nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen ennallistettu kirkko

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen ennallistettu kirkko (engl. The Restoration Church of Jesus Christ of Latter Day Saints) on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Liikkeen päämaja on Independencessä, Missourissa. Se perustettiin 6. huhtikuuta 1991. Liikkeen perustajina oli joukko Kristuksen yhteisön (tuolloisen Reorganisoidun myöhempien aikojen Jeesuksen Kristuksen kirkon) jäseniä, jotka vastustivat kirkkonsa teologista liberalismia. Ratkaiseva tekijä oli Reorganisoidun kirkon päätös avata pappeuden virat myös naisille. Ennallistetun kirkon historia ulottuu jo vuoteen 1981, jolloin joukko Reorganisoidun kirkon teologiseen kehitykseen tyytymättömiä vanhimpia perusti Independencessä epävirallisen ”lauantai-illan opintopiirin”, jossa tutkittiin pyhiä kirjoituksia ja analysoitiin kriittisesti Reorganisoidun kirkon kehitystä. 1980-luvun kuluessa tuhannet Reorganisoidun kirkon linjauksiin tyytymättömät jättivät kirkon ja perustivat omia seurakuntiaan tai opintopiirejä. Myös useita kirkon seitsenkymmeniä, korkeita kirkon virkailijoita, oli tässä joukossa. Ennallistetun kirkon syntyhistoriaan vaikutti seitsenkymmen M. Norman Page, joka kertoi saaneensa Jumalalta uuden kirkon perustamista koskevia ilmoituksia
Valentino (muotisuunnittelija)

Valentino, koko nimeltään Valentino Clemente Ludovico Garavani, (s. 11. toukokuuta 1932) on yksi Italian ja maailman tunnetuimpia muodinluojia. Valentinon tavaramerkkinä on aina ollut suurenluokan iltapuvut ja punainen väri, jota kutsutaan myös ilmaisulla "rosso Valentino", Valentinon punainen. Valentino Garavani matkusti 17-vuotiaana Pariisiin opiskelemaan muotialaa École des Beaux-Arts- ja Chambre Syndicale de la Couture Parisienne -nimisiin arvostettuihin kouluihin. Valmistuttuaan hän työskenteli Jacques Fathin, Balenciagan, Jean Desses'n ja Guy Larochen muotitaloissa. Valentino palasi 1959 Italiaan ja perusti Roomaan nimeään kantavan muotitalon. Kansainväliseen maineeseen hän nousi esiteltyään ensimmäisen oman haute couture -kokoelmansa 1962 Firenzessä, joka tuolloin oli muodin näytöspaikka Italiassa. Koko toimintansa Valentino siirsi Roomaan 1966, jolloin syntyi kuuluisa "Valkoinen kokoelma". Kokoelman myötä Valentinon sai lisää julkisuutta ja kuuluisia asiakkaita, kuten Jacqueline Kennedy, Elisabeth Taylor ja Englannin prinsessa Margareth. 1998 Valentinon muotitalo myytiin sijoitusyhtiö Permiralle ja italialaiselle tekstiiliyritykselle Marzottolle 300 miljoonalla dollarilla.lähde? Muotitalon osti qatarilainen sijoitusyhtiö Mayhoola for Investments S
Kukuljärvi

