nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Eino Rapp

Eino Rafael Rapp (26. tammikuuta 1902 Helsinki – 20. heinäkuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, jonka erikoisalaa olivat henkilö- ja maisemamaalaukset. Hän toimi myös koristetaiteilijana. Eino Rappin vanhemmat olivat taidemaalari Alex Rapp ja Anette Rapp omaa sukua Ollila. Hän kävi viisi luokkaa Helsingin uutta yhteiskoulua ja opiskeli taidetta Taideteollisen keskuskoulun koristemaalausosastolla 1921–1924 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1924–1926 sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa 1944–1945. Lisäoppia Rapp hankki opintomatkoillaan Ruotsiin 1923, Viroon 1924, Latviaan 1924 ja Ranskaan 1929. Rappin teoksia oli ensi kerran nähtävillä Helsingissä järjestetyssä taidenäyttelyssä 1923. Suomalaisissa yhteisnäyttelyissä hänen maalauksiaan oli esillä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyssä 1923, 1926, 1928,1930, 1931, 1932, 1934, 1941, 1942, 1943, 1945, 1946 ja 1947. Hänen teoksiaan on valittu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin ja Helsingin kaupungin kokoelmaan. Taiteilijantyönsä ohessa Rapp opetti taidealaa Taideteollisessa keskuskoulussa 1948–1953. Hän oli Taidemaalariliiton, Suomen Taidepiirtäjien Liiton, Suomen Koristetaiteilijoiden Liitto Ornamon ja Helsingin Taiteilija-Aseveljien jäsen
Rooman ja Kiinan väliset yhteydet

Rooman valtakunnan ja Kiinan väliset yhteydet olivat pääasiassa epäsuoria koko sen ajan, jonka Rooman valtakunta ja sen seuraajavaltio Bysantti eli Itä-Rooma olivat olemassa. Rooma ja Han-dynastian Kiina sijaitsivat Euraasian mantereen vastakkaisilla laidoilla, mutta niiden rajat lähestyivät toisiaan sitä mukaa, kun Rooma valloitti yhä laajempia alueita Lähi-idästä ja Kiina laajensi alueitaan Keski-Aasiassa. Niiden välisellä alueella oli kuitenkin voimakkaita valtakuntia kuten Parthia ja Kušana-valtakunta, jotka pitivät Rooman ja Kiinan pysyvästi siinä määrin erillään toisistaan, että roomalaisilla ja kiinalaisilla oli vain niukasti tietoa toisistaan. Vain harvoista suorista yhteyksistä on säilynyt tietoa. Vuonna 97 Han-kiinalainen kenraali Ban Chao yritti lähettää lähettiläänsä Gan Yingin Roomaan, mutta Parthian viranomaiset saivat Ganin luopumaan yrityksistään jatkaa matkaansa Persianlahden länsipuolelle. Vanhat kiinalaiset historioitsijat kertovat muutamista tapauksista, joiden on väitetty olleen roomalaisten lähetystöjen käyntejä Kiinassa. Varhaisin, josta on säilynyt maininta, on todennäköisesti joko Rooman keisari Antoninus Piuksen tai hänen ottopoikansa Marcus Aureliuksen lähetystö, joka saapui Kiinaan vuonna 166. Toisten on mainittu saapuneen vuosina 226 ja 284, minkä jälkeen ensimmäinen Bysantin lähetystö saapui pitkän tauon jälkeen vuonna 643. Rooma ja Kiina kävivät epäsuorasti kauppaa keskenään useiden välikäsien kautta. Maateitse Silkkitietä pitkin sekä meritse kuljetettiin kiinalaista silkkiä, roomalaista lasia ja korkealuokkaisia vaatteita. Roomalaisia rahoja ajanlaskumme ensimmäiseltä vuosisadalta alkaen on löydetty Kiinasta samoin kuin Maximianuksen raha, ja Vietnamista on löydetty Maximianuksen aikainen raha sekä Antoninus Piuksen ja Marcus Aureliuksen aikaisia mitaleja samalta alueelta, jossa roomalaiset kiinalaisten lähteiden mukaan ensin nousivat maihin. Roomalaisia lasi- ja hopeaesineitä on löydetty Kiinan Han-dynastian aikaisilta arkeologisilta löytöpaikoilta
Logan (elokuva)

