nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Ville Väisänen (sotilas)

Ville Väisänen (17. helmikuuta 1918 Sonkajärvi – 28. kesäkuuta 1944 Tali) oli Mannerheim-ristin ritari numero 145. Rajajääkäripataljoona 2:ssa panssarintorjuntakiväärimiehenä palvellut korpraali (ylennetty korpraaliksi 18.9.1941) Väisänen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 12. heinäkuuta 1944. Ville Väisänen (MR 2, VM 2) syntyi Sonkajärvellä ja kävi neljä luokkaa kansakoulua. Hänen vanhempansa olivat maatyömies, teurastaja Juho Väisänen ja Anna Maria Martikainen. Isän kuoltua Väisänen kierteli huutolaispoikana Vänninmäen kylän taloissa, viimeksi Kotalehdossa. Vänninmäen kyläkirjassa kerrotaan Väisäsen käyneen kansakoulua hyvällä menestyksellä. Sodassa kuolivat myös hänen isoveljensä sotilassairaalassa ja pikkuveljensä tarkka-ampujan luotiin
Sofia Boutella

Sofia Boutella (s. 3. huhtikuuta 1982 Bab El Oued) on Algeriassa syntynyt ranskalainen hip-hop-tanssija, malli ja näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Niken mainoksissa. Hänen isänsä on säveltäjä ja koreografi Safy Boutella. Boutella on näytellyt muun muassa elokuvissa Kingsman: Salainen palvelu (2015), Star Trek Beyond (2016), Atomic Blonde (2017), The Mummy (2017) ja Climax (2018). Boutella syntyi Algeriassa, josta hän muutti 10 vuoden ikäisenä perheensä kanssa Ranskaan. Ennen muuttamista hän oli aloittanut tanssin opiskelun. Heti Ranskaan muutettuaan hän aloitti GRS-tanssin opiskelun. Myöhemmin hän vaihtoi tanssityylin hip-hopiin. Hänet "löysi" Blanca Li, tunnettu koreografi, joka työskenteli muun muassa Daft Punkin kanssa. Sittemmin hän teki erilaisia rooleja elokuviin ja televisiosarjoihin, kuten "Sous le soleil" ja "Les Cordier, juge et flic"
Alppienajokoira

Alppienajokoira (saks. Alpenländische Dachsbracke) eli alppienmäyräajokoira on itävaltalainen koirarotu. Se tunnetaan Ranskassa ja toisinaan myös Englannissa nimellä "alppienbassetti" (ransk. basset des Alpes, engl. Alpine Basset). Rotu muistuttaa pieniä sveitsinajokoiria, mutta on rakenteeltaan niitä hieman vankempi. Alppienajokoira on keskikokoinen, matalaraajainen, suorakaiteen muotoinen ja rakenteeltaan vankka metsästyskoira. Pää on hieman kiilamainen, kuono-osa hiukan kalloa pitempi. Kirsu on musta ja huulet kuivat. Korvat ovat suuret, pyöreäkärkiset ja leveät. Koiran turkki on kaksikerroksinen: runsasta pohjavillaa peittää vahva peitinkarva. Karvan pituus on rungossa 3–5 cm
Hermanni (nimi)

Hermanni on suomalainen asu miehen nimestä Herman. Kutsumamuoto Hermannista on Herkko. Suomalaisessa almanakassa nämä viettävät nimipäivää 12.7. Herman tulee muinaissaksan sotajoukkomiestä, sotilasta tarkoittavasta nimestä Hariman. Samaa kantaa ovat mm. espanjan Armando ja venäjän German. Suomessa muunnoksia ovat Herkon lisäksi mm. Manne, Hemmo ja Hemppo. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla kaikkiaan 9 548 Hermanni-nimistä miestä ja muutama senniminen nainen.
Berliinin raatihuone