Kukuljärvi , tai myös Skukulträsket , on Uudellamaalla Loviisassa, entisen Ruotsinpyhtään kunnan alueella, kirkonkylän lähellä sijaitseva erämaajärvi. Järven pinta-ala on 13 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Kukuljärvenkallion pohjoispuolella aivan sen rinteen juurella. Siinä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Järven rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen itäpuolelle tulee metsäautotie yhdystieltä 1792 ja toinen metsäautotie, joka ohittaa sen lounaispäässä, tulee samalta yhdystieltä Vähä Ahvenkoskelta. Metsäautoteitä yhdistää kävelypolku, joka seuraa järven etelärantoja. Järven ympäristö on luonnonsuojelualuetta. Järven ranta-alueet kuuluvat suojelualueeseen, mutta järven vesialuetta ei ole suojeltu. Alueen omistaa metsäyhtiö Tornator . Järvi on valuma-alueensa soista huolimatta vähäravinteinen ja sen kasvillisuus vähäistä. Kukuljärven kallioisessa ja paikoin jyrkkärinteisessäkin ympäristössä kulkee noin kahdeksan kilometrin mittainen merkitty Kukuljärven vaellusreitti, jota ylläpitää Loviisan kaupunki
Tyk-toiminta

Tyk-toiminta (työkykyä ylläpitävä ja parantava valmennus) on Kelan kuntoutuslain (566/2005) mukaista ammatillista kuntoutusta, jota järjestetään silloin, kun työpaikan ja työterveyshuollon toimenpiteet työntekijän työkyvyn ja työssä suoriutumisen hyväksi eivät ole olleet riittäviä ja työntekijää uhkaa asianmukaisesta sairaanhoidosta ja lääkinnällisestä kuntoutuksesta huolimatta työkyvyttömyyseläkkeelle päätyminen. Vuonna 2016 Kela uudistaa työikäisten kuntoutusta ja samalla myös Aslak- ja Tyk-kuntoutukset korvataan uudella AURA-kuntoutusmallilla. AURA-kuntoutuksessa kuntoutus kytkeytyy aiempaa voimakkaammin kuntoutujan omaan työhön. Työkykyä ylläpitävää ja parantavaa valmennusta on järjestetty Kelan kuntoutustoiminnan osana 1980-luvulta lähtien, mutta lakisääteiseksi, Kelan järjestämisvastuun piiriin kuuluvaksi toiminnaksi, se tuli vuoden 1991 kuntoutusuudistuksessa. Samassa yhteydessä muodostettiin periaatteellinen ero harkinnanvaraiseen ASLAK-kuntoutukseen ja tietyin perustein järjestämisvastuiseen Tyk-toimintaan. Vaikka kuntoutusoikeuden ehdot ovat Kelan ja työeläkejärjestelmän osalta samanlaiset – sairauden tai vamman aiheuttama olennainen haitta tai työkyvyttömyyden uhka – Tyk-toiminta (tai sitä vastaava kuntoutuslaitosten palvelu) ei kuulu työeläkekuntoutuksen palveluvalikoimaan. Kelan kuntoutuslaissa todetaan hyvin lyhyesti, että Kansaneläkelaitos järjestää "työkykyä ylläpitävää ja parantavaa valmennusta, jonka tavoitteena on mahdollistaa kuntoutujan työssä jatkaminen". Olennaista tässä säännöksessä on, että kuntoutujan edellytetään kuntoutuksen alussa olevan työsuhteessa (joko työssä tai sairauslomalla). Sen sijaan ehdotonta vaatimusta siitä, että hänen pitäisi kuntoutuksen jälkeen jatkaa samassa työtehtävässä tai edes samalla työnantajalla, ei lakiin sisälly. Koska Tyk-toiminta toteutetaan hyvin kiinteässä yhteydessä työpaikkaan ja sen työterveyshuoltoon, käytännössä tavoitteeksi on asetettu omassa työssä tai sitä vastaavassa työssä jatkaminen samalla työpaikalla. Kelan kuntoutusstandardissa Tyk-toiminnan tavoitteiksi asetetaan Tyk-toiminta on yksilöllisesti ohjelmoitu joskin yleensä ryhmämuotoisesti ja ammattiala- tai työpaikkakohtaisesti toteutettu ohjelma, joka jakautuu selvitys- ja valmennusjaksoihin. Tyk-toiminnan kokonaiskesto on 1-2 vuotta ja se sisältää 30-31 laitoskuntoutusvuorokautta ja 1-2 yhteistyöpäivää, joihin osallistuvat kuntoutujat, palveluntuottajan (kuntoutuslaitoksen) edustajat, työpaikan edustajat (johto, työterveyshuolto, työsuojelu) ja Kelan edustajat
Musta haltia (kirjasarja)

