nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Globetel

Globetel Oy on vuonna 1997 perustettu suomalainen telekommunikaatioalan yritys. Globetelillä on asiakkaita yli 200 000 (vuonna 2021). Globetel tarjoaa ulkomaanpuhelupalveluita, toimii virtuaalioperaattorina Telian verkossa ja myy matkapuhelin- ja laiteliittymiä kuluttajille ja yrityksille. Aiemmin yritys tarjosi myös kaukopuheluita, mutta sittemmin ne poistuivat sen palveluvalikoimasta. Globetel toimii Helsingissä eikä sillä ole mitään tekemistä suuren yhdysvaltalaisen kaimansa GlobeTel Communications Corporationin kanssa. lähde? Globetel tarjosi Suomen halvimmat minuuttihinnoitellut puhelut ennen Moi Mobiilin tuloa. Globetelin liittymät on suunnattu käyttäjille, jotka arvostavat pieniä hintoja eivätkä käytä juurikaan Internet-yhteyttä puhelimessaan tai joille riittää hitaampikin nopeus. lähde?
Alma Media

Alma Media Oyj, lyh. Alma on digitaalisiin palveluihin ja julkaisutoimintaan keskittyvä suomalainen mediakonserni. Alma Median lehdet tarjoavat uutisten lisäksi tietoa elämäntyylin, työuran sekä liiketoiminnan kehittämiseen. Yhtiön liiketoiminta on laajentunut Suomesta muihin Pohjoismaihin, Baltiaan ja Keski-Eurooppaan. Alma Median tunnetuimmat julkaisut kotimaassa ovat Iltalehti, Kauppalehti ja Talouselämä sekä asuntokaupan verkkopalvelu Etuovi.com. Alma Median liikevaihto vuonna 2019 oli noin 250,2 miljoonaa euroa ja konsernin palveluksessa työskenteli noin 1 800 henkilöä, joista noin kolmannes Suomen ulkopuolella yhdeksässä eri Euroopan maassa. Alma Median osake on listattuna Helsingin pörssissä. Suurin omistaja yhtiössä on Otava, jolle Ilkka-Yhtymä myi osan omistuksestaan marraskuussa 2018. Otavan omistusosuus Almasta nousi noin 29 prosenttiin. Ilkka on edelleen suuri omistaja, omistusosuus 11 prosenttia. Kauppahinta oli noin 100 miljoonaa euroa
Kertotaulu

Kertotaulu on taulukko pienimpien kokonaislukujen tuloista eli luvuista, jotka saadaan kertomalla ne keskenään. Tavallisimmin kertotaululla tarkoitetaan nimenomaan lukujen 1 – 10 tulojen taulukkoa, joka nykyisin opetetaan peruskoulun toisella tai kolmannella luokalla. Näiden tulojen avulla voidaan suorittaa suurempienkin lukujen kertolaskut. Kouluissa ensimmäisenä opetettava kertotaulu.
Apple

Apple Inc. (tammikuuhun 2007 Apple Computer) on yhdysvaltalainen suuryritys, joka suunnittelee, kehittää ja myy kulutuselektroniikkaa, ohjelmistoja ja tietokoneita. Sen tunnetuimpia tuotteita ovat Macintosh-tietokoneet (”Mac”), iPhone-puhelimet, iPad-taulutietokoneet, iPod-musiikkisoittimet, Apple Watch -älykellot, Apple TV -mediasoittimet, iMovie-videomuokkausohjelma sekä laitteilleen kehittämät macOS-, iOS- , watchOS- ja tvOS-käyttöjärjestelmät. Applen perustivat Steve Jobs, Steve Wozniak ja Ronald Wayne 1. huhtikuuta 1976 nimellä Apple Computer. Wayne vetäytyi pian tämän jälkeen. Yrityksen nimen keksi Steve Jobs palattuaan töistä omenafarmilta, jossa tämä toisinaan työskenteli. Jobsin korvissa Apple kuulosti ”hauskalta, henkevältä eikä uhkaavalta”. Lisäetuna Apple tuli aakkosissa ennen Ataria. Wozniak oli käyttänyt osituskäyttöjärjestelmää ja halusi oman tietokoneen, jolloin hän päätti suunnitella oman. Wozniak suunnitteli ja rakensi tietokoneen (Apple I), jota hän esitteli tietokonekerhon jäsenille ja Jobs ehdotti tietokoneen myymistä kerhon jäsenille. Yritys perustettiin tämän jälkeen
Mestarien liiga

