nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Lord Great Chamberlain

Lord Great Chamberlain (suom. Lordisuurkamariherra) on seremoniallinen asema Englannissa, kuudes kruunun ministereistä (Great Officers of State), arvoasemassa Lord Privy Sealin alapuolella ja Lord High Constableia korkeampi. Lord Great Chamberlain oli vuoteen 1965 nimellisesti vastuussa Westminsterin palatsista ja ylähuoneesta, ja periaatteessa kantaa valtion miekkaa vuosittaisissa parlamentin avajaisissa ja päätöstilaisuuksissa. Käytännössä tämä on kuitenkin delegoitu Earl Marshalille. Lord Great Chamberlainilla on suuri merkitys kruunajaisissa, joissa hän saa pukea monarkin kruunajaispäivänä ja tarjota hänelle vettä banketin jälkeen. Asema oli aluksi perinnöllinen, ja sitä pitivät hallussaan Vilhelm Valloittajan kumppani Robert Maletin perilliset, kunnes Henrik I takavarikoi Maletin tilat ja antoi arvonimen Oxfordin jaardille, jonka jälkeläisillä se oli, kunnes Oxfordin peri Lindseyn jaarli, jonka perillisistä tuli Ancasterin and Kesteven herttuoita. Vuonna 1779 neljäs herttua kuoli jättämättä miesperillistä, jolloin ylähuone antoi aseman hänen kahdelle sisarelleen yhteisesti, jonka jälkeen arvonimi on jaettu vielä useaan kertaan. Kuitenkin vain yksi henkilö kerrallaan voi pitää asemaa, esimerkiksi Cholmondeleyn markiisin suku joka toisen hallitsijan aikana, koska suvulla on 1/2 arvonimestä. Vuodesta 2000 siitä pitää osaa hallussaan 14 henkilöä, joista osalla on 1/100 tai 1/80. Nykyisin arvonimi on Cholmondeleyn markiisin suvulla, jonka peräti neljä jäsentä on pitänyt arvonimeä Elisabet II:n pitkän kauden aikana. Vuoden 1999 House of Lords Act -laki poisti perinnöllisen päärin arvon saaneilta oikeuden istua ylähuoneessa, mutta Lord Great Chamberlainin ja Earl Marshalin kohdalla tehtiin nimenomainen poikkeusta tästä aseman seremoniallisten tehtävien vuoksi. Jos arvonimi on naisella, hän on nimittänyt sijaisen (A Deputy Lord Great Chamberlain), koska naiset eivät saaneet ennen Elisabet II:n kautta istua ylähuoneessa
Trebizondin keisarikunta

Bysantin valtakunta neljännen ristiretken jälkeen noin vuonna 1214: Epeiroksen despotaatti, Latinalainen keisarikunta, Nikaian keisarikunta ja Trebizondin keisarikunta. Trebizondin keisarikunta tai Trapezuntin keisarikunta oli yksi kolmesta valtiosta, jotka syntyivät neljännen ristiretken jälkeen, kun Bysantin valtakunta valloitettiin vuonna 1204. Keisarikunta oli olemassa vuosina 1204–1461. Georgian kuningatar Tamar antoi Aleksios I:lle joukkoja, joilla hän valloitti Trabzonin, Sinopen ja Paflagonian, ja perusti Bysantin perinteitä jatkaneen Trebizondin keisarikunnan. Keisarikunta joutui heti vaikeuksiin turkkilaisten kanssa, ja menettikin läntisiä alueita. Sinope valloitettiin jo vuonna 1214. Itse keisarikunta onnistui pysymään pystyssä kahta kilpailijaansa pitempään. Epeiroksen despotaatti lakkasi olemasta vuonna 1359, ja Nikaian keisarikunta kaatui Osmanien valtakunnan valloitettua Konstantinopolin vuonna 1453. Trebizond valloitettiin vuonna 1461. Olemassaolonsa aikana Trebizond oli jonkin aikaa yksi maailman johtavista kaupankäynnin keskuksista, mikä johtui silkkitien läheisyydestä. Anthony Bryersin mukaan kolme neljäsosaa keisarin tuloista tuli maasta, vaikka verotulot olivat sangen merkittävä tulonlähde. Pieni Trebizond oli menestynyt hyvin heti historiansa alussa
Jad Hashmona

