nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
MIDI

MIDI (lyhenne englannin kielen sanoista Musical Instrument Digital Interface, joka tarkoittaa musiikkisoittimien digitaalista liitäntää tai rajapintaa) on tekninen standardi tiedonsiirtojärjestelmälle, joka on suunniteltu välittämään viestejä elektronisten musiikkilaitteiden välillä. MIDI mahdollistaa esimerkiksi tietokoneiden, syntetisaattoreiden, äänikorttien ja rumpukoneiden välisen viestinnän ja tiedonvaihdon. Myös useat soittamisen opetteluun käytetyt ohjelmistot kuten Guitar Pro ja TuxGuitar, sekä nuotinnusohjelmistot kuten Sibelius, Rosegarden, MuseScore, Dinothesus ja Finale, hyödyntävät MIDI-rajapintaa. General MIDI on standardi MIDI-laitteiden yhtenäistämiseksi. Lähinnä General MIDI määrittää eri soitinäänet ja niiden sijainnin; esimerkiksi yleensä rummut/perkussiot ohjataan kanavalla 10. Itse MIDI voi ohjata melkoisen määrän eri toimintoja. Nykyisin yleisesti käytössä ovat tietokoneissa VST-instrumentit ja -efektit. Niitä ohjataan joko MIDI:llä tai sekvensseri-ohjelman automaatio-toiminnolla. Sekvensseriin voi nykyisin syöttää nuottidataa vaikkapa pelkästään kanavalla yksi. Sekvenseriohjelmassa näitä kanavia tai raitoja voi olla esimerkiksi 48, tai rajattomasti, riippuen tietokoneen tehosta. Yleisimpiä MIDI-sekvenssereitä ovat Cubase, Reason, Ableton Live, Reaper, SONAR, FL Studio sekä LMMS. 1970-luvun lopulla elektroniset musiikintekovälineet alkoivat yleistyä niiden hinnan laskemisen seurauksena
Jere Lahti

Jere Kaleva Lahti (3. helmikuuta 1943 Kälviä – 30. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, vuorineuvos ja kokoomuksen kansanedustaja kaudelta 2003–2007. Lahti oli koulutukseltaan ekonomi. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 2005–2008. Lahti aloitti työuransa SOK:ssa tukkumyyjäharjoittelijana vuonna 1963 ja eteni aina SOK:n pääjohtajaksi asti. Hän oli pääjohtaja vuosina 1988–2002 ja uudisti yritystä ja sen toimintaa.
Hugo Schmeisser

Hugo Schmeisser (24. syyskuuta 1884 – 12. syyskuuta 1953) oli saksalainen asesuunnittelija, joka tunnetaan konepistoolin ja rynnäkkökiväärin kehittäjänä. Hän työskenteli isänsä Louis Schmeisserin kanssa Bergmannin asetehtaalla ja kehitteli ensimmäisen konepistoolin prototyypin 1916. Ase, joka otettiin käyttöön 1918, sai nimen Bergmann MP18/I tehtaan omistajan Theodor Bergmannin mukaan. Vuonna 1921 Schmeisser palkattiin Haenelin tehtaalle pääjohtajaksi, jossa hän kehitteli MP18/I:tä sodasta saatujen kokemusten pohjalta. Tärkein muutos oli siirtyminen Parabellum-pistoolin 32-patruunaisesta rumpulippaasta 20 tai 32 patruunan tankolippaaseen. Bergmanin myöhempiä MP28-versioita käytettiin ympäri maailmaa. Englannissa valmistettiin 1940-luvun alussa muutaman tuhannen kappaleen erä MP28:n kopiota Lanchester-nimellä. Aseet olivat laivaston käytössä 1960-luvun alkuun asti. Suomessa asetta käytettiin muun muassa Suojeluskunnan aseistukseen 7,65 × 21 mm Parabellum -kaliiperisena, sekä myöhemmin talvi- ja jatkosodassa tyyppinimikkeellä 900 KP SCHMEISSER. Sitä myös valmistettiin pieni erä Leonard Lindelöfin konetehtaassa
Otto Strasser