Mestarien liiga (engl. UEFA Champions League) on Euroopan jalkapalloliiton järjestämä vuosittainen jalkapallokilpailu Euroopan eri maiden korkeimpien sarjatasojen parhaimmille joukkueille. Liigaa on pelattu kaudesta 1992–1993 lähtien syksyllä alkavana ja yleensä toukokuussa päättyvänä. Mestarien liigan edeltäjä oli kaudesta 1955–1956 pelattu Euroopan Cup. Kilpailu aloitettiin kahdeksan joukkueen voimin, ja sitä laajennettiin sittemmin 16 seuran laajuiseksi. Mestarien liigan luomisen taustalla oli etenkin maanosan suurseurojen halu lisätä keskinäisten ottelujen määrää. Toisaalta ne halusivat vähentää vanhassa cup-muotoisessa kilpailussa alati vaaninutta varhaisen putoamisen riskiä. Jotkut jalkapallon ystävät ovat arvostelleet liigaa liiallisesta kaupallisuudesta. Toisaalta on arvioitu, että ratkaisulla estettiin eurooppalaisten huippuseurojen siirtyminen pelkän ylikansallisen keskinäisen sarjan pelaamiseen, jolloin ne olisivat hylänneet kansallisiin jalkapallokilpailuihin osallistumisen. Mestarien liigan voittaja edustaa Eurooppaa seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Aiemmin kilpailun voittaja osallistui Intercontinental Cupiin. Voittaja pelaa myös UEFA Super Cupin
Wanaja Festival

Wanaja Festival on Hämeenlinnan keskustassa sijaitsevassa Linnanpuistossa järjestettävä musiikkifestivaali. Tapahtuma on järjestetty heinäkuussa vuodesta 2004 lähtien ja se on kaksipäiväinen. Esiintymässä on ollut valtakunnallisesti tunnettuja yhtyeitä ja laulajia. Varsinaisen festivaalin lisäksi järjestetään jatkoklubit. Wanaja Festivalin 10-vuotisjuhlavuosi. Vuonna 2014 festivaaleilla kävi kolmen päivän aikana 24 500 kävijää,mikä oli tapahtuman ennätysyleisö. Wanaja Festivalin 15-vuotisjuhlavuosi. Ei järjestetty koronaviruspandemian takia.
Tansania

Tansanian sijainti Afrikassa (merkitty vaaleansinisellä ja tummanharmaalla) ja Afrikan unionissa (merkitty vaaleansinisellä). Kesto: 52 sekuntia.0:52 Tansania (swahiliksi ja engl. Tanzania), virallisesti Tansanian yhdistynyt tasavalta (swahiliksi Jamhuri ya Muungano wa Tanzania, engl. United Republic of Tanzania) on noin 62 miljoonan asukkaan valtio Itä-Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat Kenia, Uganda, Ruanda, Burundi, Kongon demokraattinen tasavalta, Sambia, Malawi ja Mosambik. Idässä Tansania rajoittuu Intian valtamereen. Tansaniaan kuuluu lisäksi Sansibarin saaristo. Nykyinen Tansanian valtio muodostui Tanganjikan valtion ja Sansibarin yhdistyessä vuonna 1964. Maan pääkaupunki siirtyi virallisesti vuonna 1996 Dar es Salaamista Dodomaan, mutta monet hallintovirastot sijaitsevat edelleen Dar es Salaamissa. Tansanian rannikolla on pieni tasanko. Keskiosassa maata on ylätasankoa ja pohjoisessa sekä etelässä ylänköalueita 900–1 500 metrin korkeudessa
Analyyttinen jono