Jad Hashmona (hepr. ‏יד השמונה‎) on Jerusalemin ja Tel Avivin välissä sijaitseva suomalaisten perustama moshavi Israelissa. Moshavin perusti vuonna 1971 ryhmä Raamattuun uskovia suomalaisia kahdeksan natsi-Saksalle marraskuussa vuonna 1942 luovutetun juutalaisen muistolle. Nimi "Jad Hashmona" tarkoittaakin suomeksi "kahdeksan muistoa". Perustajajäseniä olivat Seppo ja Aili Raulo, Anja Suomela, Hilkka Manninen, Ulla Peltonen (ent. Alimattila), Mirja Vento ja Hanna Riippa (ent. Lehtineva). Jad Hashmonassa on israelilaisten messiaanisten juutalaisten yhteisö ja keskus, jossa on noin 260 asukasta. Alueella sijaitsee hotelli Yad Hashmona Country Hotel ja ravintola ja Raamatunkääntäjien koti. Vuonna 1998 valmistui vapaaehtoistöin rakennettu kuusihuoneistoinen vanhusten asuntola.lähde? Sveitsiläisen Beit Shalom -yhdistyksen ja Israelin antiikkiviraston IAA yhteistyönä Yad Hashmonaan rakennettiin vuonna 2000 raamatullinen kylä. Puutarha antaa kävijöille vilkaisun juutalaisten kansan hengelliseen, fyysiseen ja maatalousmaailmaan Raamatun aikana
Keski-Lahti

Keski-Lahti on Lahden ydinkeskustan muodostava kaupunginosa. Sen ytimen muodostaa Lahden kauppatori ympäristöineen. Lahden kauppatorin pohjoispuolella harjulla on Ristinkirkko Kirkkokadulla ja sen länsipuolella Lahden yhteiskoulu. Lahden kauppatorin eteläpuolella Harjukadulla on Lahden kaupungintalo. Keski-Lahti rajoittuu etelässä rautatiehen. Lahden rautatieaseman eteläpuolelta alkaa naapurikaupunginosa Asemantausta ja idässä on Paavola. Vuonna 2017 Lahden Ydinkeskustan tilastoalueen väkiluku oli 7 186, mutta Ydinkeskustan rajaus ei ole yhtenevä Keski-Lahden kaupunginosan rajojen kanssa. Keski-Lahteen kuuluu myös esimerkiksi pääosa tilastoalueesta Pohjoinen keskusta, jonka asukasluku oli 4 659, mutta johon kuuluu myös osa läntisintä Paavolan kaupunginosaa. Koska Lahti tilastoi väkilukujaan rajoiltaan kaupunginosajaottelusta poikkeavien alueiden mukaan, tulee edellä mainitut yhteenlaskemalla saatuun tilastolliseen väkilukuun suhtautua vain suuntaa antavana arvona. Lahden kauppatori rajoittuu etelässä pääkatu Aleksanterinkatuun ja pohjoisessa Vapaudenkatuun, idässä entiseen Kansallis-Osake-Pankin rakennukseen ja Torikatuun sekä lännessä Marolankatuun, jossa on taksiasema. Marolankadun länsipuolella on Lahden alatori, joka on veistoksin varustettu puistomainen alue, jossa on enää pääasiassa vain pensaita. Lahden kauppatorilta syttyi Lahden palo, mistä on muistomerkintä Lahden kauppatorin mukulakivipinnassa
Salpausselkä (Lahti)

