nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Singaporen politiikka

Singaporen politiikka toimii järjestelmässä, jossa valtionpäämies on presidentti, jonka tehtävä on kuitenkin lähinnä seremoniallinen. Singapore on parlamentaarinen tasavalta, ja sen lainsäädännöllinen valta on parlamentilla. Hallitusta johtaa parlamentin nimittämä pääministeri. Maan politiikkaa on hallinnut itsenäistymisestä lähtien kansan toimintapuolue. Oppositio on hajanainen ja epäyhtenäinen. Oikeuslaitos perustuu brittiläiselle mallille, ja oikeusjärjestelmän ylin aste on korkein oikeus. Rangaistukset ovat ankaria, ja maassa on käytössä muun muassa kepitysrangaistus ja kuolemanrangaistus. Pienistäkin rikkeistä tuomitaan helposti sakkorangaistuksia, ja maan alhaista rikostilastoja selitetään usein ankarilla rangaistuksilla. Singapore on muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien, Kansainyhteisön ja ASEANin jäsen. Sillä on hyvät suhteet naapurimaihinsa, ja ulkopolitiikassa maa tähtää Kaakkois-Aasian alueellisen turvallisuuden ylläpitämiseen. Singaporen poliittinen järjestelmä perustuu Westminsterin mallille, ja valtio on parlamentaarinen tasavalta. Valtionpäämies on presidentti
Fredrik Björkqvist

Fredrik Björkqvist (1. joulukuuta 1859 Kangasala – 2. helmikuuta 1935 Tampere) oli tamperelainen tukkukauppias ja kauppaneuvos. Hän testamenttasi omaisuutensa taloudelliseen valistustyöhön ja hyväntekeväisyyteen. Björkqvist kävi Kangasalla Ahlmanin koulua ja sitten alkeiskoulua Tampereella. Hän tuli kauppa-alalle 13-vuotiaana 1873 ja oli työssä A. Nybergin, L. Tallqvistin, G. O. Sumeliuksen ja Alex Östermanin liikkeissä Tampereella toimien aluksi kauppa-apulaisena ja viimeksi mainitussa liikkeessä prokuristina. Vuonna 1888 hän perusti oman siirtomaatavaroiden vähittäisliikkeen, joka laajeni sittemmin myös siirtomaatavaroiden ja tehdastuotteiden tukkukaupan alalle. Liike sijaitsi aluksi Kauppatorin varrella ja vuonna 1892 se siirrettiin Kauppakadun varrelle
Heimer Björkqvist

Frans Heimer Björkqvist (27. joulukuuta 1915 Alaveteli – 2. toukokuuta 1993 Turku) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli Åbo Akademin kauppakorkeakoulun professori 1959–1978. Björkqvist väitteli valtiotieteiden tohtoriksi 1956, toimi opettajana koulussa Helsingissä 1945–1949, sitten tutkijana Suomen Pankissa, ja oli sitten dosentti 1958, kansantaloustieteen tilapäinen professori Helsingin yliopistossa 1958–1960.
Don’t ask, don’t tell

Don’t ask, don’t tell (DADT) (suom. Älä kysy, älä kerro) oli vuosina 1993–2011 käytössä ollut käytäntö Yhdysvaltain asevoimissa. Käytännön mukaan seksuaalista suuntautuneisuutta ei ole syytä kertoa tai kysellä. Taktiikalla oli tarkoitus toisaalta estää salaisesti homoseksuaalien noitavainot ja toisaalta estää avoimesti homoseksuaalisten henkilöiden rekrytoituminen. Kielto asetettiin vuonna 1993, ja sen jälkeen arviolta 14 000 armeijan palveluksessa ollutta erotettiin rikottuaan sääntöä. Kielto lopetettiin 20. syyskuuta 2011. Uudistus kielsi armeijasta erottamisen seksuaalisen suuntautumisen perusteella sekä salli homojen ja lesbojen palvella armeijassa avoimesti. Homoseksuaalien palveleminen Yhdysvaltain asevoimissa kiellettiin toisen maailmansodan aikaan. Yhdysvaltain vuoden 1992 presidentinvaalit voittanut Bill Clinton ilmoitti ennen virkaanastumistaan vuodenvaihteessa 1992–93, että hän aikoisi kumota presidenttikaudellaan tämän kiellon. Clintonin ilmoitus herätti kuitenkin joissakin piireissä voimakasta vastustusta ja muun muassa senaatin sotilasasioista vastanneen komitean puheenjohtaja, demokraatti Sam Nunn, vastusti sitä. Voimakkaan vastustuksen vuoksi Clinton luopui alkuperäisestä ajatuksestaan homoseksuaalikiellon täydellisestä lakkauttamisesta
Magnus Björnstjerna