Analyyttinen jono on lukujono, jonka n:s termi eli yleinen termi 𝑎𝑛 on ilmoitettu indeksin n lausekkeena. Esimerkki: Jonossa (...0, 2, 4, 6,...) yleinen termi on 𝑎𝑛=2𝑛,𝑛∈𝑍. Analyyttisesti merkittynä jono on (2𝑛),𝑛∈𝑍.
Tekstiviesti

Tekstiviestit (lyhenne SMS, engl. short message service) ovat lyhyitä viestejä (alun perin enintään 160 merkkiä), joita lähetetään matkapuhelinverkossa tyypillisesti matkapuhelimesta toiseen. Viestit välitetään tekstiviestikeskuksen kautta, joka pitää viestin tallessa, kunnes kohdematkapuhelin on taas verkossa. Tekstiviestit synnyttivät täysin uudenlaisen kulttuurin 1990-luvun loppupuolella, kun ihmiset pystyivät lähettämään toisilleen nopeita tiedonantoja ilman soittamista ja riippumatta kellonajasta. Tekstiviestien rajoitetun pituuden takia syntyi uusia lyhenteitä, joista jotkut ovat päässeet normaalikirjoitukseenkin asti. Tekstiviestit muistuttavat eräiltä osin Internetin sähköpostia ja pikaviestejä. Tekstiviestien suosio oli Suomessa huipussaan vuonna 2012. Tekstin siirtäminen radioyhteyden avulla ei ole sinänsä kovin uutta, sillä viestejä välitettiin kirjain kerrallaan Morse-koodilla jo 1800-luvun lopussa, kun ensimmäisiä langattomia yhteyksiä pystyttiin muodostamaan, mikä oli esimerkiksi ilmailussa keskeinen ilma-aluksen ja lennonjohdon välinen viestintäkeino ennen VHF-radiopuhelinverkkoja (1900-luvun alkupuoliskolla). Tuoreempi esimerkki GSM:ää edeltävältä ajalta on hakulaitteiden näyttöön välitettävä aakkosnumeerinen tieto. Kun GSM-järjestelmää alettiin yhteiseurooppalaisena hankkeena suunnitella 1980-luvun alussa, oli elektroniikka saavuttanut tason, jossa pienet vähän virtaa kuluttavat tekstinäytöt olivat mahdollisia ja mikroprosessoritekniikan avulla radiolaitteisiin pystyttiin integroimaan tarpeeksi älykkyyttä uusien mutkikkaidenkin toimintojen toteuttamiseksi. Tarvittiin vain oivallusta ja tahtoa ottaa myös tekstiviestintä osaksi matkapuhelinjärjestelmää. Lisäksi se piti tehdä järkevällä tavalla teknisesti ja osata ottaa huomioon, että paitsi tekstiviestien vastaanotto (kuten hakujärjestelmissä), myös sanoman kirjoittaminen matkapuhelimella tuli olla mahdollista
Myoni

Myoni (tunnus µ tai μ−) on elektronin kaltainen alkeishiukkanen, joka kuuluu leptoneihin. Sen sähkövaraus on −1 e ja spin ½ eli samat kuin elektronilla. Myonin massa on verrattuna elektronin massaan kuitenkin noin 207-kertainen, noin 105,7 MeV/c2. Myoni kuuluu aineen toiseen perheeseen, eikä se ole vakaa hiukkanen. Toiseen perheeseen kuuluu myonin (μ) lisäksi lumo-kvarkki (c), outo-kvarkki (s) ja myonin neutriino. Myonin keskimääräinen elinikä on 2,2 mikrosekuntia, joka on kuitenkin huomattavasti enemmän kuin useimmilla muilla epävakailla hiukkasilla. Myoni hajoaa heikon vuorovaikutuksen mahdollistamana elektroniksi ja kahdeksi neutriinoksi.lähde? Antimyoni on myonin antihiukkanen, jolla on yhtä suuri massa ja spin mutta vastakkainen sähkövaraus, +1 e. Myonia vastaavaa neutriinoa kutsutaan myonin neutriinoksi.lähde? Carl David Anderson ja Seth Henry Neddermyer tutkivat sumukammion avulla kosmista säteilyä vuonna 1936 ja he löysivät hiukkasen, jonka massa on elektronin ja protonin massan välillä. Havainnon vahvistivat J. C
Louvre