Salpausselkä on Lahden kaupungin 32. kaupunginosa, joka sijaitsee Salpausselän harjulla keskustasta länteen. Salpausselän kaupunginosaa rajaavia naapurikaupunginosia ovat koillisessa ja idässä Kartano, etelässä Sopenkorpi ja Kärpänen, lounaassa ja lännessä Pirttiharju sekä pohjoisessa Jalkaranta. Teivaa alkaa Lahden sataman Vesijärven rautatieaseman entiseltä ratapenkereeltä ja jatkuu Lahden stadionille. Välissä oleva korkea mäki on Teivaanmäki. Sen juurella sijaitsee Lahti Energian voimalaitos. Teivaanmäellä Lahden rykmentti kävi vuonna 1918 vuonna kiivaita puolustustaisteluja. 1960-luvulla siellä toimi erittäin suosittu lähde? tanssipaikka, joka on nyt purettu.lähde? Salpausselässä sijaitsee Lahden urheilukeskus, jossa on järjestetään vuosittain Salpausselän Kisat. Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty urheilukeskuksessa kuusi kertaa. Urheilukeskuksessa toimii myös Hiihtomuseo.
1. Valko-Venäjän rintama

1. Valko-Venäjän rintama oli puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin 24. helmikuuta 1944 Valko-Venäjän rintamasta ja nimettiin 5. huhtikuuta 1944 jälleen Valko-Venäjän rintamaksi. 1. Valko-Venäjän rintama luotiin uudelleen 16. huhtikuuta 1944 Valko-Venäjän rintamasta ja 10. kesäkuuta 1945 se uudelleenjärjestettiin Neuvostojoukkojen ryhmäksi Saksassa. 1. Valko-Venäjän rintama osallistui Valko-Venäjän vapautukseen operaatio Bagrationissa kesällä 1944. Myöhemmin se oli keskeisessä osassa Berliinin taistelussa. Operaatio Bagrationissa 1
Oliver Eronen

Olivier (Oliver) Antinpoika Eronen (28. toukokuuta 1865 Joroinen – 2. lokakuuta 1939 Joroinen) oli suomalainen poliitikko ja maanviljelijä, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1918 ja 1922–1924. Joroisten Kerisalossa syntyneen Erosen vanhemmat olivat Hoviniemen kartanon torppari Antti Eronen (1835−1916) ja Rantasalmelta kotoisin ollut Ulla Maria Hämäläinen (1842−1907). Kiertokoulua käynyt Eronen teki nuorena kotitorppansa päivätöitä ja harjoitti sivutoimenaan kirvesmiehen ammattia. Hän oli myös parin vuoden ajan työnjohtajana Hoviniemen kartanossa, kunnes torppa siirtyi 1904 Erosen ja hänen veljensä Oskarin (1883−1959) haltuun. Vuonna 1906 Eronen oli perustamassa Kerisalon työväenyhdistystä, jonka sihteerinä hän toimi vuoteen 1917 saakka. Eronen valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa vuonna 1907. Kansanedustajana hän keskittyi torpparikysymykseen ja pienviljelijöiden asioihin. Sisällissodan aikana Eronen työskenteli Säätytalossa toimineen punaisten ruokalan hoitajana Helsingin taistelun päättymiseen saakka. Punaisten antauduttua Eronen matkusti viikoksi kotiinsa Joroisiin. 13
2. Valko-Venäjän rintama

2. Valko-Venäjän rintama oli Puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin ensimmäistä kertaa 24. helmikuuta 1944 ja lakkautettiin 5. huhtikuuta 1944. Se luotiin uudelleen 24. huhtikuuta 1944 Lännen rintamasta ja lakkautettiin 10. kesäkuuta 1945. 2. Valko-Venäjän rintama osallistui Valko-Venäjän vapautukseen Operaatio Bagrationissa kesällä 1944. Myöhemmin se oli keskeisessä osassa Berliinin taistelussa. Operaatio Bagrationissa 1., 2
Ernest Borgnine

