nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Puutarhaetsivät

Puutarhaetsivät (engl. Rosemary & Thyme) on brittiläinen televisiosarja, jonka pääosissa ovat Rosemary Boxeria esittävä Felicity Kendal ja Laura Thymeä esittävä Pam Ferris. Sarjassa naiset ratkaisevat puutarhatöiden ohella erilaisia rikoksia, joita tapahtuu työympäristön lähettyvillä. Sarjaa esitettiin Yle TV1:n kevään 2012 draama-ohjelmiston jännitys-genressä. Sarja alkoi vuoden 2003 elokuussa ja kolmas kausi loppui vuoden 2006 alussa. 12. toukokuuta 2006 ITV ilmoitti, että kolmas kausi jäänee viimeiseksi. Laura Thyme on entinen poliisi, jonka entinen mies ja toinen lapsista ovat myös poliiseja. Rosemary Boxer on kasvibiologian tutkija. Laura Thyme ja Rosemary Boxer ovat eläkeikää lähestyviä rouvia, joita yhdistää kiinnostus luontoa ja puutarhanhoitoa kohtaan, rakkaus kauniisiin puutarhoihin sekä ehtymätön uteliaisuus. Yhteisen kiinnostuksen innoittamana ystävykset ovat perustaneet puutarhanhoitoyrityksen, jonka pääasiallisena tehtävänä on ennallistaa ja kunnostaa huonoon kuntoon päässeitä pihoja ja puutarhoja. Yleensä toimeksiannon antaneessa paikassa alkaa tapahtua rikoksia, joita kaksikko alkaa selvittää
Anthony Minghella

Anthony Minghella (6. tammikuuta 1954 Isle of Wight – 18. maaliskuuta 2008 Lontoo) oli englantilainen elokuvaohjaaja, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hän sai Oscar-palkinnon elokuvan Englantilainen potilas ohjauksesta. Minghella aloitti uransa televisiosta. Hän toimi script editorina BBC:llä ja käsikirjoitti muun muassa ITV:n suosittua sarjaa Komisario Morse. Minghellan esikoisohjaus oli vuonna 1991 valmistunut Truly Madly Deeply. Elokuvasta tuli yllättävä menestys elokuvateattereissa, vaikka Minghella ei uskonut sen saavan kovin paljon katsojia vaan piti sitä harjoitustyönä. Minghella ohjasi yhteensä kuusi elokuvaa, joista tunnetuimmat ovat Englantilainen potilas, Lahjakas herra Ripley ja Päämääränä Cold Mountain, joista kaikista hän oli ehdolla Oscar-palkintoon. Englantilaisesta potilaasta Minghella sai parhaan ohjauksen Oscarin. Minghella oli Britannian elokuvainstituutin johtaja vuodesta 2003. Hän on ohjannut myös Englannin kansallisoopperalle
Nanban-kaupan kausi