Louvre (ransk. Musée du Louvre) on taidemuseo Pariisissa Ranskassa. Louvre on yksi maailman vanhimmista museoista ja pinta-alaltaan kolmanneksi suurin. Louvre sijaitsee aivan Pariisin kaupungin sydämessä Seinen oikealla rannalla joen ja Rue de Rivoli -kadun välissä ensimmäisessä arrondissementissa. Näyttelytilat kattavat noin 60 000 neliömetrin alueen. Louvrea on historiansa aikana käytetty linnoituksena, palatsina ja taidemuseona. Tyyliltään se on sekoitus keskiaikaista tyyliä, Ranskan renessanssia, barokkia, uusklassismia ja nykyarkkitehtuuria. Louvre on kokoelmiltaan maailman suurin ja kaikkein vierailluin taidemuseo. Louvreen on sijoitettu eräitä maailman taiteen kuuluisimpia teoksia, kuten Leonardo da Vincin Mona Lisa, Eugène Delacroix’n Vapaus johtaa kansaa ja Jacques-Louis Davidin Horatiusten vala. Vuonna 2013 museossa vieraili 9,3 miljoonaa kävijää. Louvren nimen alkuperää ei tunneta varmasti. Jotkut historioitsijat ovat ehdottaneet nimen tulevan latinan sanasta lupara, ‘susi’
Sleptoni

Hiukkasfysiikassa sleptoni on hypoteettinen leptonin bosonipartneri, jonka olemassaolon supersymmetria ennustaa. Esimerkkejäselvennä ovat: selektroni, smyoni, stau ja sneutriinot.
Psykolingvistiikka

Morfologia (Muoto-oppi) · Syntaksi (Lauseoppi)Oikeinkirjoitus · Fonetiikka (Ääntöoppi)Fonologia (Äänneoppi) Stilistiikka · PragmatiikkaDialektologia · LeksikologiaHistoriallis-vertaileva kielitiedeSemantiikka KielifilosofiaKielihistoriaNeurolingvistiikkaPsykolingvistiikkaSosiolingvistiikkaKieliteknologiaKäännöstiedeDiskurssianalyysi Psykolingvistiikka on tieteenala, joka tutkii ihmisen kielen ja mielen välistä suhdetta. Psykolingvistiikkaa voidaan pitää osana sekä psykologiaa että kielitiedettä – näkökulman mukaan. Sitä pidetään usein myös soveltavana kielitieteenä. Psykolingvistiikka syntyi nykyaikaisena tieteenä 1950-luvun lopulla Yhdysvalloissa, kun sekä kielitieteilijät että psykologit alkoivat kehittää malleja, joilla voidaan kuvata ihmisen kognitiivista ja kielellistä toimintaa. Merkittäviä tutkijoita olivat muun muassa psykologi George A. Miller ja kielitieteilijä Noam Chomsky. Nykyään kielen ja ajattelun suhdetta tutkitaan suurimmaksi osaksi monilla eri tieteenaloilla ja niiden rajamaastossa, kuten filosofiassa, sosiaalipsykologiassa, viestintätieteissä, neurotieteissä, biologiassa, etologiassa ja paleolingvistiikassa, mutta tätä tutkimusta ei yleensä kutsuta psykolingvistiikaksi. Itsenäisen tieteenalan nimenä psykolingvistiikka viittaa lähinnä pohjoisamerikkalaiseen kielentutkimuksen ja psykologian perinteeseen. Psykolingvistiikassa tutkitaan kieltä osana ihmisen ajattelua ja käyttäytymistä. Sen päämääränä on oppia ihmisen ajatteluprosessin ja kielen välisistä yhteyksistä sekä ihmisen aivojen toiminnasta kieltä käytettäessä. Psykolingvistiikan keskeisiä kysymyksiä on myös lapsen kielellinen kehittyminen. Ala käyttää psykologian tavoin erilaisia kokeita ja testejä tutkimuksen tukena
Vähennyslasku