Ernest Borgnine (24. tammikuuta 1917 Hamden, Connecticut – 8. heinäkuuta 2012 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Oikealta nimeltään Ermes Effron Borgnino. Borgnine syntyi Hamdenissa, Connecticutissa italialaisten vanhempien perheeseen. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan kaksivuotias. Borgnine asui sen jälkeen muutaman vuoden Italiassa äitinsä kanssa, ennen kuin palasi synnyinmaahansa. Borgnine liittyi Yhdysvaltain laivastoon suoritettuaan high schoolin 1935. Hän voitti vuonna 1955 parhaan miespääosan Oscarin elokuvalla Marty. Muita merkittäviä rooleja hänellä oli muun muassa elokuvissa Johnny Guitar, Täältä ikuisuuteen, Likainen tusina, Hurja joukko, Länsirintamalta ei mitään uutta, Aavikkolento, Raivopäät, Julmat, vahvat ja röyhkeät ja Pako New Yorkista sekä televisiosarjoissa McHale’s Navy ja Operaatio Airwolf. Hän teki sivuosaroolin Brandon Leen debyyttielokuvassa Laser Mission. Hän oli äänenä Paavo Pesusieni -piirrossarjan hahmolle Merenneitomies
Pescovegetarismi

Pescovegetarismi (lat. piscis ’kala’) on kasvissyönnin eli vegetarismin suuntaus, jossa syödään kasvikunnan tuotteita ja kalaa. Runsaan kasvikunnan tuotteiden käytön lisäksi pescovegetaristit nauttivat kalaa tyypillisesti päivittäin tai ainakin useasti viikossa. Pescovegetaristit voivat myös syödä maitotuotteita ja kananmunaa. Moneen uskonnolliseen ruokaperinteeseen on kuulunut kalan syönnin salliminen mutta maaeläinten lihan syönnin kieltäminen. Kalansyönti sallittiin myös 1800-luvun englantilaisessa ”eettisessä kasvissyönnissä”. Pescovegetarismin teoria ja käytäntö on kuitenkin uudempaa perua, ja termiä käytettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1991. Pescovegetaarinen ruokavalio sisältää melko vähän tyydyttyneitä rasvoja mutta runsaasti omega-3-rasvahappoja ja antioksidantteja. Kala tuo ruokavalioon laadukasta proteiinia sekä monipuolisesti kivennäisaineita. Pescovegetaarisen ruokavalion puolestapuhujien mielestä pescovegetarismi on terveellinen ruokavalio, joka suojaa noudattajaansa sydänsairauksilta, lihavuudelta, diabetekseltä, dementialta ja masennukselta. Joitain kalalajeja suositellaan kuitenkin vältettävän niiden korkean raskasmetallipitoisuuden vuoksi.
Mika Pantzar

Mika Pantzar (s. 10. toukokuuta 1956 Helsinki) on suomalainen kauppatieteiden tohtori. Hän on Kuluttajatutkimuskeskuksen tutkimusjohtaja ja Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun dosentti. Pantzar väitteli tohtoriksi vuonna 1991. Hän on erikoistunut teknologiatutkimukseen ja käyttäjäläheisten innovaatioiden tutkimukseen. Pantzarin sai vuonna 1997 valtion tiedonjulkistamispalkinnon kirjastaan Kuinka teknologia kesytetään ja Tieteellisten seurojen neuvottelukunnan Vuoden tiedekirja -kunniamaininnan. Pantzar on toiminut Radio Suomen Pyöreä pöytä -keskusteluohjelman vakiopanelistina vuodesta 2007.
Kuurinkynnäs