Magnus Fredrik Ferdinand Björnstjerna (1779–1847) oli ruotsalainen kenraali ja diplomaatti. Suomen sodan aikana 1808 hän oli Suomen armeijan yleisesikunnan yliadjutanttina ja osallistui Siikajoen, Lapuan ja Oravaisten taisteluihin. Hänen ansiostaan solmittiin marraskuussa 1808 Olkijoen sopimus.
Charles Lewenhaupt

Charles Auguste Sixtensson Lewenhaupt (25. helmikuuta 1881 Örebro – 23. huhtikuuta 1936 Tukholma) oli ruotsalainen esteratsastaja. Hänen seuransa oli tukholmalainen A1 IF. Lewenhaupt osallistui Tukholman olympialaisissa 1912 esteratsastuksen henkilökohtaiseen kilpailuun, jossa hän sijoittui jaetulle yhdeksännelle tilalle. Myös hänen veljensä Gustaf oli ratsastaja.
Mihail Artsybašev

Mihail Petrovitš Artsybašev (ven. Михаи́л Петро́вич Арцыба́шев, 5. marraskuuta (J: 24. lokakuuta) 1878 Harkovan läänin Izjum tai toisten tietojen mukaan Ahtyrkan kihlakunnan Dobroslavovkan maatila – 3. huhtikuuta 1927 Varsova) oli venäläinen kirjailija. Mihail Artsybašev syntyi köyhtyneeseen aatelisperheeseen. Hän jätti lukion kesken ja opiskeli sittemmin taidekoulussa. Vuonna 1898 Artsybašev muutti Pietariin, jossa hän meni naimisiin, mutta erosi kolmen vuoden kuluttua. Atsybaševin ensimmäinen kertomus Paša Tumanov ilmestyi vuonna 1901. Hänen varhaistuotantoonsa vaikuttivat Leo Tolstoin ajatukset. Kirjailijan tolstoilainen kausi päättyi pienoisromaaniin Smert Lande (”Landen kuolema”, 1904). Vuoden 1905 vallankumoustapahtumat heijastuvat pienoisromaanissa Tšelovetšeskaja volna (”Ihmisaalto”, 1907)
Per Boreman

Per August Johansson Boreman, salanimi Pekka Väinö (27. elokuuta 1890 Haaparanta, Ruotsi – 1964) oli ruotsalainen pappi, lääninrovasti ja Övertorneån kirkkoherra. Hän toimitti suomeksi Ruotsin kirkolliset kirjat: kirkkokäsikirjan (ilmestyi 1948), virsikirjan (niin sanottu Boremanin virsikirja 1949) ja evankeliumi- ja rukouskirjan. Ruotsin kirkon virsikirjassa, joka ilmestyi suomeksi 2002 on 21 virttä, jotka Boreman on kääntänyt suomeksi, tosin kaikki hänen kääntämänsä tekstit on uudistettu tai muokattu nykyiseen kieliasuun, ruotsinkielisiä vuoden 1986 virsikirjan tekstejä vastaaviksi. Hän tutki Laestadiuksen sukua ja lestadiolaisuutta. Hän julkaisi kokoelman Virsiä ja hengellisiä lauluja.
Björkqvist

Björkqvist, Björkquist tai Björkkvist on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Oikosarvet