Musta haltia -sarja (engl. Dark Elf trilogy) on kronologisesti R. A. Salvatoren Drizzt Do'Urdenista kertovan kirjasarjan ensimmäinen trilogia. Sarjan kirjat, Kotimaa (engl. Homeland), Maanpaossa (engl. Exile) ja Valoa kohti (engl. Sojourn), kertovat Drizztin nuoruudesta ja ajasta ennen kuin hän asettui asumaan Jäätuulen laaksoon. Musta haltia -sarjaa seuraa Jäätuulen laakso -sarja. Musta haltia -trilogia kertoo nuoresta Drizzt Do'Urdenista, joka syntyy Menzoberranzanin yhdeksännen huoneen kolmanneksi pojaksi. Kun Drizztin veli Dinin murhaa perheen vanhimman pojan Nalfeinin, Drizzt jää eloon, vaikka hänet perinteen mukaan kuuluisi uhrata Llothille, hämähäkkijumalattarelle. Isänsä Zaknafeinin opissa Drizztistä kasvaa Menzoberranzanin paras asemestari
Toivo Sukari

Toivo Ilmo Kalevi "Topi" Sukari (s. 8. huhtikuuta 1954 Karjala Tl) on suomalainen yrittäjä. Hän on Maskun Kalustetalon sekä Ideaparkin perustaja ja suurin omistaja. Lisäksi Sukari omistaa muun muassa halpahalliketju Masku Kodin ja Sukarin Lomarakennuksen sekä oli aiemmin osakkaana Aurinko Golfissa sekä vaateketju Mangon Suomen-yhtiössä, jonka omistuksesta hän on luopunut. Sukarin lapsuudenperhe nykyisessä Mynämäen Karjalassa oli esikoislestadiolainen ja hänellä on seitsemän sisarusta. Hänen isänsä oli pienviljelijä ja -yrittäjä. Kesäkuussa 2021 Sukari osti osan Alfa-tv:stä. Sukari aloitti yrittäjänä 15-vuotiaana. Kansalaiskoulusta päästyään hän hankki pankkilainalla sata sikaa ja aloitti liiketoiminnan kotitilallaan. 20-vuotiaana Sukari osti sikatilasta saamillaan rahoilla kuorma-auton ja huonekaluja sekä ryhtyi harjoittamaan "ovelta ovelle" huonekalukauppaa ja näyttelymyyntitoimintaa. Vuonna 1983 hän rakennutti Maskuun 2 000 neliömetrin huonekaluhallin, jonka ympärille kasvoi myöhemmin Turun seudun suurin kodinsisustus- ja huonekaluliikekeskittymä
Linda Christian

Linda Christian, alun perin Blanca Rosa Welter, (13. marraskuuta 1923 – 22. heinäkuuta 2011 Palm Desert, Yhdysvallat) oli meksikolainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Hollywoodista 1940–1950-luvuilla. Christian syntyi Tampicossa, Tamaulipasissa. Häntä pidetään ensimmäisenä Bond-tyttönä: hän esiintyi vuonna 1954 Casino Royalen televisioversiossa. Christian esiintyi vuonna 1948 Maran roolissa Johnny Weissmullerin viimeisessä Tarzan-elokuvassa Tarzan and the Mermeids ("Tarzan ja nainen mereltä"). Christian meni vuonna 1949 naimisiin näyttelijä Tyrone Powerin kanssa. Parin tyttäristä Taryn Power on menestynyt näyttelijänä ja Romina Power laulajana. Tyrone Power eli enää pari vuotta 7. elokuuta 1956 voimaan tulleen avioeron jälkeen, ja Christian avioitui vuonna 1962 Edmund Purdomin kanssa. Tämä liitto kesti vain vuoteen 1963.
Ihme ja kumma