Kuurin kynnäs tai Kuurinkynnäs (liett. Kuršių nerija, ven. Куршская коса, Kuršskaja kosa, saks. Kurische Nehrung) on 98 kilometrin pituinen kapea niemimaa eli kynnäs, jonka pohjoisosa kuuluu Liettuaan ja eteläosa Venäjän Kaliningradin alueeseen. Hiekkadyynien luonnehtima Kuurin kynnäs erottaa Kuurinhaffin Itämerestä. Kynnään leveys vaihtelee noin 400 metristä 3,8 kilometriin. Aikanaan Kuurin kynnäs kuului Saksan Itä-Preussiin. Niemi työntyy etelästä pohjoiseen. Pohjoispäässä kapea salmi yhdistää Kuurinhaffin Itämereen Klaipėdan kaupungin kohdalla. Klaipėdasta on niemelle kaksi lauttayhteyttä, uusi ja vanha. Kuurin kynnäällä sijaitsee Kuurin kynnään kansallispuisto. Kynnäs hyväksyttiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2000
Katína Paxinoú

Katína Paxinoú (kreik. Κατίνα Παξινού), syntyjään Aikateríni Konstantopoúlou (Αικατερίνη Κωνσταντοπούλου) (17. joulukuuta 1900 Pireus – 22. helmikuuta 1973 Ateena) oli kreikkalainen elokuva- ja teatterinäyttelijä. Paxinoú kouluttautui oopperalaulajaksi, mutta kiinnostui enemmän näyttelemisestä ja liittyi Kreikan kuninkaalliseen teatteriin 1929. Toisen maailmansodan syttyessä hän oli Lontoossa, josta hän muutti Yhdysvaltoihin. Paxinoú esiintyi vuonna 1943 elokuvassa Kenelle kellot soivat ja sai tästä parhaan naissivuosan Oscarin ja Golden Globen. Paxinoú oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja Aléxis Minotíksen kanssa ja kuoli syöpään Ateenassa 1973. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Justin Chambers

Justin W. Chambers (s. 11. heinäkuuta 1970 Springfield, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Hänen roolejaan on muun muassa Alex Karev sairaalamaailmaan sijoittuvassa draamasarjassa Greyn anatomia. Chambers värvättiin Calvin Kleinin malliksi metrosta hänen ollessaan lomamatkalla Pariisissa.lähde? Myöhemmin hän työskenteli Euroopassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa erilaisille tuotemerkeille Calvin Kleinin lisäksi, esimerkiksi Giorgio Armanille. Kiinnostuttuaan näyttelijänurasta Chambers muutti New Yorkiin opiskelemaan neljä vuotta H. B. Studioilla. Se toi hänelle muutamia televisiorooleja muun muassa saippuasarjoihin Another World ja New York Undercover.lähde? Chambers sai rooleja myös muutamista elokuvista, kuten vuonna 2001 ensi-iltaan tulleesta The Wedding Plannerista, jossa näyttelivät myös Jennifer Lopez ja Matthew McConaughey, ja The Musketeer -elokuvasta
Knut Agathon Wallenberg

Knut Agathon Wallenberg (19. toukokuuta 1853 Tukholma – 1. kesäkuuta 1938 Tukholma) oli ruotsalainen pankkiiri ja poliitikko. Hän toimi Ruotsin ulkoasiainministerinä vuosina 1914–1917. Ensimmäisen maailmansodan alussa ulkoministeri Wallenberg solmi Berliinissä Saksan keisarikunnan kanssa salaisen sopimuksen, jolla taattiin Ruotsin suopea suhtautuminen Saksaan. Valtiopäiväedustajana ensimmäisessä kamarissa hän oli vuosina 1907–1919 ja Tukholman kaupunginvaltuuston jäsenenä 1883–1914. Liike-elämässä hän toimi Stockholms Enskilda Bankin toimitusjohtajana vuosina 1886–1911. Puolisonsa kanssa hän perusti vuonna 1917 Knut ja Alice Wallenbergin säätiön.
Husby (Tukholma)

