nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Etnometodologia

Diskurssianalyysi · PositivismiKonfliktiteoria · Kriittinen teoriaRakenteellinen funktionalismiSosiaalinen konstruktionismi Émile DurkheimKarl Marx · Max Weber Julkinen sosiologiaLaki · KasvatusPoikkeavuus · RikollisuusSosiaalinen verkostoStratifikaatio · Talous · TiedeTieto · UskontoVäestö · YhteiskuntaluokkaYmpäristö · ArmeijaKaupunki Habitus · Identiteetti · NormiJälkimoderni · MyöhäismoderniNotkea moderniSosiaalinen pääoma · Valta Etnometodologia on sosiologinen Harold Garfinkelin vuonna 1954 luoma käsite ja suuntaus, jossa tarkastellaan yksilöiden arkielämässään noudattamia sääntöjä.. Etnometodologiasta jalostui omaksi tutkimusalakseen 1960- ja 1970-luvuilla keskustelunanalyysi, jossa tutkitaan sosiologisia normeja, jotka säätelevät interaktiota. Alun tälle uudelle suuntaukselle antoi Harold Garfinkelin oppilas Harvey Sacks.
L. M. Viherjuuri

Leonard Maurits Viherjuuri (vuoteen 1906 Grönroth; 12. elokuuta 1885 Helsinki – 19. marraskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Suomen Kuvalehden päätoimittajana ja hoiti Yleisradion toimitusjohtajan tehtäviä. Hänen veljensä oli H. J. Viherjuuri, joka toimitti Suomen Kuvalehden ajanvietesivua nimellä Veli Giovanni. Viherjuuren vanhemmat olivat junailija Rikhard Mauritz Grönroth ja Emma Vähä-Uotila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja toimi aluksi Uuden Suomettaren aputoimittajana 1907–1917 ja sitten Suomen Kuvalehden päätoimittajana 1918–1936. Viherjuuri perusti Rautatieläis-lehden 1917 ja oli myös sen toimittajana. 1920-luvulla hän toimitti Langaton-lehteä 1924–1927 sekä Otavaista 1922–1923. Hän toimitti lisäksi Otavan Joulu -julkaisua vuosina 1921–1930 ja kirjoitti pakinoita nimimerkillä Vehka-Heikki. Vuonna 1936 Viherjuuri perusti Radiokuuntelija-lehden ja toimitti sitä vuoteen 1957 saakka
Prohairesis

Prohairesis tai proairesis (m.kreik. προαίρεσις; harkitseva valinta, harkittu halu, tahto) on stoalaisen filosofian keskeisiä käsitteitä. Se tarkoittaa rationaalista kykyä hyväksyä tai hylätä ulkoisia vaikutelmia. Käsitteellä on keskeinen merkitys stoalaisen etiikan kannalta: olemme moraalisesti vastuussa ainoastaan niistä asioista, jotka ovat meidän vallassamme, ja stoalaisuuden mukaan ainoa asia, joka on meidän vallassamme, on oma prohairesiksemme. Filosofisena terminä prohairesis on peräisin Aristoteleen teoksesta Nikomakhoksen etiikka. Hänellä se tarkoitti valintaa, joka on ”vallassamme oleviin asioihin kohdistuva harkittu halu”. Stoalaisuuteen termin toi Epiktetos. Hänelle se oli niin keskeinen, että termit prohairesis, prohaireettinen ja aprohaireettinen esiintyvät hänen teoksissaan Keskusteluja ja Käsikirja lähes 170 kertaa. Sana prohairesis (πρό, pro, ”ennen” + αἵρεσις, hairesis, ”valinta”) tarkoittaa kirjaimellisesti ”esivalintaa” tai ”valintaa ennen valintaa”. Termin stoalaiseen merkitykseen sisältyy kuitenkin ajatus ”sielunkyvystä”, kuten sellaisesta valinnan kyvystä, joka on tyypillinen juuri ihmiselle — ei pelkästään jostakin teosta, kuten valitsemisesta tai esivalitsemisesta. Prohairesis voidaan tulkita esimerkiksi moraaliseksi tarkoitukseksi, valinnaksi tai tahdoksi
International Space University