Logan on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut supersankarielokuva, joka pohjautuu Marvel Comicsin suosittuun Wolverine-sarjakuvahahmoon. Se on kolmas Wolverine-elokuva elokuvien X-Men Origins: Wolverine (2009) ja Wolverine (2013) jälkeen sekä X-Men-elokuvasarjan kymmenes osa. Sen inspiraationa toimivat Mark Millarin sarjakuva Old Man Logan sekä hahmon X-23 alkuperätarina. Elokuvassa vanhentunut Wolverine lähtee viimeiselle seikkailulleen. Elokuvan ohjaa James Mangold ja pääosissa näyttelevät Hugh Jackman, Patrick Stewart, Richard E. Grant, Boyd Holbrook, Stephen Merchant ja Dafne Keen. Logan sai ensi-iltansa Berliinin 67. elokuvajuhlilla 17. helmikuuta 2017. Yhdysvalloissa ja Suomessa se sai ensi-iltansa 3. maaliskuuta 2017. On vuosi 2029 ja uusia mutantteja ei ole syntynyt jo 25 vuoteen
Nir Barkat

Nir Barkat (s. 1959 Jerusalem, Israel) on israelilainen liikemies ja poliitikko. Hänet valittiin Jerusalemin pormestariksi vuonna 2008 ja jatkokaudelle vuonna 2013. Sekulaarinen Barkat seurasi virassa ääriortodoksista Uri Lupolianskia. Barkat on entinen laskuvarjojääkäri. Hän opiskeli tietojenkäsittelytiedettä sekä liikkeenjohtoa ja perusti ohjelmistoyhtiön BRM Group. Barkat pyrki Jerusalemin pormestariksi jo vuoden 2003 vaalissa, jonka Lupolianski voitti. Vuodesta 2003 lähtien hän oli oppositiojohtajana kaupunginvaltuustossa, kunnes hän vuonna 2008 voitti pormestarinvaalissa ääriortodoksisen ehdokkaan Meir Porushin, ja vuonna 2013 hänet valittiin virkaan uudelleen. Helmikuussa 2015 Barkat otti kiinni palestiinalaisen hyökkääjän, joka oli puukottanut israelilaista miestä. Lokakuussa 2015 hän neuvoi kaupungin asukkaita kantamaan asetta terrori-iskujen varalta. Vuoden 2015 lopulla Barkat ilmoitti liittyvänsä Likud-puolueeseen. Hän on tukenut puolueen puheenjohtajaa Benjamin Netanjahua useissa valtiollisissa vaaleissa
Brittiläinen Länsi-Afrikka

Brittiläinen Länsi-Afrikka tarkoittaa Britannian siirtomaita Länsi-Afrikassa siirtomaavallan aikana, joko yleisessä maantieteellisessä merkityksessä tai tarkemmin niitä maita, jotka käsittivät virallisen koloniaalisen siirtomaavaltiokokonaisuuden. Yhdistynyt kuningaskunta hallitsi eri osia näistä alueista tai kokonaan 1780-luvulta aina 1960-luvulle asti, jolloin ne itsenäistyivät ja jolloin Gambia, Sierra Leone, Ghana sekä Nigeria tulivat omiksi itsenäisiksi valtioiksi. Brittiläinen Länsi-Afrikka oli olemassa kahden aikakauden aikana. Ensimmäinen aikakausi alkoi 17. lokakuuta 1821 ja päättyi Brittiläisen Länsi-Afrikan hajottamiseen 13. tammikuuta 1850. Toinen aikakausi alkoi 19. helmikuuta 1866 ja päättyi lopullisesti Brittiläisen Länsi-Afrikan tullessa puretuksi 24. marraskuuta 1888 hallinnollisena kokonaisuutena senaikaisen governor-in-chiefin (verrattavissa arvoltaan kenraalikuvernööriin) alaisuudessa, joka toimi Brittiläisen Länsi-Afrikan pääkaupungissa Freetownissa, Sierra Leonen kruununsiirtomaassa. Muut siirtomaat, jotka olivat saman toimivallan alla olivat Gambia, Kultarannikko (nykyinen Ghana) sekä Nigeria eteläistä Nigeriaa lukuun ottamatta. Brittiläisen Länsi-Afrikan lopullisen purkamisen jälkeenkin Brittiläisen Länsi-Afrikan punta oli käytössä koko alueella vuosien 1907 ja 1962 välillä. Vuonna 1954 Kultarannikko sai luvan itsehallintoon Britannialta ja vuonna 1957 itsenäistyi Brittiläisen Länsi-Afrikan valtioista ensimmäisenä, nimellä Ghana
Photokina