Oikosarvet on yhteisnimitys kaikille suoran putken sisällä eläneisiin pääjalkaisiin nilviäisiin ja siihen kuuluu monenlaisia mustekalan kaltaisia eläimiä. Niiden fossiloituneita jäänteitä on löytynyt kymmeniä tuhansia ja toisinaan kokonaiset kivet muodostuvat yksinomaan niiden jäänteistä. Joihinkin fossiileihin on tallentunut kuoren alkuperäinen väri. Vaikka jotkut oikosarvet kasvoivat jättiläismäisiin mittoihin, suurin osa oli vain muutaman senttimetrin pituisia. Oikosarvia olivat esimerkiksi Orthoceras ja Cameroceras. Ne kehittyivät noin 495 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä kambrikaudella ja kuolivat sukupuuttoon noin 225 miljoonaa vuotta myöhemmin myöhäisellä triaskaudella. Tuon aikakauden välissä ne olivat merten yleisimpiä eläimiä. Kuten muilla pääjalkaisilla, oikosarvilla oli pään alapuolella sifoniksi kutsuttu voimakas ja lihaksikas putki, joka toimi samalla periaatteella kuin suihkumoottori. Kun eläin pusersi vettä kovalla paineella putken läpi, se alkoi liikkua hitaasti vastakkaiseen suuntaan. Hyponomi oli taipuisa, joten eläin saattoi liikkua sen avulla mihin suuntaan tahansa. Useimpien pääjalkaisten tavoin oikosarvet luultavasti piileskelivät päiväsaikaan meren syvänteissä ja hämärissä painanteissa. Yöllä ne tulivat matalaan veteen pyydystämään kaloja, trilobiitteja ja meriskorpioneja
Z Grill

Benjamin Franklin Z Grill tai Z Grill on helmikuussa 1868 Yhdysvalloissa julkaistu Benjamin Franklinia esittävä yhden sentin postimerkki. Se on Yhdysvaltain harvinaisin postimerkki, sillä sitä tunnetaan vain kaksi kappaletta. Postimerkin ulkonäkö on sama kuin 1860-luvun muissa yhden sentin merkeissä, mutta se erottuu muista niin sanotulla "Z"-ristikkopainamallaan, joka muodostaa pieniä painaumia merkkiin. Ristikkopainaman tarkoituksena oli imeä leimaisimen muste postimerkkiin niin, ettei merkkiä pystynyt pesemään ja käyttämään uudelleen. Nykyisin merkkiä tiedetään olevan vain kaksi kappaletta, molemmat ovat leimattuja. Toisen omistaa New York Public Library osana Benjamin Millerin kokoelmaa. Toinen Z Grill myytiin vuonna 1998 Siegelin huutokaupassa 935 000 dollarilla postimerkkiliike Mystic Stamp Companylle. Siegel myi merkin osana Robert Zoellnerin kokoelmaa. Merkki vaihtoi omistajaa syksyllä 2005 vaihtokaupassa, jossa Mystic Stamp Company luovutti Z Grillin liikemies Bill Grossille saaden vaihtona neljän merkin ryhmän vuoden 1918 Inverted Jenny -merkkejä. Inverted Jennyt Gross oli ostanut aiemmin 2,97 miljoonalla dollarilla. Z Grillin saatuaan Grossilla oli ainoana täydellinen yhdysvaltalaisten 1800-luvun postimerkkien kokoelma. Guinnessin ennätystenkirja listaa tämän kaikkien aikojen arvokkaimmaksi postimerkkivaihdoksi
Arto Mustajoki