Berliinin raatihuone (saks. Berliner Rathaus) on hallintorakennus Berliinin Mitten kaupunginosassa, Rathausstraßen varrella. Se tunnetaan punaisen tiilijulkisivunsa ansiosta paremmin nimellä Punainen raatihuone (saks. Rotes Rathaus). Berliinin senaatti kokoontuu raatihuoneella, ja siellä sijaitsevat myös senaatin kanslian sekä Berliinin pormestarin työhuoneet. Hermann Friedrich Waesemannin suunnittelema raatihuone rakennettiin vuosien 1861 ja 1869 välillä. Arkkitehtuuriltaan se edustaa pyörökaarityyliä (saks. Rundbogenstil), joka oli 1800-luvulla suosittu kertaustyyli saksankielisillä alueilla. Berliinin raatihuone rajautuu luoteessa Rathausstraßeen, koillisessa Jüdenstraßeen, kaakossa Gustav-Böß-Straßeen ja lounaassa Spandauer Straßeen. Raatihuoneen ympärille syntyi laajoja tyhjiä alueita, kun vanhan Berliinin alueella toteutettiin mittavia raivaustöitä DDR:n aikana 1950-luvulta alkaen. Tyhjät tontit alkoivat kuitenkin täyttyä 1960-luvun lopusta lähtien, kun ympäristöön valmistui Park am Ferneshturm, Rathauspassagen, Marx-Engels-Forum sekä Nikolaiviertel. Marx-Engels-Forumin ja Park am Fernsehturmin muodostamaa kokonaisuutta nimitetään nykyään myös Rathausforumiksi
Dirichlet’n konvoluutio

Dirichlet'n konvoluutio eli Dirichlet'n tulo on lukuteoreettisille funktioille määritelty matemaattinen operaatio. Operaatio muistuttaa lukujen kertolaskua, mutta lukujen sijaan operoidaan funktioilla. Laskemalla kahden lukuteoreettisen funktion konvoluutio saadaan tulokseksi kolmas lukuteoreettinen funktio. Dirichlet'n konvoluutio on siis samantyyppinen operaatio kuin muutkin konvoluutiot. Olkoon 𝑓 ja 𝑔 kaksi lukuteoreettista funktiota, jotka on siis määritelty vain positiivisille kokonaisluvuille. Olkoon 𝑛 mielivaltainen positiivinen kokonaisluku. Dirichlet'n konvoluutio 𝑓∗𝑔 määritellään seuraavasti: Tässä 𝑑|𝑛 merkitsee, että 𝑛 on jaollinen 𝑑:llä. Dirichlet'n konvoluutiossa siis lasketaan yhteen kaikki sellaiset termit, joissa kerrotaan keskenään 𝑓 ja 𝑔 sellaisilla arvoilla, joiden tulo on 𝑛. Dirichlet'n konvoluutiolla on seuraavat ominaisuudet:
Bruttokansantulo

Bruttokansantulo (BKTL) on kansantalouden tilinpidon käsite, joka kuvaa maan tuotannosta saamia tuloja. Se eroaa yleisemmin käytetystä bruttokansantuotteesta (BKT) siinä, että mukaan lasketaan ulkomailta saadut ja sinne maksetut tulot: BKTL = BKT - kotimaisten talousyksiköiden ulkomaisille talousyksiköille maksamat ensitulot + kotimaisten talousyksiköiden ulkomaisilta talousyksiköiltä saamat ensitulot. Kansantuotteen tuottamiseen osallistuneet työntekijät, raaka-aineiden toimittajat sekä sijoittajat saavat korvaukseksi tuotantotekijäkorvauksia. Kun tuotantotekijäkorvaukset lasketaan yhteen, saadaan bruttokansantulo. Huomioon otettavia tuloja: Nimellinen, Maailmanpankin arvio – miljoonissa Yhdysvaltain dollareissa (15 parasta) Ostovoimapariteetti– miljoonissa dollareissa
Luettelo Guadeloupen kunnista

