nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Tähtien synty

Nimeäminen · LuokitteluKehitys · HR-kaavio · NukleosynteesiTähtijärjestelmä · EksoplaneettaLuettelot tähdistä Synty · Prototähti · Esipääsarja · PääsarjaHorisontaalihaara · AsymptoottihaaraEsiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumuWolfin–Rayetin tähti · ValesupernovaSupernova · Hypernova Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)Hyperjättiläinen O · B · A · F · G · K · MBariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · HeliumplaneettaNeutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko Alfareaktio · Kolmialfareaktio · HeliumleimahdusHiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · PlaneettaTähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · TähdistöAuringon ominaisuudet Tähtien synty tapahtuu suurten, kylmien kaasupilvien kutistuessa oman painovoimansa ansiosta. Kaasupilvestä syntyvä tähtialkio kuumenee hyvin kuumaksi, koska sen kaasun painovoimaenergia muuttuu kaasuosasten keskinäisen kitkan takia lämmöksi. Tämä hajottaa ensin molekyylit, ionisoi kaasun ja käynnistää lopulta ydinreaktiot ja näin tähti syntyy. Tähtiä syntyy jättiläismäisissä tähtienvälisissä molekyylipilvissä, jotka ovat ympäristöään huomattavasti tiheämpiä. Suurten molekyylipilvien pilvien tarkkaa syntymekanismia ei tunneta, mutta niitä on havaittu lukuisia. Näiden läheltä on löydetty nuoria tähtiä. Galaksin sisällä tähtienvälinen avaruus sisältää tavallisesti 0,1–1 kaasuhiukkasta (atomia isompaa hiukkasta) kuutiosenttimetriä kohden, kun tiheys pienen ja hyvin tiheän pimeän sumun, globulin, sisällä voi olla useita miljoonia hiukkasia kuutiosenttimetrissä. Jättiläismolekyylipilven koko on 50–300 valovuotta ja massa 100 000–10 miljoonaa Auringon massaa. Massa riittää siten kokonaisen tähtijoukon syntymiseen samalla kertaa. Mikä saa molekyylipilven ytimen kutistumaan, on yhä tutkimuksen kohde. Kiertäessään Linnunradan ympäri molekyylipilvet saattavat törmätä toisiinsa, kulkea tiheiden spiraalihaarojen läpi tai joutua supernovan šokkiaallon läpäisemäksi. Galaksien törmätessä toisiinsa niiden tähtienväliset pilvet sekoittuvat toisiinsa
Tähden kehitys

Nimeäminen · LuokitteluKehitys · HR-kaavio · NukleosynteesiTähtijärjestelmä · EksoplaneettaLuettelot tähdistä Synty · Prototähti · Esipääsarja · PääsarjaHorisontaalihaara · AsymptoottihaaraEsiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumuWolfin–Rayetin tähti · ValesupernovaSupernova · Hypernova Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)Hyperjättiläinen O · B · A · F · G · K · MBariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · HeliumplaneettaNeutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko Alfareaktio · Kolmialfareaktio · HeliumleimahdusHiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · PlaneettaTähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · TähdistöAuringon ominaisuudet Tähden kehitys on monivaiheinen tapahtumaketju, jonka aikana tähti käy miljoonien tai miljardien vuosien aikana läpi eri kehitysvaiheita säteillen valoa ja lämpöä. Lopulta tähti joko tuhoutuu näkyvästi tai aloittaa hiljaisen viilentymisen. Kehityskaaren pituuden takia sitä on mahdotonta tutkia tarkkailemalla yksittäistä tähteä; sen sijaan on tarkasteltava useita tähtiä kehityksensä eri vaiheissa. Tähden kehitys alkaa, kun tähtienvälisestä pöly- ja kaasupilvestä tiivistyy gravitaation vaikutuksesta prototähti, joka kehittyy hiljalleen vetyä polttavaksi pääsarjan tähdeksi. Tämä on pitkä ja vakaa vaihe, jonka pituus vaihtelee tähden koosta riippuen muutamasta miljoonasta vuodesta aina maailmankaikkeuden ikää pidempiin ajanjaksoihin (pienempien ja himmeämpien tähtien polttoaine riittää pidempään). Kun tähden vetypolttoaine on lopulta loppunut, se alkaa polttamaan yhä raskaampia alkuaineita muuttuen jättiläistähdeksi. Lopulta Auringon kokoiset tähdet kutistuvat hiljalleen viilentyviksi valkoisiksi kääpiöiksi. Huomattavasti massiivisemmat tähdet voivat kuitenkin romahtaa neutronitähdiksi tai mustiksi aukoiksi. Tähdet syntyvät kylmistä, suurista kaasupilvistä luhistumalla oman painovoimansa ansiosta. Pilven tai sen osan täytyy olla kyllin tiheä ja alussa kylmä, jotta se luhistuisi. Havaintojen mukaan tähdet syntyvät joukkoina. Tähden syntyessä se hehkuu, kun tähden synnyttävän kaasupilven luhistumisen aiheuttama kitka kuumentaa kaasua
Alan Dale