Nanban-kaupan kausi (japaniksi 南蛮貿易時代, nanban-bōeki-jidai, "eteläisten barbaarien kaupan kausi") ulottuu Japanin historiassa ensimmäisten eurooppalaisten saapumisesta Japaniin vuonna 1543 heidän lähes täyteen karkottamiseensa maasta vuonna 1650 sakoku-lakien nojalla. Nanban (南蛮, "eteläiset barbaarit") on japanilainen sana, joka alun perin viittasi etelä- ja kaakkoisaasialaisiin ihmisiin. Se jäljitteli kiinalaista käytäntöä, jossa ympäröiville "barbaareille" oli neljässä ilmansuunnassa jokaiselle oma nimityksensä. Japanissa sana sai uuden merkityksen, kun se alkoi tarkoittaa eurooppalaisia, joista ensimmäiset saapuivat Japaniin vuonna 1543 ensin Portugalista, sitten Espanjasta ja myöhemmin Alankomaista ja Englannista. Sanaa nanban pidettiin uusille vierailijoille sopivana, sillä he tulivat laivoilla etelästä, ja heidän tapansa olivat japanilaisesta näkökulmasta sivistymättömiä. Japanissa suhtauduttiin aluksi hämmentyneesti maahan saapuneiden ulkomaalaisten tapoja kohtaan: Japanilaiset alkoivat kuitenkin pian omaksua useita vierailijoidensa tuomia tapoja ja teknologioita; sodankäynnissä (hakapyssy, eurooppalaiset laivat), uskonnossa (kristinusko), taiteessa ja kielessä (länsimaisen sanaston lainaaminen japaniin). Monet ulkomaalaiset ystävystyivät japanilaisten hallitsijoiden kanssa, ja heidän taitonsa auttoivat erään jopa samuraiksi asti (William Adams). Hänelle annettiin läänitys Miuran niemellä Edon eteläpuolella. Renessanssin ajan eurooppalaiset suhtautuivat jokseenkin ihailevasti Japaniin. Maata pidettiin rikkaana arvokkaista metalleista, pääasiassa Marco Polon kultaisia temppeleitä ja palatseja kuvailevien kertomusten vuoksi, mutta myös tuliperäiselle maalle tyypillisten pintamalmien yleisyyden takia, ennen kuin syvien kaivosten rakentaminen tuli suuressa mitassa kannattavaksi teollistumisen myötä. Japanista tulikin kuparin ja hopean tärkeä vientimaa. Japania pidettiin myös sivistyneenä feodaaliyhteiskuntana, jolla oli korkea kulttuuri ja vahva esiteollinen teknologia
Pentti Algotinpoika

Bengt Algottson (Bengt Havredssonin suku) ; (n. 1330–1360 Rönneholm, Skåne) oli Hallandin ja Suomen herttua, Skånen ylikäskynhaltija sekä Norjan, Skoonen maiden ja Ruotsin kuningas Maunu Eerikinpojan suosikki. Hän on Ruotsin historiassa ainoa tunnettu kuninkaallisen sukuun kuulumaton henkilö, jolla oli herttuan arvo. Hänen isoisänsä isä oli Länsi-Götanmaan laamanni Bengt Havredsson. Hänen isänsä oli Algot Brynolfsson ja äitinsä ritari Tolf Peterssonin nimeltä tuntematon tytär. Bengtin vaiheista ei ole kovin tarkkaa tietoa. Hän oli isoäitinsä Ingegerd Svantepolksdotterin puolelta, joka oli ritari ja valtaneuvos Svantepolk Knutssonin tytär, sekä Ruotsin kuninkaiden eli Sverkerin sukua että Tanskan kuningas Valdemar II Sejrin sukua. Hän oli kuningas Maunun mukana Novgorodin sotaretkellä aseenkantajana vuonna 1350, lyötiin ritariksi vuonna 1351 ja nimitettiin maan valtaneuvostoon vuonna 1352. Suomen herttuaksi hän tuli ilmeisesti noin vuonna 1353-1355, sen lisäksi että Maunu Eerikinpoika oli tunnustanut hänet Hallandin herttuaksi pari vuotta aiemmin. Suomen herttuan arvonimeä ei ollut kukaan saanut sitten herttua Valdemarin aikojen eli useaan kymmeneen vuoteen. Bengtin tukemana kuningas Maunu Eerikinpoika ryhtyi toimiin rälssimiesten anastaman ja kirkon omistaman maaomaisuuden palauttamiseksi valtiolle. Kun kuningas syrjäytettiin vuonna 1356, Bengt joutui pakenemaan Tanskaan
Robert Schul