Tämä on luettelo Guadeloupen departementin kunnista. Guadeloupe on Ranskan merentakainen departementti, jossa on 32 kuntaa. Entiset kunnat, jotka irrotettiin Guadeloupesta 22. helmikuuta 2007:
Olli Aulanko

Olli Sakari Aulanko (30. elokuuta 1921 Helsinki – 30. huhtikuuta 1964 Valkeakoski) oli suomalainen panssariässä, kansanedustaja ja Mannerheim-ristin ritari. Aulanko palveli jatkosodassa Panssaridivisioonan Rynnäkkötykkipataljoonassa vaunun- ja joukkueenjohtajana. Kannaksen suurhyökkäyksen aikana käydyn Kuuterselän taistelun tekojen perusteella luutnantti Aulanko nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 26. kesäkuuta 1944 numerolla 133. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa joukkueen johtaminen rohkeasti ja taitavasti. Sodan jälkeen Aulanko toimi Päivölän kansanopiston johtajana vuosina 1949–1964 sekä kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1958–1964 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän työskenteli myös Sääksmäen kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Presidentin valitsijamiehenä Aulanko oli vuosien 1956 ja 1962 vaaleissa. Hän kuoli vuonna 1964. Oppiarvoltaan hän oli valtiotieteen maisteri
Hanna Karhinen

Johanna (Hanna) Sofia Karhinen (ven. Ханна Фёдоровна Кархинен, o.s. Andelin, 16. kesäkuuta 1878 Viipuri – 27. syyskuuta 1938 Aunus) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1914–1917. Sisällissodan aikana Karhinen toimi Suomen kansanvaltuuskunnan sisäasianvaltuutettuna. Hän oli Hilja Pärssisen ohella ainoa kansanvaltuuskuntaan valittu nainen. Sodan jälkeen Karhinen jälkeen Karhinen vaikutti Yhdysvalloissa ja Neuvostoliitossa, jossa hänet teloitettiin Stalinin vainojen yhteydessä. Karhisen vanhemmat olivat Joensuussa syntynyt suutari Johan Fredrik Andelin (1851–1878) ja Heinolasta kotoisin ollut Johanna Natalia Malmström (1839–1923). Karhisen isä kuoli vain viikkoa ennen tyttärensä syntymää. Karhisen varhaisvuosista ei tiedetä paljoa, mutta hän kävi alkeis- ja kirkkokoulun Pietarissa oppien samalla venäjän kielen
Rafael Sabatini

Rafael Sabatini (29. huhtikuuta 1875 Jesi, Italia – 13. helmikuuta 1950 Adelboden, Sveitsi) oli italialais-brittiläinen kirjailija, joka kirjoitti romanttisia seikkailuromaaneja. Sabatini oppi nuorena useita kieliä isänsä ja synnyinmaansa kielen italian lisäksi. Asettuessaan seitsemäntoistavuotiaana vakituisesti Englantiin hän hallitsi jo viisi kieltä, joihin pian lisäsi kuudennen, englannin. Ryhtyessään kirjoittamaan hän valitsi kielekseen englannin, sillä hänen sanojensa mukaan: ”Parhaat tarinat kirjoitetaan englanniksi.”lähde? Sabatinin ensimmäinen romaani ilmestyi 1902, mutta vasta lähes kaksikymmentä vuotta kestäneen työskentelyn jälkeen hän kirjoitti menestysromaaninsa Scaramouche vuonna 1921. Pian sitä seurasi lähes yhtä suosittu Kapteeni Blood (Captain Blood), jonka jälkeen hänen aiemmin julkaistuja teoksiaan ryhdyttiin julkaisemaan uudelleen nopeassa tahdissa. Uudelleen julkaistuista teoksista ehkä suosituin oli Merihaukka (The Sea-Hawk), joka ilmestyi 1915. Sabatini oli tuottelias kirjailija, jolta julkaistiin romaaneja melkein vuoden välein. Vaikka myöhemmät kirjat eivät saavuttaneetkaan Scaramouchen tai Kapteeni Bloodin veroista jättisuosiota, niillä silti oli vakiintunut lukijakunta, joka tiesi voivansa luottaa tarinoiden laatuun.lähde? 1940-luvulla hän joutui hidastamaan kirjoittamistahtia vakavan sairauden vuoksi, mutta hän ei lopettanut kokonaan
Oili Vainio