Husby on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman eli Västerortin alueella ja kuuluu hallinnollisesti Rinkeby-Kistan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Akallan, Kistan ja Tenstan kaupunginosat. Vuosina 1971–1980 kaupunginosa tunnettiin nimellä Husby gård. Siellä on nykyisin 11 790 asukasta, ja maa-alaltaan kaupunginosa on 1,85 neliökilometrin laajuinen. Vuonna 2007 Husbyn väestöstä 81,7 % oli taustaltaan joko ensimmäisen tai toisen sukupolven maahanmuuttajia. Husbyssä on uimahalli sekä seikkailukylpylä Husbybadet. Husbyssä on paljon yhdistyksiä. Rakennuskanta on peräisin 1970-luvun miljoonaohjelmasta. Husby oli aiemmin varsin rauhallinen. Tukholman mellakat saivat 19. toukokuuta 2013 alkunsa Husbystä ampumavälikohtauksesta
Rinkeby

Rinkeby on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman eli Västerortin alueella ja kuuluu hallinnollisesti Rinkeby-Kistan kaupunginosa-alueeseen. Aiemmin kaupunginosa muodosti yksinään Rinkebyn kaupunginosa-alueen. Kaupunginosaa rajaavat Kistan, Tenstan ja Bromstenin kaupunginosat sekä Sundbybergin kunta. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,27 neliökilometrin laajuinen. Rinkebyn nimi esiintyi ensimmäisen kerran asiakirjoissa vuonna 1347 nimellä Rynkaby. Nimen perustana on muinaisruotsin sotilasta tarkoittanut sana rinker. Ennen nykyisen lähiön rakentamista, 1960-luvulla, alueella suoritetuissa arkeologisissa kaivauksissa löytyi useita muinaishautoja, jotka ajoitettiin 700-luvulle ajanlaskun alun jälkeen. Rinkeby tunnetaan miljoonaohjelma-hankkeen tuotoksena. Alueen kerrostalot rakennettiin pääosin vuosina 1968–1971. Rinkebyssä oli 1980-luvun alussa 14000 asukasta, joista 2000 suomalaista. Suomalaiset muodostivat tuolloin suurimman ei-ruotsalaisten joukon Rinkebyssä
Preussin tiedeakatemia

Preussin tiedeakatemia (saks. Preußische Akademie der Wissenschaften) oli 11. heinäkuuta vuonna 1700 Berliiniin perustettu akatemia. Akatemian perusti Leibnizin pyynnöstä Fredrik Vilhelm III nimellä Kurfürstlich Brandenburgische Societät der Wissenschaften. Akatemian johtoon tuli Gottfried Leibniz. Toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton sotilashallinto miehitetyssä Saksassa lakkautti akatemian ja perusti sen uudelleen nimellä Saksan Berliinin saksalainen tiedeakatemia (saks. Deutsche Akademie der Wissenschaften zu Berlin ) 1. heinäkuuta 1946. Vuonna 1972 se sai uuden nimen Akademie der Wissenschaften der DDR (’DDR:n tiedeakatemia’).. Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen DDR:n tiedeakatemia lakkautettiin ja Berliinin ja Brandenburgin osavaltioiden parlamentit perustivat 1992 uuden akatemian Berlin-Brandenburgischen Akademie der Wissenschaften (BBAW) (’Berliinin-Brandenburgin tiedeakatemia’). Sen rinnalla DDR-akatemian entiset jäset perustivat Leibniz-seuran (Leibniz-Sozietät eli Leibniz-Sozietät der Wissenschaften zu Berlin)
Jakob Einstein &amp; Co

Pyytämäsi sivunimi oli virheellinen, tyhjä tai väärin linkitetty kieltenvälinen tai wikienvälinen nimi. Siinä saattaa olla yksi tai useampi sellainen merkki, jota ei voi käyttää sivujen nimissä. Palaa sivulle Wikipedia:Etusivu.
Ninette de Valois