Ihme ja kumma on lastenlaulu, jonka Marjatta Pokela sävelsi ja yhdessä Pirkko Koskimiehen kanssa sanoitti. Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran Pupu Tupunan lauluja -albumilla Katri Helenan esittämänä vuonna 1983. Sittemmin laulu on esiintynyt usealla lastenlaulualbumilla eri laulajien esittämänä. Ihme ja kumma lukeutuu suosituimpien suomalaisten lastenlaulujen joukkoon. Laulussa ihmetellään lapsen silmin maailman ihmeellisyyttä. Ihmetyksen kohteena ovat muun muassa lumpeiden kelluminen veden pinnalla ja muurahaisten ainainen ahertaminen. »Maailmassa monta on ihmeellistä asiaa, se hämmästyttää, kummastuttaa pientä kulkijaa.» Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran Pupu Tupunan lauluja -albumilla Katri Helenan esittämänä ja Seppo Hovin sovittamana vuonna 1983. Albumilla on lisäksi muita Pokelan ja Koskimiehen lastenlauluja. Seppo Hovi sovitti kaikki albumin kappaleet. Finntrio julkaisi laulun vuonna 1986 albumillaan Lounatuulen laulu: Finntrio tänään lapsille. Albumilla ei ole samanlaista teemaa kuin Pupu Tupunan lauluja -albumilla, vaan sen kappaleet ovat monipuolisempia
Nasrallah Boutros Sfeir

Nasrallah Boutros (myös Pierre) Sfeir (arab. نصر الله بطرس صفير‎; 15. toukokuuta 1920 – 12. toukokuuta 2019) oli maroniitti ja libanonilainen katolisen kirkon kardinaali. Sfeir vihittiin papiksi 7. toukokuuta 1950 ja nimitettiin kesäkuussa 1961 Antiokian patriarkaatin vihkipiispaksi sekä Tarsus dei Maronitin titulaaripiispaksi. Hänet konsekroi piispaksi 16. heinäkuuta Pierre-Paul Méouchi, jota avustivat João Chedid ja Michael Doumith. Keväällä 1986 tuli valituksi Antiokian patriarkaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 26. helmikuuta 2011. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 26. marraskuuta 1994
Fares Fares

Fares Fares (s. 29. huhtikuuta 1973 Beirut) on libanonilaissyntyinen Ruotsissa asuva näyttelijä. Hän muutti vuonna 1987 perheensä kanssa Ruotsiin, Örebrohon. Hän on elokuvaohjaaja Josef Faresin veli ja näyttelijä Jan Faresin poika. Fares Fares esittää pääosaa Josefin elokuvissa Jalla! Jalla! ja Kopps.
Litening

Litening on israelilaisen Rafael Advanced Defense Systemsin kehittämä ja mm. Northrop Grumman Corporationin lisenssillä valmistama lentokoneen siipi- tai runkoripustimiin kiinnitettävä maalinosoituslaser ja tähtäyslaite, jota käytetään muun muassa täsmäaseiden ohjaamiseen maakohteita vastaan. Laite lisää merkittävästi lentokoneen taistelutehokkuutta erityisesti yöllä tai huonoissa sääoloissa maakohteisiin tapahtuvissa hyökkäyksissä. Laitetta voidaan käyttää laukaistaessa erilaisia täsmäohjattuja laser- tai GPS-ohjautuvia aseita tai tavanomaisia pommeja. Litening-maalinosoituslaitteen käyttäjiä ovat muun muassa Yhdysvaltain ilmavoimat ja merijalkaväki, Luftwaffe ja RAF. Suomen ilmavoimat tilasi Litening-maalinosoituslaitteet asennettavaksi F/A-18 Horneteihin elinkaaren keskivaiheen päivityksen (MLU2) yhteydessä. Tilaukset toimitettiin vuoden 2012 loppuun mennessä, jonka jälkeen järjestelmät olivat/ovat valmiita ilmasta-maahan aseistuksen hankkimiseksi.
Kunnallinen työmarkkinalaitos