Oili Vainio (oik. Vainio-Roine) (21. lokakuuta 1940 Helsinki – 15. marraskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen iskelmälaulaja, jonka paras menestys sattui 1960-luvun alkupuolelle. Hän varttui Mäntsälässä Kaanaan kylässä ja teki ensimmäisen keikkansa 16-vuotiaana paikallisen kyläorkesterin solistina. Vuonna 1960 hän pääsi Esko Könösen yhtyeen solistiksi. Veljensä, hanuristi Taito Vainion kautta hän pääsi vuonna 1961 koelauluun ja sai Toivo Kärjen vakuuttumaan taidoistaan, mikä johti ensimmäiseen levytykseen. Oili Vainion tunnetuin levytys on saksalainen tango "Tanssin sun kanssasi aamuun" (saks. Tanze mit mir in den Morgen), jonka hän levytti vuonna 1962. Samana vuonna Vainio meni Musiikki-Fazerin palvelukseen ja vähensi keikkailuaan. 1960-luvun kuluessa hän levytti 13 Toivo Kärjen sävellystä, useimmat näistä tangoja, ja Reino Helismaan sanoittamia, esimerkiksi "Tämän illan tango" ja "Katso, jo nousee kuu". 1960-luvun lopulta lähtien hän keskittyi perhe-elämään
Pekka Haarla

Pekka Rafael (Pekka R.) Haarla (3. toukokuuta 1923 Tampere – 29. elokuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, konsuli ja kokoomuksen kansanedustaja. Haarlan vanhemmat olivat tehtaanjohtaja Eino Toivo Rafael Haarla ja Elma Kaarin Laurila ja hänen isoisänsä oli tunnettu teollisuusmies Rafael Haarla. Haarla pääsi ylioppilaaksi 1942 Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui ekonomiksi 1946 Helsingin kauppakorkeakoulusta ja paperi-insinööriksi (Bachelor of Science) Syracusen yliopistosta Yhdysvalloissa 1950. 1950-luvulla hän oli perustamassa Tampereen nuorkauppakamaria. Haarla toimi Haarlan paperitehdas Oy:ssä käyttöinsinöörinä ja konttoripäällikkönä 1950–1961 ja toimitusjohtajana 1961–1964 sekä 1971–1977. Hän oli myös Haarla & Co Internationalin toimitusjohtajana vuosina 1960–1974. Haarla oli välillä Suomen teollisuuden keskusvaliokunnan pääsihteerinä Helsingissä 1964–1971. Haarla toimi myös Itävallan konsulina Tampereella vuosina 1975–1977. Hän sai konsulin arvonimen 1995
Gary Suter

Gary Lee Suter (s. 24. kesäkuuta 1964 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen maajoukkuetason NHL-jääkiekkoilija. Suter pelasi puolustajana. Juniorina hän pelasi Dubuque Fighting Saints -joukkueessa. Lukiovaiheessa edustus vaihtui Culver Military Academy -oppilaitokseen ja sitten hän eteni University of Wisconsin-Madisonin yliopistojoukkueeseen. Gary Suterin varasi NHL:ään Calgary Flames kierroksella 9 kaikkiaan 180:n joukosta vuonna 1984. Gary Suter pelasi myös Chicago Blackhawksissa ja San Jose Sharksissa. Myös Gary Suterin veli Bob ja veljenpoika Ryan Suter, sekä sisarenpoika Jeremy Dehner ovat tunnettuja jääkiekkoilijoita.
Orientalismi