Otto Strasser (myös muodossa Straßer) (10. syyskuuta 1897 Bad Windsheim, Saksan keisarikunta – 27. elokuuta 1974 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen poliitikko ja kansallissosialistisen puolueen vasemmistosiiven jäsen, joka hylkäsi Adolf Hitlerin ajatukset ja perusti oman puolueryhmänsä. Hän joutui pakenemaan maasta 1938 ja pääsi palaamaan 1955. Strasser pyrki vielä uudestaan politiikkaan, mutta hänen puolueensa ei menestynyt vuoden 1957 vaaleissa. Otto Strasser syntyi katoliseen virkamiesperheeseen Baijerissa. Hän suunnitteli uraa lakimiehenä, kun ensimmäinen maailmansota syttyi 1914. Hän haavoittui useita kertoja neljän vuoden aikana länsirintamalla. Hän palasi Baijeriin tykistön luutnanttina. Strasserista tuli sodan jälkeen sosialisti, joka kuitenkin halveksi kapitalismin ohella marxilaisuutta ja sen näkemyksiä luokkataistelusta. Hän ajatteli, että kaikkien saksalaisten, sekä työläisten että porvariston, pitäisi yhteistuumin toimia valtionsa hyväksi. Strasser liittyi vuonna 1925 Saksan kansallissosialistiseen puolueeseen, jossa hänen veljensä Gregor Strasser oli ollut jo vuosia
Salasana

Salasana on keino todentaa käyttäjiä salaisen tiedon avulla. Salasana pidetään salassa niiltä, joille salattavan kohteen käyttö ei ole sallittua. Esimerkiksi sodissa on käytetty salasanoja sallimaan pääsy vartiopaikalle vain tietyille henkilöille. Tässä käytössä Suomen puolustusvoimissa puhutaan tunnussanasta. Nykyään salasanoja käytetään suojaamaan esimerkiksi tietokonejärjestelmiä, matkapuhelimia, TV-vastaanottimen asetuksia, pankkiautomaatteja ja muita henkilökohtaisia asioita. Nimestään huolimatta salasanan ei tarvitse aina olla sana, vaan se voi myös olla kokonainen lause tai pelkistä numeroista koostuva PIN-koodi. Salasana pitää vaihtaa jos tiedetään tai epäillään salasanan joutuneen vääriin käsiin. Lisäksi jos samaa salasanaa on käytetty eri paikoissa myös niissä salasana on vaihdettava. Ensimmäinen tietokoneen salasana otettiin käyttöön todennäköisesti vuonna 1961 MIT:n osituskäyttöjärjestelmässä CTSS (Compatible Time-Sharing System), jossa käyttäjä sai varata suuren keskustietokoneen omaan käyttöönsä tietyksi ajaksi, esimerkiksi neljäksi tunniksi viikossa. CTSS pyöri IBM:n 7090-sarjan tietokoneella, jota komennettiin kirjoituskonetta muistuttavilla päätteillä, joissa oli näppäimistö, mutta ei näyttöä vaan paperitela kuten kaukokirjoittimessa. Jokaisella käyttäjällä oli järjestelmään tallennettuna omat yksityiset tiedostonsa, jotka Fernando J. Corbatón työryhmä suojasi käyttäjätunnuksella ja salasanalla
Niilo Yli-Vainio