Alan Hugh Dale (s. 6. toukokuuta 1947 Dunedin Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Charles Widmorena televisiosarjassa Lost ja Caleb Nicholin roolista televisiosarjassa O.C. Hänen ensimmäisiä kansainvälisiä televisioroolejaan oli vuonna 1985 alkanut kahdeksanvuotinen rooli Jim Robinsonina australialaisessa saippuasarjassa Neighbours. Dale on esittänyt vuodesta 2017 Dynastiassa Joseph Andersia. Televisioroolien lisäksi Dale on myös esiintynyt muun muassa elokuvissa Star Trek: Nemesis (2002), Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008) ja The Girl with the Dragon Tattoo (2011). Dale oli naimisissa Claire Dalen kanssa vuosina 1968–1979. Nykyään hän on naimisissa entisen Miss Australian Tracey Pearsonin kanssa ja heillä on neljä lasta.
Nainen Berliinissä

Nainen Berliinissä (alkuteos: Eine Frau in Berlin) on Marta Hillersin (1911–2001) omaelämäkerrallinen teos, joka kuvaa anonyymisti hänen kohtaloaan 20. huhtikuuta – 22. kesäkuuta 1945 Berliinissä ja hänen joutumistaan puna-armeijan väkivallan uhriksi. Teos on ilmestynyt kahtena suomennoksena: Mirja Rutasen (Gummerus 1960) ja Ilona Nykyrin (Ajatus, 2006). Suomenkielisissä laitoksissa on Kurt Marekin (C. W. Ceram) saatesanat. Se oli ilmestyessään uudestaan saksaksi vuonna 2003 menestyneimpiä saksalaisia kirjoja. Teos ilmestyi jo 1954 Yhdysvalloissa C. W. Ceramin käännöksenä, vuonna 1955 se ilmestyi hollanniksi ja saksaksi vasta 1959. Kirja ilmestyi uudestaan 2003 Hans Magnus Enzensbergerin julkaisemassa Eichborn-Verlagin Anderen Bibliothekissä
Falkirkin taistelu

22. heinäkuuta 1298 Falkirk, Skotlanti Englannin voitto. Englannin kuningaskunta Skotlannin kuningaskunta Edvard I William Wallace 18 000 14 000 Falkirkin taistelu käytiin 22. heinäkuuta 1298 Falkirkin lähellä Skotlannissa, ja se oli merkittävimpiä taisteluja Skotlannin ensimmäisessä itsenäisyyssodassa. Taistelussa olivat vastakkain Englannin kuninkaan Edvard I:n ja skottien William Wallacen johtamat joukot. Taistelu päättyi skottien tappioon, ja vaikka sota ei siihen loppunutkaan, skottien armeija hajosi. Falkirkin lähellä käytiin myös toinen taistelu (Falkirkin toinen taistelu) vuonna 1746 jakobiittikapinan yhteydessä. Ennen Falkirkin taistelua skotit olivat voittaneet englantilaiset Stirlingin sillan taistelussa ja sen seurauksena englantilaiset oli karkotettu Skotlannista ja Wallacen johtama skottiarmeija ryösteli nyt Northumberlandia. Kesäkuussa 1297 Wallace kuuli kuitenkin Edvard I:n olevan Yorkshiressä suuren armeijan kanssa ja hän päätti vetäytyä Skotlannin puolelle. Northumberland oli ryöstetty niin täydellisesti, ettei Wallace uskonut englantilaisten saavan huoltoa sieltä ja heidän olisi näin pakko vetäytyä. Edvard oli kuitenkin osannut arvata tämän suunnitelman. Hän olikin määrännyt laivastonsa pohjoiseen
Ildefons Cerdà