Orientalismi eli orientalistiikka länsimaalaisten harjoittamaa Lähi- ja Kaukoidän yhteiskuntien, kulttuurien ja kielten tutkimusta. Edward Saidin määrittelemänä sen on alkanut tarkoittaa myös lännen tieteentekijöiden, kirjailijoiden ja taiteilijoiden luomaa ja kohdettaan sortavalla tavalla toiseuttavaa kuvaa idästä. Orientalismilla on tarkoitettu muun muassa: Alkujaan orientti ja orientalismi viittasivat vain Lähi-idän maihin, koska ennen keskiaikaa Kaukoitää ei Euroopassa tunnettu ollenkaan, mutta ajan myötä käsitteet ovat siirtyneet tarkoittamaan yhä itäisempiä alueita sitä mukaa kuin niistä on Eurooppaan tullut tietoa. Tuhannen ja yhden yön tarinat käännettiin ranskaksi 1700-luvulla, ja ne vaikuttivat länsimaiden kuvaan Lähi-idästä. Ruotsissa tuli 1700-luvulla suosituksi lukea Jacob Jonas Björnståhlin orienttimatkojen kuvauksia. Kuvaukset haaremeista loivat seksuaalisävytteisiä mielikuvia. Samoihin aikoihin alkoi syntyä orientalishenkisiä teatteriesityksiä ja oopperoita. 1800-luvulla Egypti ja Algeria innostivat taidemaalareita ja runoilijoita. Orientalismin käsite muuttui merkittävästi Edward Saidin tuotannon ja erityisesti vuonna 1978 julkaistun teoksen Orientalismi myötä. Kirjassaan Said arvostelee eurooppalaisten luomaa kuvaa orientista ja kuvailee, kuinka länsimaissa on, osittain tarkoituksella, osittain tahattomasti, luotu tietynlainen tapa käsitellä Aasiaa ja Lähi-itää. Saidin mukaan tämä prosessi on itseään vahvistava: aina uudet matkustajat, kirjailijat ja taiteilijat ottivat vaikutteita edeltäjiltään siinä, miten he toivat julki juuri tietynlaista orienttia. Saidin mukaan tällä oli myös poliittinen tarkoitusperä, sillä sen avulla pyrittiin perustelemaan eurooppalaista imperialismia
Veikko Leskinen

Veikko Kullervo Leskinen (31. toukokuuta 1920 Kuhmo – 21. maaliskuuta 1958 Nilsiä) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 112. Kaukopartio-osaston johtajana 3. divisioonassa toiminut Leskinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 4. kesäkuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä luutnantti. Leskisen sotien aikana suorittamien partioretkien pituus oli yli 5 000 kilometriä. Leskinen kuoli 37-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Eino Laisi

Eino Laisi (20. maaliskuuta 1908 Säkkijärvi – 29. syyskuuta 1986 Salo) oli Mannerheim-ristin ritari numero 115. Tykkiryhmän johtajana 4. divisioonan 34. tykkikomppaniassa (34.TykK/4.D.) toiminut Laisi nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 4. kesäkuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli korpraali, mutta ylennettiin alikersantiksi vuonna 1968 Sotien jälkeen Laisi työskenteli maanviljelijänä. Hänet on haudattu Saloon Helisnummen hautausmaalle
Viktor Kurentsov

Viktor Grigorjevitš Kurentsov (ven. Виктор Григорьевич Куренцов; 15. huhtikuuta 1941 – 7. huhtikuuta 2021) oli neuvostoliittolainen painonnostaja ja olympiavoittaja. Kurentsov oli painonnoston keskisarjan (alle 75 kg) maailmanennätysmies osallistuessaan Tokion 1964 olympialaisiin. Kisoissa hän hermoili ja sai vain neljä yhdeksästä suorituksestaan onnistumaan. Hänen lopputuloksensa 440 kg riitti hopeaan Tšekkoslovakian Hans Zdražilan sivuttua maailmanennätystä 445 kg. Kurentsov punnersi 135 kg, tempasi 130 kg ja työnsi 175 kg. Méxicon 1968 olympialaisissa Kurentsov osasi jo rentoutua. Nostojensa välillä hän makaili takahuoneessa lueskellen Tolstoita. Kilpailussa hän punnersi 152,5 kg, tempasi 135 kg ja työnsi maailmanennätyksen 187,5 kg. Vaikka yhteistulos 475 kg jäikin 7,5 kiloa alle hänen maailmanennätyksensä, voitti hän kultaa ylivoimaisella 20 kilon erolla Japanin Masashi Ouchiin
António Guterres