Kunta- ja hyvinvointialuetyönantajat KT (aiemmin Kunnallinen työmarkkinalaitos ja KT Kuntatyönantajat) on kunta-alan ja hyvinvointialueiden työnantajajärjestö, joka ajaa kuntien, kuntayhtymien ja hyvinvointialueiden etuja työnantajaosapuolena työmarkkinoilla. KT:sta tuli itsenäinen julkisoikeudellinen yhteisö 1.7.2021 ja sen asema perustuu lakiin kuntien ja hyvinvointialueiden työnantajaedunvalvonnan järjestämisestä (630/2021) . Heinäkuuhun 2021 asti KT oli osa Kuntaliittoa ja sen asema perustui 1993 säädettyyn lakiin. Kunnallisen työmarkkinalaitoksen edeltäjänä toimi Kunnallinen sopimusvaltuuskunta, joka perustettiin 1. joulukuuta 1970. Vuonna 2010 järjestö otti käyttöönsä nimen KT Kuntatyönantajat. Sen virallinen nimi oli heinäkuuhun 2021 saakka Kunnallinen työmarkkinalaitos. Laki kuntien ja hyvinvointialueiden työnantajaedunvalvonnan järjestämisestä (630/2021) muutti nimen Kunta- ja hyvinvointialuetyönantajat KT:ksi. Kuntien ja kuntayhtymien palveluksessa on 425 000 palkansaajaa. Kunta-ala on Suomen suurin sopimusala, ja sen pöydissä neuvotellaan kuudella eri sopimusalalla: Kunta-alan pääneuvotteluryhmän kokouksiin osallistuvat KT:n neuvotteluosapuolena Julkisalan koulutettujen neuvottelujärjestö JUKO ry:n, Julkisen alan unioni JAU ry:n (JHL ja Jyty) ja Sote ry:n (Tehy ja SuPer) edustajat
Akropolis-museo

Akropolis-museo (kreik. Μουσείο Ακρόπολης, Mouseío Akrópolis) on arkeologinen museo Ateenassa Kreikassa. Se keskittyy Akropolis-kukkulaan liittyvän antiikin aikaisen esineistön säilyttämiseen ja kunnostamiseen. Museo sijaitsee Dionysíou Areopagítou -kadulla Makrygiánnin kaupunginosassa Akropoliin eteläpuolella. Museossa käy noin miljoona kävijää vuodessa. Tavallisen museotoiminnan ohella museossa järjestetään erilaisia yleisötilaisuuksia ja muun muassa konsertteja. Alkuperäinen Akropolis-museo sijaitsi Akropoliin huipulla kukkulan kaakkoisreunassa. Sitä alettiin suunnitella pian sen jälkeen kun turkkilaiset olivat vetäytyneet kukkulalta vuonna 1833. Museo rakennettiin 1860-luvulla. Kukkulan arkeologisten kaivausten edetessä rakennus osoittautui kuitenkin melko pian pieneksi ja sitä laajennettiin vuonna 1888 sekä vuosina 1946–1947. 1970-luvulla museon ahtaus alkoi käydä niin ongelmalliseksi, että alettiin suunnitella kokonaan uutta museota. Uuden museon suunnittelussa eräänä lähtökohtana oli, että lordi Elginin 1800-luvun alussa Parthenonin temppelistä ja muualta Akropoliilta viemät, nykyisin British Museumissa säilytettävät marmoriveistokset, niin kutsutut Elginin marmorit, saataisiin takaisin Kreikkaan
Mario Kart Wii