Robert ”Bob” Schul (28. syyskuuta 1937 West Milton, Ohio – 16. kesäkuuta 2024 Middletown, Ohio) oli yhdysvaltalainen kestävyys- ja estejuoksija. Schul aloitti juoksuharrastuksen high school -aikoinaan. Yliopistossa opiskellessaan hän keskittyi mailin juoksuun. Myöhemmin hän innostui myös 3 000 metrin estejuoksusta. Koska estejuoksussa kilpailtiin niin harvoin, hän päätti harjoitella myös pidempiä juoksumatkoja. Valmistumisensa jälkeen Schul liittyi Yhdysvaltojen ilmavoimiin vuonna 1961, jolloin hänen harjoittelumahdollisuutensa paranivat. Samana vuonna Schul sijoittui kolmanneksi Yhdysvaltojen mestaruuskilpailujen 3 000 metrin estejuoksussa. Hän kärsi vuosia pahoista loukkaantumisista ja sairauksista, muun muassa mononukleoosista. Hänen valmentajanaan oli tällöin Yhdysvaltoihin muuttanut unkarilainen huippuvalmentaja Mihály Iglói. Vuonna 1964 hän oli vihdoin kunnossa ja teki 5 000 metrin juoksussa uuden Yhdysvaltojen ennätyksen
Heinäveden rautatieasema

Heinäveden rautatieasema (lyh. Hnv) sijaitsee Heinävedellä Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Pieksämäki–Joensuu 43 kilometriä Varkaudesta itään. Nimestään huolimatta rautatieasema ei sijaitse lähellä Heinäveden kirkonkylää, vaan matkaa kirkonkylälle on noin viisi kilometriä. Kaikki rataosan henkilöjunat pysähtyvät asemalla raiteella 1. Heinävesi avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1939. Asemarakennus on Thure Hellströmin suunnittelema, ja se valmistui 1938. Aseman ympärille ei muodostunut asutuskeskusta. Heinävesi muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1990. Heinäveden asemarakennus ja tavaramakasiini ovat yksityisomistuksessa.
HAL Laboratory

HAL Laboratory, Inc. (jap. 株式会社ハル研究所, Kabushikigaisha Hal Kenkyūjo) on japanilainen videopelejä kehittävä yritys, joka perustettiin 21. helmikuuta 1980. Yrityksen nimi perustuu kuviteltuun HAL 9000 -tietokoneeseen elokuvassa 2001: Avaruusseikkailu. HAL Laboratory tekee sopimuksen alaisena videopelejä Nintendon konsoleille, ja on tunnettu kuuluisasta pelihahmostaan Kirbysta. 1990-luvun alkupuolella yritys tuotti joitakin pelejään nimellä HALKEN. Jotkin heidän varhaisimmistaan peleistä julkaistiin myös HAL American nimen alla. Yrityksen entinen toimitusjohtaja Satoru Iwata oli myöhemmin Nintendon neljäs toimitusjohtaja. HAL on kehittänyt näitä pelejä yhteistyössä jonkin muun yrityksen kanssa
Olivia Wilde

Olivia Wilde (oik. Olivia Jane Cockburn, s. 10. maaliskuuta 1984 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän aloitti näyttelemisen 2000-luvun alussa ja on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa O.C., Donnellyn mafiaveljet ja House sekä elokuvissa Turistas (2006), Tron: Perintö (2010), The Next Three Days (2010), Cowboys & Aliens (2011), The Change-Up (2011), In Time (2011), Her (2013) ja Rush (2013). Hän valitsi taiteilijanimensä kirjailija Oscar Wilden innoittamana. Wilden esikoisohjaus, komediaelokuva Booksmart, sai ensi-iltansa vuonna 2019 ja se sai positiivisen vastaanoton. Hänen seuraava ohjaus, trilleri Don’t Worry Darling sai ensi-iltansa vuonna 2022. Vuonna 2003 Wilde meni naimisiin italialaisen elokuvantekijä-muusikon, aristokraattisen Ruspolin perheenjäsenen, Don Tao Ruspolin kanssa. He erosivat vuonna 2011
Wilhelm von Humboldt