António Manuel de Oliveira Guterres GCC (s. 30. huhtikuuta 1949 Lissabon, Portugali) on portugalilainen sosialistipuolueen poliitikko, joka toimi Portugalin pääministerinä 1995–2002. Lokakuussa 2016 hänet valittiin YK:n pääsihteeriksi. Guterres on kotoisin Lissabonista, jossa hän opiskeli Instituto Superior Técnico -korkeakoulussa. Hän on koulutukseltaan fyysikko ja sähköinsinööri. Valmistuttuaan Guterres jatkoi jonkin aikaa urallaan akatemiassa, joka oli tuolloin vahvan katolisen vaikutusvallan alainen. Vuonna 1974 Guterres liittyi sosialistipuolueeseen ja samana vuonna Portugalin Estado Novo -diktatuuri päättyi neilikkavallankumoukseen. Hän on ollut sosialistipuolueen aktiivinen jäsen koko uransa ajan. Guterres toimi vuosina 1995–2002 Portugalin pääministerinä. Guterres on myös kansainvälisesti merkittävä vaikuttaja: hän oli Sosialistisen internationaalin presidentti 1999–2005. Hän oli 2005–2015 YK:n pakolaisavun (UNHCR) pääsihteeri
Taito Vainio

Oili Vainio (sisko) Taito Kalevi Vainio (1. huhtikuuta 1935 Mäntsälä – 6. lokakuuta 2001 Mäntsälä) oli suomalainen harmonikkataiteilija, säveltäjä, kapellimestari ja sovittaja. Vainio aloitti uransa 1950-luvulla ja hänen esikoislevynsä oli Mäntsälän polkka. 1960-luvulla harmonikkamusiikin arvostuksen romahtamisen takia Vainio lopetti soololevytyksien tekemisen moniksi vuosiksi. Hän kuitenkin palasi julkisuuteen 1980-luvulla ja julkaisi vuonna 1981 kultalevyyn yltäneen soololevyn Kultainen harmonikka. Vainio on myös voittanut harmonikansoiton Suomen mestaruuden kaksi kertaa, vuosina 1956 ja 1958. Vainio syntyi Kaanaan kylässä Mäntsälässä aprillipäivä huhtikuussa 1935. Hän varttui kymmenlapsisessa perheessä. Taito soitti jo pienestä alkaen harmonikkaa, mutta kun Vainio opiskeli Viipurin musiikkiopistossa Lahdessa, hänen soittimekseen osui viulu, jonka soittamista hän opiskeli aina 15-vuotiaaksi saakka. Iskelmälaulaja Oili Vainio (1940–2001) oli Taiton sisko ja rumpali Arto Vainio oli hänen veljensä. Vuonna 1954 Vainio pääsi esikuvansa Viljo Vesterisen yhtyeeseen ja hänen ammattimuusikon uransa alkoi
Taistelu Ardenneilla

Taistelu Ardenneilla (Battle of the Bulge, 1965) on yhdysvaltalainen sotaelokuva, joka kertoo Ardennien taistelusta. Elokuvan on ohjannut Ken Annakin ja siinä näyttelevät mm. Henry Fonda, Robert Shaw, Robert Ryan, Dana Andrews, George Montgomery, Charles Bronson ja Telly Savalas. Yhdysvaltojen presidentti ja sodan aikana liittoutuneiden ylipäällikkönä toiminut Dwight D. Eisenhower haukkui elokuvan sen silmiinpistävien historiallisten epätarkkuuksien johdosta. Elokuva sisältää dramatisoidun kohtauksen Malmedyn verilöylystä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu elokuvaa massiiviseksi ja pakokaasunkatkuiseksi panssaribaletiksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Candyman