Vähennyslasku eli erotus on eräs aritmeettisista peruslaskutoimituksista. Se kuvataan miinusmerkillä −: (luetaan: ”a miinus b on yhtä kuin c”), missä a on vähennettävä, b vähentäjä ja c lukujen ero eli erotus. Vähennyslasku on yhteenlaskun käänteisoperaatio. Kun lukuun a ensin lisätään luku b ja summasta vähennetään sama b, saadaan erotuksena a: Luvun vähentäminen tarkoittaa samaa kuin sen vastaluvun lisääminen:
Näennäistiede

TiedeTieteellinen menetelmäTieteellinen selittäminen Falsifiointi, Havainto, Hypoteesi, Induktiivinen päättely, Kausaliteetti, Näennäistiede, Occamin partaveitsi, Teoria Näennäistiede eli pseudotiede (kreikan pseudo-, valheellinen, teeskentelevä) on tieteellisenä esiintyvä oppi, joka ei kuitenkaan täytä tieteellisyyden tunnusmerkkejä. Käsitteellä näennäistiede on kielteinen merkitys, koska sitä on käytetty osoittamaan, että jotakin on virheellisesti ja harhaanjohtavasti esitelty tieteeksi. Niinpä ne, joiden väitetään harjoittavan tai kannattavan näennäistiedettä, yleensä kiistävät luokittelun. Siitä, missä laajuudessa tiede voidaan erottaa näennäistieteestä luotettavalla ja puolueettomalla tavalla (rajanveto-ongelma), on erimielisyyttä. Varhaisin tieto sanan pseudoscience (pseudotiede) käytöstä englannin kielessä on vuodelta 1843. On erilaisia keinoja sen osoittamiseksi, onko tietty oppi, käsitys, menetelmä tai käytäntö tieteellinen. Tieteellisessä menetelmässä tällaisia periaatteita ovat muiden muassa toistettavuus ja intersubjektiivinen varmistettavuus. Tieteellistä menetelmää edellytetään käytettävän kaikkialla ja painottuneisuutta edellytetään valvottavan tai se eliminoitavan kaksoissokkotutkimuksilla tai riittävän suurella otannalla. Kaikki kerätyt tulokset, mukaan luettuina koejärjestelyt ja ympäristötekijät, dokumentoidaan ja julkistetaan vertaisarviointia varten, niin että tulokset voidaan joko varmistaa tai hylätä myöhemmillä kokeilla sekä määritellä muita tärkeitä tekijöitä, kuten tilastollinen merkitsevyys, luottamusväli ja virhemarginaali. 1900-luvun puolivälissä Karl Popper ehdotti falsifioitavuuden kriteeriä tieteen ja ei-tieteen erottamiseksi toisistaan. Jos ei voida suorittaa kokeita, joilla väitteet voitaisiin todeta epätosiksi, ne eivät ole tiedettä, vaan ne kuuluvat tieteen alan ulkopuolelle. Esimerkeiksi näennäistieteestä hän antoi astrologian ja psykoanalyysin
Falsifiointi