Vapaaherra Friedrich Wilhelm Christian Karl Ferdinand von Humboldt (22. kesäkuuta 1767 Potsdam – 8. huhtikuuta 1835 Tegel) oli saksalainen filosofi, diplomaatti, valtiomies ja Berliinin Humboldt-yliopiston perustaja. Goethen ja etenkin Schillerin ystävä muistetaan myös kielitieteilijänä, joka toi baskin kielen Euroopan älymystön tietoisuuteen. Hänen nuorempi veljensä Alexander von Humboldt oli tunnettu luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija. Humboldtin filosofinen pääteos Ideen zu einem Versuch, die Grenzen der Wirksamkeit des Staats zu bestimmen ("valtion toiminnan rajoista", 1810) on liberalismin klassikkoja, joka puolustaa yksilönvapautta, valistusajan perintöä. Kirjassaan Humboldt kuvaa klassisen liberalismin kehitystä Euroopassa sekä vapauden roolia yksilön kehityksessä. Hän myös esittää välttämättömät ehdot sille, milloin valtion voidaan sallia rajoittaa yksilön toimintaa, sekä kuvaa, miten valtio voidaan rajoittaa sille sopivaan rooliin. Friedrich Hayek asetti Humboldtin jopa Immanuel Kantin ohitse Saksan suurimpana vapauden filosofina. Humboldt pyrki yhdistämään täydellisyyden tavoittelun negatiiviseen vapauteen. Von Humboldt myös muotoili "tutkimuksen ja opetuksen riippumattomuutta korostavan yliopistoihanteen" ja arvosteli Preussin hyvinvointivaltiota, koska hyvinvointivaltio "johtaa väistämättä kansalaisten passivoitumiseen ja moraaliseen rappioon". Hän myös vastusti valtion puuttumista koulutukseen poikkeuksena yhteiskunta, jossa suurin osa väestöstä on lukutaidottomia
Suomen ilmavoimien historia

Suomen ilmavoimien historia käsittelee Suomen ilmavoimien organisaatiota, kalustohankintoja sekä koulutus- ja taistelutoimintaa puolustushaaran perustamisesta vuodesta 1918 alkaen. Suomen hallituksen eli Suomen tasavallan joukkojen, valkoisten lentotoiminta sai alkunsa ruotsalaisista ja venäläisiltä jääneistä koneista. Tammikuussa 1918 muodostetuilla tasavallan joukoilla ei ollut yhtään konetta eikä lentäjää ja tällöin sotilasjohto pyysi Ruotsista apua. Se ei kuitenkaan antanut apua valtiona ja myös aktiivipalvelussa olevia ruotsalaisia lentoupseereja kiellettiin lähtemästä Suomeen. Ensimmäinen kone, N.A.B. Albatros ostettiin ruotsalaisten lahjoitusvaroilla 20. helmikuuta 1918. Kuusi muuta ruotsalaiskonetta saatiin sodan aikana, ensimmäisenä Eric von Rosenin lahjoittama Morane-Saulnier Parasol 6. maaliskuuta, josta muodostui Suomen ilmavoimien vuosipäivä. Tarkoituksena oli käyttää lentokoneita valkoisten tukena, mutta ne eivät olleet sopivia sisällissodan olosuhteisiin
Baalbek

Koordinaatit: 34°00′25″N, 36°12′14″E Baalbek (arab. بعلبك‎, Ba‘albik) on kaupunki Bekaan laaksossa Libanonissa. Se tunnetaan erityisen hyvin hellenistisistä ja roomalaisista raunioista, kuten Jupiterin ja Bacchuksen temppeleistä. Antiikin aikana kaupunki tunnettiin nimellä Heliopolis ja se on ollut vuodesta 1984 Unescon maailmanperintökohde. Baalbek sijaitsee Bekaan laaksossan Libanonin itäosassa noin 1 130 metrin korkeudessa merenpinnasta. Sen etäisyys maan pääkaupunki Beirutista on noin 80 kilometriä. Ra's al-'Ayn virtaa kaupungin alueelle Anti-Libanonvuorilta ja tuo vettä alueen lukuisille puutarhoille. Ensimmäiset merkit mittavasta asutuksesta nykyisen Baalbekin alueelta ovat pronssikauden keskivaiheilta noin 1700-luvun eaa. paikkeilta. Vähäisempiä arkeologisia löytöjä on tehty myös pronssikauden alulta. Pronssikautinen Tell sijaitsi sittemmin rakennetun Jupiterin temppelin paikalla. Silloista Egyptiä hallinnut Ptolemaiosten hallitsijasuku valtasi Baalbekin 300-luvulla eaa
Natan Sharansky