Photokina on maailman suurinlähde? valokuvausalan messutapahtuma. Tapahtuma pidetään joka toinen vuosi Saksan Kölnissä. Vuonna 2016 Photokinassa vieraili 191 000 kävijää. Vuodesta 1950 järjestetyn tapahtuman vakiintunut slogan oli World of imaging, kunnes syyskuussa 2016 pidetyssä Photokinassa lanseerattiin uusi slogan Imaging unlimited, joka kuvaa tapahtuman pyrkimystä laajentua klassisesta valokuvauksesta kuvatekniikan uusille aloille.
Luontopohjaiset ratkaisut

Luontopohjaiset ratkaisut (engl. nature-based solutions) ovat monihyötyisiä yhteiskunnallisten ongelmien ratkaisuja, jotka tukeutuvat luontoon ja ekosysteemipalveluihin. Ne tähtäävät ekologisesti, sosiaalisesti ja taloudellisesti kestäviin kokonaisratkaisuihin ja tulevaisuuden hyötyihin. Luonnon prosesseihin tukeutuvat eli ekosysteemipalveluja hyödyntävät ratkaisut voidaan jakaa kolmeen luokkaan: olemassa olevien ekosysteemien toiminnan ylläpito, olemassa olevien ekosysteemien muokkaus ja kunnostus niistä saatavien hyötyjen lisäämiseksi, ja uusien ekosysteemien luominen.  Ekosysteemien toiminnan ylläpitoon perustuva luontopohjainen ratkaisu on esimerkiksi merialueiden suojelualueet, jotka biodiversiteetin suojelun ohessa edistävät kalastuselinkeinolle tärkeiden lajien elinvoimaisuutta. Ekosysteemien muokkausta niistä saatavien hyötyjen lisäämiseksi on esimerkiksi jatkuvan kasvatuksen menetelmä metsänhoidossa. Kokonaan uusia ihmisen luomia ekosysteemejä ovat esimerkiksi viherkatot. Luonnosta inspiroituvat ratkaisut (biomimiikka, engl. biomimicry) puolestaan voivat matkia luonnonmateriaalien, -rakenteiden tai -prosessien ominaisuuksia. Esimerkkejä näistä ovat puun jousto-ominaisuuksien matkiminen materiaalien valmistuksessa, muurahaispesän lämpödynamiikan matkiminen rakennusten ilmanvaihtoa suunniteltaessa ja kiertotalous. Luontopohjaisten ratkaisujen käsite nousi tieteelliseen kirjallisuuteen ensimmäisen kerran 2000-luvun alussa. Silloin keskusteltiin ratkaisuista maatalouden ongelmiin – esimerkiksi luontopohjaisesta tuholaisten torjunnasta ja kasvipeitteisten suojavyöhykkeiden käyttämisestä veden pintavalunnan hallintaan pelloilla
Tauno Sarmaja