Arto Samuel Mustajoki (s. 20. joulukuuta 1948 Tampere) on tehnyt elämäntyönsä Helsingin yliopiston venäjän kielen professorina. Tämän ohella hänellä on ollut runsaasti akateemisia luottamustehtäviä. Lisäksi hän on tunnettu venäjän kielen oppimateriaalin, muun muassa televisiokurssien ja tietokoneohjelmien laatijana. Arto Mustajoki syntyi seitsenlapsisen perheen kuopuksena Tampereella vuonna 1948. Hänen isänsä Lauri Mustajoki (1907–1987) oli alun perin puuseppä, mutta suoritti itseopiskeluna Kauhajoen lukion 25-vuotiaana ja valmistui sitten Helsingin yliopistosta papiksi. Hänen sukujuurensa sijoittuvat Jalasjärven ja Kurikan maisemiin. Isä toimi monet vuodet Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen matkapappina ja sittemmin Loimaan ja Ilmajoen kirkkoherrana. Mustajoen äiti (1914–1998) oli koulutukseltaan sairaanhoitaja, mutta suuren osan elämästään hän toimi opettajana. Äidin puolen Syväniemien-Aronpurojen suku on pääosin lähtöisin Hämeestä. Vuodesta 1970 lähtien Mustajoki on ollut naimisissa Paula Mustajoen kanssa, joka on toiminut Orivedellä yläasteen matemaattisten aineiden lehtorina
Hirvenpääsauva

Hirvenpääsauva on kivikaudella käytössä ollut sauva, jonka päähän on veistetty hirven päätä muistuttava nuppi. Sauvat on useimmin valmistettu sarvesta ja joskus hirven luusta. Useita hirvenpääsauvoja on löydetty Baltian ja Venäjän kalmistoista ja suoarkeologisilta asuinpaikoilta. Merkkejä niiden käytöstä on löydetty laajalta alueelta, joka kattaa Fennoskandian ja Itä-Euroopan alueet Uralille saakka. Hirvenpääsauvoja tiedetään käytetyn jo mesoliittisella kivikaudella noin 7 000 eaa. alkaen ja nuorimmat tunnetut sauvat sijoittuvat metallikauden alkuun noin 1 500 eaa. Kalliopiirroksissa ja -maalauksissa on kuvattu hirvenpääsauvoja niiden käyttötilanteissa. Kuvat ajoitetaan alle 6 000 eaa. ja yli 2 000 eaa. Hirvenpääsauvat ovat osa yleisempää tapaa kuvata jokin eläinhahmo esineeseen, joka voi olla stoola, sauva, symbolinen lyömäase, koriste tai idoli. Elämeksi voidaan toisaalta valita myös karhu, peura, vesilintu, käärme, villisika tai mammutti. Jos hirvi tai muu eläin veistetään esimerkiksi lusikkaan, sitä voidaan pitää vain koristeena, vaikka nykyaikana ei voida olla aivan varmoja kivikautisesta tarkoituksesta
Harmokulmumittari

Idaea seriataSchrank, 1802 Harmokulmumittari Commonsissa Harmokulmumittari (Idaea seriata) on harmaankirjava mittariperhoslaji. Siipien pohjaväri on selvästi harmaa ja etusiivet ovat muodoltaan melko suipot. Sekä etu- että takasiipien yläpinta on tiheästi tummien suomujan pisteyttämä ja niissä on pienet, mutta selvät keskipilkut. Poikkiviirut ovat siiven kärkiosan vaaleaa aaltoviirua lukuun ottamatta harmaat ja sameat, eivätkä erotu aina kovin hyvin. Ulompi poikkiviiru voi kuitenkin olla selkeämpi ja sen kohdalla siipisuonten kohdalla on mustat pitkittäisviirut. Lisäksi siiven etuosassa viiru tekee voimakkaan mutkan sisäänpäin. Keskivarjo erottuu etusiivessä tummana juovana ja kulkee siiven poikki viistosti. Siipien ulkoreunassa, ripsien tyvellä on tumma viiru tai rivi erillisiä pisteitä. Keskiruumis on heti pään takaa tumma. Siipiväli 17–20 mm. Melko samannäköinen on harmolehtimittari (Scopula incanata). Harmokulmumittarin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Eurooppaan ja idässä Kaukasukselle
Erola

Erola on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Ruhanen

Ruhanen on suomalainen sukunimi:
Piin elämä

Piin elämä (engl. Life of Pi) on Yann Martelin vuonna 2001 julkaistu romaani. Kirja kertoo haaksirikkoutuneesta laivasta pelastuneen intialaispojan ja bengalintiikerin selviytymistarinan. Se voitti vuoden 2002 Booker-palkinnon, vuoden 2003 Exclusive Books Boeke -palkinnon Etelä-Afrikassa sekä Aasian–Tyynenmeren amerikkalaisen kirjallisuuden palkinnon (engl. Asian/Pacific American Awards for Literature) aikuisten fiktio -sarjassa 2001–2003. Kirjaan perustuen on tehty samanniminen elokuva (2012). Piin elämä jakautuu kolmeen osaan. Kirjan ensimmäisessä osassa Piscine Molitor Patel, lempinimeltään Pii, muistelee lapsuuttaan Puducherryssä. Piin perhe on suhteellisen varakas: hänen isänsä on eläintarhan johtaja, ja Piillä on sen myötä jonkin verran kokemusta eläimistä. Pii on hindu, mutta varhaisteini-iässä hän tutustuu kristinuskoon ja islamiin, ja löytää mieluisia puolia kaikista kolmesta. Intian poliittinen tilanne ajaa Piin perheen muuttamaan Kanadaan. Kirjan toisessa osassa he lähtevät eläintarhansa eläinten kanssa japanilaisella Tsimtsum-aluksella merimatkalle, mutta pian lähtönsä jälkeen laiva haaksirikkoutuu
Fornost Erain

Fornost Erain (tai vain Fornost) oli Taru sormusten herrasta -kirjasarjassa Arnorin maakunnan, Arthedainin, pääkaupunki, jonka Angmarin Noitakuningas valloitti hyökätessään Arnoria vastaan. Elendil perusti Arnorin vuonna 3320 Toista Aikaa samaan aikaan kuin hänen poikansa Isildur ja Anárion perustivat Gondorin. Arnorin pääkaupunki oli Annúminas Evendim-järvellä, mutta vuonna 861 Kolmatta Aikaa Annúminas hylättiin ja pääkaupunki siirtyi Fornostiin. Noitakuninkaan suuri voitto pohjoisessa oli vuonna 1974 Kolmatta aikaa, kun hänen joukkonsa valtasivat Fornost Erainin, Arthedainin pääkaupungin. Kun sen maakunta kaatui, tuhoutui sen mukana kaikki mitä Arnorin kuningaskunnasta oli jäljellä. Vuonna 1974 Kolmatta aikaa Gondorin kenraali Eärnur rantautui Mithlondin satamaan mukanaan Gondorin sotajoukko. Hänen armeijaansa liittyi Lindonin haltioita ja pohjoisen dúnedainin jäänteet ja he marssivat Noitakuninkaan luo. He eivät löytäneet Noitakuningasta Fornostista vaan läheltä Evendimin järveä, Arnorin entisten kuninkaiden kotoa, Annúminaksesta. Taistelu tunnettiin nimellä Fornostin taistelu. Eärnurin armeijaan liittyi myöhemmin Glorfindel ja hänen haltiansa Rivendellistä. Haltioiden ja ihmisten yhdistyneet voimat voittivat Noitakuninkaan ja tämän armeijan. Taistelun jälkeen Noitakuningas pakeni itään, Mordoriin, ja kun Angmarin kuningaskunnalla ei ollut johtajaa, se tuhoutui
Agnotologia

Agnotologia on oppi joka tutkii mielipiteiden tai kansan/kansanosan harhauttamista tieteellisillä tuloksilla tai väittämillä. Stanfordin yliopiston professori Robert Proctor (tieteen historia) on ehdottanut epätarkan tai harhaanjohtavan tieteen tarkoituksellisesti luomaan epäilyyn tai väliinpitämättömyyteen käsitettä agnotologia. (kreik. agnonis, ei tietoa)  Esimerkiksi tupakkateollisuuden käyttämä tiedeperustainen argumentointi jolla se pyrkii välttämään vastuuta tupakoinnin terveyshaitoista  Agnotologiaa esiintyy myös taloudellisia ja sotilaallisia etuja sisältävissä terveys- ja ympäristökysymyksissä kuten ilmastonmuutos ja Laukaanjoen fosforipäästöt.
Khalil al-Wazir

Khalil al-Wazir eli Abu Jihad (10. lokakuuta 1935 Ramla, Palestiina – 16. huhtikuuta 1988 Tunis, Tunisia) oli palestiinalainen poliitikko ja Jasser Arafatin kakkosmies. Hänet ammuttiin Tunisissa Israelin salaisen palvelun Mossadin suunnittelemassa operaatiossa. Mossad on kieltänyt osallisuutensa murhaan, mutta marraskuussa 2012 israelilainen Yediot Aharonot -lehti julkaisi operaatiota johtaneen Nahum Levin haastattelun vuodelta 2000, jossa tämä myöntää asian.
Mies Reenkola

Mies Arno Heikki Reenkola, sukunimi vuoteen 1939 Renvall (29. helmikuuta 1908 Helsinki – 11. lokakuuta 1988 Rauma) oli suomalainen gynekologi, joka tuli tunnetuksi 1970-luvulla julkaisemistaan muistelmista. Reenkolan vanhemmat olivat senaattori Heikki Renvall ja tämän ensimmäinen puoliso oopperalaulajatar Aino Ackté. Glory Leppänen oli hänen vanhempi sisarensa. Reenkola pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1930, lisensiaatiksi 1936 sekä lääketieteen ja kirurugian tohtoriksi 1941. Reenkola toimi Helsingin yleisen sairaalan naistenklinikan apulaislääkärinä 1936–1942, sotavuosina kenttäsairaalan lääkärinä (mm. jatkosodassa 3. KS:ssa ja sittemmin 14. KS:ssa) ja sitten yksityislääkärinä Helsingissä 1944–1948 ja Turussa 1948–1954. Hän oli Turun yliopiston naistenklinikan apulaisylilääkäri 1948–1953 ja dosentti 1948–1963. Viimeksi Reenkola toimi Rauman seudun aluesairaalan synnytys-ja naistentautien osaston ylilääkärinä 1955–1973 ja johtavana ylilääkärinä 1964–1973
Dreamcast Collection

Dreamcast Collection on Segan julkaisema pelikokoelma, joka sisältää neljä alun perin Sega Dreamcast -pelikonsolille julkaistua peliä. Kokoelma julkaistiin Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa helmikuussa 2011. Kaikki kokoelman pelit pystyy ostamaan myös erikseen Xbox Live Arcadesta, PlayStation Networkista ja Steamistä. Kokoelma piti alun perin julkaista myös PlayStation 3:lle, mutta sitä ei ole julkaistu tuntemattomasta syystä. Samaa nimeä on käytetty myös Dreamcastin uusintajulkaisusarjasta. Kokoelmassa on neljä peliä: Kokoelma sai pääosin ristiriitaisia vastaanottoja. Metacriticin tilastoimien 31 arvostelijan arvosanojen keskiarvo oli 53/100. IGN antoi kokoelmalle arvosanaksi 5.0 sanoen, että "Sega heittää pois loistavan tilaisuuden esitellä yrityksen rakastettua viimeistä konsolia" Eurogamer puolestaan antoi kokoelmalle 5/10 pistettä. Suomalaisilta arvostelijoilta kokoelma sai puolestaan pääosin negatiivisen vastaanoton. Esimerkiksi KonsoliFIN antoi 1/5 tähteä sanoen, että "tekijöiden aivoituksia voi vain arvuutella, koska pieleen menneiden pelivalintojen lisäksi Sega ei ole viitsinyt parantaa mukaan laitettuja pelejä millään tavalla. Pelien audiovisuaalinen toteutus on aikansa elänyttä ja etenkin paranneltua ruudunpäivitystä jää kaipaamaan
Proletkult