Ildefons Cerdà i Sunyer (23. joulukuuta 1815 - 21. elokuuta 1876) oli katalonialainen kaavoituksen ja kaupunkisuunnittelun uranuurtaja. Hänet tunnetaan Barcelonan laajennukseksi rakennetun Eixamplen alueen ruutukaavan suunnittelijana. Cerdà sai vuonna 1856 Barcelonan kaupunginhallitukselta toimeksiannon Barcelonaa ympäröivien tasankojen topografisen kartan laatimiseksi. Samalla hän alkoi suunnitella tapoja, joilla ahtaaksi käynyttä keskiaikaista kaupunkia voitaisiin tehokkaasti laajentaa. Cerdà ei löytänyt 1800-luvun puolivälissä sopivaa aineistoa suunnittelutyön pohjaksi, joten hän päätti suunnitella kaavan alusta lähtien itse. Kaava perustui kulmistaan viistetyistä neliöistä koostuviin kortteleihin sekä pitkiin ja leveisiin katuihin, joille pääsi runsaasti auringonvaloa ja joille mahtuivat niin jalankulkijat, hevosvaunut kuin hevosvetoiset raitiovaunutkin. Ajatus loogisen verkostomaisesta, vehreästä ja valoisasta kaupunkirakenteesta oli 1800-luvulla aikaansa edellä. Koska alue rakennettiin käytännössä puhtaalta pöydältä, päästiin myös esimerkiksi viemäröintiä ja muita järjestelmiä rakentaessa käyttämään viimeisintä teknologiaa. Cerdàn suunnitelmat toteutuivat suurilta osin, mutta tilanpuutteen vuoksi rakennuksista tehtiin lopulta suunniteltua korkeampia ja korttelien sisäpihoille kaavailluista pienistä puutarhoista luovuttiin. Peruskaava on kuitenkin edelleen nähtävissä selkeästi Eixamplen alueen katukuvassa
Filip Komea

Filip I, Filip Komea (esp. Felipe I de Castilla, el Hermoso); (22. heinäkuuta 1478 Brugge, Flanderi, Burgundin Alankomaat – 25. syyskuuta 1506 Burgos, Kastilia) oli ensimmäinen Habsburg-sukuun kuulunut Kastilian kuningas. Filip sai lisänimen Komea vaaleiden hiustensa ja viehättävien siniharmaiden silmiensä takia. Hänen isänsä oli tuleva keisari Maksimilian ja äitinsä Burgundin herttuatar Maria. Hänen nuorempi sisarensa oli Margareeta Itävaltalainen, joka avioitui vuonna 1497 Asturian ruhtinas Juanin (1478–1497) kanssa, joka oli Ferdinand Katolilaisen ja Isabella Katolilaisen ainoa poika. Hänen äitinsä kuoli 25-vuotiaana ratsastusonnettomuuden jälkivammoihin vuonna 1582. Filip peri Burgundin Alankomaat äidiltään nelivuotiaana ja isä toimi sijaishallitsijana hänen alaikäisyytensä aikana. Huolimatta myrskyisistä poliittisista oloista, äidin varhaisesta kuolemasta sekä erosta isästä ja sisaresta, joka lähetettin kaksivuotiaana Ranskaan kasvatettavaksi Ludvig XI:n pojan morsiameksi, nuoren Filipin nuoresta elämästä ei puuttunut ylellisyyttä ja hän oli koulutettu luokkansa henkilön tarpeisiin. Hän menestyi jousiammunnassa, tenniksessä, keppitaistelussa ja metsästyksessä, ja osoittautui turnajaisissa yhtä urheaksi ritariksi kuin isänsä. Hän oli myös hyvä tanssija ja keskustelija ja peri vanhempiensa intohimon musiikkiin
Vladimir Bontš-Brujevitš

