nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Operaatio Barbarossa

22. kesäkuuta 1941 – 5. joulukuuta 1941 Neuvostoliitto Akselivaltojen strateginen jumiutuminen, taktinen voitto SuomiAkselivallat: Saksa Romanian kuningaskunta Italia Unkari Slovakia Kroatia Neuvostoliitto Adolf Hitler Walther von Brauchitsch Franz Halder Wilhelm Ritter von Leeb (Pohjoinen armeijaryhmä) Fedor von Bock(Keskustan armeijaryhmä) Gerd von Rundstedt(Etelän armeijaryhmä) Carl Gustaf Emil Mannerheim Ion Antonescu László Bárdossy Miklós Horthy Benito Mussolini Giovanni Messe Josif Stalin Georgi Žukov Aleksandr Vasilevski Semjon Budjonnyi Kliment Vorošilov Semjon Timošenko Markian Popov Fjodor Kuznetsov Dmitri Pavlov Ivan Tjulenev Mihail Kirponos noin 3,9 miljoonaa (sis. reservi)3 600 panssarivaunua4 389 lentokonetta noin 2,8 miljoonaa (aluksi, myöhemmin 5 miljoonaa lisää) 300 000 kaatunutta500 000 haavoittunutta150 000 kadonnutta2 093 lentokonetta2 758 panssarivaunua (1941) yli 802 191 kaatunutta3 000 000 haavoittunutta3 300 000 vangittua21 200 lentokonetta20 500 panssarivaunua (1941) Operaatio Barbarossa (saks. Fall Barbarossa, ’tapaus Barbarossa’) oli Saksan Neuvostoliittoon vuonna 1941 tekemän hyökkäyksen koodinimi. Sen taustana on Adolf Hitlerin ja kansallissosialistien ajama oppi elintilasta (Lebensraum) idästä. Hitler esitteli elintilaopin kirjassaan Taisteluni, jonka hän saneli vuoden 1923 vallankaappausyrityksen takia saamansa vankeustuomion aikana. Elintilaopin mukaan Saksan tulisi laajentua itään eli Neuvostoliiton suuntaan, sillä idässä nähtiin olevan runsaasti tilaa Saksan kasvavalle väestölle sekä Saksan tarvitsemia raaka-aineita, kuten öljyä. Operaatio nimettiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Fredrik I Barbarossan mukaan, joka johti vuonna 1189 aloitettua kolmatta ristiretkeä. Saksa ja Neuvostoliitto solmivat 23. elokuuta 1939 Molotov–Ribbentrop-sopimukseen, jonka avulla suurvallat saattoivat laajentaa alueitaan ilman toistensa välitöntä uhkaa. Sekä Hitler että Josif Stalin ennakoivat, että Saksa ja Neuvostoliitto tulisivat ajautumaan keskinäiseen sotaan ennemmin tai myöhemmin
Colosseum

Colosseum (ital. il Colosseo) on antiikin Rooman aikainen amfiteatteri Roomassa Italiassa. Colosseum oli koko Rooman valtakunnan suurin amfiteatteri, ja sinne mahtui ilmeisesti yli 50 000 katsojaa. Colosseumin rakentamisen aloitti keisari Vespasianus 70-luvun alussa, ja se vihittiin käyttöön vuonna 80 Tituksen hallituskaudella. Colosseumilla järjestettiin sen ensimmäisten vuosisatojen aikana gladiaattoritaisteluita, metsästysnäytöksiä ja muita näytöksiä sekä teloituksia. Nykyisin Colosseum on osittain raunioitunut maanjäristyksien ja kiviaineksen ryöstön takia. Se on Rooman suosituimpia nähtävyyksiä ja katolisen kirkon pyhä paikka. Antiikin aikana rakennus tunnettiin nimellä Amphitheatrum Flavium, ”Flaviusten amfiteatteri”. Colosseum-nimitys otettiin käyttöön vasta keskiajalla. Nimi tulee rakennuksen suuresta koosta tai todennäköisimmin sen edustalla aikoinaan sijainneesta keisari Neron kolossaalisesta pronssipatsaasta eli Neron kolossista, jonka perustukset ovat edelleen nähtävissä. Keisari Vespasianus (69–79) aloitti Colosseumin rakentamisen vuonna 72. Rakennus sijoitettiin keisari Neron yksityispalatsin Domus Aurean puutarhassa sijainneen tekojärven paikalle
Harmaalokki

Elinvoimainen  Vaarantunut  Larus argentatusPontoppidan, 1763 Harmaalokki Wikispeciesissä Harmaalokki Commonsissa Harmaalokki (Larus argentatus) on isokokoinen lokkilaji. Aikuisen harmaalokin selkä on tasaisen vaaleanharmaa, pää ja rinta valkeat, nokka keltainen, ja sen kärjessä punainen täplä. Jalat ovat yleensä vaaleanpunertavat, mutta joillain yksilöillä jalat voivat olla myös kellertävät tai kirkkaankeltaiset. Talvipuvussa aikuisella harmaalokilla on päässä harmaata viirutusta. Nuori yksilö on valkean-ruskean-harmaankirjava ja hankala erottaa muista isoista nuorista lokeista. Nuori lintu saa aikuispuvun vasta noin nelivuotiaana. Harmaalokin pituus on 54–65 senttimetriä, siipien kärkiväli 123–148 senttimetriä ja paino 600–1 700 grammaa. Koiras on selvästi naarasta kookkaampi.lähde? Koiraan siiven pituus on 410–455 millimetriä ja naaraan 390–425 millimetriä. Koiras painaa keskimäärin 1 245 grammaa, naaras 860 grammaa.lähde? Harmaalokki ja selkälokki ovat lähisukuisia lajeja, joiden suomalaiset alalajit on helppo erottaa toisistaan.lähde? Harmaalokin soidinääni on kuuluva ja raikuva kaklatus, joka on kalalokin soidinääntä matalampi
Stoalaisuus

Stoalaisuus oli hellenistisen filosofian koulukunta, joka vaikutti useiden vuosisatojen ajan antiikin Kreikan ja Rooman yläluokan moraaliseen ajatteluun. Stoalaisuuteen yhdistetään mielenrauhan (ataraksia) tavoittelu ja tunteiden hillintä (apatheia). Stoalaisuuden perusti Zenon Kitionilainen Ateenassa 300- ja 200-lukujen eaa. vaihteessa. Stoalainen oppi oli suosittu ja eri oloihin mukautuva, ja sillä oli paljon seuraajia kautta Kreikan ja Rooman valtakunnan, aina siihen saakka kun keisari Justinianus I sulki Ateenan pakanalliset filosofikoulut vuonna 529. Stoalaiset katsoivat intohimoisten tunteiden olevan seurausta virheellisistä arvostelmista. Viisaalla (sofos), moraalisesti ja intellektuaalisesti täydellistyneellä ihmisellä, ei olisi tällaisia tunteita, koska hänellä olisi vain tosia arvostelmia. Metafysiikassa stoalaiset kannattivat sekä kosmista determinismiä että ihmisen tahdon vapautta, ja katsoivat, että ihmiselle on hyveellistä omata sellainen tahto (prohairesis), joka on luonnon mukainen. Tämän vuoksi stoalaiset esittivät filosofiansa elämäntapana, jossa oleellista ei ollut se, mitä henkilö sanoi, vaan se, miten hän eli. Myöhemmät roomalaiset stoalaiset, kuten Seneca ja Epiktetos, painottivat hyveen olevan ainoa asia, joka on tarpeen ihmisen onnellisuudelle. Näin stoalainen viisas oli immuuni ulkoa päin kohtaaville onnettomuuksille. Tästä on seurausta ajatus stoalaisesta mielentyyneydestä onnettomuuksien edessä, vaikkakaan yleensä ei oteta huomioon, että stoalaisuudessa vain viisaan saatettiin nähdä olevan todella vapaa, ja että kaikki moraalin huonous oli yhtä paheellista
Itä-Suomi

Itä-Suomi tarkoittaa nykyisin Suomen itäistä osaa. Sen alueellista rajautumista ei ole tarkasti määritelty, vaan se on vaihdellut historian kuluessa. Käsite esiintyy muun muassa seuraavissa yhteyksissä:
Normandian maihinnousu

6. kesäkuuta – 22. elokuuta 1944 Normandia, Ranska Liittoutuneiden voitto Yhdysvallat Yhdistynyt kuningaskunta Kanada Vapaa Ranska Saksa Dwight Eisenhower (ylipäällikkö) Arthur Tedder (apulaisylipäällikkö) Bernard Montgomery (maavoimat) Bertram Ramsay (merivoimat) Trafford Leigh-Mallory (ilmavoimat) Gerd von Rundstedt (ylin komentaja LÄNSI) Erwin Rommel (Armeijaryhmä B) Friedrich Dollmann (Saksan 7. armeija) 1 452 000 (25. heinäkuuta mennessä) 380 000 (23. heinäkuuta mennessä) noin 48 000 kuollutta,n. 173 000 haavoittunutta tai kadonnutta noin 30 000 kuollutta,n. 80 000 haavoittunutta,n. 60 000 kadonnutta,n. 150 000 vangittua Normandian maihinnousu oli läntisten liittoutuneiden armeijoiden Pohjois-Ranskaan tekemä suuri maihinnousu toisessa maailmansodassa vuonna 1944. Sitä kutsuttiin nimellä Operation Overlord. Natsi-Saksa oli tuolloin miehittänyt Ranskan ja menetti alueitaan itärintamalla
Oman

Omanin sijainti Kesto: 1 minuutti ja 54 sekuntia.1:54 YK:n arvion mukaan noin 46 % asukkaista on ulkomaalaisia. Omanin sulttaanikunta eli Oman on arabivaltio Arabian niemimaan eteläkärjessä Etu-Aasiassa. Sen naapurimaita ovat Yhdistyneet arabiemiirikunnat, Jemen ja Saudi-Arabia. Maan sijainti Hormuzinsalmen suulla on strategisesti vahva koska suuri osa maailman raakaöljystä kulkee salmen kautta. Oman on yksi perinteisimpiä arabimaita, ja 1970-luvulle asti se oli hyvin sulkeutunut yhteiskunta. Maan valtionpäämies on sulttaani ja muilla valtioelimillä on vain neuvoa-antava rooli – Oman on absoluuttinen monarkia. Nykyinen sulttaani on pyrkinyt taloudellisiin uudistuksiin ja hyviin naapuruussuhteisiin. Maa on toistaiseksi välttynyt ääri-islamiin liittyviltä väkivaltaisuuksilta. Talouden perustana on öljy niin kuin muillakin alueen valtioilla, mutta kalastuksen ja maanviljelyn osuus on suhteessa suurempi kuin naapurimaissa. Omanin pinta-ala on maan omien virallisten lukujen mukaan noin 300 000 neliökilometriä, mutta 1990-luvun ulkomaalaiset arviot olivat vain 212 000 neliökilometriä. Nykyään CIA:n mukaan maan pinta-ala on kuitenkin 309 500 neliökilometriä
Dareios III

Dareios III (noin 380–330 eaa.) oli akhaimenidien hallitsijasukuun kuulunut Persian kuningas vuodesta 336 vuoteen 330 eaa. Dareios kohtasi valtakaudellaan Persiaa vastaan sotaretken tehneen Makedonian kuningas Aleksanteri Suuren ja kärsi tälle tappiot Issoksen ja Gaugamelan taisteluissa. Baktrian satraappi Bessuksen sanotaan lopulta murhanneen makedonialaisia paenneen Dareioksen vuonna 330. Aleksanteri valloitti lopulta koko Persian valtakunnan alueen, mutta hänen kuolemansa jälkeen valtakunta hajosi keskenään kiistelevien makedonialaisten kenraalien hallitsemiin osiin. Dareios III:n valtakausi tunnetaan historiallisista lähteistä varsin huonosti ja lähes ainoastaan kreikkalaisten lähteiden kautta. Kreikkalaiset päälähteetkin on kirjoitettu satoja vuosia Dareioksen kuoleman jälkeen ja ne käsittelevät Dareiosta vain Aleksanteri Suuren tarinan sivuhahmona. Dareios lienee syntynyt vuoden 380 eaa. paikkeilla ja hän on oletettavasti ollut sukua Persian hallitsijasuvulle. Yhteys hallitsijasukuun on kuitenkin ollut suhteellisen kaukainen. Diodoroksen mukaan Dareios III oli Dareios II:n poika Ostaneksen pojanpoika. Dareios oli hallitsijanimi babylonialaisissa asiakirjoissa hänen oikean nimensä mainitaan olleen Ar-ta-šá-a-ta
Luettelo Persian kuninkaista

Tämä on luettelo Persian kuninkaista ja keisareista. Vuonna 1979 Iranin vallankumous ajoi Pahlavi-suvun maanpakoon. Näin loppui Iranin 2500 vuotta kestänyt monarkia.
Haapavesi

vaakuna sijainti Haapavesi (entinen nimi Haapajärvi, Pyhäjoen seurakunnan kappeliseurakunta vuoteen 1863 asti) on kaupunki, joka sijaitsee Pyhäjoen varrella Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa, Oulun Eteläisessä. Kaupungissa asuu 6 372 ihmistä ja sen pinta-ala on 1 086,53 km², josta 35,84 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 6,06 asukasta/km². Haapaveden naapurikunnat ovat Haapajärvi, Kärsämäki, Nivala, Oulainen, Raahe, Siikalatva ja Ylivieska. Entisiä naapurikuntia ovat Siikalatvaan yhdistetyt Piippola ja Pulkkila sekä Raaheen yhdistetty Vihanti. Yritystoiminta perustuu raaka-ainevaroihin, joita jalostavat muun muassa Kanteleen voima, Vapo sekä Valio, jonka Haapaveden-tehdas tunnetaan erityisesti Oltermanni-juuston valmistajana. Haapaveden Eskolanniemessä on toiminut myös maailman suurin yksinomaan sähköä tuottava turvevoimalaitos. Haapavedellä ilmestyy paikallislehti Haapavesi. Haapaveden vanhimmat ihmisestä kertovat löydöt ovat kivikaudelta. Varsinkin Ainalin ympäristöstä on tavattu runsaasti kivikauteen ajoitettuja löytöjä. Kalaisan Pyhäjoen ympärille sijoittuva Haapavesi oli rautakaudella tärkeää eränkäyntialuetta. Pysyvä asutus levisi Haapavedelle 1500-luvulla
Luettelo hevosroduista

Luettelo hevosroduista aakkosjärjestyksessä. 1 rodun oikeassa yläkulmassa tarkoittaa, että rotu on kuollut sukupuuttoon Sisällysluettelo A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö 1: rotu on kuollut sukupuuttoon.
Friisiläinen (hevosrotu)

Friisiläinen on Friisinmaalta, Alankomaista kotoisin oleva hevosrotu. Se on yksi vanhimmista eurooppalaisista hevosroduista. Se kehitettiin keskiajalla ritareiden ratsuksi, mutta sitä on myöhemmin käytetty vetojuhtana. Nykyään se on ajo- ja ratsuhevonen. Friisiläishevosessa on sekä lämmin- että kylmäverisiä piirteitä, mutta se luetaan yleensä lämminveriseksi hevosroduksi. Friisiläishevoset ovat säkäkorkeudeltaan noin 150–170 senttimetriä, oriit ovat kookkaampia kuin tammat. Kantakirjattavan oriin tulee olla yli 160 cm korkea. Friisiläishevosen väri on aina musta, joka tosin saa haalistua auringossa mustanruskean näköiseksi. Valkoiset merkit eivät ole haluttuja ja niistä hyväksytään korkeintaan pieni tähti otsalla. Rotuun syntyy silloin tällöin myös rautiaita, joiden jälkeläisiä ei kuitenkaan hyväksytä. Jouhet ja vuohiskarvat ovat tuuheat ja yleensä hieman kiharat. Friisiläishevonen on kookas ja sopii luonteensa ansiosta monille ratsastajille
Sotilasarvot Suomen puolustusvoimissa

Sotilasarvo osoittaa sotilaiden keskinäistä esimiesasemaa sekä sotilaan virka-asemaa, koulutusta, kokemusta ja tehtävää palvelusarvon rinnalla. Sotilasarvot vaihtelevat maasta ja aikakaudesta toiseen, mutta yleensä voidaan erottaa kolme ryhmää: miehistö, aliupseerit ja upseerit. Suomessa puolustusvoimien sotilashenkilöstö jaetaan päällystöön ja miehistöön. Ensin mainittuun ryhmään kuuluvat kaikki esimiesasemassa olevat aliupseereista ja upseerioppilaista upseereihin. Miehistöä taas ovat kaikki miehistön sotilas- tai palvelusarvoissa olevat. Suomalaiset sotilasarvot ovat muuttuneet historian saatossa melkoisesti. Järjestelmässä on piirteitä Ruotsin vallan ajalta, Venäjän vallan ajalta sekä Saksasta (katso Jääkäriliike). Suomessa ei ole anglosaksista tiukkaa jakoa upseereihin ja miehistöön. Suomessa sotilaat on jaettu upseeristoon, aliupseeristoon sekä miehistöön. Kaikkien ammattisotilaiden edellytetään käyttäytyvän sotilasarvonsa ja asemansa mukaisesti (laki puolustusvoimista). Samoin myös kaikilla esimiesasemassa on suurempia velvoitteita kuin miehistöllä. Lain edessä upseereilla ei ole aliupseeristoon tai miehistöön verrattuna erikoisasemaa toisin kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa, jossa muun muassa aliupseerin lyöminen on upseerin lyömistä lievempi rikos
Kenraali

Kenraali (lyhenne kenr.) on korkea sotilasarvo, jota käytetään eri maiden maa- ja ilmavoimissa. Sanana kenraali voi viitata joko kaikkiin kenraalikuntaan kuuluviin sotilasarvoihin tai sitten vain niistä ylimpään eli niin sanottuun täyden kenraalin arvoon. Se taas on monissa maissa korkein sotilasarvoista, joskin useissa maissa on vielä korkeampi marsalkan arvo. Sana kenraali juontaa juurensa latinan kielen sanaan generalis, ’yleinen’. Nimitys on lyhentynyt ranskan capitaine général- ja colonel général -nimityksistä. Kenraaliksi voidaan ylentää ammattiupseeri, joka on suorittanut yleisesikuntaupseerin tutkinnon ja palvellut upseerien vaativimmissa everstin tehtävissä sekä hankkinut laajan kokemuksen eri tehtävätasoilla ja urapoluilla ja useimmiten myös palvellut kansainvälissä tehtävissä. Merivoimissa kenraalia vastaava sotilasarvo on amiraali. Täyttä kenraalia alempia, mutta kenraalikuntaan luettavia sotilasarvoja on Suomen maa- ja ilmavoimissa käytössä kolme, ylimmästä alimpaan kenraaliluutnantti, kenraalimajuri ja prikaatikenraali. Kenraaliluutnantti on kenraalimajuria ylempi, vaikka majuri on luutnanttia ylempi. Tämä on seurausta siitä, että luutnantti on tarkoittanut aikanaan samaa kuin adjutantti. Näin ollen kenraaliluutnantti on siis kenraalin ”adjutantti”
Hans-Ulrich Rudel

Hans-Ulrich Rudel (2. heinäkuuta 1916 – 18. joulukuuta 1982) oli toisen maailmansodan kuuluisin Saksan ilmavoimien Luftwaffen Stuka-lentäjä (Sturzkampfflugzeug) ja maailman menestynein sotilaslentäjä. Hän lensi sodan aikana 2 530 taistelulentoa, mikä on maailmanennätys. Rudel syntyi papin pojaksi. Jo varhaisessa vaiheessa hän osoitti kiinnostusta urheilua ja lentämistä kohtaan. Hän pärjäsi hyvin koulussa, mutta ajan kuluessa hän käytti vapaa-aikansa mieluummin kuntoillen kuin läksyjä lukien, mikä näkyi hänen arvosanoissaan. Rudel kuitenkin suoritti koulunsa loppuun, minkä jälkeen hän haki ilmavoimien palvelukseen vuonna 1936. Sotilaslentokoulussa Hans-Ulrich Rudel haki Stuka-syöksypommittajan ohjaajaksi, koska uskoi koko ikäluokkansa menevän pommituslentäjiksi, joista Rudel ei pitänyt. Rudel korosti hyvän fyysisen kunnon merkitystä myös ilmavoimissa ja harjoittikin urheilua ahkerasti läpi sodan. Hans-Ulrich Rudel lensi toisessa maailmansodassa 2 530 taistelulentoa pääasiassa itärintamalla. Rudel käytti pääosin Stuka-syöksypommittajaa, mutta lensi myös maataistelukoneilla
Merihanhi

Tarkennus: Käytännöllisesti katsoen lähteetön Elinvoimainen  Elinvoimainen  Anser anser(Linnaeus, 1758) Merihanhi Wikispeciesissä Merihanhi Commonsissa Merihanhi (Anser anser) on isokokoinen ja yleinen hanhilaji ja kesyn hanhen kantamuoto. Äänitiedostojen kuunteluohjeet Merihanhi on suurikokoinen harmahtava hanhi, jolla on iso pää ja kolmiomainen aprikoosinvärinen nokka. Koivet ovat vaaleanpunaiset. Siiven vaaleanharmaa etuosa on lentävän linnun hyvä tuntomerkki. Pituus 74–84 cm, siipien kärkiväli 160 cm, paino 2,5–6 kg. Ääni on voimakas, kimeähkö ja käheähkö kaakatus. Vanhin suomalainen rengastettu merihanhi on ollut 11 vuotta 2 kuukautta 10 päivää vanha. Euroopan vanhin oli belgialainen hanhi, 23 vuotta 7 kuukautta. Merihanhi pesii koko Euroopassa Lapista Espanjaan ja Bulgariaan, ja siitä itään aina Kiinaan asti. Suomessa merihanhi pesii saaristossa, sisämaassa vain joillakin järvillä. Pesimäkantamme oli 1990-luvun lopulla 1 400 paria, mutta vuoden 2010 kannanarvio on 5 000–6 000 paria. Suomalaiset merihanhet ovat muuttolintuja, jotka saapuvat keväällä maalis-huhtikuussa ja lähtevät talvehtimisalueilleen Länsi- ja Etelä-Eurooppaan sekä Pohjois-Afrikkaan syyskuussa
Mehiläishaukka

Elinvoimainen  Erittäin uhanalainen  Pernis apivorus(Linnaeus, 1758) Mehiläishaukka Wikispeciesissä Mehiläishaukka Commonsissa Mehiläishaukka (Pernis apivorus) on Euroopassa ja Länsi-Aasiassa pesivä, enimmäkseen hyönteisiä syövä petolintu. Mehiläishaukan pituus on 52–60 cm, siipien kärkiväli 135–150 cm ja paino noin 440–1000 grammaa. Sen ääni on heleä, vaimea naukuva vihellys ”pii-ly”, hieman kirskuvampi kuin hiirihaukalla. Lintua on usein vaikea erottaa hiirihaukasta, sillä ne ovat samankokoisia, mutta mehiläishaukan kaula on pitempi ja kapeampi, pää työntyy käkimäisesti eteen, pyrstö on pitempi ja sen kulmat ovat pyöristyneet. Se kaartelee siivet vaakatasossa, liidossa heikosti kuperina, siiventaipeet eteentyönnettyinä. Siipien takareuna on suorempi, ja siivet ovat laattamaisemmat kuin hiirihaukalla. Koiras on päältä himmeänharmaa, naaras on harmaanruskea. Käsisulat ovat osittain läpikuultavat, ja vatsan väri on hyvin vaihteleva miltei tummanruskeasta lähes valkoiseen. Pyrstön juovitus on lajityypillinen: kärjessä on yksi leveä juova ja tyvellä kaksi kapeaa. Alapuolella on isoja poikittaislaikkuja, jotka ulottuvat siiville ja muodostavat pitkittäisjuovia. Koirailla on harmaampi pää kuin naarailla. Nuoret ovat väreiltään vaihtelevia, tavallisesti tummanruskeita ja siipien sekä pyrstön tasaisemman juovituksen vuoksi hyvin hiirihaukkamaisia
Kaari (biologia)

Kaari (lat. divisio) on eliöiden taksonomisen luokittelun hierarkiataso kunnan ja luokan välissä. Kaarta edustavan taksonin nimi on kasveilla -phyta-loppuinen, sienillä ja protisteilla -mycota-loppuinen ja prokaryooteilla -bacteria-loppuinen. Eläimillä kaarta vastaava luokittelutaso on pääjakso. Kasvikuntaan kuuluvat seuraavat kaaret: Näistä sarvi-, maksa- ja lehtisammalet kuuluvat sammalten (Bryobionta), sanikkaiset ja siemenkasvit putkilokasvien (Tracheophyta) alakuntaan.
Lounais-Afrikka

Lounais-Afrikan sijainti (vaaleanvihreällä) Etelä-Afrikassa (tummanvihreällä). Lounais-Afrikka (afrikaansiksi Suidwes-Afrika, engl. South West Africa, holl. Zuidwest-Afrika, saks. Südwestafrika) oli nykyisen Namibian nimi, kun Etelä-Afrikka hallitsi sitä vuosina 1915–1990. Alue oli ollut Saksan siirtomaa Saksan Lounais-Afrikka vuodesta 1884. Saksa joutui luopumaan kaikista siirtomaistaan ensimmäisen maailmansodan tappion jälkeen. Lounais-Afrikka luovutettiin sodan jälkeen brittien hallinnoimaan Etelä-Afrikan unioniin Kansainliiton mandaattialueena. Yhdistyneet kansakunnat lakkautti kaikki mandaattialueet vuonna 1966, mutta Etelä-Afrikka luopui Namibiasta vasta vuonna 1990. Etelä-Afrikalle jäi Walvis Bay ja Pingviinisaaret, jotka luovutettiin Namibialle vuonna 1994. Apartheidin aikana Etelä-Afrikan viranomaiset perustivat kymmenen bantustania Lounais-Afrikkaan. Nämä bantustanit korvattiin erillisillä etnisyyteen perustuvilla hallituksilla vuonna 1980
Länsi-Suomen lääni

vaakuna sijainti Länsi-Suomen lääni (ruots. Västra Finlands län) oli vuosina 1997–2009 yksi Suomen lääneistä. Lääni sijaitsi maan länsiosassa, sen pääkaupunki oli Turku ja väkiluvultaan suurin kaupunki Tampere. Etelässä lääni rajoittui Etelä-Suomen lääniin, idässä Itä-Suomen lääniin ja pohjoisessa Oulun lääniin. Läänin pinta-ala oli 105 900,72 km², josta Lääni oli pinta-alaltaan Suomen toiseksi suurin lääni – suurin mikäli merialueet lasketaan mukaan – kattaen noin 27 prosenttia koko maan pinta-alasta. Vuoden 1997 lääniuudistuksessa Länsi-Suomen lääni luotiin yhdistämällä Turun ja Porin lääni, Vaasan lääni ja Keski-Suomen lääni sekä Hämeen läänin pohjoisosat. Länsi-Suomen lääni muodostui seitsemästä maakunnasta: Etelä-Pohjanmaa, Keski-Pohjanmaa, Pohjanmaa, Keski-Suomi, Pirkanmaa, Satakunta ja Varsinais-Suomi. Valtion aluehallintoa Varsinais-Suomen ja Satakunnan alueella hoitaa nykyään Lounais-Suomen aluehallintovirasto. Pirkanmaan, Keski-Suomen, Pohjanmaan sekä Keski- ja Etelä-Pohjanmaan alueilla vastaavia tehtäviä hoitaa Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintovirasto. Länsi-Suomen lääninhallitus oli seitsemän ministeriön ohjaama valtion aluehallintoviranomainen. Lääninhallituksen tehtävä oli edistää läänin asukkaiden hyvinvointia ja tukea kuntia peruspalveluiden järjestämisessä ja kehittämisessä. Lääninhallitus sijaitsi Turussa ja muut palvelupisteet Jyväskylässä, Tampereella, Porissa ja Vaasassa
Karikukko

Silmälläpidettävä  Erittäin uhanalainen  Arenaria interpres(Linnaeus, 1758) Karikukko Wikispeciesissä Karikukko Commonsissa Karikukko (Arenaria interpres) on kirjava kahlaajalintu. Lajin nimesi Carolus Linnaeus 1758. Linnun pituus on 22–24 cm, siipien kärkiväli 50–57 cm ja paino keskimäärin noin 115 g. Karikukolla on musta-valko-oranssin kirjava höyhenpeite ja lyhyet oranssit jalat. Ääni on helppo oppia tuntemaan, se on voimakas kitisevä äänisarja. Sukupuolet ovat lähes samannäköisiä, ja ne voi erottaa pesimäaikana siitä että koiraan päänseudun mustavalkoiset kuviot ovat selkeämpiä ja jyrkkärajaisempia kuin naaraan. Vanhin suomalainen rengastettu karikukko on ollut 19 vuotta, 8 kuukautta ja 6 päivää vanha. Euroopan vanhin karikukko on ollut 21 vuoden ja 5 kuukauden ikäinen brittiläinen lintu. Karikukkoa tavataan Euraasian pohjoisrannikoilla, Grönlannissa, Kanadassa ja Alaskassa, ja laji talvehtii Amerikassa, Afrikassa, Aasian eteläosissa, Australiassa ja Euroopan länsirannikolla. Euroopan pesimäkanta on 36 000–77 000 paria. Maailman populaation kooksi arvioidaan 460 000–730 000 yksilöä. Suomen kanta on arviolta 4 000–5 000 paria
Merisirri

Elinvoimainen  Erittäin uhanalainen  Calidris maritima(Brünnich, 1764) Merisirri Wikispeciesissä Merisirri Commonsissa Merisirri (Calidris maritima) on Suomessa harvalukuinen ja erittäin uhanalaiseksi luokiteltu kahlaaja. Lajin pesimäkannan kooksi Suomessa arvioidaan noin kymmenkunta paria. Lisäksi talviaikaan lajia tavataan meren rannikolla ja ulkoluodoilla lähes koko sen ajan kun meri on auki. Lajin nimesi Morten Thrane Brünnich 1764. Merisirri pesii pohjoisen tundramaastossa ja talvehtii merenrannalla vähän etelämpänä. Maailman populaation kooksi arvioidaan 170 000–220 000 yksilöä. Norjassa pesii 15 000 paria ja Ruotsin Lapissa 1 000-3 000 paria. Koko maailmanpopulaation arvellaan olevan elinvoimainen. Linnun pituus on 19–22 senttiä, siipien kärkiväli 42–46 senttiä ja paino 55-105 grammaa. Naaras on kookkaampi. Päältä tummanharmaa, alta vaaleampi. Pesimäaikaan puvussa on hieno purppuranhehku