nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Schaumanin linna

Schaumanin linna on Bruno Krookin rakennuttama ja arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelema vuonna 1924 valmistunut kivitalo Jyväskylässä. Se kuuluu pihapiirinsä kanssa Keski-Suomen maakunnallisesti arvokkaisiin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Schaumanin linnan puiston ja siihen alun perin kuuluneen puutarhan suunnitteli puutarha-arkkitehti Bengt Schalin. Rakennuksessa on vaikutteita useista kertaustyyleistä, kuten uusrenessanssista ja -barokista, sekä 1920-luvun klassismista. Linna edusti aikansa rakennusteknistä huippua, siinä oli jo 1920-luvulla koneistettu ilmanvaihto, pumpuilla varmistettu salaojajärjestelmä, sadeveden sinne ohjaavat syöksytorvet ja koneellinen kylmiö. Rakennukseen suunniteltiin myös viinikellari, lukuisia salakäytäviä sekä täysmittainen tenniskenttä ylimpään kerrokseen. Jyväskylän Lutakossa sijainneen Schaumanin vaneritehtaan johtajana toiminut Krook rakennutti linnan itselleen ja perheelleen asuinsijaksi. Krook rakennutti linnan vaneritehtaan nimissä edustuskodikseen kysymättä lupaa tehtaan osakkeenomistajilta. Krook perheineen asui linnassa vuoteen 1929 saakka. Linnassa asuivat myöhemmin lyhyitä aikoja useat tehtaan johtajista, mm. Edvard Hanell ja Uuno Savola. Savola rakennutti myöhemmin itselleen linnan viereen oman talon, Villa Savolan, jota on kutsuttu sittemmin Uunolaksi tai Pikkulinnaksi
Gaston Germain

Gaston Germain (1. maaliskuuta 1933 Québec City – 26. heinäkuuta 2015 Montreal) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Hän opiskeli vuosina 1957–1961 Québecin musiikkikonservatoriossa Ria Lenssensin ja Raoul Jobinin johdolla. Hän sai vuonna 1961 Québecin hallituksen stipendin, jonka turvin hän pääsi opiskelemaan Torinoon Rachele Maragliano-Morin johdolla. Saksalaiseen ohjelmistoon hän perehtyi Salzburgin Mozarteumissa vuonna 1962 Erik Werban ja ranskalaiseen ohjelmistoon vuonna 1963 Pariisissa Pierre Bernac'n johdolla. Ammattimaisen Kanadan-debyyttinsä Germain teki kesäkuussa 1964 esiintymällä Guillaume Couturen oratorion Jean le Précurseur esityksessä. Esiintymisuransa ohella hän on muun muassa toiminut opetustehtävissä Hullin konservatoriossa. Hän voitti vuonna 1973 Prix de musique Calixa-Lavalléen. Hän meni naimisiin musiikkipedagogi Andrée Gauthierin kanssa.
Rafael Herlin

Uno Rafael Herlin (27. lokakuuta 1865 Helsinki – 29. kesäkuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja filosofian tohtori.  Herlinin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Albert Herlin ja Johanna Wecksell. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1884 ja suoritti metsänhoitajatutkinnon Evon metsäopistossa 1888. Herlin valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1887, maisteriksi 1890 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi vuonna 1900. Herlin toimi kirkollisvirkatalojen metsänhoitajana 1895–1901 ja Aureen alueen aluemetsänhoitajana 1901–1905 eroten sitten virasta sairauden vuoksi. Hän julkaisi tutkimuksia kasvitieteen ja metsänhoidon aloilta.
Vartiovene Turja

Vartiolaiva Turja (VL Turja, nykyinen Petsamo) oli Lapin rajavartioston vartiolaiva, joka rakennettiin vuonna 1928 Helsingissä Hietalahden telakalla. Laiva oli vartiotehtävissä Petsamon vesillä vuoteen 1939. Talvisodan alkaessa se poltettiin ja upotettiin 3. joulukuuta 1939 Liinahamarin satamassa, etteivät venäläiset saisi sitä käyttöönsä. Välirauhan aikana hylky nostettiin ja korjattiin Trifonassa. Rajavartiolaitos luovutti aluksen 1941 merivartiostolle. Se oli jatkosodassa vartioaluksena, mutta ajettiin 1944 Norjan ympäri Turkuun. Turja luovutettiin 19. joulukuuta 1944 rajavartiolaitoksesta annetun lain nojalla rajavartiolaitokselle, kun merivartiosto liitettiin rajavartiolaitokseen. Alus oli sitten rajavartiostolla ja tullilla. Alukselle asennettiin 1953 uusi 200 hevosvoiman moottori ja 1954 tutka. Se muutettiin kuljetusalukseksi vuonna 1972, minkä jälkeen se jatkoi uusissa tehtävissään Turun saaristossa
Meriauringot