Natan Sharansky tai Štšaranski (hepr. ‏נתן שרנסקי‎, ven. Натан Щаранский) (s. 20. tammikuuta 1948 Donetsk, Ukrainalähde?) on neuvostoliittolaissyntyinen israelilainen toisinajattelija, sionisti, antikommunistinen poliitikko ja kirjailija. Hän on toiminut teollisuusministerinä, sisäministerinä, apulaispääministerinä, rakennus- ja asuntoministerinä sekä Ariel Sharonin toisessa hallituksessa Jerusalemin asioista vastaavana salkuttomana ministerinä. Natan Sharanskyn alkuperäinen nimi on Anatoli Borisovitš Štšaranski (Анатолий Борисович Щаранский). Hän syntyi Donetskissa Ukrainassa juutalaiseen perheeseen. Sharansky suoritti Moskovassa sovelletun matematiikan korkeakoulututkinnon. Neuvostoliitossa asuessaan hänelle ei myönnetty Israeliin lähtöviisumia vuonna 1973. Sen jälkeen hän toimi englannin kielen kääntäjänä sekä muun muassa fyysikko Andrei Saharovin avustajana. Hänet pidätettiin vuonna 1977 ja seuraavana vuonna tuomittiin tekaistuin perustein Yhdysvaltojen vakoojana Siperiaan pakkotyöhön
Tenho Saurén

Tenho Tuure Saurén (1. syyskuuta 1926 Viiala – 21. maaliskuuta 2001 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli kiinnitettynä Tampereen Työväen Teatteriin. Saurénin isä Frans oli maalarimestari ja äiti Anna (o.s. Iwendorff) oli töissä Viialan viilatehtaalla. Tenholla oli lisäksi 1924 ja 1925 syntyneet sisarukset. Koulun jälkeen Saurén meni töihin Osuusliike Voiman myymälään ja valmistui myymälänhoitajaksi. Hän aloitti näyttelemisen Viialan työväentalolla. 1950-luvun lopulla hän toimi Valkeakoskella leipomon autonkuljettajana ja näytteli joitakin rooleja Valkeakosken teatterissa. Lyhyestä avioliitosta erottuaan 1962 Saurén meni naimisiin Kaarina Kallionpään kanssa
Kanada-päivä

Kanada-päivä (engl. Canada Day, ransk. Fête du Canada) on Kanadan kansallispäivä, jota juhlitaan vuosittain 1. heinäkuuta kaikissa Kanadan provinsseissa ja territorioissa. Kanada-päivä juhlii kolmen brittiläisen territorion – Kanadan provinssin (eteläinen Ontario ja eteläinen Québec), Nova Scotian ja New Brunswickin – yhdistymistä liittovaltioksi 1. heinäkuuta 1867. Juhlapäivä otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1879. Aluksi siitä käytettiin nimeä Dominion Day (’dominiopäivä’), joka viittaa – ajalla, jolloin valtioliiton alullepanijat eivät uskaltaneet käyttää sellaista nimeä kuten Kanadan kuningaskunta – poliittista liittoa tarkoittavaan sanaan dominio. Nimi vaihdettiin Kanada-päiväksi 27. lokakuuta 1982. Dominiopäivänä vuonna 1923 pantiin toimeen suurimman osan kiinalaisten maahanmuutosta kieltävä laki. Monet kanadankiinalaiset käyttivät päivästä nimeä nöyryytyspäivä ja kieltäytyivät juhlimasta sitä, kunnes laki kumottiin vuonna 1947
TS-Yhtymä

TS-Yhtymä Oy (vuoteen 1995 saakka Oy Turun Sanomat) on vuonna 1905 perustettu suomalainen mediakonserni, jonka päätoimialat ovat viestintä ja painopalvelut. Se julkaisee muun muassa Turun Sanomia ja Salon Seudun Sanomia.
Kirkonväki