Vladimir Dmitrijevitš Bontš-Brujevitš (ven. Влади́мир Дми́триевич Бонч-Бру́евич, 28. kesäkuuta (J: 16. kesäkuuta) 1873 Moskova – 14. heinäkuuta 1955 Moskova) oli venäläinen bolševikki, neuvostoliittolainen poliitikko ja historian tohtori. Vladimir Bontš-Brujevitš syntyi aatelissukuisen maanmittarin perheeseen. Hän opiskeli Moskovan maanmittausinstituutissa ja valmistui Kurskin maanmittarikoulusta. Vuodesta 1892 lähtien Bontš-Brujevitš osallistui marksilaisten kerhojen toimintaan ja vuonna 1895 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen. Vuonna 1896 Bontš-Brujevitš muutti ulkomaille. Hän opiskeli Zürichin yliopistossa, osallistui vallankumoukselliseen toimintaan, tutustui Leninin ja työskenteli Iskra-lehden toimituksessa. Vuosina 1903–1905 hän johti Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen keskuskomitean Geneven toimistoa, osallistui Vperjod-lehden perustamiseen ja puolueen kolmannen edustajainkokouksen valmisteluun. Marraskuussa 1905 Bontš-Brujevitš muutti Pietariin, jossa hän työskenteli bolševikkilehtien toimittajana
Vincenzo Brenna

Vincenzo Brenna (1745 Firenze – 17. toukokuuta 1820 Dresden) oli italialaissyntyinen sisustustaiteilija ja arkkitehti. Vuosina 1766–1768 Brenna opiskeli taidemaalari Stefano Pozzin ateljeessa Roomassa. Samaan aikaan hän tutustui Giacomo Quarenghiin, jota voidaan pitää hänen tärkeimpänä opettajanaan arkkitehtuurin alalla. Vuosina 1780–1783 Brenna työskenteli sisustusarkkitehtina Puolassa. Vuonna 1783 hän saapui suuriruhtinas Paavalin kutsumana Venäjälle. Paavalin noustua valtaan Brennasta tuli Venäjän keisarillisen hovin pääarkkitehti. Hän osallistui Pavlovskin palatsin rakentamiseen ja sisustamiseen sekä sitä ympäröivän puiston suunnitteluun. 1700-luvun lopussa hän uudisti Hatsinan palatsi- ja puistoalueen sekä johti Mikaelinlinnan rakentamista. Samaan aikaan Brenna sisusti Talvipalatsin, Taurian palatsin, Kivisaaren palatsin ja Marmoripalatsin sisätiloja sekä suoritti Eremitaasin teatterin peruskorjauksen. Hän on suunnitellut Venäjän Turkista saamien voittojen muistoksi vuosina 1798–1799 pystytetyn Rumjantsevin obeliskin, joka sijaitsee nykyään puistikossa Pietarin taideakatemian rakennuksen vieressä. Vuonna 1802 Brenna muutti Ranskaan eikä sen jälkeen enää työskennellyt arkkitehtina
Psykrofiili

Psykrofiili (joskus myös kryofiili) on eliö, joka on sopeutunut elämään ja lisääntymään jatkuvasti kylmissä olosuhteissa tai jopa edellyttää sellaisia. Psykrofilia on esimerkki ekstremofiliasta. Psykrofiilisia elinympäristöjä esiintyy maapallolla paljon. Tällaisia ovat napaseudut, vuoristojen yläosat, jäätiköt ja syvänmeren pohja. Useimmat tunnetuista psykrofiilisistä eliöistä ovat arkkeja tai bakteereita, mutta ominaisuutta tavataan myös muun muassa levillä, sienillä, selkärangattomilla ja kaloilla. Ne ovat kuitenkin huonosti tutkittu ekstremofiilisten eliöiden ryhmä. Jatkuvasti kylmä elinympäristö tuo ongelmia eliölle. Esimerkiksi fotosynteesi ei toimi alhaisissa lämpötiloissa, entsyymitoiminta hidastuu, solukalvojen lipidien jähmettyminen vaikuttaa solujen aineenvaihdunnan toimintaan ja äärimmillään veden jäätymispisteen alittavat lämpötilat aiheuttavat kudoksissa olevan veden jäätymisen ja sitä kautta kudosten mekaanisen tuhoutumisen. Psykrofiilisille eliöille on kehittynyt erilaisa mekanismeja näiden ongelmien kiertämiseen. Esimerkiksi lipidien jähmettymistä estää se, että lipidituontannosta vastaavat reaktiot tuottavat eri lämpötiloissa erilaisia määriä tyydyttyneitä ja tyydyttymättömiä rasvoja Useimmat psykrofiiliset eläimet estävät jääkiteiden muodostumisen kudoksiin erityisten proteiinien (Anti-freeze Proteins, AFP) tai glykoproteiinien avulla. Nämä proteiinit kiinnittyvät syntyvien jäähiukkasten pintaan ja estävät niitä muodostamasta jääkidehilaa. Tämä laskee kudosnesteen jäätymispistettä ja mahdollistaa esimerkiksi arktisissa vesissä elävien kalojen elämän vedessä, joka säilyy korkean suolapitoisuuden ansiosta nestemäisenä alle nollan celsiusasteen lämpötilassa
Itävallan asevoimat