Candyman on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Bernard Rose. Sen pääosia esittävät Virginia Madsen, Tony Todd, Xander Berkeley, Kasi Lemmons ja Vanessa E. Williams. Elokuva perustuu Clive Barkerin novelliin ”The Forbidden”. Elokuva kertoo Helenistä, joka kuulee urbaanilegendan Candymanista, koukkukätisestä murhaajasta, joka ilmestyy kun lausuu hänen nimensä viisi kertaa peilin edessä. Aluksi Helen pitää tätä vain huhuna, mutta leikkimielessä kokeilee tätä ystävänsä Bernadetten kanssa. He lausuvat nimen peilin edessä viisi kertaa, mutta mitään ei tunnu tapahtuvan. Samalla alkaa raakojen murhien sarja ja Helen saa karvaasti huomata, ettei legenda Candymanista olekaan pelkkää huhupuhetta. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa älykkääksi ja tyylikkääksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Obersturmführer

Obersturmführer (lyh. Ostuf, suom. ”rynnäkön päällikkö”) oli natsi-Saksan SS-joukoissa ja Sturmabteilungissa (SA) käytetty sotilasarvo. Se vastaa Suomen puolustusvoimien arvoa yliluutnantti. Arvon vastaavuus Wehrmachtissa oli Oberleutnant. Arvoa käytti ensimmäisenä SA seurauksena sen laajentumisesta vuonna 1932. Se otettiin pian käyttöön myös SS:ssa. Sotilaallisissa Waffen-SS-joukoissa Obersturmführer oli yleensä joukkueenjohtaja. Kolmannen valtakunnan pääturvallisuusviraston RSHA:n Obersturmführer toimi apulaiskomppanianpäällikkönä. Yleensä SS:n riveissä arvon kantaja saattoi toimia esikunta-adjutanttina, Gestapon upseerina tai keskitysleirin valvojana.
Aatamin luominen

Aadamin luominen on Michelangelon 1500-luvun alulla Vatikaanin palatsissa sijaitsevan Sikstuksen kappelin kattoholviin maalaama kuuluisa fresko, joka kuvaa ensimmäisen ihmisen Aadamin luomista. Jumala antaa maalauksessa ihmiselle elämän koskettamalla tätä sormenpäällä. Aadam makaa maassa, ja Jumala lähestyy enkelien kannattamana, kääriytyneenä laajaan viittaan kuin purjehtien avaruudessa. Aadam näyttää heräävän syvästä unesta katsoen hartaana Jumalan isällisiä kasvoja. Hän jaksaa vaivoin nostaa kättään ja ojentaa etusormeaan. Käsien kosketus on kuvan sommittelun keskipiste ja siihen on keskitetty koko maalauksen jännitys ja energia. Tätä Michelangelon sommittelua pidetään yhtenä taidehistorian suurimmista saavutuksista ja se on eräs tunnetuimmista kuvataiteen teoksista. Maalauksen merkityksestä on esitetty erilaisia olettamuksia. Vuonna 1990 yhdysvaltalainen lääkäri Frank Meshberger esitti lääketieteen aikakauslehti Journal of the American Medical Associationissa näkemyksen, jonka mukaan Jumalan sekä hänen taustallaan oleva enkelien ja kankaan muodostama alue kuvastaa ihmisaivojen läpileikkausta. Meshbergerin mukaan maalauksesta voidaan erottaa tarkemmin tarkasteltuna isoaivojen uurteita, aivorunko, otsalohko, aivolisäke, kallonpohjavaltimo, optinen kiasma, aivosilta ja selkäydin. Artikkelissa Meshberger toteaa uskovansa maalauksen kuvastavan, kuinka Jumala antaa Aadamille älykkyyden. Italialainen tutkimusryhmä esitti lääketieteellisessä aikakauslehti Mayo Clinic Proceedingsissa vuonna 2015, että maalauksessa on nähtävissä synnytyksen jälkeinen kohtu
Praemium Imperiale