Meriauringot Wikispeciesissä Meriauringot Commonsissa Meriauringot (Solasteridae) on meritähtiin kuuluva piikkinahkaisten heimo. Lajeilla on pyöreä ja lautasmainen keskiruumis, josta lähtee 8–15, yleensä 10–12 sädehaaraa. Meriaurinkoihin kuuluu yhdeksän elossa olevaa sukua:
Venäjän–Turkin sota (1828–1829)

1828–1829 Venäjän voittoAdrianopolin rauha Osmanien valtakunta menetti alueensa Etelä-Kaukasiassa Venäjän keisarikunta Osmanien valtakunta Venäjän–Turkin sota oli sota Osmanien valtakunnan ja Venäjän keisarikunnan välillä vuosina 1828–1829. Sota syttyi epäsuorasti Kreikan vapaussodasta ja Navarinon lahden taistelusta. Venäjä ei pyrkinyt kokonaisvaltaiseen voittoon osmaneista muiden suurvaltojen, kuten Ranskan ja brittien muodostaman uhan takia. Heidän uhatessaan kuitenkin Istanbulia Adrianopolin piirityksellä Mahmud II suostui lopulta pyytämään rauhaa Venäjän Nikolai I:ltä. Adrianopolin rauha vuonna 1829 palautti osmaneille heidän alueensa Balkanilta, mutta alueet Etelä-Kaukasiassa menetettiin venäläisille. Kreikka oli kapinoinut Osmanien valtakuntaa vastaan 1800-luvun alussa. Euroopassa kapina herätti huomiota osmanisulttaani Mahmud II:n kapinaa kukistamaan lähettämän Egyptin varakuningas Mehmet Alin vuoksi, sillä tämän johtamat joukot toteuttivat verilöylyn Ateenassa vuonna 1827. Venäjän keisari Aleksanteri I ei ollut puuttunut tapahtumiin Kreikassa, mutta hänen seuraajansa Nikolai I aloitti kreikkalaisten tukemisen. Venäjän vaikutusvaltaa pelänneet Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska alkoivat puolestaan painostamaan Mahmudia, jotta tämä myöntäisi kreikkalaisille autonomian. Kun tämä ei onnistunut diplomatian kautta, ulkovallat aloittivat Turkin ja Egyptin merisaarron. Venäläisen laivaston amiraali Dimitri Sejavin vastasi Bosporinsalmen saarrosta ja amiraali Login Geiden saarrosta Dardenneleilla. Ranskalais-englantilainen laivasto oli saapunut tarkkailemaan venäläisen laivaston toimia Navarinon lahdella, jonne saapui samaan aikaan myös turkkilais-egyptiläinen laivasto-osasto
Lauri Rönkkö

Lauri Rönkkö (s. 8. maaliskuuta 1994 Kajaani) on suomalainen pesäpalloilija. Pelipaikaltaan Rönkkö on kotiuttajajokeri. Rönkkö edustaa Superpesiksessä Haminan Palloilijoita kauden 2025 loppuun asti kestävällä sopimuksella. Rönkkö on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2011 lähtien. Hänen Superpesis uransa alkoi vuonna 2013 Sotkamon Jymyn joukkueessa. Kaudet 2013 ja 2014 kuluivat kuitenkin pääosin Ykköspesiksen puolella Sotkamon Jymyn kakkosjoukkueessa, sekä farmijoukkue Haapajärven Pesä-Kiiloissa. Kaudeksi 2015 Rönkkö siirtyi Ykköspesiksessä pelaavan Imatran Pallo-Veikkojen riveihin. Imatran Pallo-Veikoissa Rönkkö pelasi kaksi kautta Ykköspesistä ja yhden kauden Superpesistä, Imatran noustessa korkeimmalle sarjatasolle kaudeksi 2017. Kolmen Imatralla vietetyn kauden jälkeen Rönkkö siirtyi Sotkamon Jymyyn, jossa hän pelasi kaudet 2018-2023 Superpesis-urallaan Rönkkö on pelannut kauden 2024 loppuun mennessä 254 miesten Superpesisottelua, joissa hän on lyönyt 20+497 juoksua, tuonut 47 juoksua ja kerännyt 720 kärkilyöntiä. Ykköspesiksessä Rönkkö on pelannut 94 ottelua, joissa hän on lyönyt 6+179 juoksua, tuonut 13 juoksua sekä lyönyt 254 kärkilyöntiä
Haitin ensimmäinen keisarikunta