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa Ninette de Valois eli alkujaan Edris Stannus (6. kesäkuuta 1898 Blessington, Irlanti – 8. maaliskuuta 2001 Lontoo, Englanti) oli irlantilaissyntyinen brittiläinen balettitanssija ja koreografi. Valois kuului 1920-luvulla Sergei Djagilevin Ballets russes -ryhmään. Hän perusti Lontoon Royal Ballet Schoolin ja vuonna 1931 Sadler’s Wells -baletin, josta kehittyi myöhemmin Royal Ballet, jota hän johti vuosikymmeniä. Hänen tunnetuimpia koreografioitaan on muun muassa The Rake's Progress. Hän lähti kuninkaallisesta baletista virallisesti 1963. Valois'sta tuli Kunnialegioonan jäsen 1950, Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen 1951 ja Kunniaritarien ritarikunnan jäsen 1982. Hänelle myönnettiin Ansioritarikunnan nauha vuonna 1992. Hän kuoli Lontoossa 102-vuotiaana. Ninette de Valois’lle myönnettiin Erasmus-palkinto 1974.
Marian Smoluchowski

Marian Ritter von Smolan Smoluchowski (28. toukokuuta 1872 – 5. syyskuuta 1917) oli puolalainen tieteilijä, joka teki mittavan työn tilastollisen fysiikan parissa. Smoluchowski oli myös vuorikiipeilijä. Smoluchowski syntyi Vorderbrühlissa, lähellä Wieniä. Wienissä hän opiskeli fysiikkaa, jossa häntä opettivat muun muassa Joseph Stefan ja Franz S. Exner. Ludwig Boltzmann oli Smoluchowskin opiskeluajan töissä Münchenin yliopistossa. Boltzmannin palatessa Wienin yliopistoon vuonna 1894 oli Smoluchowski tuolloin armeijassa. Smoluchowskilla ja Boltzmannilla ei näyttäisi olleen minkäänlaisia yhteyksiä, vaikka Smoluchowskin työllä on paljon yhteistä Boltzmannin ideoiden kanssa. Smoluchowski opiskeli muutaman vuoden Pariisin, Glasgow’n ja Berliinin yliopistoista hän muutti Lviviin vuonna 1899, jossa hän sai paikan Lvivin yliopistossa. Smoluchowski kuoli punatautiepidemiaan vuonna 1917
Albert Einsteinin rauhanpalkinto

Albert Einsteinin rauhanpalkinto oli vuosittain myönnettävä palkinto, jota jakoi chicagolainen Albert Einstein Peace Prize Foundation vuosina 1980–1992. Palkinnon arvo oli 50 000 Yhdysvaltain dollaria. Albert Einsteinin rauhanpalkinto • Bruno Kreisky -palkinto (1979–) •Félix Houphouët-Boignyn rauhanpalkinto (Unesco 1991–) • Gandhin kansainvälinen rauhanpalkinto (1995–) • Geuzenpenning-mitali (1987–) •Indira Gandhin rauhanpalkinto (1985–) • Kungfutsen rauhanpalkinto (2010–) •Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto (Neuvostoliitto 1949–1991) • Maailman rauhanneuvoston rauhanpalkinto (1951–) • Muammar Gaddafin kansainvälinen rauhanpalkinto (1989–2011) •Nobelin rauhanpalkinto (1901–) • Olof Palme -palkinto (1987–) • Saharov-palkinto (Euroopan parlamentti 1988–) • Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto (1950–) •Soulin rauhanpalkinto (1990–) • Student Peace Prize (1999–) •Thorolf Rafton muistopalkinto (1987–) • Unescon rauhankasvatuspalkinto (1980–) •U Thantin rauhanpalkinto (1986) •
Albert Einstein -palkinto

Albert Einstein -palkinto oli teoreettisen fysiikan alalla myönnettävä palkinto. Palkinnon myöntää Lewis and Rosa Strauss Memorial Fund. Ensimmäisen kerran palkinto jaettiin vuonna 1951 ja tuolloin palkinnon suuruus oli 15 000 dollaria. Palkintoa ei pidä sekoittaa Albert Einstein -mitaliin tai Albert Einstein tieteen maailmanpalkintoon.
Louis Bachelier