Kirkonväki on yleensä joukkona esiintyviä taruolentoja suomalaisessa tarustossa. Osassa tarinoista kirkonväki on eläviä kuolleita, eli haudastaan nousseita ruumiita. Kirkonväki muistuttaa usein kalman väkeä ja joskus tarkoittaa samaa. Osa tarinoista kertoo vainajien yöllisistä jumalanpalveluksista, jotka yleisimmin tapahtuivat jouluyönä. Vainajien kerrottiin nousevan silloin haudoistaan ja pitävän jumalanpalvelusta kuolleen papin johdolla. Juhlakansan homehtunut ulkomuoto, paha haju ja ontosti kumiseva lauluääni kuvataan usein inhorealistisen yksityiskohtaisesti. Kertomuksissa vainajat eivät ole pahansuopia eivätkä vainoa eläviä, mutta elävien oli silti syytä jättää heidät rauhaan. Asiansa osaava tietäjä saattoi valvoa ja ohjata kirkonväen käyttäytymistä. Kirkonväkeä ei tavattu koko maassa: suurin osa kertomuksista on Lounais-Suomesta ja itäisiltä metsäseuduilta ne puuttuvat lähes kokonaan. Kirkonväestä pro gradun ja väitöskirjan kirjoittaneen Kaarina Kosken mukaan kertomuksissa yhdistyvät keskieurooppalainen ja suomalais-ugrilainen kansanperinne. Käsitys kuolleista, jotka yhtenä päivänä vuodessa nousevat haudoistaan, levisi Suomeen vähitellen keskisestä Euroopasta lähinnä Ruotsin kautta. Ruotsalainen kirkonväki oli sekin aktiivista jouluyönä
Antiikin Kreikan kirjallisuus

Antiikin Kreikan kirjallisuus viittaa antiikin aikana kreikan kielellä kirjoitettuihin kirjallisiin tuotteisiin. Ne sijoittuvat ajallisesti yli tuhannen vuoden ajanjaksolle, Kreikan kirjallisen kulttuurin alkuhämäristä 700-luvulta eaa. Bysantin valtakunnan syntyyn 300-luvulle jaa. Maantieteellisesti kreikankielistä kirjallisuutta on kirjoitettu koko itäisen Välimeren alueella. Alfred North Whitehead sanoi kerran, että kaikki myöhempi filosofia on vain alaviitteitä Platonin teoksiin. Olisi varmaankin liioittelua sanoa, että kaikki länsimainen kirjallisuus on vain alaviitteitä antiikin Kreikan kirjallisuuteen, mutta on kuitenkin totta, että kreikkalainen ajatusmaailma on vaikuttanut länsimaiseen kirjallisuuteen ja muuhun kulttuuriin huomattavasti, ja useat kirjallisuuden tyylilajit ovat saaneet alkunsa Kreikasta. Antiikin kreikkalaisen kirjallisuuden historia voidaan jakaa seuraaviin ajanjaksoihin: Toisaalta antiikin kreikkalaisen kirjallisuuden historia voidaan jakaa päätasolla kahteen osaan, Homeroksesta Aleksanteri Suureen, ja Aleksanteri Suuresta antiikin ajan loppuun. Ensimmäistä ajanjaksoa kuvaa vahva yhteisöllisyys, suullinen perinne ja se, että kirjallisuus oli tarkoitettu pitkälti esitettäväksi. Tuona aikana syntyivät suuret teokset, jotka ovat edelleen länsimaisen kulttuurin ytimessä. Aiheet olivat usein jaettuihin kertomusaiheisiin perustuvia. Kirjallista luomistyötä (poiesis) ei voitu erottaa jäljittelystä (mimesis). Jälkimmäistä ajanjaksoa kuvaa puolestaan vahvemmin kirjoitettu kulttuuri; kirjailijat kirjoittivat yhä enemmän lukijoille, ei kuulijoille
Kommunistinen nuorisointernationaali