Haitin ensimmäinen keisarikunta Haitin ensimmäinen keisarikunta (ransk. Empire d’Haïti, haitiksi Anpi an Ayiti) oli vaalimonarkia Pohjois-Amerikassa. Haiti oli Ranskan hallitsemana ennen itsenäistymistään 1. tammikuuta 1804. Haitin kenraalikuvernööri Jean-Jacques Dessalines perusti keisarikunnan 22. syyskuuta 1804. Julistaen itsensä keisari Jacques I:ksi, hän piti kruunajaisensa 6. lokakuuta 1804. 20. toukokuuta 1805 promulgoitu perustuslaki määritteli tavan, jolla keisarikuntaa hallittiin: valtio jaettiin kuuteen osa-alueeseen. Jokaisen osa-alueen kenraali oli keisarin vastaava. Perustuslaki määritteli myös kruununperimysjärjestyksen ja hallitsevalla keisarilla oli valta nimittää kruununperijänsä
Denis Thatcher

Denis Thatcher (10. toukokuuta 1915 – 26. kesäkuuta 2003) oli brittiläinen liikemies ja vuosina 1979–1990 Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä toimineen Margaret Thatcherin puoliso. Hän sai vuonna 1990 baronetin perinnöllisen arvon. Denisin kuoleman jälkeen hänen poikansa Mark Thatcher peri arvon.
Bielsan motti

14. huhtikuuta – 16. kesäkuuta 1938 Pohjois-Aragonia Kansallismielisten voitto Tasavaltalaiset poistuvat Aragoniasta Tasavaltalaiset Kansallismieliset Bielsan motti (aragoniaksi ja espanjaksi Bolsa de Bielsa) oli Espanjan sisällissodan taisteluista viimeinen Aragoniassa käyty taistelu ja kesti huhtikuusta kesäkuuhun 1938. Espanjan tasavaltalaisarmeijan 43. divisioona jäi Francisco Francon johtamien fasistijoukkojen saartamaksi Pohjois-Aragonian vuoristoseudulla Ranskan vastaisella rajalla sijaitsevaan Bielsan laaksoon ja sen naapurilaaksoihin koko alueen siviiliväestön joutuessa pakenemaan Ranskaan. Yhteensä noin 4 000–6 000 siviiliä lähti evakkoon. Francon joukot etenivät pikkuhiljaa kiristäen saartorengasta, jonka sisälle Antonio Beltránin (kutsumanimeltään L'Esquinazau) komentaman tasavaltalaisarmeijan divisioonan 4 500–7 000 sotilasta (eri lähteissä eri arvioita lukumääristä) olivat jääneet mottiin. Saartajien joukossa puolestaan oli 14 000 sotilasta ja heillä oli 30 tykkiä saarrettujen vain neljää tykkiä vastaan. Lisäksi Francolla oli liittolaisinaan Saksan ja Italian ilmavoimat, jotka pommittivat Bielsaa ja lähiseutua kesäkuussa 1938. Lähes kaikki Bielsan talot tuhoutuivat taistelussa. Bielsan saarto päättyi 16. kesäkuuta 1938 Francon joukkojen vallattua tasavaltalaisten viimeisenkin tukikohdan ja 4 000–7 000 tasavaltalaisen sotilaan paettua rajan yli Ranskaan tehden seuraa noin 20 000 muulle aragonialaiselle, jotka olivat jo aiemmin maaliskuussa joutuneet lähtemään maanpakoon
Friðþjófr Uljaan saaga