Itävallan asevoimat (saks. Bundesheer) on Itävallan tasavallan asevoimat, joka jakautuu kuuteen osaan: maavoimat (saks. Kommando Landstreitkräfte, KdoLaSK), Itävallan ilmavoimat (saks. Kommando Luftstreitkräfte, KdoLuSK), valmiusjoukot (saks. Kommando Einsatzunterstützung, KdoEU), kansainväliset tehtävät (saks. Kommando Internationale Einsätze, KdoIE), huoltojoukot (saks. Kommando Führungsunterstützung, KdoFüU) ja erikoisjoukot (saks. Kommando Spezialeinsatzkräfte, KdoSEK). Itävallalla ei sisämaavaltiona ole laivastoa. Asevoimien ylipäällikkö on Itävallan liittopresidentti. Itävallan asevoimien nimi on ollut Bundesheer vuodesta 1921 lukuun ottamatta Anschlussin aikaa 1938–1945. Kun Itävalta julistautui 1955 puolueettomaksi, asevoimien päätehtävä on sen jälkeen ollut puolueettomuuden puolustaminen
Veren voima

Veren voima (engl. Dead Until Dark) on yhdysvaltalaisen Charlaine Harrisin vuonna 2001 julkaisema romaani. Se aloittaa Sookie Stackhouse -sarjan (en. The Southern Vampire Mysteries), joka kertoo vampyyrien ja ihmisten yhteiselosta Bon Tempsin pikkukaupungissa Louisianassa. Sarjan päähenkilö on 25-vuotias tarjoilija Sookie Stackhouse, joka rakastuu vampyyri Bill Comptoniin. Bill vetää Sookieta puoleensa, mutta herättää myös epäilyksiä. Samoihin aikoihin kaupungissa tapahtuu murhia, joita Sookie alkaa selvittää. Teos voitti Anthony Award -palkinnon sarjassa Best Paperback Mystery vuonna 2001. Televisiosarjan True Blood ensimmäinen kausi perustuu Veren voima -kirjaan. Kirjan päähenkilö ja kertoja Sookie Stackhouse työskentelee tarjoilijana lousianalaisessa baarissa. Hänellä on telepaattisia kykyjä, jotka vaikeuttavat välillä työtä ja etenkin rakkauselämää. Eräänä päivänä baariin saapuu salaperäinen muukalainen nimeltä Bill, joka paljastuu vampyyriksi
Italian–Etiopian sota (1935–1936)

3. lokakuuta 1935 – 9. toukokuuta 1936 Etiopia Italian voitto Italian kuningaskunta Etiopian keisarikunta Toinen Italian–Etiopian sota oli osa Abessinian kriisiä, jossa Italian asevoimat hyökkäsivät Etiopiaan ja miehittivät maan. Sota käytiin 3. lokakuuta 1935 – 9. toukokuuta 1936. Italialla oli suuri tekninen ylivoima etiopialaisiin nähden. Italialla oli käytössään hyökkäysvaunuja ja pommikoneita, joita vastustajalla ei ollut. Italialaiset turvautuivat jopa laajamittaiseen taistelukaasun käyttöön. Kansainvälinen yhteisö tuomitsi Italian sotatoimet, joissa Etiopian itsemääräämisoikeutta loukattiin, ja Kansainliitto asetti hyökkääjää vastaan talouspakotteita. Keisari Haile Selassie pakeni Isoon-Britanniaan. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 liittoutuneet ajoivat italialaiset miehittäjät maasta, ja Etiopian itsenäisyys palautettiin
Neuvostopropaganda