TiedeTieteellinen menetelmäTieteellinen selittäminen Falsifiointi, Havainto, Hypoteesi, Induktiivinen päättely, Kausaliteetti, Näennäistiede, Occamin partaveitsi, Teoria Falsifiointi eli falsifioiminen (< lat. falsus, 'väärä') tarkoittaa väitteen osoittamista vääräksi. Fallibilismi merkitsee Charles S. Peircen alullepanemaa tieteenfilosofista oppia, jonka mukaan kaikkia väitteitä on pidettävä periaatteessa kumoutuvina. Falsifikationismi (negativismi, kontrapositivismi tai popperilainen tieteenfilosofia) puolestaan on tieteenfilosofian paradigma, jonka tavoitteena on erottaa tiede epätieteestä ja muusta ei-tieteestä. Sen mukaan tieteellisiä ovat vain sellaiset väitteet, jotka ovat falsifioitavissa eli periaatteessa mahdollista osoittaa vääriksi joillain havainnoilla. Toisinaan näitä termejä myös käytetään synonyymeinä, mutta Peircen ja Karl Popperin näkemysten välillä on sisällöllisiä eroja. W. V. O. Quinen tiedekäsityksessä falsifiointitilanteessa muutetaan tiedeverkon kokonaisuutta siten, että siitä aiheutuu mahdollisimman vähän muutosta tieteelle kokonaisuutena. Tämä vaatii tieteen teorioiden yhteyksien tuntemista, ja tekee selitysarvoisimmista ja suurimman konsilienssin omaavista teorioista parempia kuin toisista
Induktion ongelma

Induktion ongelma on induktiiviseen päättelyyn liittyvä ongelma siitä, kuinka jonkin tapahtuman yleisyydestä voitaisiin päätellä jotain sen jatkuvuudesta. Filosofi David Hume kielsi 1700-luvulla kokonaan syysuhteen eli kausaliteetin väittämällä sen perustuvan pelkkään tottumukseen. Induktion ongelmaa selventää Bertrand Russellin kertomus, jossa erästä kanaa ruokitaan joka päivä. Joka aamu maanviljelijä astuu kanalaan ja heittelee jyviä maahan kanojen ruoaksi, joten induktiivisen tieteenkäsityksen valossa kanan kannattaa yleistää maajussin tulevan ruokkimaan häntä myös huomenna. Sen sijaan seuraavana päivänä maanviljelijä ottaakin kanan ja katkaisee sen kaulan. Russell päättelee, että ”Hienostuneempi näkemys maailman toiminnasta olisi ollut kanalle hyödyllinen”. Havaintojen käyttö on induktiivista eli yleistävää päättelyä. Se ei ole logiikassa tai matematiikassa käytettyä päättelyä. Induktiivinen päättely perustuu yleistämiseen jostakin havaintojoukosta. Jos tehdään suuri määrä havaintoja karvaisista eläimistä, ja päätellään, että karvaiset eläimet synnyttävät eläviä poikasia (eivät siis lisäänny munista), käytetään induktiivista päättelyä. Johtopäätöksiä tekevässä (deduktiivisessa eli laskujohtoisessa) päättelyssä aloitetaan joistakin alkuehdoista (premisseistä) ja edetään loogisesti johtopäätöksiin, jotka seuraavat näistä alkuehdoista. Esimerkkinä ovat seuraavat alkuehdot: Näistä voidaan tehdä seuraava johtopäätös: Deduktiivisessa päättelyssä väitteiden totuus säilyy
Lastikulttitiede

Lastikulttitiede on Richard Feynmanin alun perin kehittämä termi, jolla hän tarkoitti näennäistiedettä, jota harjoittavat toimivat pinnallisesti tieteentekijöiden harjoittamin normein mutta eivät kykene ymmärtämään tai selittämään tieteellisesti lähtökohtien ja lopputuloksen välistä syy-seuraussuhdetta.lähde? Feynman pohjasi termin antropologian tuntemaan ilmiöön lastikulttiin, jossa melanesialaiset alkuasukkaat seurasivat, kuinka sotilaat rakensivat lentokenttiä ja mitä lentokentillä tapahtui. Lentokentille alkoi ilmestyä lentokoneita, ja sotilaat näyttivät saavan kaikenlaisia hyödyllisiä tarvikkeita, joten melanesialaiset alkoivat matkia sotilaiden toimintaa. Kultti jatkui pitkälle 1970-luvulle.lähde? Feynman esitteli termin Caltechille pitämässään puheessa 1974, ja se on sekä hänen kirjassaan Surely You're Joking, Mr. Feynman! että lukuisilla verkkosivuilla.
Sähkökenttä