Kansainvälinen avaruusyliopisto (engl. International Space University, lyhennys ISU) on muutaman yhdysvaltalaisen insinöörin vuonna 1987 perustama yksityinen, voittoa tuottamaton yliopisto, joka on saavuttanut avaruutekniikassa ja muilla avaruustoiminnan aloilla tunnetun aseman. Yliopistolla on pysyvä kampus Strasbourgissa Ranskassa, ja opinnot kuuluvat Ranskan korkeakouluopetuksen piiriin. ISU:ssa voi alemman korkeakoulututkinnon suorittanut opiskelija suorittaa yksi- tai kaksivuotisen maisteriopintovaiheen avaruustieteiden alalta. Ensimmäinen maisteriopintovuosi on laajuudeltaan 75 ECTS:n laajuinen ja toteutetaan pääsääntöisesti Strasbourgissa. Toisena vuonna opiskelijat keskittyvät maisterityöhön (45 ECTS). Tämän ohella ISU järjestää vuosittain kahden kuukauden kestoisen avaruusopintojen kesäkoulun vaihtuvassa sijaintimaassa, ja viiden viikon kestoisen eteläisen pallonpuoliskon avaruusopintojen ohjelman. Valmistuneita oli vuoteen 2005 mennessä, 20 ensimmäisen vuoden aikana 2 400. Sittemmin valmistuneiden määrä on ylittänyt jo 5 000 (2020). Opiskelijat ovat tulleet yli 110 maasta. Opettajakunta koostuu eri avaruusalojen ammattilaisista ja johtajista eri puolilta maailmaa.
Nokian taistelu

27.–31. joulukuuta 1596 Nokia, Pirkkala Aateliston ja sotaväen voitto Talonpojat Aatelisto ja sotaväki Jaakko IlkkaMartti TuomaalaYrjö Kontsas Klaus Fleming mahd. 2 500 3 300 Nokian taistelu oli nuijasodan alkuvaiheen ratkaiseva taistelu, joka käytiin 27. ja 31. joulukuuta 1596 Nokian Kalmaanmäellä silloisessa Pirkkalan pitäjässä. Taistelussa Suomen käskynhaltija Klaus Flemingin komentama armeija löi Etelä-Pohjanmaalta tulleet Jaakko Ilkan komentamat kapinalliset talonpojat eli nuijamiehet. Flemingillä oli ylivoima ja käytössään ratsuväkeä (huoveja) sekä tykistöä. Itse taistelu ei vaatinut paljoa kaatuneita, mutta nuijamiesten lähdettyä sekasortoiseen pakoon Flemingin huovit surmasivat heistä satoja. Nokian taistelu päätti Pohjanmaan ensimmäisen kapina-aallon. Tultuaan valituksi marraskuun lopussa 1596 kapinaan nousseiden Etelä-Pohjanmaan talonpoikien johtajaksi Jaakko Ilkka kokosi mahdollisimman suuren armeijan määräämällä jokaisen asekuntoisen miehen liittymään joukkoihinsa. Määräystä noudatettiin lähes koko suomenkielisen Etelä-Pohjanmaan alueella, minkä ohella mukaan tuli lisää miehiä Keski-Pohjanmaalta
Maailma vailla loppua

Maailma vailla loppua (World Without End) on Ken Follettin kirjoittama historiallinen romaani, joka on epäsuorasti jatkoa Taivaan pilarit -kirjalle. Kirja sijoittuu 1300-luvulle Englantiin ruton ja satavuotisen sodan aikoihin. Edellisosan tapaan kirjassa seurataan useiden eri henkilöiden elämää, heidän kasvamistaan ja kohtaloitaan. Aivan kuten Taivaan pilareissakin, kirjan tapahtumat sijoittuvat Kingsbridgen kaupunkiin ja sitä hallinnoivaan prioriluostariin. Suomeksi kirja julkaistiin vuonna 2008 Anu Niroman suomentamana. Sen kustansi WSOY. Kirjasta on julkaistu myös vuonna 2012 kahdeksanosainen television minisarja. Kirja alkaa vuodesta 1327, jolloin neljä lasta, Merthin, Caris, Ralph ja Gwenda, menevät pyhäinmiestenpäivänä metsään ampumaan jousella. He joutuvat todistamaan taistelun ja kaksi tappoa, kun paikalle tulee ritari, jota jahtaa kaksi asemiestä. Ritari tappaa asemiehet ja kaivaa Merthinin kanssa kuopan kirjeelle. Ritari pakottaa Merthinin vaikenemaan asiasta, ja jos ritari kuolisi niin Merthinin pitäisi antaa kirje jollekin papille. Ritari menee luostariin munkiksi tämän jälkeen
Akseli Karhi

Akseli Nikolai Karhi, ent. Kuhlberg, (18. heinäkuuta 1891 Turku – 3. toukokuuta 1943) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Karhin vanhemmat olivat junailija Johan Aksel Karhi ja Henriika Heino. Hän kävi neljä luokkaa lyseota ja työskenteli sitten speditöörinä 1912–1923. Karhi oli näyttelijänä Turun teatterissa 1918–1938 ja hän toimi teatterin johtajana 1938–1943. Akseli Karhi oli naimisissa vuodesta 1931 näyttelijä Kirsti Saga Boxbergin kanssa. Heidän tyttärensä oli näyttelijä Maija Karhi.
Kehäraakki

Kehäraakki (engl. journeyman) on nyrkkeilyssä käytettävä termi, joka tarkoittaa parhaat päivänsä nähnyttä nyrkkeilijää. Englanninkielinen sana journeyman viittaa nyrkkeilijään, jonka tarkoituksena on pyrkiä seisomaan ottelussa täydet erät ilman varsinaista tarkoitusta voittaa ottelua. Yleensä tällaisia nyrkkeilijöitä otetaan vastustajiksi nuorille lupaaville nimille tarkoituksena rakentaa heille hyvältä näyttävä tilasto. Englantilainen Peter Buckley nyrkkeili viimeisen ottelunsa 31.10.2008. Buckley voitti viimeisen ottelunsa käydyistä 300 ottelusta. Buckley oli nyrkkeilykehässä kaikkiaan 1 750 erää. Buckley voitti käymistään otteluista 32, hävisi 256 ja otteli 12 kertaa tasan. Monissa otteluissaan Buckley sai tietää ottelusta vasta muutamia tunteja ennen ottelua.
Oikeuskelpoisuus

Oikeuskelpoisuus tarkoittaa kelpoisuutta esiintyä oikeussubjektina eli saada oikeuksia ja tulla velvoitetuksi Oikeuskelpoisuuden keskeisiä kysymyksiä ovat, mistä oikeuskelpoisuus alkaa ja milloin se päättyy. Oikeuskelpoisuus tulee erottaa oikeustoimikelpoisuudesta. Länsimaissa luonnolliset henkilöt ovat olleet tasaveroisesti oikeuskelpoisia orjuuden poistumisesta lähtien. Oikeuskelpoisuus on ollut sekä miehillä että naisilla, vaikka naisten mahdollisuuksia käyttää oikeuskelpoisuutta on aiemmin eri tavoin rajotettu. Myös oikeushenkilöille on myönnetty oikeuskelpoisuus, koska sen on katsottu edistävän markkinatalouteen perustuvan talousjärjestelmän tavoitteita. Oikeuskelpoisuus on kaikilla luonnollisilla henkilöillä ja oikeushenkilöillä, mutta oikeushenkilöiden ja ulkomaalaisten oikeuskelpoisuus on rajatumpaa. Oikeuskelpoisuutta ei voi menettää, eikä siitä voi omin toimin luopua. Luonnollisen henkilön oikeuskelpoisuus alkaa hänen syntymästään ja päättyy hänen kuolemaansa. Lapsi saavuttaa oikeuskelpoisuuden, kun hän on syntynyt elävänä riippumatta siitä, kuinka kauan hän syntymän jälkeen elää. Kadonnut henkilö voidaan tietyn ajan kuluttua julistaa kuolleeksi. Oikeushenkilön oikeuskelpoisuuden alkaminen määräytyy sen perustamista koskevien säännösten mukaan. Organisaatiosta tulee oikeushenkilö yleensä silloin, kun sen merkitään viranomaisen toimesta erityiseen julkiseen oikeushenkilörekisteriin
Viktor Savin

Viktor Aleksejevitš Savin (ven. Виктор Алексеевич Савин), kirjailijanimeltään Ńobdinsa Vittor (komiksi Нёбдiнса Виттор; 21. marraskuuta 1888 – 11. elokuuta 1943) oli komilainen kirjailija. Viktor Savin syntyi nykyisen Komin tasavallan Kortkerosin piirin Njobdinon kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän työskenteli kirjurina, halonhakkaajana ja toimi seitsemän vuotta konttorityöntekijänä Ukrainan kaivoksilla. Savinia pidetään yhtenä kominkielisen kirjallisuuden perustajista. 1920- ja 1930-luvuilla hän kirjoitti lukuisia runoja, kertomuksia ja kuvauksia. Monista hänen runoistaan on tehty lauluja. Savinin näytelmiä ovat Šondi petigön dźoridź kośmis (”Auringon noustessa kukka lakastui”, 1919), Rajyn (”Taivaassa”, 1922), Inaśtöm lov (”Rauhaton sielu”, 1927), Kulömdinsa bunt (”Ust-Kulomin kapina”, 1928). Vuonna 1921 Savin oli järjestämässä ensimmäistä komilaista näyttelijäseuruetta ja vuonna 1930 hän perusti teatterin, jonka perustalle syntyi vuonna 1936 Komin kansallisteatteri. Savin toimi myös Komin proletaarikirjailijoiden liiton johtajana
Dihairesis

Dihairesis tai diairesis (m.kreik. διαίρεσις; jakaminen, erottelu) on filosofinen termi, jota on käytetty erityisesti platonismissa ja stoalaisuudessa. Se on todellisuuden jäsentämisen, käsiteanalyysin tai määrittelyn menetelmä. Platonilla dihairesis on määrittelyn menetelmä, joka perustuu jakamiseen ja erotteluun. Menetelmässä määritelmään päädytään jakamalla suurempi ryhmä toistuvasti suhteellisen samankokoisiin osiin, kunnes määritelmä on löydetty. Dihairesista hyödynnetään Platonin myöhäisemmissä dialogeissa Faidros, Sofisti, Valtiomies ja Filebos. Tuossa vaiheessa Platonia alkoivat kiinnostaa ideoiden väliset suhteet, siinä missä varhaisissa, sokraattisissa dialogeissa oli keskitytty tiettyjen yksittäisten ideoiden etsintään. Esimerkiksi Sofistissa elealainen vieras tutkii illuusioita, jotka koostuvat sanoista ja kuvantekotaidosta. Dihairesista käyttämällä hän jakaa jälkimmäisen käsitteen kahteen kategoriaan: eikastikē tekhnē, taito tehdä samankaltaisuutta (eikones) eli jäljennösten tekemisen taito; ja fantastikē tekhnē, vaikutelmien luomisen eli jäljitelmien tekemisen taito. Vieras pitää enemmän jäljennöksistä kuin jäljitelmistä, koska jälkimmäisiä tehdään vain kauneuden vaikutelman tuottamiseksi. Dihairesiksen, jakamisen, vastakohta on synagōgē (συναγωγή), yhdistäminen
Katalepsis

Katalepsis (m.kreik. κατάληψις; "tavoittaminen", "kiinniottaminen") on stoalaisen filosofian termi, joka tarkoittaa ulkoisten vaikutelmien, kuten aistihavainnon, käsittämisen aktia. Käsite on keskeinen stoalaisessa tietoteoriassa ja havainnon filosofiassa. Stoalaisuuden mukaan kaikki vaikutelmat (fantasia) ovat joko tavoittavia (katalēptikē) tai ei-tavoittavia (akatalēpton). Tavoittavat vaikutelmat vastaavat täysin ulkoisessa todellisuudessa olevaa kohdettaan. Ei-tavoittavat vaikutelmat joko eivät vastaa kohdettaan, tai edustavat sellaista kohdetta, jota ei ole todellisuudessa edes olemassa. Katalepsis tarkoittaa tavoittavan vaikutelman saavuttamista. Epiktetoksen mukaan aistihavainnot eivät juuri koskaan petä. Sen sijaan haasteena oli vapautua epätosista uskomuksista, jotka havaintoihin liittyvät. Vastaanotettu vaikutelma muuttuu uskomukseksi silloin, kun se hyväksytään. Stoalaisuuden mukaan ihmisen tulisi pyrkiä pitämään kaikki uskomuksensa tosina, niin että jokainen niistä on tavoittavan vaikutelman mukainen ja näin ”ottaa kiinni” todellisuuden olemuksen
Bon Iver

4ADJagjaguwar Bon Iver on yhdysvaltalainen indie folk -yhtye, jonka perusti yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Justin Vernon (s. 1981) vuonna 2006. Yhtyeen debyyttialbumi For Emma, Forever Ago julkaistiin vuonna 2007, ja se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta. Yhtyeen toinen albumi Bon Iver voitti parhaan vaihtoehtoalbumin Grammyn vuonna 2012, ja yhtyeen kolmas albumi 22, A Million oli ehdolla samassa kategoriassa. Yhtyeen nimi tulee ranskan sanoista bon hiver, "hyvä talvi".
Hans von Seeckt

Johannes "Hans" Friedrich Leopold von Seeckt (22. huhtikuuta 1866 Schleswig, Saksan keisarikunta – 27. joulukuuta 1936 Berliini, natsi-Saksa) oli saksalainen kenraali ensimmäisen maailmansodan aikana. Seeckt johti Weimarin tasavallan armeijaa 1920–1926. Ensimmäisen maailmansodan aikana Seeckt palveli eri tehtävissä itärintamalla. Sodan jälkeen Seeckt sai tehtäväkseen luoda Versailles’n rauhansopimuksen mukaisesti uuden Weimarin tasavallan rajoitetut asevoimat. Seeckt loi pienen, mutta hyvin koulutetun armeijan, joka toimi perustana myöhemmälle Wehrmachtille.  Seeckt tapasi Adolf Hitlerin ensimmäistä kertaa kansallissosialistisen puolueen oluttupavallankaappauksen kukistamisen jälkeen marraskuussa 1923. Hän piti alkuun Hitleristä, joka lupasi rauhansopimuksen ehtojen poistamista ja uutta vahvempaa armeijaa. Seeckt jäi eläkkeelle 1926 ja hänestä tuli sittemmin valtiopäivien jäsen kansallisliberalistisessa Saksan kansanpuolueessa. Seeckt toimi Tšiang Kai-šekin sotilasneuvonantajana 1933–1935. Seecktiä kutsuttiin lisänimellä ”Sfinksi”, jonka hän ansaitsi vakaalla ja harvapuheisella persoonallisuudellaan
Freddy Balta

Ferdinand "Freddy" Balta (21. tammikuuta 1919 Pariisi, Ranska – 8. tammikuuta 2002) oli ranskalainen harmonikkataiteilija, jota pidettiin eräänä oman sukupolvensa arvostetuimmista soittajista. Balta soitti nuorena myös pianoa ja urkuja. Hän voitti jo vuonna 1935 useita kilpailuja Pariisissa ja Liègessä ja tuli tunnetuksi tanssihallien muusikkona. Hän teki myös paljon levytyssessioita, eritoten elokuviin ja laulusolistien taustaorkestereissa. Vuosina 1949–1961 hän esiintyi muun muassa Yves Montandin, Juliette Grécon ja Guy Béartin yhtyeissä.
Oikeiosis

Oikeiosis (m.kreik. οἰκείωσις, oikeiōsis, ”omaksi ottaminen”; sanasta oikos, ”talo”; lat. conciliatio) on stoalaisen filosofian keskeinen käsite. Se tarkoittaa tapahtumasarkaa, jonka kautta elävä olento tulee tietoiseksi itselleen arvokkaista asioista ja myös esimerkiksi yhteenkuuluvuudestaan muiden elävien olentojen tai asioiden kanssa. Termi esiintyy muun muassa Khrysippoksella, Hierokleella ja Senecalla. Ajatuksen mukaan jokainen elävä olento tulee vaiheittain tietoiseksi omasta luonnostaan ja rakenteestaan, ja ottaa tätä kautta itsensä omakseen. Tätä kautta se myös tulee tietoiseksi siitä, mitkä asiat elämässä ovat luonnostaan tavoittelemisen arvoisia ja mitkä vältettäviä. Tämä mahdollistaa eliöiden itsesäätelyn sekä selittää ihmisten luontaisen yhteisöllisyyden. Stoalaiset ajatukset saivat uutta huomiota uudella ajalla, kun biologiassa on tutkittu itsesäilytysvaistoa sekä erilaisia sosiobiologisia kysymyksiä.
Dufourspitze

Monte Rosan vuoristoalue, Nordend (vasemmalla) ja Dufourspitze (oikealla). muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa Dufourspitze (ital. Monte Rosa) on Sveitsin Valais’n Alpeilla sijaitseva vuorenhuippu. Yltäessään 4 634 metrin korkeuteen merenpinnan tasosta se on Sveitsin korkein kohta, sekä Alppien toiseksi korkein. Vuori on myös Länsi-Euroopan toiseksi korkein huippu, kun Mont Blancin naapurihuippuja ei lasketa mukaan. Sen 2 470-metrinen itäseinämä on Alppien korkein, kun taas sen läntinen puoli on Alppien toiseksi suurimman Gornergletscher-jäätikön peitossa. Vuori kuuluu Zermattin kuntaan Wallisin kantonissa. Vuorenhuippu on nimetty sveitsiläisen kenraalin Guillaume-Henri Dufourin mukaan, joka muun muassa kartoitti Sveitsin topografiaa. Dufourspitzen huipulle kiivettiin ensimmäisen kerran vuonna 1855. Mukana oli kahdeksan kiipeilijää ja kolme opasta. Vuori on hyvin suosittu kiipeilijöiden keskuudessa. Kesä on vuodenajoista paras sille kiivettäessä
Ekpyrosis

Ekpyrosis (m.kreik. ἐκπύροσις, ”tulesta”) on erityisesti stoalaisen filosofian termi, joka tarkoittaa maailmanpaloa, jossa ikuisesti sykleissä toistuva kaikkeus tuhoutuu jokaisen syklin lopussa ja josta kaikkeus syntyy aina uudelleen. Ajatus on hyvin vanha, ja esiintyy jo zarathustralaisuudessa. Herakleitoksen mukaan maailman perusaines on tuli, ja ekpyrosis on kaikkeuden alku ja loppu. Lucretiukselle ekpyrosis oli ”luonnon sisällissota”, ja samanlainen ajatus voidaan löytää myös Senecalta. Nykyaikaisessa fysikaalisessa kosmologiassa tunnetaan ekpyroottinen malli (ekpyroottinen universumi) , joka on malli kaikkeuden alkuperästä ja muodosta. Se on saanut nimensä stoalaisen ajatuksen mukaan. Malli pyrkii selittämään ennen alkuräjähdystä vallinnutta tilaa. Ekpyroottinen malli perustuu säieteoriassa esiintyviin kolmiulotteisiin braaneihin, jotka liikkuvat viisiulotteisessa avaruudessa. Braanien törmäyksestä voi syntyä kolmiulotteinen universumi, ja universumin sisälle tämä tapahtuma näyttäytyy alkuräjähdyksenä. Malli on vaihtoehto muun muassa pre-Big Bang -mallille, sykliselle mallille ja kosmiselle inflaatiolle
Sinievätonnikala

Erittäin uhanalainen  Thunnus maccoyii(Castelnau, 1872) Sinievätonnikala Wikispeciesissä Sinievätonnikala Commonsissa Sinievätonnikala (Thunnus maccoyii) eli eteläntonnikala on erittäin uhanalainen tonnikalalaji. Sinievätonnikala kasvaa suurimmillan 2,5 metrin pituiseksi ja 260 kilon painoiseksi. Sinievätonnikalan ruumiin väri on sinimusta selässä ja hopeanvalkoinen vatsassa, leuassa ja evissä. Eväkkeet ovat keltaisia. Vanhin tavattu Sinievätonnikala on 20-vuotias. Sinievätonnikala elää Atlantin, Tyynenmeren ja Intian valtameren eteläosissa, 30. ja 55. eteläisen leveysasteen välissä. Sinievätonnikala voi elää matalassakin 50 metrin vedessä, mutta myös yli 2000 metrissä. Sinievätonnikalat syövät pääasiassa äyriäisiä, pääjalkaisia eli mustekaloja ja muita pienehköjä mereneläviä. Ne voivat sukeltaa ravinnon perässä 500 metrin syvyyteen. Sinievätonnikalakannat ovat heikentyneet liikakalastuksen takia 1950-luvulta lähtien 92 prosenttia
Urut (heimo)

Urut tai urot ovat intiaaniheimo Boliviassa. Viimeinen puhdasverinen uru, eräs nainen, kuoli vuonna 1959. Inkojen aikoihin urut elivät 42 itsetehdyllä kelluvalla "saarella" Titicaca-järvessä, joka sijaitsee Etelä-Amerikan Andien ylätasangolla. Urujen saaret ovat viisi kilometriä lähteen Punon satamasta. Urujen saaret koostuvat enimmäkseen kelluvasta totorakaislasta, joiden suuret juurakot pitävät "saaria" koossa. Saaret on ankkuroitu köysillä pohjassa oleviin seipäisiin. Totorakaislaa syödään myös näläntunteen heikentämiseksi. Kun inkat valtasivat Titicaca-järven alueet, urut joutuivat maksamaan veroja ja monet joutuivat orjiksi. Urut joutuivat espanjalaisvalloituksessa ahtaammalle kuin aimarat, jotka pitivät heitä alempana kansana. Urujen määrä laski nopeammin kuin aimaroiden espanjalaisvalloituksen takia. Jotkut ovat väittäneet uruja muinaisen Tiwanakun suurvallan johtajiksi. Jossain historian vaiheessa urut muuttivat mantereelle ja sekoittuivat muihin intiaaniheimoihin
Nicholas Sparks

Nicholas Charles Sparks (s. 31. joulukuuta 1965, Omaha, Nebraska, Yhdysvallat) on kansainvälisesti menestynyt yhdysvaltalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hänen esikoisteoksensa, Kuuntele vain muistojasi, julkaistiin vuonna 1996 ja se on käännetty yli 45 kielelle. Sparksin teoksia on julkaistu 17 ja niistä kuudesta, kuten Viesti mereltä, Muistojen polku ja Kuuntele vain muistojasi, on tehty elokuva. Sparks syntyi Omahassa, Nebraskassa, professori Patrick Michaelin ja kotiäiti Jill Emma Marien toiseksi lapseksi. Sparks kasvatettiin katolilaiseksi ja hän kävi pyhäkoulua. Sparksin perhe muutti hänen lapsuutensa aikana usein ja 8-vuotiaana Sparks oli asunut Watertownissa, Los Angelesissa ja Grand Islandilla. Vuonna 1974 Sparksin perhe asettui asumaan Fair Oaksiin, Kaliforniaan. Kymmenen vuotta myöhemmin, vuonna 1984, Sparks valmistui priimuksena Bella Vista -lukiosta ja jatkoi opintojaan Notre Damen yliopistossa pääaineenaan yritysrahoitus. Vuonna 1988 hän valmistui sieltä hyvin arvosanoin. Sparks tapasi Catherine Coten vuonna 1988 ja he menivät naimisiin seuraavana vuonna
Suomen ja Saksan sotilasyhteistyö 1940–1941