Praemium Imperiale (koko nimeltään World Culture Prize in Memory of His Imperial Highness Prince Takamatsu, jap. 高松宮殿下記念世界文化賞, Takamatsu no miya denka kinen sekai bunka-shō) on ”taiteiden Nobeleiksikin” kutsuttu Japanin keisariperheen perustama kulttuuripalkintojen ryhmä. Palkinnot myöntää Japanin taideseura vuosittain viiden eri taiteenalan edustajalle heidän elämäntyöstään.  Palkinnon arvo on noin 15 miljoonaa Japanin jeniä. Palkinnon nimi tulee edesmenneen Japanin keisarisuvun prinssin Takamatsun mukaan joka oli keisari Hirohiton nuorin veli. Palkinnon myöntää nykyään prinssi Hitachi joka on keisari Akihiton nuorin veli
Ferenc Herczeg

Ferenc Herczeg (22. syyskuuta 1863 Versec (nyk. Vršac) – 24. helmikuuta 1954 Budapest) oli aikoinaan suosittu unkarilainen kirjailija, lehtimies ja konservatiivis-kansallismielinen yhteiskunnallinen vaikuttaja. Herczeg syntyi 1863 Versecin (saks. Werschetz, serb. Vršac) kaupungissa, joka silloin kuului Itävallan keisarin hallitseman Unkarin kuningaskunnan Temesin lääniin, nykyään Serbian Vojvodinaan. Hänen vanhempansa, apteekkari ja sittemmin Versecin pormestari Ferenc (Franz) Herzog ja vauraan rakennusyrittäjän tytär Lujza (Louise) Hoffmann, olivat paikallista saksalaisväestöä, jonka esi-isät olivat muuttaneet Sleesiasta Maria Teresian aikaan. Koti, koulu ja ympäristö olivat saksankielisiä, ja unkarin kieli nousi Herczegin vahvimmaksi kieleksi vasta kun hänen vanhempansa vuonna 1876 lähettivät hänet unkarinkieliseen kouluun Szegediin, missä hän löysi unkarinkielisen kirjallisuuden, etenkin suuresti ihailemansa Mór Jókain. Sittemmin Herczeg on julistanut, että hänen vakaumuksensa mukaan ”kuokkamies voi olla švaabi [= saksalainen] tai slovakki, mutta kulttuuri-ihminen voi Unkarissa olla vain unkarilainen. Jos se tekee minusta kansani luopion, niin ei haittaa. Olen sitä Miklós Zrínyin ja Sándor Petőfin seurassa”
Erftstadt

Koordinaatit: 50°49′N, 6°46′E Erftstadt on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee 20 kilometriä lounaaseen Kölnistä ja 35 kilometriä luoteeseen Bonnista. Kaupunki kuuluu Kölnin hallintopiiriin ja Rhein-Erft-Kreisin piirikuntaan. Vuoden 2022 lopussa Erftstadtin asukasluku oli 49 882. Sen pinta-ala on 119,89 neliökilometriä ja asukastiheys 416 as./km². Erftstadt on jaettu 18 eri kaupunginosaan (saks. Stadtteile). Asukasluvullisesti suurin niistä on Liblar noin 13 000 asukkaallaan. Pienin kaupunginosa on noin 400 asukkaan Borr–Scheuren. Kaupunginosat ovat aiemmin olleet omia paikkakuntiaan.lähde? Paikkakunnat yhteen liittämällä vuoden 1969 kuntauudistuksessa perustettiin uusi Erfstadtin kaupunki, joka nimettiin Erft-joen mukaan