Niilo Antti Johannes Yli-Vainio (23. helmikuuta 1920 Alahärmä – 16. marraskuuta 1981 Espanja) oli suomalainen saarnaaja, kansainvälinen evankelista ja kirjailija. Yli-Vainio oli 1970-luvun ja 1980-luvun alun tunnetuin helluntailainen saarnaaja Suomessa. Yli-Vainion suurkokoukset alkoivat kesällä 1977, mitä ennen hän oli toiminut 30 vuotta saarnaajana helluntailiikkeen piirissä. Lapuan urheiluhallissa 1977 järjestetyt herätyskokoukset muodostuivat käännekohdaksi. Yli-Vainio herätti huomiota parantumisihmeillä. Tunnusmerkillistä kokouksille oli esirukousjakso, jonka aikana ihmiset kaatuivat rukouksen vaikutuksesta. Kokouksissa Yli-Vainio korosti sanomaa Jumalan rakkaudesta, anteeksiannosta ja henkilökohtaisen uskon elämää muuttavasta vaikutuksesta. Henkilökohtaisen uskonelämän lisäksi Yli-Vainion liike kosketti myös yhteiskunnallista elämää. Vuonna 1980 Yli-Vainio organisoi "olutmarssin", johon osallistui noin 10 000 mielenosoittajaa. Tavoitteena oli palauttaa keskioluen myynti alkoholiliikkeisiin
Valkoinen kääpiö

Nimeäminen · LuokitteluKehitys · HR-kaavio · NukleosynteesiTähtijärjestelmä · EksoplaneettaLuettelot tähdistä Synty · Prototähti · Esipääsarja · PääsarjaHorisontaalihaara · AsymptoottihaaraEsiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumuWolfin–Rayetin tähti · ValesupernovaSupernova · Hypernova Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)Hyperjättiläinen O · B · A · F · G · K · MBariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · HeliumplaneettaNeutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko Alfareaktio · Kolmialfareaktio · HeliumleimahdusHiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · PlaneettaTähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · TähdistöAuringon ominaisuudet Valkoinen kääpiö on tiivis tähti, jonka koko on Maan suuruusluokkaa ja massa tähden suuruusluokkaa. Valkoisen kääpiötähden tiheys ja painovoima pinnalla ovat valtavia. Valkoinen kääpiö syntyy, kun Auringon massan luokkaa oleva punainen jättiläinen muuttuu epävakaaksi ja sinkoaa ulko-osansa pois planetaariseksi sumuksi. Jäljelle jää enimmäkseen heliumista ja ehkä myös hiilestä ja hapesta koostunut kuuma ydin, jossa ydinreaktiot ovat lakanneet. Ydin on luhistunutta eli degeneroitunutta ainetta, joissa atomit ovat romahtaneet kasaan, koska niiden elektroniverho on rikkoutunut suuressa paineessa. Jos valkeaan kääpiöön virtaa massaa (niin että sen massa ylittää Chandrasekharin rajan 1,4 Auringon massaa), koko kääpiötähti räjähtää supernovana. Valkoinen kääpiö saa alkunsa tähdestä, jonka massa on alle 8 (5–9) Auringon massaa. Ydinreaktioiden päättyessä tähden ytimessä kaasun paine laskee, jolloin painovoima vetää ytimen kasaan ja tiheys nousee. Lopulta tiheys on niin suuri (miljoonia kiloja kuutiometriä kohti), että atomien elektroniverhot valkoisen kääpiön sisäosissa särkyvät eli aine degeneroituu. Tunnettuja valkoisia kääpiöitä ovat muun muassa Sirius B, joka on läpimitaltaan noin 10 000 km ja Procyon B. Raskaammissa, yli 1,44 Auringon massaisissa tähdissä degeneraatiosta aiheutuva paine ei riitä vastustamaan painovoimaa, vaan ne luhistuvat joko neutronitähdiksi tai mustiksi aukoiksi. 1,44 Auringon massaa sanotaan Chandrasekharin massaksi (tai rajaksi)
Kimolan kanava

Kimolan kanava on noin 5,5 kilometriä pitkä Kymijoen vesistössä sijaitseva kanava. Pohjois-Kymenlaaksossa Iitin kunnan ja Kouvolan kaupungin (ennen vuoden 2009 kuntaliitosta Jaalan kunnan) rajalla sijaitseva kanava oikaisee niin sanotun Kymijoen mutkan ja ohittaa Vuolenkosken ja Mankalan voimalaitokset lyhentäen vesimatkaa lähes 30 kilometriä. Kanava rakennettiin alkujaan helpottamaan puutavaran uittoa Päijänteeltä Kymijoen varren tehtaisiin. Uittokanavan rakennus aloitettiin 1962 ja vihittiin käyttöön 1966. Kanavaa alettiin kunnostaa veneilyä varten vuonna 2018, ja se avattiin vesiliikenteelle 3. elokuuta 2020. Kanavan rakentaminen aloitettiin vuonna 1962 ja se vihittiin käyttöön elokuussa 1966. Uittopuomien ja muiden rakenteiden viimeistely jatkui kuitenkin vuoteen 1969 asti. Rakennuttajana oli silloinen Tie- ja vesirakennushallitus. Kaksi 30 tonnin nosturia toimitti Valmetin Rautpohjan tehdas Jyväskylästä. Seitsemän kilometriä pitkä Kimolan kanava yhdistää Konniveden ja Pyhäjärven Kymijoen yläjuoksulla. Kanavan länsipää on Iitin Koskenniskassa ja itäpää Kouvolan Kimolassa
Paleontologia

Paleontologia on geotieteiksi kutsuttujen luonnontieteiden osa-alue, joka tutkii Maan muinaisaikojen elämää ja sen kehitystä. Tutkimuskohteena ovat erityisesti fossiilit, joiden perusteella voidaan rekonstruoida yksittäisiä eliöitä, niiden edustamien lajien evolutiivisia kehityslinjoja ja joskus jopa kokonaisia ekosysteemejä. Paleontologian lähitieteitä ovat geologia ja biologia. Termi tulee kreikan kielestä: παλαιός (palaios) tarkoittaen "vanha, muinainen", ὄν, ὀντ- (on, ont-), tarkoittaen "olento" ja λόγος (logos), tarkoittaen "tutkimus". Paleontologia tutkii elämän historiaa erityisesti fossiilien avulla. Vaikka se tutkiikin elämää, se luokitellaan yleensä geologian haaraksi. Muinaista elämää ei pysty kunnolla tutkimaan, ellei tunne myös kivien ikää ja rakennetta. Paleontologia voidaan jakaa useisiin osa-alueisiin. Paleozoologia tutkii muinaisia eläimiä, paleobotaniikka kasveja ja palynologia muinaisia itiöitä, siitepölyä ja mikrobeja. Mikropaleontologian tutkimusaiheena puolestaan ovat mikroskooppiset fossiilit. Paleontologian avulla voidaan myös selvittää muinaisina aikoina tapahtuneita muutoksia maapallon ilmastossa. Tätä paleontologian osa-aluetta kutsutaan paleoklimatologiaksi
Halukkaiden koalitio

Halukkaiden koalitio oli kansainvälinen liittouma joka tuki Yhdysvaltoja ja Britanniaa Irakin sodassa 2003–2011. Julkisesti liittoumaan liittyi 49 maata. Yhdysvaltain silloisen ulkoministerin Colin Powellin mukaan liittoumaan kuului monia muitakin maita, jotka eivät kuitenkaan julkisesti tahtoneet sitä tunnustaalähde? Koalitioon kuuluneiden 49 maan nimet julkaistiin alun perin Valkoisen talon lehdistötiedotteessa 21. maaliskuuta 2003 Kaikki 49 koalitioon kuuluneet valtiot antoivat panoksensa sotaan joko suoraan sotilaallisiin operaatioihin osallistumalla, logistisen ja tiedustelun perustuvalla avulla, lähettämällä kemiallisten ja biologisten aseiden torjuntaryhmiä, myöntämällä ylilentooikeuksia, humanitaarisen ja jälleenrakennusavun kautta tai antamalla hankkeelle poliittisen tuen. Yhdysvaltain presidentti Obama ilmoitti 21. elokuuta 2011 Yhdysvaltain sotatoimien olevan ohi Irakissa. Britannia veti viimeiset joukkonsa pois Irakista 22. toukokuuta 2011
Saksan liittopäivät

Hallitus (324) Oppositio (412) Teemasivu:Politiikka Saksan liittopäivät (saks. Deutscher Bundestag) eli maan parlamentti perustettiin liittotasavallan perustuslain laatimisen yhteydessä 1949. Se on Weimarin tasavallan valtiopäivien seuraaja. Liittopäivät kokoontui vuoteen 1999 Bonnissa, tämän jälkeen Valtiopäivätalossa Berliinissä. Viimeisimmät liittopäivävaalit järjestettiin 26. syyskuuta 2021. Vaaleissa sekä SPD että vihreät nostivat selvästi kannatustaan, kun taas CDU/CSU-koalitio koki historiansa huonoimman tuloksen. Tulosten pohjalta Saksaan muodostettiin ensimmäinen niin kutsuttu "liikennevalohallitus" liittovaltiotasolla. Termi liikennevalohallitus tulee puolueiden väreistä. SPD edustaa punaista, FDP keltaista ja Vihreät vihreää. FDP ilmoitti eroavansa hallituksesta 6. marraskuuta 2024, koska puolue ei voinut hyväksyä hallituksen talouspolitiikkaa
Armeijakenraali (Yhdysvallat)

"Armeijakenraali", General of the Army, on Yhdysvaltain maavoimien korkein sotilasarvo, joka vastaa Suomessa lähinnä sotamarsalkkaa. Ilmavoimissa vastaava sotilasarvo on General of the Air Force, ilmavoimien kenraali ja laivastossa Fleet Admiral, laivastoamiraali. Arvoja käytetään lähinnä erityisenä erikseen myönnettävänä arvonimenä tai se voi olla puolustushaarojen komentajien arvo. Merijalkaväellä ja rannikkovartiostolla ei ole vastaavia sotilasarvoja. Yhdysvaltain kongressi perusti General of the Army -arvon 25. heinäkuuta 1866 Ulysses S. Grantia varten, ja se myönnettiin symbolisesti muutamille henkilöille: Arvonimellä palkitut kenraalit käyttivät edelleen kenraalin neljän tähden arvomerkkejä. Yhdysvaltain Euroopassa olevien joukkojen ylipäällikölle ensimmäisessä maailmansodassa, kenraali John J. Pershingille, myönnettiin 1919 sotilasarvo General of the Armies of the United States, Yhdysvaltain armeijoiden kenraali. Tätäkin arvonimeä pidettiin vain symbolisena, mutta kun viiden tähden kenraalin arvo perustettiin 1944, uusien kenraaleiden päätettiin olevan Pershingiä alempiarvoisia. Vuonna 1976 presidentti Gerald Ford myönsi George Washingtonille armeijoiden kenraalin arvon, ja hänen julistettiin olevan ikuisesti Yhdysvaltain korkeinta sotilaallista arvonimeä kantava henkilö. Yksi henkilö on saanut tätä vastaavan merivoimien amiraali arvon
Tektiitti

Tektiitit eli lasimeteoriitit ovat jähmettynyttä lasimateriaalia, joka on syntynyt suurissa asteroiditörmäyksissä. Lasi voi olla läpikuultavaa tai läpinäkymätöntä. Väri vaihtelee tektiitin syntyalueen mukaan. Tektiittejä tavataan tavallisimmin suurten meteoriittikraatterien yhteydessä, vaikka ne eivät olisi välittömässä läheisyydessä. Esimerkiksi Keski-Euroopan moldaviitit liittyvät Nördlinger Ries -kraatteriin, josta niitä on singonnut ainakin 450 km:n päähän. Tektiitit ovat vaihtelevan muotoisia muistuttaen esimerkiksi pisaraa, sauvaa, nostopainoa tai lautasta. Muodot syntyvät törmäyksessä maahan ja ilmalennon aikana. Tektiitit ovat enimmäkseen piipitoista lasia, jonka on voitu päätellä syntyneen korkeissa lämpötiloissa. Tektiitit ovat lähes vedettömiä ja niistä löytyy joskus sulanutta zirkonia. Asteroiditörmäyksissä syntyy myös lasimaista impaktiittia, jonka kaltaista on ydinräjäytyksissä joskus syntyvä lasimainen trinitiitti. Hyvin pieniä mikroskoopissa näkyviä tektiittejä sanotaan mikrotektiiteiksi. Tektiitit ovat suurten meteoriittikraatterien yhteydessä tavattavia lasimaisia kappaleita
Sotamarsalkka

Marsalkka mahdollisine etuliitteineen on useissa maissa kenraalia korkeampi sotilasarvo tai arvonimi, joka myönnetään sodan aikaisista ansioista. Sana marsalkka tulee muinaisyläsaksan sanoista Marh-scalc, hevos-palvelija eli alun perin tallinhoitaja. Marsalkoista tuli monissa hoveissa arvostettuja henkilöitä. Arvon merkkinä on marsalkansauva. Gustaf Mannerheimille lahjoitettiinsotamarsalkan sauva 1933 Marsalkansauva on marsalkalle kuuluva arvon merkki. Se on tyypillisesti parisenkymmentä senttimetriä pitkä koristeltu sauva. Sauva on ontto ja se sisältää marsalkan valtakirjan. Sauvan historia juontuu Rooman valtakuntaan, mutta varsinaisesti marsalkansauvoja alkoi myöntää vasta Napoleon. Alexandre Dumas väittää tosin kirjassaan Muskettisoturien viimeiset urotyöt, että jo Ranskan kuningas Ludvig XIV olisi myöntänyt marsalkansauvoja ja että Dumas'n ehkä merkittävin sankari d'Artagnan olisi kuollut tykinkuulan osumaan juuri saamansa marsalkansauva kädessään. Suomessa suojeluskunnat lahjoittivat epävirallisen marsalkansauvan jo vuonna 1928 sisällissodan päättymisen 10-vuotispäivänä ratsuväenkenraali Gustaf Mannerheimille. Tasavallan presidentti P. E
Pimennysmuuttuja

Pimennysmuuttujat ovat muuttuvia tähtiä ja kaksoistähtiä, joiden kirkkaus vaihtelee komponenttien vuoroin peittäessä toisensa Maasta katsottuna. Merkittävämpi minimi kirkkaudessa tapahtuu, kun himmeämpi tähti peittää taakseen kirkkaamman. Lisäksi kirkkaus vähenee hieman kirkkaamman tähden peittäessä himmeämmän. Pimennysmuuttujat jaetaan niiden valokäyrän perusteella Algol-, Beta Lyrae- ja W Ursae Majoris -tyyppisiin muuttujiin. Algol-tyypin muuttujissa kirkkaus pimennyksen ulkopuolella on melkein vakio. Beta Lyrae -tyyppisissä muuttujissa kirkkaus muuttuu koko ajan. W Ursae Majoris -tyyppiset eroavat edellisistä siinä, että niissä valon minimit ovat suunnilleen yhtä syvät.
Perinnöllisyystiede

Perinnöllisyystiede eli genetiikka on perinnöllisyyttä tutkiva biologian haara. Se tutkii geenien eli perintötekijöiden rakennetta, toimintaa, muuntelua ja periytymistä. Nykyisessä muodossaan perinnöllisyystiede sai alkunsa Mendelin jo aiemmin löytämien periytymissääntöjen uudesta löytymisestä vuonna 1900 sekä myöhemmin DNA:n rakenteen ja geneettisen koodin selvittämisestä vuonna 1953. Ominaisuuksien periytymistä vanhemmilta jälkeläisille ilman ilmiön geneettisen taustan tuntemista on kuitenkin käytetty hyväksi jo esihistoriallisina aikoina esimerkiksi eläinten ja kasvien jalostuksessa. 1980-luvun puolenvälin jälkeen tapahtunut uusien molekyylibiologisten menetelmien synty on avannut mahdollisuuden DNA:n tutkimiseen suoraan ja tieteenalan voimakkaaseen kasvuun. Voimakkaimmin tähän ovat vaikuttaneet erityisesti DNA:n monistamiseen tarkoitetun polymeraasiketjureaktion (PCR) ja DNA:n sekvensointimenetelmien kehitys. Tämä on mahdollistanut muun muassa perinnöllisiä sairauksia aiheuttavien mutaatioiden entistä tehokkaamman selvittämisen sekä eläin- ja kasvijalostuksessa edullisten alleelien tunnistamisen ja lisäämisen. Myös geenitekniikan kehitys on mahdollistanut monia uusia perinnöllisyystieteen sovelluksia, tunnetuimpana ehkä muuntogeeniset elintarvikkeet ja geeniterapia. Menetelmiensä ja sovellustensa runsaudesta johtuen geneettinen tutkimus voidaan jakaa osiin usealla eri tavalla. Kenties yleisin jako perustuu siihen, millä organisaatiotasolla perinnöllisiä ilmiöitä tutkitaan. Tämän jaon mukaan geneettinen perustutkimus voidaan jakaa muun muassa seuraaviin osa-alueisiin: Perustutkimusta soveltavampia perinnöllisyystieteen osa-alueita ovat muiden muassa
Sanskrit

Sanskrit (saṃskṛta ’kokoonpantu; huoliteltu’) on indoeurooppalaisten kielten indoiranilaiseen ryhmään kuuluva kieli, joka muotoutui lopullisesti 300-luvulla eaa. Sanskrit on Intian klassinen sivistyskieli, jonka asema vastaa suunnilleen latinan ja kreikan asemaa Euroopassa. Sanskrit on siis oppineiden käyttämää huoliteltua ja täsmällistä kielimuotoa, kun taas tavallisen kansan puhumista murteista on käytetty nimitystä prakrit. Sanskrit on myös yksi Intian virallisista kielistä, ja siihen luodaan jatkuvasti uudissanoja nyky-yhteiskunnan tarpeita varten. Kielitieteessä sanskritista ja prakriteista käytetään joskus yhteisnimitystä muinaisintia. Vanhin tunnettu sanskritin muoto oli noin 1000-luvun eaa. Veda-kirjoissa käytetty veedinen sanskrit eli muinaisindoarja, joka varsinkin 1800-luvun alkupuolella samastettiin indoeurooppalaisen kantakielen kanssa. Mahābhāratassa ja muissa hindueepoksissa käytettyä kielimuotoa kutsutaan eeppiseksi sanskritiksi, jonka aikaan sanskrit oli jo kadonnut varsinaisena puhekielenä. Varhaisin sanskritin kielioppi on Pāṇinin noin 400-luvulla eaa. kirjoittama Aṣṭādhyāyī, joka kuvaa sanskritin rakenteen 3 959 säännön avulla. Pāṇinin kielioppia pidetään edelleen korkeimpana auktoriteettina kielen suhteen, ja myöhemmät kieliopit ovat lähes yksinomaan sen kommentaareja. Sanskrit on vaikuttanut useimpiin intialaisiin kieliin samalla tavoin kuin latina on vaikuttanut eurooppalaisiin
Goottilainen arkkitehtuuri

Goottilainen arkkitehtuuri on Euroopassa vallinnut arkkitehtuurin tyylikausi, joka seurasi romaanista ja edelsi renessanssityyliä. Sen juuret ovat 1140-luvun Ranskan arkkitehtuurissa, ja tyylilajin ensimmäisenä edustajana voidaan pitää Saint-Denisin luostarikirkkoa, josta tuli myöhemmin Ranskan kuninkaiden leposija. Gotiikan myötä syntyi myös goottilaiseksi luonnehdittavaa kuvanveistoa, maalaustaidetta ja taidekäsityötä. Alppien pohjoispuolella gotiikka käsitti noin vuodet 1150–1525 ja Italiassa noin vuodet 1250–1420. Britteinsaarilla varhaista gotiikan aikakautta kutsutaan nimellä Early English. Gotiikka oli vaihtelevaa, sillä sen vaiheet ja ilmentymät poikkeavat usein maakohtaisesti huomattavasti toisistaan. Goottilainen taide korosti erityisesti uskonnollisuutta. Nimitys ”gotiikka” syntyi Italiassa renessanssiaikana kuvaamaan ”barbaarien” eli goottien rakennustaidetta. Sana on vasta myöhemmin laajentunut merkitykseltään siten, että sen käsitetään tarkoittavan myös aikakauden kuvataiteita. Tyylillisiä piirteitä arkkitehtuurissa olivat korkeutta tavoittelevat kirkot, joissa pyörökaarien tilalla olivat suippokaaret koristeineen ja tornin huippuun asetettuine ristikukkasineen. Värilliset ikkunalasit lasimaalauksineen tulivat käyttöön. Myös raatihuoneita ja muitakin rakennuksia alettiin rakentaa rakennustoiminnan elpyessä
Pyhäjärvi (Tampere)

Pyhäjärvi  on Pirkanmaalla Vesilahdessa, Nokialla, Tampereella, Pirkkalassa, Lempäälässä ja Akaassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Pyhäjärvi kuuluu Pyhäjärven lähialueeseen ja se on 39:nneksi suurin suomalainen järvi. Pyhäjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistöön ja on vesistön keskusjärvi. Pyhäjärven valuma-alue on 17 073 km². Vesi laskee Pyhäjärveen kahta reittiä. Pohjoisselälle vedet tulevat Tammerkosken kautta Näsijärvestä (Näsijärven reitti), jonka valuma-alue on 7 642 km². Etelämpää Pyhäjärveen laskee Vanajavedeltä (Vanajaveden reitti), jonka valuma-alueen suuruus on 8 641 km². Jälkimmäiseen laskevat vielä idästä Längelmäveden reitti ja Hauhon reitti. Pyhäjärvi laskee Nokianvirran eli Emäkosken kautta Kuloveteen ja sieltä edelleen Kokemäenjoen kautta Pohjanlahteen. Pyhäjärvi on Pispalan Hyhkynlahdelta Vesilahden Alhonselälle mitattuna 26 kilometriä pitkä ja Tottijärven Lamminlahdelta Lempäälän Kirkkolahteen mitattuna 25 kilometriä leveä. Järven pinta-ala on 122 neliökilometriä. Järven kaarevan muodon vuoksi se ei rannasta katsoen ole missään kahdeksaa kilometriä leveämpi
Hamlet

Hamlet, Tanskan prinssi on englantilaisen näytelmäkirjailija William Shakespearen tragedia, jonka hän kirjoitti vuosien 1599–1601 välillä. Hamletia on kutsuttu Shakespearen pääteokseksi. Se on myös yksi maailman tunnetuimmista näytelmistä, ja sitä esitetään edelleen paljon. Näytelmän keskeinen teema on isän ja pojan suhde. Näytelmä tunnetaan erityisesti Hamletin monologista, joka alkaa sanoilla Ollako vai eikö, siinä pulma. Hamletin ensimmäinen painettu julkaisu on vuodelta 1602. Näytelmää esitti ensimmäisenä luultavasti Shakespearen teatteriseurue Lord Chamberlain’s Men, jonka näyttelijä Richard Burbage todennäköisesti esitti näytelmän nimiroolia ensimmäisenä. Muissa Euroopan maissa näytelmästä alettiin tehdä sovituksia 1700-luvulla. Suomessa Hamletin ensiesitys oli vuonna 1819. Näytelmästä on olemassa useita suomennoksia, joista vanhin on 1800-luvulta oleva Paavo Cajanderin suomennos. Cajanderin lisäksi näytelmän ovat suomentaneet Yrjö Jylhä, Veijo Meri ja Eeva-Liisa Manner. Englantilaisen The Sunday Times -lehden äänestyksessä Hamlet valittiin toisen vuosituhannen suurimmaksi mestariteokseksi