraamassa Huge. Vuonna 2010 hän esiintyi elokuvassa You Again. 2013, 2015
Euroopan patenttisopimus

Euroopan patenttisopimus (lyh. EPC; European Patent Convention; Convention on the Grant of European Patents) on Münchenissä 5 lokakuuta 1973 allekirjoitettu yleissopimus eurooppapatenttien myöntämisestä. Sopimus tuli voimaan 1 lokakuuta 1977. Sopimuksella luotiin sopimusvaltioiden yhteinen patentinmyöntämismenettely sekä perustettiin Euroopan patenttijärjestö. Sopimuksen alaisia eurooppapatentteja myöntää Euroopan patenttivirasto joka nimestä huolimatta on täysin erillinen Euroopan unionista. EU:hun kuulumattomista maista mm. Islanti, Norja, Sveitsi ja Turkki ovat allekirjoittaneet EPC-sopimuksen. EPC-sopimuksen uudistamiskirja hyväksyttiin sopimusvaltioiden hallitusten välisessä diplomaattikonferenssissa marraskuussa 2000. Patenttisopimuksen on allekirjoittanut 38 valtiota jonka lisäksi sekä Marokko että Moldova ovat allekirjoittaneet erillissopimuksen eurooppapatenttien voimaansaattamisesta. Vastaavanlainen erillissopimus Euroopan patenttiviraston kanssa, niin kutsuttu ”voimaansaattamissopimus”, on suunnitteilla myös Tunisian kanssa. Suomi liittyi Euroopan patenttisopimukseen 1. maaliskuuta 1996
Antoni Martí

Antoni Martí Petit (30. heinäkuuta 1963 Escaldes-Engordany, Andorra – 6. marraskuuta 2023 Meritxell, Andorra) oli andorralainen arkkitehti ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2011–2019. Martín poliittinen ura alkoi 1994 Andorran liberaaleissa, jonka listalta hänet valittiin parlamenttiin. Martí valittiin uudelle kaudelle sekä vuoden 1997 että 2001 vaaleissa. Kolmannen kautensa hän jätti kesken vuonna 2003 osallistuakseen kunnallisvaaleihin. Hänet valittiin Escaldes-Engordanyn pormestariksi. Martí toimi Escaldes-Engordanyn pormestarina 2003–2011. Ensimmäiset vaalit hän voitti täpärästi, mutta vuoden 2007 vaaleissa hän otti selvemmän vaalivoiton. Martí valittiin vuonna 2011 Andorran pääministeriksi, kun hänen uusi puolueensa Demòcrates per Andorra sai vaaleissa selkeän enemmistön. Hän oli kampanjoidessaan muun muassa vastustanut edeltäjänsä Jaume Bartumeun ehdottamaa tuloveroa. Martí taipui kuitenkin Euroopan unionin painostukseen ja ilmoitti kesäkuussa 2013 Andorran ottavan käyttöön tuloveron
Al-Riffa

Koordinaatit: 26°7′48″N, 50°33′18″E Al-Riffa (Ar-Rifā, الرفاع ) on yksi Bahrainin suurimmista kaupungeista. Vuonna 2001 sen väkiluku oli 79 550. Al-Riffa sijaitsee Bahrainin saaren keskiosia hallitsevan laakson pohjoisreunalla. Alueella sijaitsevat Bahrainin öljykentät. Kaupungin liepeillä sijaitsee Bahrain Petroleum Companyn (Bapco) suuri öljynjalostamo.  Al-Riffan itä- ja länsiosast muodostivat aiemmin omat kaupunkinsa. Riffan linnoitus on valmistunut vuonna 1812.
Martti Enäjärvi

Martti Jaakko Juhani Enäjärvi (s. 14. elokuuta 1942 Helsinki) on suomalainen juristi, joka toimi Patentti- ja rekisterihallituksen (PRH) pääjohtajana vuosina 1986–2010. Enäjärvi suoritti oikeustieteen tutkinnon vuonna 1969 ja auskultoi asianajajaksi 1972. Hän opetti Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1971–1975 ja toimi yritysjohdossa. PRH:n pääjohtajana Enäjärvi toimi vuodesta 1986 syksyyn 2010, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hänet valitsi tehtävään SMP-taustainen Urpo Leppänen. Kotimaisen virkansa ohella Enäjärvi oli Euroopan unionin harmonisointiviraston (OHIM) johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 2004. Virkamiesuran ohella hän on toiminut muun muassa Helsingin Suomalaisen Klubin puheenjohtajana (1996–2001) ja Paasikivi-Seurojen Liiton puheenjohtajana. Hänet kutsuttiin Suomalaisen Klubin kunniapuheenjohtajaksi vuonna 2007. Enäjärvi tuomittiin joulukuussa 2012 Helsingin hovioikeudessa virkavelvollisuuden rikkomisesta ja maksuvälinepetoksista 80 päiväsakkoon. Päätöksen mukaan hän oli rikkonut valtion luottokortin käyttöä koskevia määräyksiä ja syyllistynyt siten virkavelvollisuuden rikkomiseen
Grease Helmet (albumi)