Neuvostoliiton propaganda perustui marxilais-leniniläiseen ideologiaan, tuki kommunistista puoluetta, ulottui kaikkialle ja oli hyvin tehokasta. Se ulottui sosiaali- ja luonnontieteisiin tuottaen monia pseudotieteellisiä teorioita kuten lysenkolaisuuden, kun taas varsinaiseen tieteeseen perustuvia tieteenaloja kuten genetiikka, kybernetiikka ja vertaileva kielitiede tuomittiin ja kiellettiin ”porvarillisena pseudotieteenä”. On sanottu, että ”totuuksia sorrettiin, kaikkien alojen valheita jauhettiin taukoamatta painotuotteissa, loputtomissa kokouksissa, kouluissa, joukkomielenosoituksissa ja radiossa”kenen mukaan?. Neuvostoliiton pääsensuurielin Glavlit työllisti 70 000 täysiaikaista työntekijää paitsi poistamaan ei-toivottavaa tekstiä, myös ”varmistamaan, että oikeanlainen ideologinen väri lisättiin jokaiseen julkaistuun seikkaan”kenen mukaan?. Minkä tahansa ”puolueen linjan” vastaisen seikan kertomisesta rangaistiin vankeudella. ”Nykyään mies puhuu vapaasti ainoastaan vaimolleen – yöllä, lakanat pään yli vedettynä”, kirjailija Isaak Babel sanoi yksityisesti luotetulle ystävälleen. Robert Conquestin mukaan ”ennennäkemätön terrori näyttää välttämättömältä ideologisesti motivoiduille yrityksille muuttaa yhteiskuntaa massiivisesti ja nopeasti, kaikkien luonnollisten mahdollisuuksien vastaisesti”. Tähän liittyvät väärennökset tapahtuivat kaikilla tasoilla, mittakaavassa, joka tuskin oli uskottavaa. Tosiasiat, todelliset tilastotiedot, katosivat fantasiamaailmaan. Historia – mukaan lukien kommunistipuolueen historia – kirjoitettiin uusiksi. Epähenkilöt katosivat virallisista tiedoista. Uusi menneisyys – ja uusi nykyhetki – pakotettiin neuvostokansan vangittuihin mieliin, mikä myönnettiin totuuden tullessa esiin 1980-luvun lopulla
Salvator Rosa

Salvator Rosa (1615 – 15. maaliskuuta 1673) oli italialainen barokkiajan taidemaalari, runoilija ja taidegraafikko, joka oli aktiivinen Napolissa, Roomassa ja Firenzessä. Hän maalasi erityisesti maisemia, mutta hänen töihinsä kuuluu myös muotokuvia ja allegorioita. Rosa syntyi Napolissa 1615. Hän opiskeli aluksi maalaustaidetta setänsä Domenico Grecon johdolla. Setänsä jälkeen Rosan opettajana olivat Jusepe de Ribera ja Aniello Falcone. Hän muutti vuonna 1635 Roomaan, jossa sai mainetta taidemaalarina. Rosa muutti kuitenkin jo vuonna 1640 Firenzeen. Firenzessä Rosa työskenteli Medicien hovissa taidemaalarina. Hän tutustui Firenzessä Lucreziaan, josta tuli hänen rakastajattarensa. Rosa ei sopeutunut missään vaiheessa hovielämään ja palasi Roomaan 1650. Hän meni elämänkumppaninsa Lucrezian kanssa naimisiin 4
Rescuekoira

Rescuekoira (engl. rescue, pelastaminen, pelastus) on koira, joka on sijoitettu uuteen kotiin oltuaan ensin koditon. Koira voi joutua kodittomaksi entisen omistajan hylkäämisen tai kaltoinkohtelun vuoksi. Tyypillisiä syitä koiran hylkäämiseen ovat esimerkiksi omistajan sairaus, vanhuus, ero, asumistilanteen muutos tai taloudelliset ongelmat. Koira voi myös syntyä kodittomaksi, jolloin siitä voi tulla rescuekoira kun se on löydetty, otettu kiinni ja toimitettu uuteen kotiin tai löytöeläintarhalle. Kodittomien koirien auttamiseksi on perustettu lukuisia järjestöjä, jotka pyrkivät huolehtimaan koirista ja etsimään niille uusia koteja. Tyypillisesti järjestöt pyrkivät parantamaan koirien elinolosuhteita löytöeläintarhoilla, vähentämään kodittomien koirien määrää sterilointien ja valistuksen avulla sekä välittämään koiria uusiin loppuelämän koteihin. Monet rescuekoirajärjestöt toimivat yli valtiorajojen toimittaen koiria maista, joissa kodittomia koiria on paljon, uusiin koteihin maihin joissa katukoiraongelmaa ei ole. Järjestöjen vapaaehtoiset ottavat koiria myös väliaikaiseen kotihoitoon ennen kuin niille löydetään lopullinen koti. Ulkomaisia rescuekoiria tuovat Suomeen yksityishenkilöt ja rescueyhdistykset. Yhdistykset tuovat koirista valtaosan. EU-alueelta koiria tuotaessa viranomaisvaatimuksista tärkeimmät ovat rabiesrokote, heisimatolääkitys ekinokokin torjumiseksi, tunnistusmerkintä ja kaupallisessa tuonnissa virkaeläinlääkärin tarkastus enintään 48 tuntia ennen matkaa sekä eläimen tietojen merkitseminen TRACES-tietokantaan
Lucien