Proletkult (ven. Пролетку́льт, lyhenne sanoista proletarskaja kultura, ”proletaarinen kulttuuri”) oli Venäjällä helmikuun vallankumouksen jälkeen alkunsa saanut työväen kulttuuri- ja valistusjärjestö. Se järjestäytyi Pietarissa juuri ennen lokakuun vallankumousta. Vuosina 1917–1920 järjestön toiminta levisi koko maahan. Vuonna 1920 Proletkultilla oli yli 300 osastoa ja noin 400 000 jäsentä. Se perusti taide- ja kirjallisuuskerhoja, työpajoja ja teattereita sekä julkaisi noin kahtakymmentä aikakauslehteä, joista keskeisin oli Proletarskaja kultura. Varsinaiseen taidetoimintaan osallistui 80 000 henkeä. Järjestön johtajina ja teoreetikkoina toimivat Aleksandr Bogdanov, Pavel Lebedev-Poljanski, Valerian Pletnjov, Platon Keržentsev ja Fjodor Kalinin. Sen keskeisiä ajatuksia olivat työväen omatoimisuuteen perustuvan luokkakulttuurin luominen sekä kriittinen suhtautuminen aikaisempaan kulttuuriperintöön. Kommunistisen puolueen suhtautuminen Proletkultiin oli vaihtelevaa. Anatoli Lunatšarski suhtautui järjestöön myönteisesti, Lev Trotski kielsi kokonaan ”proletaarisen kulttuurin” olemassaolon ja V. I
Voittamaton Herkules

Voittamaton Herkules (ital. Le Fatiche di Ercole) on vuonna 1958 julkaistu Pietro Franciscin ohjaama italialainen seikkailuelokuva. Sen päähenkilö on antiikin Kreikan mytologian sankari Herkules (kreikaksi Herakles), jota esittää amerikkalainen kehonrakentaja Steve Reeves. Elokuva perustuu löyhästi Apollonios Rhodoslaisen kirjoittamaan runoelmaan argonauttien retkestä. Valtavan yleisömenestyksen Italiassa, muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa saanut elokuva aloitti ”peplumelokuvien” sarjan. Reevesin jälkeen monet muutkin kehonrakentajat siirtyivät näyttelemään italialaisiin elokuviin mytologian sankareita. Elokuvan juoni perustuu löyhästi Apollonios Rhodoslaisen 200-luvulla eaa. kirjoittamaan runoelmaan argonauttien retkestä. Herkules kutsutaan Thessalian Iolkosiin opettamaan paikallisen kuninkaan Peliaan pojalle Iphitukselle sotataitoa. Matkalla hän törmää kuninkaan tyttäreen Ioleen ja rakastuu tähän. Nemean leijona tappaa Herkuleen huostaan uskotun Iphituksen. Rakastunut ja Iphituksen kuolemaa katuva Herkules luopuu kuolemattomuudestaan, surmaa Kreetan härän ja tutustuu Iasoniin
Ahl al-Bait

Ahl al-Bait tarkoittaa yleensä islamin profeetta Muhammedin talonväkeä, hänen perhettään. Šiialaisuudessa käsite Muhammedin talonväestä on tärkeä. Šiialaiset näkevät itsensä Muhammedin seuraajina hänen talonväkensä kautta, johon kuuluvat Muhammed itse, hänen tyttärensä Fatima ja ottopoikansa Ali sekä näiden lapset Hasan ja Husain, jotka kaikki tunnetaan yhteisnimellä Ahl al-Kisa. Talonväkeen kuuluvat myös šiialaisuuden kaksitoista imaamia Muhammedin jälkeläisinä. Sunni-islamissa talonväkeen kuuluvat Muhammedin vaimot, hänen poikansa Qasim, Abdullah ja Ibrahim, hänen tyttärensä Zainab, Ruqayyah, Umm Kulthum ja Fatima, ottopoika Ali ja tämän Fatiman kanssa saamat lapset Hasan ja Husain. Laajimman tulkinnan mukaan talonväkeen kuuluvat myös Muhammedin isänpuoleiset sedät Abu Talib ja al-Abbas jälkeläisineen. Kuuluisat uskonoppineen Malik ibn Anas ja Abu Hanifa laskevat mukaan myös koko Banū Hāshim -klaanin. Sukulaisuus profeetta Muhammediin muodostui islamilaisessa maailmassa tärkeäksi henkilön arvon mittariksi. Toinen mittari oli esi-isän mahdollisimman varhainen kääntyminen islamiin. Kun Ibn Ishaq kirjoitti Bagdadissa 760-luvulla Muhammedin ensimmäisen elämäkerran, hän samalla asetti arabisukuja arvojärjestykseen kertomalla kuka oli "ensimmäisenä" kääntynyt islamiin tai missä järjestyksessä oli puristettu Muhammedin kättä. Muhammedin sukulaisista käytetään nimitystä sharif tai sayyid. Nykyaikana profeetta Muhammedin sukulaisiksi ovat julistautuneet muun muassa Marokon kuningas Ḥassan II, Jordanian kuningas Hussein ja Irakin presidentti Ṣaddam Hussein
Murmanskin satama