Tauno Aate Sarmaja (ent. Snellman; 17. maaliskuuta 1907 Helsinki – 26. joulukuuta 1973 Helsinki) oli helsinkiläinen taidemaalari, joka keskittyi henkilö- ja maisemamaalauksiin. Sarmajan vanhemmat olivat maalarimestari Johan Gustaf Snellman ja Dagmar Snellman omaa sukua Siljander. Tauno Sarmaja kävi kansakoulun ja opiskeli taidetta Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1920–1926 sekä 1931–1933 yhdysvaltalaisessa Art Institute of Chicagossa professorien Ritmanin ja Forsbergin johdolla. Tauno Sarmajan teoksia oli ensimmäisen kerran esillä taidenäyttelyssä 1925 ja hän osallistui Suomen Taiteilijaseuran yhteisnäyttelyyn 1937. Hän oli Taidemaalariliiton jäsen. Hän myös opetti taidetta Taideteollisuuden keskuskoulussa 1951. Sarmajan töitä on valittu Helsingin kaupungin taidekokoelmaan.
Rauhanpatsas

Rauhanpatsas on Helsingin Kaivopuistossa sijaitseva kuvanveistäjä Essi Renvallin veistos. Se pystytettiin YYA-sopimuksen 20-vuotismuistomerkiksi vuonna 1968. Patsas sijaitsee rannassa Ehrenströmintien varrella jonkin matkaa Olympiaterminaalilta etelään. Pronssinen veistos esittää naishahmoa, joka katselee pohjoiseen Eteläsataman suuntaan ja on hieman jalustasta irrallaan pienen terästuen varassa. Kuvanveistäjä Renvallin mukaan hahmo on rauhan hengetär, joka ”sodan jälkeen palaa uuden rauhanomaisen sydämen saatuaan uudistuneena maan päälle”. Naishahmo on 5,35 metriä ja Vehmaan punaisesta graniitista tehty jalusta 3 metriä korkea. Jalustassa lukee suomeksi, ruotsiksi ja venäjäksi: ”Tämän rauhanpatsaan pystytti Suomen kansa rauhanomaisen rinnakkaiselon ja Suomen ja Neuvostoliiton ystävyyden vertauskuvaksi 6.4.1968”. Hahmon ulkonäössä on vaikutteita muinaisen Egyptin taiteesta ja roomalaista voitonjumalatar Victoriaa esittävistä veistoksista. Lisäksi Renvall käytti mallina omia kasvojaan. Ajatuksen rauhanpatsaasta esitti kuvanveistäjä Wäinö Aaltonen jo vuonna 1953
Hurrikaani Matthew

Hurrikaani Matthew Commonsissa Hurrikaani Matthew oli lokakuussa 2016 Karibialla liikkunut vahva trooppinen hirmumyrsky, joka vaikutti Haitiin, Jamaikaan, Kuubaan, Dominikaaniseen tasavaltaan ja Bahamaan ja joka liikkui pitkin itärannikkoa Kaakkois-Yhdysvalloissa, erityisesti Floridassa, Georgiassa, Pohjois-Carolinassa ja Etelä-Carolinassa. Se oli voimakkain alueella riehunut hirmumyrsky vuoden 2007 hurrikaani Felixin jälkeen. Matthew oli vuoden 2016 Atlantin hurrikaanikauden neljästoista trooppinen sykloni, kolmastoista myrsky, viides hurrikaani ja toinen voimakas hurrikaani. Se kehittyi voimakkaasta trooppisesta itäaallosta, joka liikkui Afrikan rannikolla 22. syyskuuta ja joka jatkoi matkaansa länteen. Se voimistui ja luokiteltiin trooppiseksi myrskyksi 28. syyskuuta, kun se sijaitsi itään Leewardsaarista. Päivää myöhemmin se oli jo voimistunut hurrikaaniksi Leewardsaarilla ja jatkoi nopeaa kehitystään vahvistuen viidennen luokan hurrikaaniksi Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla. Kyseessä oli voimakkain hurrikaani Floridan itäosassa yli sataan vuoteen. Hurrikaani aiheutti paljon tuhoja Haitilla, missä raportoitiin aluksi, että melkein 300 ihmistä on kuollut myrskyn takia. Myöhemmin Haitin kuolleiden määrän ilmoitettiin olevan lähes 900. Vaikka Matthew saapui Yhdysvaltoihin heikentyneenä, sen sateet ja myrskyvuoksi aiheuttivat paljon tulvia, ja ainakin 11 ihmistä menehtyi
Suomen sisällissodan naiskaartit