Friðþjófr Uljaan saaga [fri:θjou:fr] (isl. Friðþjófs saga ins frækna) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se sijoittuu aikaan ennen Islannin asuttamista ja luetaan siksi muinaissaagoihin. Saaga kertoo Friðþjófr Þorsteinninpojasta, sognevuonolaisen talonpojan pojasta, joka ansaitsee lisänimensä rohkeudellaan, ja rakastuu Sognin kuninkaaksi kutsutun Belin tyttäreen Ingibjörgiin. Tämä on kuitenkin luvattu Sveanmaan (isl. Svíþjóð) kuningas Hringrille, ja alhaissyntyinen Friðþjófr saa siksi Ingibjörgin puolisokseen vasta lukuisten eri käänteiden jälkeen. Friðþjófr Uljaan saagasta on säilynyt kaksi versiota. Näistä lyhyempi on laadittu Islannissa 1200-luvun loppupuolella tai 1300-luvun alussa, mutta sen varhaisimmat säilyneet käsikirjoitukset ovat 1400-luvun lopulta (AM 510 4to). Saagan pitempi versio on todennäköisesti 1400-luvulta, ja se on säilynyt vain paperikopioina (AM 173 fol (Arkistoitu – Internet Archive); Stock. Papp. fol. no
Hjálmþérin ja Ölvirin saaga

Hjálmþérin ja Ölvirin saaga [hjaulmthjerin] (isl. Hjálmþés saga ok Ölvis) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Saaga kertoo Mannheimin (isl. Mannheimar) kuninkaan pojaksi kutsutun Hjálmþérin ja tämän ystävän Ölvirin seikkailuista, joihin nämä ajautuvat Hjálmþérin äitipuolen asettaman kirouksen vuoksi. Hjálmþérin ja Ölvirin saaga luetaan yleensä niin kutsuttuihin muinaissaagoihin, mutta saagalla on yhtäläisyyksiä myös kotoperäisiin ritarisaagoihin. Hjálmþérin ja Ölvirin saaga on yksi nuorimmista muinaissaagoista. Se on todennäköisesti kirjoitettu vasta 1400-luvulla. 1300-luvulta on kuitenkin säilynyt Hjálmþérin tarinaan liittyvää rímur-runoutta (Hjálmþés rímur), minkä perusteella on oletettu, että tarinasta on ollut myös alkuperäisempi versio, joka olisi kirjoitettu vuoden 1300 tietämillä.  Hjálmþérin ja Ölvirin saagaa ei ole suomennettu. Nuorena muinaissaagana Hjálmþérin ja Ölvirin saaga luetaan niin kutsuttuihin seikkailusaagoihin (saks. Abenteuersaga). Saaga muistuttaa juonensa ja tapahtumapaikkojensa osalta hyvin paljon myös kotoperäisiä ritarisaagoja
Pauli Reunamäki

Pauli Tapani Reunamäki (24. helmikuuta 1944 Tampere – 7. marraskuuta 2003 Tampere) oli suomalainen suunnistaja. Reunamäki oli 1960-luvun huippusuunnistaja, ja hän voittikin urallaan useita juniorien ja aikuisten SM-mitaleja sekä vuonna 1966 myös Jukolan viestin. Lukuisten maaotteluiden lisäksi hän edusti Suomea kolmissa PM-kilpailuissa ja yksissä MM-kilpailuissa. Seuratasolla Reunamäki edusti koko uransa ajan Tampereen Kilpa-Veljiä. Pauli Reunamäki aloitti suunnistuksen 13-vuotiaana vuonna 1957. Hän sai ensimmäisen SM-mitalinsa vuonna 1960 nuorten valtakunnallisilla suunnistuspäivillä, kun hän saavutti hopeaa 16-vuotiaiden sarjassa. Vuonna 1961 Reunamäki suunnisti SM-pronssille 18-vuotiaiden sarjassa ja oli TK-V:n nuorten viestijoukkueessa, joka ylsi hopealle jääden kolmen sekunnin päähän mestaruudesta. Hän oli ensimmäistä kertaa TK-V:n joukkueessa myös Jukolan viestissä, missä Jouko Katteluksen ankkuriosuuden ansiosta tuloksena oli toinen sija. Vuoden 1962 SM-kilpailuissa Reunamäki voitti 18-vuotiaiden sarjassa kultaa ja 20-vuotiaiden yömatkalla hopeaa. Nuorten SM-viestissä sijoitus oli kuudes
Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saaga

Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saaga (isl. Hálfs saga ok Hálfsrekka) on keskiaikainen islantilainen saaga. Se luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin (isl. fornaldarsögur). Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saaga on traaginen tarina viikinkikuningas Hálfrista ja tämän sotureista, jotka viettävät lähes kaksi vuosikymmentä viikinkiretkellä mutta varoittavasta unesta huolimatta palaavat takaisin Hálfrin valtakuntaan. Sen seurauksena vihollinen – Hálfrin isäpuoli Ásmundr – polttaa kartanon, jossa he majailevat, ja paetessaan liekeistä Hálfr joukkoineen joutuu taisteluun, jossa hän ja suuri osa hänen sotureistaan kuolee. Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saaga, sellaisena kuin se nykyään tunnetaan, on kirjoitettu 1200-luvun loppupuolella, vaikkakin sen varhaisin käsikirjoitus, GkS 2845 4to, on laadittu vasta vuoden 1450 tietämillä tai hieman sen jälkeen. Saaga on kuitenkin ollut olemassa jossain muodossa todennäköisesti jo aiemmin, sillä 1200-luvulla vaikuttanut Sturla Þórðarson (1214–1284) sisällytti Hálfrin saagassa esiintyvän episodin omaan versioonsa Islannin asuttamisesta kertovasta Landnámabókista. 1200-luvulla laadituille saagoille perustuvassa aikalaissaagojen kokoelmassa Sturlunga saga mainitaan lisäksi nyt jo kadonnut Hróks saga svarta, joka on todennäköisesti kertonut yhdestä Hálfrin sotureista, Hrókr Mustasta, tai jolla on kenties tarkoitettu nimenomaan Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saagaa. Saagan tarina Hálfrin kohtalosta on kuitenkin tunnettu kauan; siitä osoituksena on pidetty esimerkiksi sitä, että tulta merkitsevää kenninkiä ”Hálfrin kuolema” (isl. Hálfs bani) on käytetty runossa Ynglingatal, joka on vaihtelevasti ajoitettu 800- tai 900-luvulle. Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saaga sisältää myös runsaasti edda-runomittaista sankarirunoutta, jota ei kuitenkaan ole luotettavasti pystytty ajoittamaan
Rhodesian pääministeri

Rhodesian pääministeri (vuoteen 1964 Etelä-Rhodesian pääministeri) oli Rhodesian hallituksen johtaja. Brittiläiseen imperiumiin kuuluneella Etelä-Rhodesialla oli ollut itsehallinto vuodesta 1923 lähtien. Siirtomaa julistautui yksipuolisesti itsenäiseksi 11. marraskuuta 1965 ja vaihtoi nimensä Rhodesiaksi. Uusi valtio ei saanut tunnustusta muilta mailta, mutta Etelä-Afrikka ja Portugali tukivat sitä. Valta palautettiin Isolle-Britannialle vuonna 1980, joka antoi maalle itsenäisyyden nimellä Zimbabwe. Rhodesian poliittinen järjestelmä mukaili Westminster-järjestelmää, ja pääministerin rooli oli samankaltainen kuin esimerkiksi Kanadan ja Australian.
Þorsteinn Viikinginpojan saaga

Þorsteinn Viikinginpojan saaga (isl. Þorsteins saga Víkingssonar) on keskiaikainen islantilainen saaga. Sen kirjoittajaa ei tunneta. Saaga luetaan luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Saaga kertoo ensin nimihenkilönsä Þorsteinnin isän Víkingrin (suom. ”Viikinki”) ja tämän veriveljen Njörfin seikkailuista ja siirtyy sitten seuraamaan veriveljien poikien, joita kummallakin on yhdeksän, keskinäistä verikoston kierrettä. Saaga on kirjoitettu noin vuoden 1300 paikkeilla, mutta saagan alussa olevaa, myyttisistä Pohjolan kuninkaista kertovaa osiota on pidetty myöhempänä lisäyksenä. On pidetty mahdollisena, että Þorsteinn Viikinginpojan saaga on laadittu Friðþjófr Uljaan saagan johdannoksi, sillä Þorsteinn esitetään nimikkosaagassaan viimeksi mainitun saagan päähahmon isänä. Saaga kuuluu niihin muinaissaagoihin, jotka eivät sisällä lainkaan runoutta.  Þorsteinn Viikinginpojan saagaa ei ole suomennettu. Huolimatta siitä, että Þorsteinn Viikinginpojan saaga luetaan yleensä nuorempiin muinaissaagoihin (ns. seikkailusaagoihin, saks
Hervörin saaga

Hervörin saaga tai Hervörin ja kuningas Heiðrekrin saaga (isl. Hervarar saga ok Heiðreks konungs) on keskiaikainen islantilainen saaga, joka luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Saaga on kirjoitettu vuoden 1250 tietämillä, ja sen katsotaan olevan yksi vanhimmista muinaissaagoista. Hervörin saagan kirjoittajaa ei tiedetä. Saaga kertoo neljän eri sukupolven sotureista – Angantýristä, tämän tyttärestä Hervöristä, Hervörin pojasta kuningas Heiðrekristä sekä tämän kahdesta pojasta, Angantýristä ja Hlöðristä – sekä sukupolvelta toiselle periytyvästä Tyrfingr-miekasta, joka antaa aina voiton käyttäjälleen, mutta joka on jonkun miehen surma, joka kerta kun se vedetään huotrastaan. Saaga sisältää useita edda-mittaisia runoja, joista esimerkiksi Hunnien taistelulauluna tunnettu Hlöðskvida ('Hlöðrin laulu') edustaa todennäköisesti vanhimpia sankarirunouden kerrostumia. On katsottu, että osa saagan pohjana olleesta tarinaperinteestä on voinut juontua jopa kansainvaellusten ajalta saakka. Hervörin saagaa ei ole suomennettu. Hervörin saaga on säilynyt kolmena eri versiona, joista yleisesti puhutaan R-, U- ja H-versiona. R-version pääkäsikirjoitus on 1400-luvun alkupuolelta peräisin oleva GkS 2845 4to. U-versiona tunnettu teksti on säilynyt lähinnä myöhemmissä paperikopioissa. H-version pääkäsikirjoitus on Hauksbók-nimellä tunnettu käsikirjoitus, joka on laadittu 1300-luvun alussa
Ummeljoen koulu

Ummeljoen koulu on lakkautettu peruskoulun 1–6 luokkien koulu Kouvolan Ummeljoella Kymijoen länsipuolella. Koulussa oli noin 70 oppilasta. Koulun nykyinen rakennus on vuodelta 1954. Koulun rehtorina toimi Jari Eronen. Enimmillään koulussa on ollut noin 150 oppilasta. Vuonna 2016 koulussa oli 64 oppilasta. Ummeljoen koulu lakkautettiin vuonna 2020 ja oppilaat siirtyivät Saviniemen ja Viialan ala-asteille Myllykoskelle, jonne rakennetaan tulevaisuudessa uusi yhtenäiskoulu. Päätös koulun lakkauttamisesta tehtiin Kouvolan kaupunginvaltuustossa elokuussa 2019. Ummeljoen koulu toimi pari vuotta Anjalan koulun väistötilana.
Kirkkonummi LP

3. Kirkkonummi LP on suomalaisen räp yhtyeen Likasen Etelän esikoisalbumi, joka julkaistiin 23. tammikuuta 2015. Albumi nousi julkaisuviikollaan Rumban listan ensimmäiselle sijalle ja Suomen virallisen albumilistan kolmanneksi. Kirkkonummi LP pysyi albumilistalla neljä viikkoa.
Rørbyn miekat

Rørbyn miekat ovat kaksi varhaispronssikaudelle ajoitettua pronssista kippuramiekkaa , jotka molemmat löytyivät 1950-luvulla Rørbystä Kalundborgin läheltä Länsi-Sjællannista Tanskasta. Kummatkin miekat löytyivät suoturpeen noston yhteydessä ja ne arvellaankin votiiviuhreiksi. Miekat ovat esillä Tanskan kansallismuseossa. Vuonna 1952 Thorvald Nielsen perkasi vetistä ojaa pienellä suolla Rørbyssä, kun hän löysi turpeesta vinoon asentoon jääneen pronssimiekan. Miekka oli ensimmäinen laatuaan, joka oli löydetty Tanskasta. Hän luovutti miekan Tanskan kansallismuseolle, mutta vuonna 1957, nostaessaan samasta maasta perunoita, löysi hän 10 metrin päästä toisen samanlaisen miekan. Miekat olivat aivan samanlaiset, mutta tässä miekassa oli lisäkoristeluna pronssikautisen laiva. Tämä on vanhin ajoitutettu pronssikautisen laivan kuva. Miekat (museon luettelonumerot: ensimmäinen B14174 ja toinen B14616) on ilmeisesti valettu samassa pajassa, sillä ne ovat pääpiirteissään aivan samanlaiset muodoltaan ja koristelultaan. Miekkojen jälkityöstössä on kuitenkin eroja ja esimerkiksi vain toiseen miekkaan on kaiverrettu laivankuva. Miekan kahvan vieressä on kantamista tai käsiotteen varmistamiseksi valettu pieni lenkki. Tällaiselle miekalle ei sovi suojaksi perinteinen tuppi ja onkin otksuttu, ettei sillä ole ollut käytännön merkistystä taisteluaseena vaan sitä käytettiin vain seremonioissa
Kippuramiekka

Kippuramiekka on Skandinavian pronssikauteen liitetty pronssikauden miekka, joita on löydetty vain viisi kappaletta. Kolme miekoista on löytynyt Tanskasta ja kaksi Ruotsista. Kippuramiekka ei ole suomenkieleen vakiintunut nimitys, vaan se on suora käännös sanoista tansk. krumsværd ja ruots. krumsvärd, missä krum tarkoittaa kaareva tai pyöreämuotoista osaa. Johdos on analogia kippurakärkisistä saappaista. Miekka on tyyliltään varsin poikkeava, koska sen kärki on taivutettu kaarelle. Muut samanaikaiset pronssimiekat olivat suora- ja teräväkärkisiä, sillä niillä haluttiin pistää vastustajaa. Kippuramiekalla voisi ainoastaan sivaltaa vastustajaa terällä, joita on teroitettuna vain yksi terän suu. Siksi ajatellaankin, ettei miekka ollut tarkoitettu taisteluaseeksi, vaan esimerkiksi rituaalimiekaksi samaan tapaan kuin pronssiset rituaalikirveet. Mikäli miekat ovat olleet tuontitavaraa, ei niitä tunneta mistään muualta. Siksi arvellaankin, että miekat olisi suunniteltu ja valmistettu itse
Hrólfr Gautrekrinpojan saaga

Hrólfr Gautrekrinpojan saaga (isl. Hrólfs saga Gautrekssonar) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Hrólfr Gautrekrinpojan saaga kertoo Göötanmaan kuninkaaksi kutsutun Hrólfrin viikinkiretkistä ja tämän sekä muutaman muun viikingin vaimonhankinta-matkoista. Saaga on sisällöllisesti suorassa yhteydessä Hrólfrin isästä kertovaan Gautrekrin saagaan. Monesta muusta muinaissaagasta poiketen Hrólfr Gautrekrinpojan saaga ei sisällä lainkaan runoutta. Saaga on todennäköisesti alkujaan kirjoitettu 1200-luvun loppupuolella. Siitä on säilynyt lukuisia käsikirjoituksia, jotka edustavat kahta eri versiota. Saagan lyhyempää versiota pidetään alkuperäisempänä. Pidemmän, nuorempana pidetyn version pääkäsikirjoituksia ovat AM 152 fol 1 (1500-luvun alku) ja AM 590 b–c 4to (1600-luvulta). Hrólfr Gautrekrinpojan saagaa ei ole suomennettu. Vaikka Hrólfr Gautrekrinpojan saaga luokitellaan muinaissaagaksi, sen juoni seuraa monille kotoperäisille ritarisaagoille tyypillistä morsiamen etsintä -teemaa
Newfoundland Growlers

Newfoundland Growlers on kanadalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin St. John’sin kaupungista, Newfoundland ja Labradorin provinssista. Joukkue pelaa ECHL-liigaa ja toimii yhteistyöseurana NHL-liigassa pelaavalle Toronto Maple Leafsille ja AHL:ssä pelaavalle Toronto Marliesille. (Tilanne 10. huhtikuuta 2024) Lähde: EliteProspects
Iranin hengellinen johtaja

Iranin hengellinen johtaja, joskus myös Islamilaisen vallankumouksen hengellinen johtaja, on Iranin islamilaisen tasavallan valtionpäämies, ja korkea-arvoisin poliittinen ja uskonnollinen henkilö. Iranin asevoimat, oikeusjärjestelmä ja valtiollinen televisio ovat hengellisen johtajan alaisuudessa. Iranin hengellinen johtaja on vuodesta 1989 lähtien ollut ajatollah Ali Khamenei. Huolimatta korkeasta asemastaan hengellinen johtaja ei saa työstään palkkaa.tarvitaan parempi lähde Hengellisen johtajan kritisointi on rikos Iranissa.