Sähkökenttä on sähkövarauksen (Gaussin laki sähkökentille) tai ajassa muuttuvan magneettikentän (Faradayn induktiolaki) synnyttämä fysikaalinen kenttä, joka kohdistaa voiman (todellisiin tai kuvitteellisiin) sähkövarauksiin jokaisessa avaruuden pisteessä. Sähkö- ja magneettikentät ovat sähkömagneettisen vuorovaikutuksen ilmentymiä. Sähkökenttä on vektorikenttä, eli sillä on jokaisessa avaruuden pisteessä sekä voimakkuus että suunta. Muuttuva sähkökenttä synnyttää muuttuvan magneettikentän, joka vuorostaan indusoi kentässä olevaan johtimeen sähkövirran (Faradayn induktiolaki). Johtimen muuttuva virta puolestaan synnyttää magneettikentän, joka pyrkii kumoamaan ulkoisen magneettikentän (Ampèren laki). Sähköjohtimessa kulkeva muuttuva virta (vaihtovirta) synnyttää ympärilleen muuttuvan magneettikentän, joka indusoi viereiseen johtimeen häiriövirran. Vastaavasti mikä tahansa muuttuva sähkökenttä voi aiheuttaa häiriöitä vaikutuspiirissään oleviin sähkölaitteisiin (sähkömagneettinen säteily). Sähkömagneettista säteilyä voidaan myös hyödyntää tiedonvälityksessä; radioaallot. Myös valo on sähkömagneettista säteilyä. Sähkökenttiä voidaan kuvata kenttäviivoilla, jotka sopimuksen mukaan alkavat positiivisista ja päättyvät negatiivisiin varauksiin, elleivät ne ulotu äärettömän kauas. Kenttäviivat eivät leikkaa toisiaan. Jos positiivinen ja negatiivinen sähkövaraus ovat erittäin lähellä toisiaan, niin että ne muodostavat sähködipolin, tarpeeksi kaukana niiden kentät kumoavat toisensa ja kentän voimakkuus on nolla
Kromi

Kromi on järjestysluvultaan 24. alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Cr (lat. chromium) ja CAS-numero 7440-47-3. Kromin nimesi sen vuonna 1798 Pariisissa eristänyt Louis Nicolas Vauquelin todettuaan, minkälaisen värikirjon se sai aikaan mineraalista valmistettuun liuokseen. Hän totesi myös, että smaragdin vihreä väri johtuu kromista. Nimi on johdettu kreikankielisestä sanasta χρωμα (khroma), ’väri’. Kromi kuuluu metalleihin ja on väriltään harmahtava, kiiltävä ja kova. Kromi esiintyy kahdessa allotrooppisessa muodossa: kiderakenne 20 °C:n lämpötilassa on tilakeskeinen kuutiollinen, mutta sille tunnetaan myös heksagoninen kiderakenne. Kromilla on neljä pysyvää isotooppia, joista yleisin on 52Cr, jota on 83,8 % luonnosta esiintyvästä kromista. Kromille tunnetaan myös 21 luonnossa esiintymätöntä, radioaktiivista isotooppia. Näiden massaluvut ovat välillä 42–66 ja niistä pitkäikäisin on vuonna 1940 löydetty 51Cr jonka puoliintumisaika on 27,7 päivää. Seuraavaksi pysyvin on vuonna 1952 löydetty β+-säteilijä 48Cr, jonka puoliintumisaika on 21,56 tuntia
François Boucher