Suomen sisällissodan naiskaartit olivat Suomen sisällissodan aikana punakaartin naisista muodostettuja osastoja, joita perustettiin helmikuun alusta 1918 lähtien punaisten hallussa olleen alueen asutus- ja teollisuuskeskuksiin. Kaarteihin kuului yhteensä noin 2 000 nuorta naista, jotka olivat pääosin teollisuustyöläisiä, palvelijattaria ja piikoja. Nuorimmat naiskaartien jäsenet olivat vain 14–15-vuotiaita, eikä heidän keski-ikänsäkään noussut juuri pariakymmentä vuotta korkeammaksi. Ainoastaan osa naiskaartilaisista kuului aseellisiin taistelujoukkoihin, heitä toimi lisäksi huolto-, muonitus- ja sairaanhoitotehtävissä. Lähteestä riippuen taisteluissa kaatui 70–130, teloitettiin 420–460 ja vankileireillä kuoli 80–110 naiskaartien jäsentä. Heidän lisäkseen kuolleeksi julistettiin 180 kadonnutta, joiden kohtalosta ei ole tietoa. Vuonna 1998 julkaistun tutkimuksen mukaan naiskaartien kokonaistappiot olivat 755 kuollutta. Teloitettujen keski-ikä oli noin 20 vuotta ja puolet heistä oli alaikäisiä. Naiset joutuivat ennen teloitustaan usein myös seksuaalisen väkivallan uhreiksi. Historiankirjoitus on yleisesti väittänyt, ettei vankileireillä tapahtunut naisten teloituksia ja ne ovat tulleet yleiseen tietoisuuteen vasta 1990–2000-luvuilla. Joidenkin tutkijoiden mukaan naisten ja lasten kohtalot vankileireillä on pidetty tarkoituksella pimennossa. Nykyinen tutkimus on osoittanut, että naiskaartilaisten järjestelmällisesten teloitusten taustalla oli myös rotuhygienisenä pidetty halu yhteiskunnan puhdistamiseen sodan voittaneiden valkoisten naiskuvaan sopimattomista punakaartilaisista
Tubuliini

Tubuliini on pallomainen proteiini, joka on osa eukaryoottisolujen tukirankaa. Tubuliini polymeroituu mikrotubuluksiksi, joilla on useita tärkeitä tehtäviä muun muassa solunjakautumisessa. Tubuliinit ovat pallomaisia polymeerejä, joista tunnetaan kolmea muotoa α-, β- ja γ-tubuliinit. Kunkin alayksikön molekyylimassa on 50–60 kDa. Näistä tubuliinien muodoista α- ja β-tubuliinit muodostavat αβ-dimeerin, joka sitoutuu GTP-molekyyliin. Nämä dimeerit polymeroituvat ontoksi putkimaiseksi rakenteeksi, jota kutsutaan mikrotubulukseksi. γ-Tubuliini toimii mikrotubuluksien keskuksena. Tubuliinit sitoutuvat GTP-molekyyleihin ja kykenevät hydrolysoimaan sen GDP-molekyyleiksi. Hydrolyysin seurauksena myös tubuliinin konformaatio muuttuu ja näin mikrotubulukset kykenevät venymään ja kutistumaan. Mikrotubuluksillä on tärkeä rooli muun muassa mitoosissa ja aineiden kuljetuksessa solujen sisällä, koska aineenkuljetukseen osallistuvat kinesiinit liikkuvat tubuliiniyksiköitä pitkin. Eräät syöpien hoidossa käytetyt lääkeaineet kuten paklitakseli ja muut taksaanit sekä vinka-alkaloidit ja estramustiini sitoutuvat tubuliiniin ja estävät syöpäsolujen jakautumista. Vinka-alkaloidit estävät mikrotubuluksien muodostumista, kun taas taksaanit estävät niitä purkautumasta
Alvettulan taistelu

26.–27. huhtikuuta 1918 Alvettula, Hauho punaisten läpimurto valkoiset punaiset Adolf RenvaldJohan Linsén Hilja JärvinenAleksi OksanenJoonas Paltta n. 150 n. 1000 11 kaatunutta n. 150 kaatunutta,n. 60 haavoittunutta Alvettulan taistelu oli nykyään Hämeenlinnaan kuuluvan entisen Hauhon pitäjän Alvettulassa 26.–27. huhtikuuta 1918 käyty Suomen sisällissodan taistelu, jossa punaiset ylittivät valkoisten hallussaan pitämän Alvettulan sillan. Heidän tarkoituksenaan oli raivata tie Lahden suuntaan matkalla olleelle usean tuhannen hengen pakolaiskuormastolle. Taistelu muistetaan erityisesti Valkeakosken naiskaartista, jonka sotilaat onnistuivat viimein useiden tuntien taistelun jälkeen ylittämään sillan ja rynnäköimään kohti valkoisten puolustusasemia. Alvettulan lisäksi punakaartilaiset ottivat vetäytymisensä aikana yhteen valkoisten ja heidän rinnallaan sotineiden saksalaisjoukkojen kanssa myös Laitikkalan, Hauhon ja Syrjäntaan taisteluissa, jotka kaikki tunnetaan yhtenä sisällissodan verisimmistä taisteluista
Natascha Ragosina

Natalia Yurievna Ragozina (tunnetaan paremmin nimellä Natascha Ragosina (kyrillisin kirjaimin Наталья Юрьевна Рагозина), s. 5. huhtikuuta 1976 Karaganda, Kazakstan) on vuonna 2009 uransa lopettanut venäläinen naisnyrkkeilijä. Nyrkkeilyurallaan Ragosina hallitsi ylemmän keskiluokan mestaruutta pitäen samanaikaisesti hallussaan seitsemän eri liiton mestaruusvöitä. Kagosina on otellut myös raskaassasarjassa pitäen hallussaan WBF ja WIBF liittojen mestaruusvöitä.
Sebastiano Rossi

Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat. Sebastiano Rossi (s. 20. heinäkuuta 1964 Cesena, Italia) on italialainen entinen jalkapallomaalivahti. Rossi edusti urallaan suurimmaksi osaksi AC Milania, jonka riveissä hän saavutti muun muassa viisi scudettoa ja Mestarien liigan voiton. Rossi pelasi urallaan 346 ottelua Serie A:ssa. Hän päätti uransa kauteen 2002–2003. Rossi ei pelannut urallaan yhtään maaottelua Italian maajoukkueessa, mutta oli 1994 kahdessa maaottelussa varamaalivahtina.
Hiljaa virtaa veri

Suomen virallinen singlelista: 5. Hiljaa virtaa veri on rockyhtye Hassisen koneen single, joka julkaistiin vuonna 1982. Single nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 5. "Hiljaa virtaa veri" julkaistiin paitsi singlenä myös kokoelma-albumilla 1980–82. "Muoviruusuja omenapuissa" -kappaleen liveversio oli julkaistu vuonna 1981 Tuuliajolla-levyllä. Singlen kappaleiden englanninkieliset versiot julkaistiin albumilla High Tension Wire vuonna 1982. Singlen kappaleet julkaistiin vuonna 2004 yhtyeen kolmannen ja viimeiseksi jääneen studioalbumin Harsoinen teräs remasteroidulla versiolla.
Steve Earle

Stephen Fain "Steve" Earle (s. 17. tammikuuta 1955 Fort Monroe, Hampton, Virginia) on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja tuottaja. Nashvillessä 1970-luvun puolivälissä Earle sai opetusta laulujen tekemiseen Townes Van Zandtiltä ja Guy Clarkilta. Earle on ollut yhteiskunnallisesti aktiivinen. Teini-iässä hän vastusti Vietnamin sotaa. Hän on lauluissaan ottanut kantaa sosiaaliseen ja taloudelliseen eriarvoisuuteen. Hän on vastustanut kuolemanrangaistusta ja maamiinoja. Yhdysvaltain presidentinvaaleissa vuonna 2016 hän kannatti Bernie Sandersia. 1990-luvun puolivälissä Earle pääsi eroon pitkään kestäneestä huumeriippuvuudesta. Hänen ensimmäinen studioalbuminsa Guitar Town (1986) myi kultaa Yhdysvalloissa ja platinaa Kanadassa. Guitar Town nousi Billboardin country-albumien ykköseksi ja toi kaksi Grammy-ehdokkuutta
Kyminlinnan taistelu

8. huhtikuuta 1918 Kyminlinna, Kymi punaisten torjuntavoitto ja saksalaisten vetäytyminen Osasto Brandenstein Kymenlaakson punakaarteja n. 300 800–1 000 5 kaatunutta 18 kaatunutta Kyminlinnan taistelu oli nykyisin Kotkan kaupunkiin kuuluvan Kymin pitäjän Hovinsaaressa 8. huhtikuuta 1918 käyty Suomen sisällissodan taistelu, jossa olivat vastakkain Osasto Brandensteinin saksalainen jalkaväki sekä useat Kymenlaakson punakaartit. Saksalaiset yrittivät vallata punaisten tukikohtanaan käyttämän Kyminlinnan linnoituksen, mutta muutaman tunnin taistelun jälkeen he joutuivat vetäytymään. Kyseessä on ainoa Kyminlinnan linnoituksessa käyty taistelu. 1800-luvun alussa valmistunut Kyminlinna toimi sisällissodan aikana Kymenlaakson punaisten tukikohtana. Linnoituksessa koottiin punakaartien osastoja sekä annettiin sotilaskoulutusta. Huhtikuun 7. päivänä nousi Loviisan Valkossa maihin Otto von Brandensteinin johtama 2 500 sotilaan vahvuinen prikaati, jonka pääjoukko lähetettiin seuraavana päivänä Lahteen. Ryhmästä irroitettiin pienempi osasto, joka puolestaan suuntasi kohti Kotkaa. Kahdesta polkypyöräkomppaniasta, konekiväärikomppaniasta ja tykkipatterista koostuneen ryhmän tarkoituksena oli suojata prikaatin itäinen sivusta sekä tiedustelutoiminta Kotkaan suunniteltuja merikuljetuksia varten
Dasatinibi

D(US) Dasatinibi (C22H26SN7ClO2) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tyrosiinikinaasientsyymin inhibiittori ja sitä käytetään lääketeiteessä eräiden leukemiatyyppien hoitamiseen. Dasatinibi on Bristol-Myers Squibbin kehittämä. Dasatinibin vaikutusmekanismi perustuu siihen, että se sitoutuu syöpäsolujen tyrosiinikinaasientsyymiin ja toimii sen inhibiittorina. Tämän seurauksena syöpäsolujen kasvu estyy. Dasatinibi metaboloituu maksassa aktiiviseksi metaboliitiksi. Yhdiste sitoutuu tyrosiinikinaasin aktiiviseen konformaatioon. Dasatinibia voidaan käyttää kroonisen myelooisen leukemian ja akuutin lymfoblastisen leukemian hoidossa, erityisesti mikäli sairaus on ossoittautunut imatinibihoidolle resistentiksi. Aineen käyttöä myös muiden syöpien hoitoon tutkitaan. Dasatinibin annostus on 100–140 mg kerran päivässä ja lääke imeytyy parhaiten happamista olosuhteista. Yhdysvalloissa lääke hyväksyttiin markkinoille vuonna 2005. Dasatinibin mahdollisia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus ja oksentelu, pääkivut, lihaskivut, turvotus, ripuli, ihottuma ja lisääntynyt verenvuoto
Viikin tropiikki-instituutti

Viikin tropiikki-instituutti (Vitri) on vuonna 2002 perustettu Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan metsätieteiden laitoksen osa. Tropiikki-instituuttia johti pitkään professori Olavi Luukkanen. Hänen jälkeensä on johtajana toiminut professori Markku Kanninen. Instituutin juuret ovat Thaimaan kanssa tehdyssä yhteistyössä, joka alkoi 1980.
Arto Mansala