Suomen virallinen lista: 22. Grease Helmet on samannimisen helsinkiläisen hard rock -yhtyeen esikoisalbumi. Albumi julkaistiin 19. syyskuuta 2012 levymerkillä AXR Music. Albumi äänitettiin 5k Studiosilla Helsingissä vuosina 2010–2011, ja sen miksauksesta vastasi Mikko Karmila Finnvoxilla vuonna 2012. Albumin masteroi Svante Forsbäck. Yhtyeen kitaristi Andy McCoy on maininnut albumin yhdeksi uransa parhaaksi työksi. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 22. Albumi sai suopean vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen antoi albumille kolme tähteä viidestä, arvioiden Grease Helmetin kaltaisia rokkareiden ”ajantappohankkeita” olleen olemassa aiemminkin, mutta Andy McCoyn tuovan yhtyeelle kuriositeettiarvoa. McCoy saa myös suitsutusta suorituksestaan, toisin kuin Amorphis -jäsenistö. Infernon Sanna Mustosen mukaan McCoyn vaikutus on musiikissa eniten lävitse tunkeutuvaa sekä itse albumin olevan hyvä ja perinteinen rockalbumi
Ihalainen (Lappeenranta)

Ihalainen on Lappeenrannan kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin eteläisellä alueella valtatie 6:n eteläpuolella noin kahden kilometrin päässä keskustasta. Ihalainen on suurimmaksi osaksi teollisuusaluetta. Siellä toimivat Nordkalkin Ihalaisen kalkkikaivos ja useita siihen liittyviä teollisuuslaitoksia sekä yhdyskuntajätettä vastaanottava Lappeenrannan (Toikansuon) jäteasema. Ihalaisen kalkkikiviesiintymä on noin kaksi miljardia vuotta vanha. Kaivostoiminta alueella alkoi varmuudella 1790-luvulla, jolloin Venäjän insinöörihallinto otti esiintymän omistukseensa, ja perimätiedon mukaan mahdollisesti jo 1550-luvulla. Kaivos siirtyi Lappeenrannan kaupungin omistukseen vuonna 1848. Nordkalkin edeltäjä Paraisten Kalkkivuori aloitti toimintansa Lappeenrannassa vuonna 1910. Ihalaisen kaupunginosaan kuuluu myös 1930-luvulta alkaen rakennettu niin sanottu Partekin asuinalue kaivoksen länsipuolella. Paraisten Kalkkivuoren arkkitehdin Albert Richardtsonin suunnittelema alue on maakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Huomattavin rakennus on klassismia ja funktionalismia yhdistelevä teknillisen johtajan asuinrakennus vuodelta 1938. Kaupunginosan lounaisnurkassa on pienempi Tapiolan asuinalue
Athene Parthenos

Athene Parthenos (m.kreik. Ἀθηνᾶ Παρθένος, Athena Parthenos, ”Neitsyt Athene”) oli Athenen kuvapatsas eli kulttikuva, joka sijaitsi Parthenonin temppelissä Ateenan Akropolis-kukkulalla. Sen veisti Feidias, ja se valmistui vuonna 438 eaa. Veistos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan kirjallisten kuvausten ja myöhempien kopioiden perusteella. Veistoksen korkeus oli noin 11,5 metriä, ja se esitti seisovaa Athenea pukeutuneena peplokseen ja aigis-kilpeen, jossa oli Medusan pää. Jumalattarella oli oikeassa kädessä Nike-jumalatar, ikään kuin hän ojentaisi Ateenalle voittoa, ja päässä attikalaistyylinen kypärä, jota koristivat sfinksi, kaksi griippiä ja lentävät hevoset. Jumalattaren jaloissa vasemmalla puolella oli kilpi, jonka keskellä oli gorgoneion eli katkaistu Medusan pää. Muutoin kilpi oli koristeltu jumalten ja jättiläisten taistelua (gigantomakhia) sekä kreikkalaisten ja amatsonien taistelua (amatsonomakhia) esittävillä kuvilla. Kilven kupeessa oli käärme. Veistos oli tehty kullasta ja norsunluusta niin, että jumalattaren näkyvä iho oli norsunluuta ja muut osat kultaisia. Sisäosat olivat puiset