Lucien (1487 – 22. elokuuta 1523) tuli Monacon herraksi 11. lokakuuta 1505 surmattuaan edeltäjänsä, vanhimman veljensä Juhana II:n. Lucien väitti tekoaan itsepuolustukseksi, ja hän sai siitä kirjallisen armahduksen 13. maaliskuuta 1506. Lucien oli Lambert ja Claudine Grimaldin nuorin poika. Kun Lucien oli ehtinyt olla vallassa vuoden, Genovan joukot hyökkäsivät Ranskan alueelle, ja Monaco täyttyi pakolaisista. Joulukuussa 1506 Monacoa piiritti 12 000–14 000 genovalaisen armeija. Yhdessä Lucienin 600 miehen kanssa Piemonten ja Ranskan joukot onnistuivat 19. maaliskuuta 1507 karkottamaan Genovan armeijan Monacosta. Hintana oli linnoituksen ja sataman lähes täydellinen tuho. Tämän jälkeen Lucien kävi Genovassa ja pyrki diplomatialla estämään uudelleenvaltausyritykset
Juhana II (Monaco)

Juhana II (1468 – 11. lokakuuta 1505) oli Monacon herra maaliskuusta 1494 kuolemaansa saakka. Hän oli Lambertin ja Claudine Grimaldin vanhin poika. 11 vuotta kestäneellä valtakaudellaan hän jatkoi politiikassa isänsä linjaa. Hän palveli luutnanttina Ranskan kuningas Kaarle VIII:n armeijassa. Juhana suosi taiteita, ja koristeli ja maalautti linnansa upeiksi. Juhana oli oikukas hallitsija ja riitautui usein eri henkilöiden ja muiden hallitsijoiden kanssa. Hän myös yritti irtautua Ranskan alaisuudesta. Juhana nai vuonna 1486 Savoijin Antonian, joka oli Savoijin herttuan ja hänen rakastajattarensa Libera Portonerin tytär. Avioliitto oli lapseton. Juhanan surmasi hänen veljensä Lucien, josta tuli seuraava Monacon herra. Lucienin väitettiin toimineen itsepuolustukseksi
Hv1

Hv1 ('H8 ennen vuotta 1942) on Valtionrautateiden käytössä ollut höyryveturi. 1910-luvun alussa vanhemmat veturisarjat olivat junapainojen kasvaessa tulleet pienitehoisiksi, joten Valtionrautatiet suunnitteli entisiä huomattavasti voimakkaamman veturityypin H8. Ensimmäiset 12 veturia valmisti Tampella syksyyn 1915 mennessä, ja ne saivat numerot 545–556. Tampellalta tilattiin 18 veturia lisää. Ne toimitettin vuosina 1915–1916 ja saivat numerot 557–574. Lokomo valmisti 12 veturia, jotka valmistuivat 1920–1921 ja saivat numerot 575–578 ja 648–655. Alkuperäinen suurin sallittu nopeus 80 kilometriä tunnissa korotettiin 95 kilometriin tunnissa vuonna 1934. Kalustosarjatunnus H8 muutettiin Hv1:ksi vuonna 1942. Hv1-veturit olivat käytössä noin 50 vuoden ajan. Niitä käytettiin eri puolilla Suomea, kunnes dieselveturit syrjäyttivät ne 1960-luvun puolivälissä. Hv1-veturit hylättiin vuosina 1965–1967. Veturit 546 ja 576 oli hylätty jo vuosina 1940 ja 1962 törmäyksissä aiheutuneiden vaurioiden takia