Kommunistinen nuorisointernationaali (KNI) oli 1907–1943 toiminut kansainvälinen nuorisojärjestöjen yhteistyöorganisaatio. Järjestö perustettiin nimellä Sosialististen nuorisojärjestöjen kansainvälinen liitto (IVSJO), mutta se vaihtoi nimensä vuonna 1919 ryhdyttyään läheiseen yhteistyöhön Kommunistisen internationaalin kanssa. Ennen maailmansotaa IVSJO oli Toisen internationaalin nuoriso-osasto. IVSJO perustettiin maaliskuussa 1907 Stuttgartissa. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin belgialainen Hendrik De Man. Tätä seurasi Robert Danneberg (1908–1915). Saksalaisilla oli IVSJO:n perustamisessa keskeinen rooli ja liiton ensimmäisenä pääsihteerinä työskenteli Karl Liebknecht. Ensimmäisen maailmansodan riehuessa IVSJO piti huhtikuussa 1915 Bernissä edustajakokouksen, johon osallistui edustajia yhdeksästä maasta. Delegaatit riitelivät esimerkiksi suhtautumisesta sotaan. Enemmistöksi muodostui eurooppalaisten sosialidemokraattisten puolueiden ja Toisen internationaalin linjaan kriittisesti suhtautunut suuntaus. Vähemmistöön jääneet vetäytyivät tapahtuneen jälkeen liiton toiminnasta. Monet nuorisoliitot hajosivat sodan aikana
Gnassingbé Eyadéma

Gnassingbé Eyadéma (26. joulukuuta 1935 – 5. helmikuuta 2005) oli Togon presidentti vuosina 1967-2005. Kuoltuaan presidentiksi tuli hänen poikansa Faure Gnassingbé. Eyadéma syntyi pohjoistogolaisessa Pyan kylässä maanviljelijäperheeseen. Hänen alkuperäinen nimensä oli Étienne Eyadéma Gnassingbé, mutta hän muutti sen afrikkalaisemmaksi vuonna 1974 jolloin sukunimestä tuli etunimi. Eräiden lähteiden mukaan hänen virallinen syntymävuotensa ja päivänsä ovat puhdasta sepitettä ja hän olisi syntynyt ehkä vuonna 1930. Eyadéma sai heikon koulutuksen, mutta nuorukainen pärjäsi hyvin urheilussa. Koska armeija näytti tarjoavan ainoan mahdollisuuden päästä eteenpäin, hän matkusti Ranskan Dahomeyhin liittyäkseen Ranskan siirtomaa-armeijaan. Eyadéma palveli vuosina 1953–1961 Ranskan armeijassa. Hän osallistui sekä Indokiinan sotaan että Algerian sotaan. Togon itsenäistyttyä vuonna 1960 Eyadéma oli Dahomeyssa ja Nigerissa
Menton

Koordinaatit: 43°46′30″N, 07°30′00″E Menton (ital. Mentone) on kaupunki Ranskan Rivieralla eli Côte d’Azurilla, lähellä Italian rajaa. Sen asukasluku on 27 655 (vuonna 2006), ja pinta-ala 14,05 neliökilometriä. Kaupunkia on usein luonnehdittu Ranskan Rivieran kauneimmaksi kaupungiksi, mistä juontuu sen lempinimi ”La perle de la France” (suom. Ranskan helmi). Sen lisäksi kaupunkia kutsutaan myös Ranskan italialaisimmaksi kaupungiksi, mikä johtuu aivan vieressä sijaitsevan Italian kulttuurin vaikutuksesta siihen. Mentonin nykyinen nimi viittaa sanoihin Mont d’Othon ’Othonin vuori’. Nimi mainitaan ensimmäistä kertaa historiallisissa lähteissä vuonna 1261. Asutus oli kuitenkin kehittynyt paikalle jo 1100-luvulla. Vuonna 1157 paikan siihen asti omistanut Ventimiglian herttua Guido Guerra lahjoitti alueen genovalaiselle Gugliemo Ventolle. 1200-luvulla alue päätyi puolestaan Kaarle Anjoulaiselle ja vuonna 1346 guelfien ja ghibelliinien kiistojen seurauksena se palautui hetkeksi Venton suvulle. Tämän jälkeen se päätyi Monacon ruhtinaalle Charles Grimaldille
Game Freak