Arto Olavi Mansala (s. 7. marraskuuta 1941 Kuopio) on suomalainen diplomaatti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulussa 1960 ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta 1965. Lisäoppia hän hankki opintomatkoilla Itävaltaan 1965 ja Ranskan Cannesiin 1966 sekä tutkijana Yhdysvalloissa Harvardin yliopiston Center for International Affairs -keskuksessa 1980–1981. Mansala on ollut suurlähettiläs Budapestissä 1985–1989, Pekingissä 1989–1992, Moskovassa 1993–1996 ja Bonnissa 1996– 1999 ja 1999 - 2001 Berliinissä. Palattuaan kotimaahan hän oli ulkoasiainneuvos ulkoministeriön poliittisella osastolla 2001–2002, alivaltiosihteeri 2002–2003, valtiosihteerin sijainen kesän 2003 ja valtiosihteeri syyskuun alusta 2003. Mansala jäi eläkkeelle vuonna 2008.
Transylvania University

Transylvania University on pieni yksityinen yliopisto Yhdysvaltojen Kentuckyn osavaltion Lexingtonissa. Se kuuluu nykyisin protes­tanttiseen Disciples of Christ -⁠liikkeeseen, joka on saanut alkunsa vasta yliopiston perustamisen jälkeen. Vuonna 1780 perustettu Transylvania University on yksi Yhdys­valtojen 20 vanhimmasta korkea­koulusta. Perinteikkään yliopiston kuuluisiin alumneihin kuuluu kaksi Yhdys­valtojen presidenttiä, kaksi korkeimman oikeuden tuomaria, 50 senaattoria, 101 edustajain­huoneen jäsentä, 36 kuvernööriä ja monia muita merkkihenkilöitä. Yliopiston nimi juontaa Pennsylvanian Transylvaniaksi kutsutusta läntisestä siirto­kunnasta (suom. metsien takainen), jonka alueesta muodostettiin vuonna 1792 valtaosa Kentuckyn osa­valtiosta. Nykyisin Transylvania University tarjoaa opinto-ohjelmia 36 pää­aineessa. Vuonna 2016 U.S. News & World Report -⁠lehden rankingissä se sijoitettiin 75. tilalle parhaiden yhdysvaltalais­yliopistojen joukossa. Lexingtonissa toimii myös suuri Kentuckyn yliopisto
Songbun

Tarkennus: Pääasiassa lähteetön Songbun (hangul: 성분; hanja: 成分; uudistettu latinisaatio: seongbun) on Pohjois-Koreassa vallitseva kastilaitosta muistuttava yhteiskuntaluokkajärjestelmä. Sen mukaan ihmiset jaetaan karkeasti kolmeen ryhmään: puolueen suosimat, tavalliset ihmiset ja "vihamieliset". Puolueen suosimat saavat parhaat työpaikat ja asunnot. Songbun-järjestelmän loi 1950- ja 1960-luvuilla Pohjois-Korean ensimmäinen johtaja Kim Il-sung. Pohjois-Korean hallitus kiistää ihmisten suosimisen ja syrjimisen syntyperän perusteella. Songbun-järjestelmä on rapautunut 1990-luvun nälänhädän ja talousuudistuksen takia. Vuonna 1958 pitämässään puheessa Kim Il-sung jaoitteli Pohjois-Korean väestön kolmeen pääryhmään, jotka olivat myötämieliset, häilyvät ja vihamieliset. Vihamielisinä Kim piti niitä, jotka olivat korkeissa asemissa Japanin hallitessa maata 1900-luvun alku­puolella. Samaan kastiin kuuluivat entiset Etelä-Korean sotilaat. Vihemielisiä olivat virkamiehet, kauppiaat, ennustajat, samaanit, viihdyttäjänaiset, ja vastaavat. Myös varakkaita maanomistajia Kim piti alimpaan kastiin kuuluvina. Aivan pohjimmaiset, noin prosentti kansasta, joutuivat työleireille