François Boucher (29. syyskuuta 1703 Pariisi – 30. toukokuuta 1770 Pariisi) oli ranskalainen rokokoo-ajan kuuluisa taidemaalari, suunnittelija ja kaivertaja. Hän syntyi Pariisissa ja toimi maalari François Le Moynen oppipoikana. Suurin hänen innoittajansa oli kuitenkin maalari Jean-Antoine Watteau, jonka useita kuvia hän kaiversi.selvennä Boucher voitti Prix de Rome'n opiskelijapalkinnon ja pääsi opiskelemaan Roomaan Académie de France'en vuosiksi 1727–1731. Hän ei saavuttanut siellä ollessaan suurta suosiota, mutta palattuaan Ranskaan hänestä tuli vuonna 1734 Royal Academyn jäsen. Boucher maalasi lukuisia maalauksia, suunnitteli tapetteja, tekstiilejä ja posliineja sekä lavastuksia ja puvustuksia teattereihin. Hänestä tuli vuonna 1755 Gobelinin tapettitehtaan johtaja. Boucherilla oli keskeinen osa Ranskan kuninkaallisten asuntojen ja kaupungintalojen koristeluissa ja myöhemmin koko Euroopan koristetaiteen kehityksessä. Hän maalasi useita muotokuvia myös Ludvig XV'n virallisesta rakastajattaresta, Madame de Pompadour'sta. Vuonna 1765 Boucherista tuli ensimmäinen kuninkaallinen taidemaalari, kuninkaallisen akatemian johtaja ja kuninkaallisen posliinitehtaan suunnittelija
Citizen Kane

Citizen Kane on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka oli Orson Wellesin esikoisohjaus. Welles myös tuotti elokuvan, käsikirjoitti sen yhdessä Herman J. Mankiewiczin kanssa ja näytteli pääroolin. Citizen Kane perustuu löyhästi sanomalehtimagnaatti William Randolph Hearstin elämään. Tuotantovaiheessa elokuva tunnettiin koodinimellä RKO 281. Elokuvaa on esitetty Suomessa myös nimillä Kansalainen Kane, Citizen Kane – sensaatioiden mies ja Himo. Citizen Kane on toistuvasti valittu äänestyksissä maailman parhaaksi elokuvaksi. Elokuvalehti Sight & Soundin vuonna 2002 järjestämässä äänestyksessä sekä elokuvakriitikot että -ohjaajat valitsivat Citizen Kanen elokuvahistorian parhaaksi elokuvaksi. Elokuvan alkukohtauksessa lehtikeisari Charles Foster Kane (Orson Welles) kuolee Xanadu-linnassaan ja kuiskaa viimeiseksi sanakseen ”Rosebud” (ruusunnuppu). Tämän jälkeen nähdään uutiskatsaus, jossa kerrotaan lyhyesti ja virallisesti Kanen julkinen elämä. Reportteri Jerry Thompson (William Alland) lähtee selvittämään ”Rosebudin” merkitystä, koska hän toivoo saavansa sen avulla Kanesta inhimillisemmän kuvan. Thompson haastattelee Kanen tunteneita ihmisiä, ja takaumien kautta rakentuu kuva salaperäisestä miljonääristä
Istanbul

Koordinaatit: 41°00′45″N, 28°58′33″E Istanbul (turk. İstanbul, vuosina 667 eaa. – n. 330 jaa. Byzantion, vuosina n. 330–1930 Konstantinopoli, virallisesti nimen muutti Mustafa Kemal Atatürk vuonna 1930) on Turkin väestöltään suurin kaupunki (yli 15,3 milj. asukasta), ja maan kulttuurin, viestinnän, viihteen ja talouden keskus. Se sijaitsee maan luoteisosassa Marmaranmeren pohjukassa Bosporinsalmen molemmin puolin, pohjoisessa kaupunki ulottuu Mustallemerelle. Kaupunki ulottuu sekä Euroopan että Aasian puolelle. Istanbul oli Osmanien valtakunnan (1290–1923) pääkaupunki vuodesta 1453 alkaen. Kaupungin historialliset alueet on lisätty Unescon Maailman kulttuuriperinnön luetteloon vuonna 1985. Istanbul sijaitsee Turkin luoteisosassa ja on heinäkuusta 2004 lähtien käsittänyt entisen Istanbulin maakunnan alueen