Louis Jean-Baptiste Alphonse Bachelier (11. maaliskuuta 1870 – 28. huhtikuuta 1946) oli ranskalainen matemaatikko. Hänen vuonna 1900 julkaistu väitöskirjansa Théorie de la Spéculation on ensimmäinen tieteellinen julkaisu, joka käyttää edistynyttä matematiikkaa rahoitusvälineiden arvonmääritykseen. Väitöskirja käsitteli erityisesti arvopapereiden arvonmääritystä Brownin liikkeen ja stokastisten prosessien avulla. Bachelier syntyi Le Havressa. Hänen isänsä oli viinikauppias, harrastelijatutkija ja Venezuelan varakonsuli Le Havressa. Hänen äitinsä oli tunnetun pankkiirin tytär. Bachelierin vanhemmat kuolivat ennen kuin hän sai alemman korkeakoulututkinnon. Vanhempien kuolema pakotti hänet pitämään huolta nuoremmista sisaruksista ja laittamaan koulunkäyntinsä sivuun joksikin aikaa.
Boris Podolsky

Boris Podolsky (ven. Борис Подольский, Boris Podolski, 29. kesäkuuta 1896 – 28. marraskuuta 1966) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Yhdessä Albert Einsteinin ja Nathan Rosenin kanssa he esittelivät EPR-paradoksin, jonka tarkoitus oli osoittaa kvanttimekaniikka epätäydelliseksi tavaksi kuvata luontoa. Podolsky syntyi Taganrogin kaupungissa, Rostovin alueella, eteläisellä Venäjällä. Hän muutti Yhdysvaltoihin ollessaan 14 vuotta vanha, vuonna 1911. Podolsky aloitti sähkötekniikan opiskelemisen Etelä-Kalifornian yliopistossa. Kandidaatin tutkinnon hän sai suoritettua vuonna 1918. Samaisessa yliopistossa hän suoritti myös maisterin tutkinnon matematiikassa. Maisterin tutkinnon suorittamisen jälkeen hän luki itsensä tohtoriksi Calctechissa. Podolsky muutti Neuvostoliittoon, missä hänestä tuli Krakovan teoreettisen fysiikan laitoksen johtaja
Samuli Häkkinen

Samuel (Samuli) Häkkinen (28. elokuuta 1857 Saarijärvi – 6. toukokuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen poliitikko ja kansakoulunopettaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908 ja 1914–1918. Sisällissodan aikana Häkkinen työskenteli punaisten hallinnossa ja hänet teloitettiin Viipurin vankileirillä. Saarijärven Lannevedessä syntyneen Samuli Häkkisen vanhemmat olivat Pieksamäeltä kotoisin ollut talollinen Aatami Häkkinen (1822-1891) ja Maria Stina Iisakintytär (1823-1893). Vuonna 1883 Häkkinen valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista, jonka jälkeen hän työskenteli opettajana Paavolassa 1883–1885, Karttulassa 1885–1889, Rautavaaralla 1889–1890 ja Viitasaaren Ilmolahdessa 1890–1918. Häkkinen oli mukana raittiusliikkeessä jo 1880-luvulla. Vuonna 1906 Häkkinen liittyi Viitasaaren työväenyhdistykseen, jonka puheenjohtajana hän myöhemmin toimi. Samana vuonna Häkkinen oli perustamassa Keihärinkosken työväenyhdistystä. Viitasaarella asuessaan hän viljeli opettajantyönsä ohessa vuokraamaansa torppaa ja toimi pitkään paikallisten torpparien luottamusmiehenä. Häkkinen oli myös valtakunnallisen torpparien keskustoimikunnan jäsen. Vuonna 1907 Häkkinen valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa