nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Georg Michaelis

Georg Michaelis (8. syyskuuta 1857 Haynau, Sleesia – 24. heinäkuuta 1936 Bad Saarow, Brandenburg) oli Saksan valtakunnankansleri muutaman kuukauden ajan vuonna 1917. Hän oli Saksan ensimmäinen ei-aatelinen valtakunnankansleri. Michaelis syntyi Preussiin kuuluneessa Sleesian provinssissa ja varttui Frankfurt an der Oderissa. Hän opiskeli oikeustiedettä Breslaun ja Leipzigin yliopistoissa ja sai juristin oikeudet vuonna 1879. Michaelis valmistui oikeustieteen tohtoriksi Goettingenin yliopistosta vuonna 1885 ja opetti Tokiossa Saksalaisessa lakikoulussa vuosina 1885–1889 lakia ja kansantaloutta. Palattuaan Saksaan Michaelis alkoi työskennellä eri tehtävissä Preussin hallinnossa Reininmaan provinssin, Westfalenin ja Sleesian alueilla. Vuonna 1905 hänet valittiin Oder-joen säännöstelystä vastaavaksi kommissaariksi. Energisenä ja hyvänä johtajana tunnettu Michaelis ylennettiin vuonna 1909 Preussin talousministeriön alivaltiosihteeriksi. Sodan sytyttyä hänestä tuli marraskuussa 1914 sotaviljayhtiön, Kriegsgetreidegesellschaftin, ohjausryhmän johtaja. Tämän lisäksi hän valittiin maaliskuussa 1915 liittovaltion sisäministeriön vilja- ja jauhoasioiden komissaariksi
Matka-Vekka

Matkatoimisto Oy Matka-Vekka oli vuonna 1973 perustettu suomalainen matkanjärjestäjä ja matkatoimisto, jonka toiminta loppui myyntiyhtiönä toimineen Primera Holidays Oy:n konkurssiin syyskuussa 2020. Matka-Vekka kuului vuodesta 2006 pohjoismaiseen Primera Travel Group -matkailukonserniin, joka toimii Suomen lisäksi Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa ja Islannissa. Matka-Vekan ohella Primeran tuotemerkkinä toimi vuosina 2016–2017 Lomamatkat, kunnes alkukesästä 2017 Primera kertoi luopuvansa Lomamatkat-brändin käytöstä ja keskittyvänsä markkinoimaan matkojaan vain Matkavekka-tuotemerkillä (nyt yhteen kirjoitettuna ilman yhdysviivaa).  Matka-Vekka tuotti viime vuosinaan etenkin kaupunkilomia Baltiaan ja muualle Eurooppaan, risteilymatkoja sekä kiertomatkoja bussilla. Lapsiperheiden erikoistuotteena olivat valmismatkapaketit suorine lentoineen Tanskan Legolandiin. Matka-Vekan perusti Seppo Vekka, joka oli hämeenlinnalaista linja-autoilijasukua. Ensimmäiset Matka-Vekan omat tuotteet olivatkin bussi-laiva yhdistelmämatkoja Tukholmaan Vekan busseilla ja Viking Linen autolautoilla. 1970-luvun puolivälissä Seppo Vekka kehitti yhtiölleen oman tietojärjestelmän, aikana jolloin matkatoimistojen tietotekniset ratkaisut olivat vielä hyvin kehittymättömät. Pikku hiljaa matkatuotanto laajeni myös lentäen tehtävien matkojen puolelle. Samaan aikaan myös matkamyymäläverkosto kasvoi sekä yritysostoin että omia myymälöitä avaamalla. Suurimmillaan Matka-Vekka oli 2000-luvun alussa, jolloin matkamyymälöitä oli yli 60. Vuonna 1999 Matka-Vekka myytiin rahoitusyhtiö Capmanille
Härmäläisiä