Murmanskin satama (ven. Порт Мурманск, Мурманский морской порт, Port Murmansk, Murmanski morskoi port, LOCODE: RU MMK) on Venäjän Murmanskin alueella sijaitseva, rahtimäärältään maailman suurin napapiirin pohjoispuolella sijaitseva jäätön merisatama. Satama sijaitsee Barentsinmeren eteläosassa olevan Kuolanvuonon nimellä tunnetun lahden sivustoilla, erityisesti Murmanskin kaupungissa vuonon itälaidalla. Murmanskin satama on Venäjän suurin kalastussatama; Murmanskin kautta kulkee yli 15 % maan kalansaaliista. Murmansk on myös useiden ydinvoimakäyttöisten jäänmurtajien kotisatama (laiturialue Atomflot). Laajalla satama-alueella toimii lukuisia satamaoperaattoreita ja näillä on hallinnassaan useita kymmeniä (97 kpl) laituripaikkoja, yhteismitaltaan noin 11,5 kilometriä. Suurimmat laituripaikat on tarkoitettu esimerkiksi enintään 265 metrin pituisille ja syväykseltään enintään 14,2 metrin kuivarahtialuksille (tavarasatama, laituripaikka 14) tai enintään 317,4 pitkille, syväykseltään 8,2 metrin öljytankkereille. Tätä suuremmatkin tankkerit voivat lastata ja purkaa öljyä tai öljytuotteita Kuolanvuonoon ankkuroitujen valtavien varastotankkerien, kuten FSO Belokamenkan (RPK-3) ja sen tammikuussa 2016 korvannut FSO Nord ("Umba", vetoisuus 300 259 dwt) välityksellä. FSO Nordia käytetään Gazprom Neft -yhtiön Nenetsiassa sijaitsevan Prirazlomnaja-tuotantolautalta ja Jamalin Nenetsian Novyi Portista laivatun raakaöljyn ja öljykondensaatista muodostettujen laivaustuotteiden välivarastointiin ennen niiden uudelleenlaivausta. Järjestelystä johtuen Prirazlomnajan samoin kuin Novyi Portin öljykentän ("Novoportskojen kenttä") öljyntuotanto näkyy ainakin suurelta osin tuotantoalueensa ulkopuolella Murmanskin sataman rahtitilastoissa. FSO Nordia suurempi varastotankkeri on Lukoilin Nenetsiassa sijaitsevan Varandein öljyterminaalin välivarastointiin tarkoitettu Kuolanvuonoon ankkuroituun LK-Volga -varastotankkeri (sijainti lähellä Filinskyniemeä Kuolanvuonossa, tankkerin vetoisuus 309 000 dwt, alus on 335 m pitkä ja 58 m leveä). Sataman on suunnitteilla useita laajennuksia, muun muassa hiiliterminaalia (uusi terminaali 18 miljoonalle tonnille/vuosi) ja öljyterminaaleja on suunniteltu kasvatettavan