Game Freak (jap. ゲームフリーク, Kabushiki gaisha Gēmu Furīku) on japanilainen videopelejä kehittävä yritys, jonka perusti Satoshi Tajiri 26. huhtikuuta 1989. Yritys tekee pelejä Nintendolle, ja on tullut tunnetuksi kehittämästään Pokémon-pelisarjasta. Game Freak toimii Tokion Setagayan Carrot Towerissa.
Kivikausi Suomessa

Suomen kivikausi on esihistorian ajanjakso, jolloin alueella asuneet ihmiset tekivät käyttöesineensä ja työkalunsa pääasiassa kivestä, puusta ja luusta, eivätkä metallit olleet vielä yleisessä käytössä ainakaan. Kivikausi vallitsi Suomessa noin vuosina 8850–1900/1700 eaa. Kivikautta seurasi pronssikausi, jolloin metallien käyttö hiljalleen yleistyi. Neandertalinihminen tai jonkin muun ihmissuvun edustajia on saattanut asua Kristiinankaupungin Susiluolassa jopa 120 000 vuotta sitten Yoldiameren loppuvaiheessa. Tästä ei ole kuitenkaan saatu varmuutta. Varmuudella Suomen ensimmäiset asuttajat saapuivat maahan noin 8850 eaa., edellisen jääkauden mannerjäiden vielä peittäessä osia Pohjois-Suomesta. Alueella kivikaudella vallineet lukuisat kulttuurit elivät maankohoamisen ja ilmaston lämpenemisen, sekä siitä seuranneen kasviston ja eläimistön vaihtelujen alaisuudessa. Kivikauden lopulla vallinnut lämmin ilmastovaihe alkoi viilentyä, ja maanviljelys ja karjanhoito yleistyivät, vaikka niistä tulivat tärkeimpiä elinkeinoja vasta myöhemmin. Ensin alueelle saapuivat luultavasti pienet pyyntiryhmät, jotka kesän metsästettyään ja kalastettuaan palasivat kotialueilleen. Asutus muuttui hiljalleen pysyvämmäksi ja se ulottui aivan Lapin pohjoisimpiin osiin jääpeitteen vetäydyttyä. Mesoliittinen pioneeriasutus levittäytyi kaikkialle Suomeen ja sopeutui paikallisiin olosuhteisiin kehittäen Suomusjärven kulttuurin
Kierikin keramiikka

Kierikin keramiikka 3500–3200 eaa. oli Pohjois-Pohjanmaalta Laatokalle ulottunutta Sisä-Suomalaista asbestikeramiikkaa, jossa jatkui vanhempi kampakeraaminen perinne. Kierikin keramiikan yksi merkittävä asutuskeskittymä oli Iijoen suulla, ja sen luoneeseen kulttuuriin liittyi rikas esineistö. Kierikin jälkeen tuli Pöljän keramiikka, johon liittynyt esineistö oli köyhempää. Kierikin ja Pöljän keramiikkaa pidetään joskus saamelaisten tekemänä. Jätinkirkot, suuret kiviset aitaukset Perämeren rannoille liittyivät Kierikin ja Pöljän keramiikkoihin. Pohjoisen/itäisen Suomen kivikautiseen kulttuuriperinteeseen liittyvä Kierikin keramiikka vallitsi 3 500–3 200 eaa. Nimensä keramiikkatyyppi sai löytöpaikkansa Yli-Iissä sijaitsevan Kierikkisaaren mukaan. Kierikissä tehdyt kaivaukset 1960-luvulla paljastivat uuden asbestisekoitteisen keramiikkatyypin. Koristeena on harvassa kampaleimakoristeita. Kierikin keramiikka jatkaa tyypillisen kampakeramiikan traditiota. Astiat olivat usein erittäin suuria, jopa satalitraisia