Suomen ja Saksan sotilasyhteistyö 1940–1941 käsittelee välirauhan aikaista maiden sotilaallista yhteistyötä ja toimenpiteitä talvisodan lopusta jatkosodan syttymiseen. Talvisota päättyi Moskovan rauhaan 13. maaliskuuta 1940. Kesän aikana Saksa liitti Suomen mukaan suunnittelemaansa suurhyökkäykseen Neuvostoliittoon. Saksan aloitteesta maiden välille syntyi sotilaallisen yhteistyön linja, joka alkoi 1940 loppukesästä neuvotteluilla ja tietojenvaihdolla. Vähitellen yhteistyö tiivistyi konkreettisiin valmisteluihin Neuvostoliittoon suuntautuvaa hyökkäystä varten. Kiristynyt maailmanpoliittinen tilanne, taloudelliset ja maanpuolustukselliset tarpeet sekä toiveet revanssista Neuvostoliiton suhteen Saksan aseiden avulla saivat Suomen tukeutumaan Saksaan ja sopimaan aseveljeydestä. Maat tiivistivät taloudellista ja sotilaallista yhteistyötään, ja Suomi salli Saksan joukkoja maaperälleen. Saksa hyökkäsi 22. kesäkuuta 1941 Neuvostoliittoon käyttäen myös Suomen aluetta keskiyöstä 24./25.6
Käärmeenkaulakilpikonnat

Käärmeenkaulakilpikonnat Wikispeciesissä Käärmeenkaulakilpikonnat Commonsissa Käärmeenkaulakilpikonnat (Chelidae) on kilpikonnaheimo, joka on saanut nimensä useilla siihen kuuluvilla lajeilla esiintyvän pitkän niskan mukaan. Heimoon kuuluvia lajeja esiintyy Australiassa, Uudessa-Guineassa ja Etelä-Amerikassa.
Valtio (Zenon)

Valtio (m.kreik. Πολιτεία, Politeia) oli Zenon Kitionilaisen kirjoittama stoalainen filosofinen teos, joka esitti Zenonin näkemyksen ihannevaltiosta. Teos oli antiikin aikana Zenonin tunnetuin, mutta se ei ole säilynyt nykyaikaan. Siitä on kuitenkin säilynyt lainauksia osana muiden kirjailijoiden teoksia, ja siitä tiedetään enemmän kuin Zenonin muista teoksista. Zenon Kitionilainen oli stoalaisuuden perustaja. Hän eli ja kirjoitti 300- ja 200-lukujen taitteessa eaa. Zenon oli ensimmäisiä filosofeja Platonia seuranneessa pitkässä filosofisessa traditiossa, jotka kuvasivat ihannevaltion tarkoituksenaan ymmärtää eettisiä periaatteita paremmin. Zenonin teos vaikuttaa kirjoitetun tietoiseksi vastaukseksi Platonin Valtiolle. Valtion tarkoituksena oli hahmotella stoalaisiin periaatteisiin perustuva ihannevaltio eli utopia. Tällaisessa valtiossa hyveelliset miehet ja naiset eläisivät yksinkertaisen askeettista elämää tasa-arvoisessa yhteiskunnassa. Jotkut myöhemmät stoalaiset olivat häpeissään teoksen radikaaleista ajatuksista