Härmäläisiä on nuorena keuhkotautiin kuolleen aloittelevan kirjailijan Anton Kankaan (1867–1904) vuosien 1896 ja 1901 välillä kirjoittaman näytelmän käsikirjoitus, jonka Artturi Järviluoma sai haltuunsa. Järviluoma kopioi näytelmän nykyisin SKS:n Kirjallisuusarkistossa säilytettäviin vihkoihin sekä julkaisi käsikirjoituksen vähäisin muutoksin ja täydennyksin omissa nimissään 1914 nimellä Pohjalaisia sekä lisäsi siihen keräämiään kansanlauluja. Alkuperäisen käsikirjoituksen ensimmäinen kopioversio on kirjakielinen, mutta Järviluoma muutti Pohjalaisissa tekstin lievästi murteelliseksi. Timo Kallio on rekonstruoinut Anton Kankaan näytelmän Härmäläisiä vuonna 2017. Hänen mukaansa Härmäläisten tekstistä on arviolta noin neljä viidesosaa siirtynyt Pohjalaisiin joko sellaisenaan tai jonkin verran muokattuna sisällön silti oleellisesti muuttumatta. Pieni osa Kankaan tekstistä on lisäksi kokonaan karsittu pois, ja Järviluoman näytelmään tekemät vähäiset lisäykset ovat lähinnä täydennyksiä ja dramatisointeja. Pohjalaisia-näytelmä saikin keskeisen rakenteensa, sisältönsä, roolihahmonsa sekä juonensa Härmäläisistä. Sen mahdolliset (kansan)laulut Järviluoma on kuitenkin korvannut toisilla, joista osaa hän on ollut itse keräämässä.  Pohjalaisia-näytelmää esitettäessä tekijyyden voisi näin ollen ilmaista muodossa Anton Kangas–Artturi Järviluoma, sillä Härmästä ei ole Kankaan lisäksi edes esitetty ketään toista kirjoittajaehdokasta.  Lisäksi Järviluoma muutti seuraavat alkuperäiset roolihahmot toisiksi (suluissa Pohjalaisten vastaava): talollinen Erkki Karri sekä hänen lapsensa (Harri), Mäkiluoman muori (Hilapielen Heta), häjy Holman Köysti (Karjanmaan Köysti), Luoman suutari (Niemen suutari), palveluspiika Sanna (Liisa), Kalle Hanka (Heikki Hanka), nimismies (vallesmanni) sekä lautamies (siltavouti). Nimien vaihdokset, joita ensimmäisessä versiossa on yhteensä kymmeniä, Järviluoma teki yliviivaamalla alkuperäiset nimet ja kirjoittamalla niiden päälle uudet.  Sukunimistä Harri, Karjanmaa ja Niemi on ilmeisesti saatu Kauhavalle 1907 toteutetulta kansanlaulujen keräysmatkalta, kun taas Hilapielen Heta on todennäköisesti tekaistu tai lempinimi
Tampereen keskustaajama

Tampereen keskustaajama on väkiluvultaan Suomen toiseksi suurin taajama ja kaupunkialue. Se on väkiluvultaan noin neljäsosa Helsingin keskustaajamasta. Taajama sijaitsee Pirkanmaan maakunnassa ja Tampereen seutukunnassa. Vuoden 2021 lopussa Tampereen keskustaajaman väkiluku oli 353 696 asukasta ja sen maapinta-ala oli 291,6 km², joten väestötiheys taajaman alueella oli 1 213 as./km². Keskustaajama ulottuu Lempäälässä kirkonkylään, Pirkkalaan, Nokialle, Ylöjärvellä Metsäkylään ja Kangasalla Huutijärvelle. Väestönkasvu ja lieverakentaminen keskittyvät näihin ympäristökuntiin.
Sakari Parviainen

Heikki Sakari Parviainen (5. toukokuuta 1909 Joensuu – 9. helmikuuta 1962 Turku) oli synnytys- ja naistentautiopin ylimääräinen professori Helsingin yliopistossa 1952–1956 ja Turun yliopistossa vuodesta 1956. Turun Naistenklinikan esimiehenä hän toimi 1956–1962. Parviainen valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1936 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1941. Hän sai naistentautien ja synnytysopin oikeudet 1940. Sota-aikana hän toimi sotasairaalassa, kenttäsairaalassa ja rykmentin lääkärinä. Parviainen oli Suomen Gynekologiyhdistyksen puheenjohtaja.
Uno Paunu

Uno Henrik Berndt Paunu, vuoteen 1906 Dufva, (26. helmikuuta 1873 Koski Hl – 24. heinäkuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen pappi ja lähetysteologi ja Suomen Lähetysseuran seitsemäs lähetysjohtaja. Paunun vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Berndt Dufva ja Maria Adolfina Widbom. Paunu valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1890. Filosofian kandidaatin tutkinnon hän suoritti vuonna 1898 ja teologisen erotutkinnon vuonna 1895, jolloin hänet myös vihittiin papiksi. Teologian tohtoriksi hän valmistui vuonna 1908. Väitöskirja oli nimeltään Suomen Pakanalähetystoimi I. Paunu tuli Lähetysseuran palvelukseen vuonna 1898 Lähetyskoulun opettajaksi, mitä tointa hän hoiti vuoteen 1914 saakka. Vuodesta 1900 lähtien hän toimi myös Suomen Lähetyssanomien ja sen ruotsinkielisen vastineen, Missionstidning för Finlandin vastaavana toimittajana. Samoin hän osallistui vuodesta 1908 lähtien seuran kirjallisuuskomitean työskentelyyn ja kirjoitti itsekin joitakin niistä pikkukirjasista, joita seura julkaisi. Paunu oli samoilla linjoilla lähetysjohtaja Jooseppi Mustakallion kanssa siinä, ettei Lähetysseura muodostanut mitään omaa suuntaustaan kirkollisten liikkeitten joukossa, vaan se oli ”ankaran puolueeton” suhteessa niihin
Emmanuel Joseph Sieyès

Emmanuel Joseph Sieyès (ransk. [sjejɛs]) (3. toukokuuta 1748 Fréjus – 20. kesäkuuta 1836 Pariisi) oli ranskalainen kirkonmies, poliitikko ja poliittinen kirjailija. Hänen vuonna 1789 julkaisemansa pamfletti Mikä on kolmas sääty? vaikutti Ranskan suuren vallankumouksen puhkeamiseen. Hän osallistui myös poliittisena vaikuttajana vallankumouksen jälkeisiin tapahtumiin. Sieyès auttoi Napoleon Bonapartea kaappaamaan vallan marraskuussa 1799 ja toimi sen jälkeen konsulaatin jäsenenä. Sieyèsin isä oli Fréjusin kaupungin notaari. Varhaisimman koulutuksensa Sieyès Draguignanin jesuiittakoulussa. Hän opiskeli teologiaa vuodesta 1765 pariisilaisessa Saint-Sulpicen pappisseminaarissa ja myöhemmin Sorbonnen yliopistossa, josta hän valmistui papiksi vuonna 1773. Hänestä tuli vuonna 1775 Tréguierin piispan Jean-Baptiste-Joseph de Lubersacin sihteeri ja 1778 paikallisen tuomiokapitulin kaniikki. Sieyès siirtyi vuonna 1780 de Lubersacin mukana Chartresiin, jossa hänestä tuli hiippakunnan ylivikaari ja 1788 kansleri
Ranskan konsulaatti

Ranskan konsulaatti oli Ranskan hallitus vuosina 1799–1804. Se perustettiin niin sanotun Brumairekuun 18. päivän vallankaappauksen (9. marraskuuta 1799) jälkeen, jossa aiempi direktoriohallitus syöstiin vallasta. Konsulaatin perustana oli vuoden VIII perustuslaki, jonka mukaan toimeenpanovalta tuli jakaa kolmen konsulin kesken. Käytännössä ensimmäinen konsuli Napoleon Bonaparte oli jo tuolloin maan todellinen johtaja ja kaksi muuta konsulia toimivat lähinnä keulakuvina. Siirtymävaiheessa kahtena muuna konsulina toimivat Emmanuel Joseph Sieyès ja Roger Ducos. Sieyès oli alkujaan laatinut toisenlaisen esityksen kaappauksen jälkeiseksi perustuslaiksi, mutta Bonaparte korvasikin sen omalla versiollaan, joka mahdollisti hänelle suuremman vallan. Myöhemmin kahtena muuna konsulina toimivat Jean Jacques Régis de Cambacérès ja Charles-François Lebrun. Napoleonin asema ensimmäisenä konsulina vahvistettiin kansanäänestyksellä helmikuussa 1800. Toisella kansanäänestyksellä elokuussa 1802 hänen asemansa muutettiin elinikäiseksi. Vuoden VIII perustuslain mukaan konsulit valittiin 10 vuoden kaudeksi
Pelsonsuo

Pelsonsuo on suoalue, joka sijaitsee Muhoksen, Siikalatvan (entisen Kestilän kunnan) ja Vaalan kuntien alueella. Sen laajuus on ollut 144 km². Se jakautuu Iso-Pelsoon, Pieneen-Pelsoon ja Länsi-Pelsoon, jotka ovat tärkeimmät osat. Se on mutasuota, jota on otettu viljelykäyttöön. Valtio suoritti kuivatusta 1857–1866. Pelson varavankilan alueella on raivattua peltoa. Suolta saadaan polttoturvetta, ja se on ollut Suomen suurin polttoturvevarasto, josta Suo Oy on valmistanut turvebrikettejä. Alueella on myös ollut vuodesta 1950 lähtien hallakoeasema. Alueesta suurin osa on poistunut turvetuotannosta ja siirtynyt muuhun käyttöön ja kasvittunut. Nykyisin turvetuotantoa harjoittaa Vapo Oy vuokraamallaan alueella ja maanomistaja on Senaatti-kiinteistöt. Vuokrasopimus on voimassa vuoteen 2021. Tuotannon arvioidaan päättyvän kokonaan vuonna 2017
Brumairekuun 18. päivän vallankaappaus

9.- 10. marraskuuta 1799 Ranskan ensimmäinen tasavalta Direktorio Ranskan asevoimat Paul de Barras Napoleon Bonaparte Emmanuel Joseph Sieyès Charles Maurice de Talleyrand Roger Ducos Lucien Bonaparte Joseph Bonaparte Jean Jacques Régis de Cambacérès Charles-François Lebrun Brumairekuun 18. päivän vallankaappaus oli Napoleon Bonaparten liittolaisineen Ranskassa 9.–10. marraskuuta 1799 toteuttama sotilasvallankaappaus, jossa maata hallinnut direktoriohallitus syrjäytettiin ja korvattiin uudella konsulihallinnolla. Tapahtuma oli ratkaiseva vaihe Napoleonin valtaannousussa ja sitä on monesti pidetty Ranskan suuren vallankumouksen päättymishetkenä. Tapahtumasta käytetty nimi tulee siitä, että Ranskan vallankumouskalenterin mukaan kaappauksen alkamispäivä (9. marraskuuta) oli 18. brumairekuuta vuonna VIII. Kaappauksen suunnittelivat Emmanuel Joseph Sieyès ja Charles Maurice de Talleyrand yhdessä Egyptin sotaretkeltä vastikään palanneen kenraali Bonaparten kanssa. Puoli vuotta aiemmin direktorion jäseneksi valittu Sieyés oli avainasemassa Ranskan politiikassa
Terrorin aika

Terrorin aika (ransk. La Terreur) eli hirmuvallan aika oli Ranskan suuren vallankumouksen radikaalein ja väkivaltaisin vaihe 5. syyskuuta 1793 – 27. heinäkuuta 1794. Yhteishyvän valiokunta toimi silloin käytännössä Ranskan diktatorisena hallituksena, ja tuhansia ihmisiä teloitettiin poliittisista syistä. On arveltu, että terrorin aikana Ranskassa pidätettiin ainakin 300 000 ihmistä. Virallisten kuolemantuomioiden perusteella teloitettuja oli 16 594. Donald Greerin arvion mukaan lisäksi teloitettiin ilman oikeudenkäyntiä sisällissotien yhteydessä 10 000–12 000 ihmistä, ja sama määrä kuoli vankiloissa, ja terrorin uhrien kokonaismäärä olisi siten ollut 35 000–40 000. Lisäksi uudempien tutkimusten mukaan Vendéen kapinoiden ja niiden kukistamisen yhteydessä saattoi kuolla hyvin suuri määrä ihmisiä. Poliittisia puhdistuksia toimeenpantiin sekä Pariisissa että maakunnissa. Aikakautta on leimannut varsinkin teloitusten toimeenpano giljotiinilla. Maakunnissa käytettiin myös julmempia teloituskeinoja
Thermidorin vallankaappaus

27. heinäkuuta 1794 Pariisi, Ranska Thermidorilaiset Jakobiinit Paul de BarrasJean-Lambert TallienJoseph FouchéPierre-Louis BentaboleCharles-André Merda Maximilien Robespierre †Louis Antoine Léon de Saint-Just †François Hanriot †Augustin Robespierre † Thermidorin vallankaappaus oli Ranskan suuren vallankumouksen taitekohta 27. heinäkuuta 1794 (vallankumouskalenterin mukaan 9. thermidor-kuuta vuonna II), jolloin diktatorisesti hallinnut Maximilien Robespierre syrjäytettiin ja terrorin aika päättyi. Vallankaappauksen taustalla oli yleinen tyytymättömyys jatkuvasti lisääntyviin teloituksiin, joita pelkästään heinäkuussa 1793 pantiin toimeen 1 300. Robespierren vastaisesta salaliitosta huhuttiin. Hän yritti pelastaa asemansa pitämällä 26. heinäkuuta kansalliskonventissa puheen, jossa hän esitti sekä vetoomuksia että uhkauksia. Se oli viimeinen pisara, joka käänsi konventin häntä vastaan. Seuraavan päivän istunto alkoi Louis de Saint-Justin puheella, jonka oli määrä lieventää Yhteishyvän valiokunnan ja Yleisen turvallisuuden valiokunnan välisiä vihamielisyyksiä. Saint-Just oli luvannut hyväksyttää puheen kollegoillaan Yhteishyvän valiokunnassa ennen päivän istuntoa, mutta jättikin saapumatta sovittuun tapaamiseen ja suuntasi sen sijaan suoraan istuntosaliin käyttääkseen puheenvuoronsa Robespierren puolustamiseen. Saint-Just oli tuskin ehtinyt aloittaa puhettaan, kun saliin rynnännyt Jean-Lambert Tallien keskeytti hänet ja syytti häntä vastakkaisasettelun lisäämisestä tilanteen lievittämisen sijaan
Mega Man Battle Network 2

Mega Man Battle Network 2 (Japanissa Battle Network Rockman EXE 2 (バトルネットワーク ロックマンエグゼ2)) on Capcomin kehittämä ja Game Boy Advancelle julkaisema videopeli. Se on Mega Man Battle Network-sarjan toinen peli. Peli julkaistiin Japanissa 14. joulukuuta 2001 sekä Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa vuonna 2002. Pelin tarina jatkuu siitä mihin Mega Man Network Transmissionin tapahtumat jäivät.
Kroatian kevät

Kroatian kevät (kroatiaksi: Hrvatsko proljeće, myös kroatiaksi masovni pokret, lyhentäen MASPOK "joukkoliike", "massaliikehdintä" ) oli kansallismielis-liberaalinen liikehdintä Kroatiassa vuosina 1967-1973. Kroaattikansallismielinen virtaus alkoi serbien ja kroaattien kielikiistasta. Jugoslavian johtaja Josip Broz Tito kukisti 1971-1973 Kroatian puoluejohtoon levinneen liikkeen erottamalla puoluevirkailijoita ja antamalla liikkeeseen osallistuneille opiskelijoille vankilatuomioita. Osaltaan Kroatian kevät tuotti Jugoslavian vuoden 1974 perustuslain, jossa Jugoslavia oli hajautettu mahdollisimman pitkälle, mutta kommunismi säilyi johtavana voimana. Serbia ja Kroatia riitelivät koko ensimmäisen Jugoslavian ja toisen maailmansodan ajan. Jugoslavia oli serbijohtoinen sotien välillä, niin kuin 20 ensimmäistä vuoden 1946 AVNOJ:n jälkeistä vuotta. Riitely laantui 1950-luvulla keskusjohtoisen sosialismin alle, mutta alkoi 1960-luvulla nousta pintaan. Vuosina 1964-1965 Jugoslaviassa aloitettiin markkinatalousuudistus, ja 1966-1969 Jugoslavian kommunistipuoluetta demokratisoitiin ja siten lisättiin eri tasavaltojen kommunistipuolueiden valtaa keskusjohdon kustannuksella. Mm. Suur-Serbiaa ajanut turvallisuuspoliisin päällikkö Alexandr Rankovic erotettiin vuonna 1966. Muutamat kroaattikielitieteilijät ja -runoilijat julkaisivat Telegram-lehdessä 17. maaliskuuta 1967 artikkelin Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika, suomeksi suunnilleen "Julistus Kroatian kirjakielen asemasta ja nimestä"
Alex Hepburn

Alex Hepburn (s. 25. joulukuuta 1986 Lontoo) on brittiläinen laulaja ja lauluntekijä. Kesäkuussa 2012 hän julkaisi omaa nimeään kantavan EP:n. Huhtikuussa 2013 hän julkaisi debyyttialbuminsa, Together Alone.
Bjelovar-Bilogora

Bjelovar-Bilogora on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 2 640 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 107 186. Piirikunnan hallintokeskus ja samalla suurin kaupunki on Bjelovar.
Petrus Petrosa

Petrus Petrosa eli Pietari Eerikinpoika eli Petrus Erici (k. 1606) oli poliittinen seikkailija, kotoisin Pohjanmaalta. Hän kirjoittautui Braunsbergin jesuiittaseminaariin, opiskeli myös Vilnassa ja kävi Roomassa. Hän palasi 1604 Ruotsiin, ja meni palvelukseen Kaarle IX:n kansliaan. Hänet lähetettiin Prahaan keisari Rudolfin luokse valtion asioissa. Hän palasi Ruotsiin 1605, ja hänet mestattiin epäiltynä salahankkeista Ruotsia ja itse Kaarlea vastaan. Johan Henrik Holmbergson on tehnyt etsauksen Petrus Petrosa afskräckt från att begå mord på Carl IX, joka sijaitsee Sinebrychoffin galleriassa.
Ranskan säätyjen yleiskokous 1789

Ranskan säätyjen yleiskokous (États généraux) järjestettiin viimeisen kerran kuningas Ludvig XVI:n kutsumana vuonna 1789. Kolmannen säädyn edustajien julistautuminen kansalliskokoukseksi käynnisti Ranskan vallankumouksen ja johti vanhan säätyjärjestelmän lakkauttamiseen. Säätykokouksen koollekutsumisen taustalla olivat Ranskan valtiontalouden krooniset ongelmat: sotien seurauksena kasaantunut suuri valtionvelka, hupeneva valtion kassa, vuodesta toiseen toistuva alijäämä ja näiden seurauksena uhannut valtion vararikko. Vuonna 1783 valtiovarainministeriksi nimitetty Charles Alexandre de Calonne oli suunnitellut tilanteen ratkaisuksi suuren vero- ja talousuudistuksen. Se kuitenkin torjuttiin vuonna 1787 ensin Calonnen ehdottamassa notaabelikokouksessa ja sitten tämän seuraajan Étienne Charles de Loménie de Briennen aikana myös Pariisin paikallisparlamentissa. Parlamentit olivat tuon ajan Ranskassa aatelin hallitsemia tuomioistuimia, joiden oli rekisteröitävä kuninkaan antamat lait ennen niiden voimaanastumista ja jotka saattoivat myös lausua mielipiteensä niiden sisällöstä. Ne jarruttivat kaikkia verouudistuksia, jotka olisivat merkinneet puuttumista etuoikeutettujen säätyjen verovapauksiin, ja vetosivat usein siihen, että ainoastaan yleisellä säätykokouksella olisi oikeus hyväksyä uusia veroja. Ludvig XVI yritti vuosina 1787–1788 siirtää valtaa pois parlamenteilta, mikä johti tyytymättömyyteen ja lisääntyviin vaatimuksiin säätyjen koollekutsumisesta. Aatelisto käynnisti näin hallitsijan yksinvaltaa vastustaneen poliittisen kamppailun, jota on joskus kutsuttu ”esivallankumoukseksi”. Tässä vaiheessa myös yleinen mielipide asettui heidän tuekseen. Valtion kassan ollessa jo lähes tyhjä Ludvig XVI:n oli kesällä 1788 myönnyttävä vaatimuksiin säätyjen koolle kutsumisesta; Loménie de Brienne antoi ilmoituksen asiasta 5. heinäkuuta 1788 ja täydensi sitä 8
Töölönjärvi

Töölönjärvi (ruots. Tölö träsk) oli järvi Helsingissä Helsingin kaupungin, Pikku-Huopalahden (Lillhoplax) kylän ja Kumpulan kylän (Gumtäkt by) raja-alueella. Töölönjärvi kuivatettiin 1870-luvulla. Järvi sijaitsi Pasilan ratapihan paikalla nykyisessä Keski-Pasilassa. Töölönjoki (ruots. Tölö å) oli Töölönjärvestä Töölönlahteen johtanut pieni laskujoki. Se kuivui samalla, kun Töölönjärvi kuivattiin. Ratapenkereen, Vauhtitien ja Helsinginkadun rajaamassa puistikossa on jäljellä joen uomaa, ja lumien sulamisen aikaan siinä saattaa olla vettäkin. Töölönjoen suu on Helsinginkadun toisella puolella Eläintarhassa. Näkymä sen kohdalla on taustana Hugo Simbergin maalauksessa Haavoittunut enkeli (1903). Paikka on nimetty taiteilijan samalta paikalta tekemissä luonnoksissa, ja se on edelleen mahdollista tunnistaa maastossa.
Vallankumoustuomioistuin (Ranska)

Vallankumoustuomioistuin eli vallankumoustribunaali (ransk. Tribunal Révolutionnaire) oli Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuosina 1793–1795 Pariisissa toiminut tuomioistuin, jossa tuomittiin poliittisia rikollisia. Niin sanottuna terrorin aikana se langetti tuhansia kuolemantuomioita. Vallankumoustuomioistuin toimi Palais de la Cité -rakennuksessa (nykyinen Pariisin oikeuspalatsi) ja syytetyt odottivat oikeudenkäyntiään palatsin yhteydessä olleessa Conciergerien vankilassa. Kansalliskonventti päätti erityisen tuomioistuimen perustamisesta 10. maaliskuuta 1793 Georges Dantonin ehdotuksesta, ja se nimettiin vallankumoustuomioistuimeksi 29. lokakuuta samana vuonna. Konventti valitsi oikeuteen valamiehistön, yleisen syyttäjän ja kaksi sijaista. Oikeuden presidenttinä toimi M. J. A. Herman ja syyttäjänä Antoine Quentin Fouquier-Tinville
Vampyyripäiväkirjat (5. tuotantokausi)

Vampyyripäiväkirjat-televisiosarjan 5. tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 3. lokakuuta 2013 ja Suomessa Sub-kanavalla 3. kesäkuuta 2015. Päärooleissa Sivurooleissa Vierailevissa rooleissa
Alfred Philippson

Alfred Philippson (1864–1953) oli saksalainen maantieteilijä. Hän oli professorina Bonnin yliopistossa 1911–1929. Hänen pääasiallisia tutkimuskohteitaan olivat geomorfologia ja Välimeren maat. Philippson joutui juutalaisen syntyperänsä vuoksi vaikeuksiin ja lopulta perheineen Theresienstadtin keskitysleirille, josta he kuitenkin selviytyivät ja palasivat vapautumisen jälkeen Bonniin. Hänen isänsä oli rabbi ja kustantaja Ludwig Philippson ja hänen veljensä historioitsija Martin Philippson.
Annie (vuoden 1982 elokuva)

Annie on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut John Hustonin ohjaama yhdysvaltalainen elokuvamusikaali. Lastenkodissa asuvan Annien elämä muuttuu, kun hän pääsee asumaan miljonääri herra Warbucksin luokse. Henkilökunta on ystävällinen, ja Annie viihtyy. Lisäksi Warbucks alkaa pitää Anniesta koko ajan enemmän. Lastenkodin johtaja alkaa juonia rahan huiputusta vankilasta vapautuneen veljensä kanssa. He onnistuvat 50 000 dollarin huijauksessa esiintymällä Annien vanhempina. Kun huijaus paljastuu, syntyy suuri kahakka. Lopulta lastenkodin johtaja ja tämän veli pidätetään huijauksesta, ja Warbucks adoptoi Annien. Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi kirjoitti mestariohjaaja Hustonin Annien tarjoavan paljon suurieleisiä musiikkinumeroita ja sujuvan tarinan, mutta vain vähän lämpöä. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Mäkihypyn Suomen-mestaruuskilpailut 1978

Mäkihypyn Suomen-mestaruuskilpailut käytiin vuonna 1978 tammikuussa Jyväskylän Laajavuoressa ja Lahden Salpausselällä. Jyväskylässä kilpailtiin 90 metrin mäessä ja Lahdessa hypättiin 70 metrin mäestä henkilökohtainen kilpailu ja joukkuekilpailu. Muun muassa näiden kilpailuiden perusteella valittiin Suomen joukkue Hiihdon MM-kisoihin, jotka kilpailtiin Lahdessa helmikuussa 1978. Lahti, 29. tammikuuta.Kari Ylianttila, Pentti Kokkonen ja Jari Puikkonen eivät osallistuneet sairastumisen vuoksi. Jyväskylä, 22. tammikuuta. Lahti, 28. tammikuuta.Henkilökohtaisissa pisteissä parhaat olivat Törmänen, Räisänen, Blumén, Hyvärinen, Rautionaho ja Larinto.
Nuwara Eliya

Koordinaatit: 6.9629°N, 80.7670°E Nuwara Eliya on kaupunki Sri Lankan vuoristoalueella saarivaltion keskisessä provinssissa. Kaupungin nimi tarkoittaa joko tasangon tai valon kaupunkia. Kaupunki on Nuwara Eliyan piirikunnan hallinnollinen keskus. Siellä on vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan 23 804 asukasta. 1 868 metrin korkeudella merenpinnasta sijaitseva kaupunki on tunnettu viileästä ilmastostaan ja vehreistä näkymistä vuorenrinteiden teeviljelmineen. Nuwara Eliyaa pidetään eräänä Sri Lankan teetuotannon keskuksena. Nuwara Eliya on Sri Lankan korkeimmalla sijaitseva ja ehkä tunnetuin teealue. Korkean sijaintinsa takia Nuwara Eliyassa vallitsee subtrooppinen vuoristoilmasto, ja vuoden keskilämpötila on vain 16 °C. Talviöisin lämpötila voi laskea alle nollan. Seudulla sataa kohtalaisesti useimpina kuukausina, mutta helmikuu-huhtikuussa on kuivempi kausi