Mario Kart Wii on Nintendon kehittämä ja julkaisema Mario Kart -ajopelisarjan kuudes osa. Peli julkaistiin huhtikuussa 2008 Wii-pelikonsolille. Peli on sarjan toinen osa, joka hyödyntää Nintendo Wi-Fi Connectionia. Pelin mukana tulee Wii Wheel -ratti. Mario Kart Wiissä jokaista kulkuneuvoa ajaa yksi hahmo, toisin kuin Mario Kart: Double Dash!!:ssä, jossa on kaksi hahmoa jokaisessa autossa. Pelissä on viisi eri ohjaustapaa. Ohjaimina voi käyttää Wii Wheel -rattia, Wii Remotea poikittain, Wii Remotea ja Nunchukia yhdessä, Nintendo GameCube -ohjainta tai Classic Controlleria. Pelaaja voi valita kuljettajansa 24 (Mii-hahmojen lisäksi) eri hahmosta, joista osa täytyy avata yksinpelitilassa. Kuljettajat on jaettu kolmeen eri painoluokkaan, jonka mukaan määräytyy, mitä autoja tai moottoripyöriä he voivat käyttää. Jokaisella painoluokalla on erityyppiset autot ja moottoripyörät, Warion, Waluigin, Donkey Kongin ja Bowserin muskeliautoista Vauva-Marion, Vauva-Luigin, Vauva-Peachin ja Koopa Troopan työntökärryihin. Kevyillä kulkuvälineillä on hyvä kiihtyvyys ja radan ulkopuolella-ajo-ominaisuudet mutta huono huippunopeus, painavilla taas huono kiihtyvyys ja radan ulkopuolella-ajo mutta hyvä huippunopeus. Kuten Double Dashissä ja Mario Kart DS:ssä, myös Mario Kart Wiissä jokaisella hahmolla on monia autoja
Antonietta Toini

Antonietta Toini (oik. Toini Inkeri Nikander o.s. Putkonen; 5. marraskuuta 1901 Rauma – 3. heinäkuuta 1990 Tampere) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän oli ensimmäinen suomalainen sopraano, joka lauloi Milanon La Scalassa. Hän oli kiinnitettynä La Scalaan 1929 ja 1934 ja Frankfurt-am-Mainin oopperaan 1935–1936. Lisäksi hän vieraili Etelä- ja Keski-Euroopan sekä Skandinavian oopperoissa. Toini asui Tampereella, ja hän lahjoitti 1990 Turun taidemuseolle 79 suomalaisten taiteilijoiden maalausta. Hän oli Tampereen Oopperayhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1954 ja opetti myös laulun äänialoja. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1960
ArchiCAD

Archicad on nykyisin saksalaiseen Nemetschek Groupiin kuuluvan Graphisoftin arkkitehtisuunnitteluun kehittämä kolmiulotteinen rakennussuunnitteluohjelmisto. Archicad on oliopohjainen, ja sen kehitys perustuu ajatukselle rakennuksen tietomallista (engl. BIM, Building information model). Archicad tukee avointa IFC-tiedonsiirtomuotoa, jonka käyttö rakennussuunnittelun mallien tiedonsiirtomuotona on yleistymässä. Archicad-mallin tietokantaa voidaan käsitellä API-ohjelmointirajapinnan kautta sekä lukea sitä ODBC-ajurin avulla. Archicadissä on myös oma objektikieli GDL (Geometrical Description Language), joka mahdollistaa parametristen objektien toteutuksen. Näitä objekteja voidaan hyödyntää rakennussuunnittelun apuna ja useat valmistajat ovat julkaisseet GDL-objektikirjastoja tuotteistaan. Valmistajat ja suunnittelijat voivat hyödyntää objekteja tiedon siirtämisessä ja keskinäisessä kommunikaatiossa. Valmistusvaiheessa mallin objektit voidaan siirtää suoraan tuotemäärittelyiksi, jolloin esimerkiksi työstökoneille voidaan saada valmistustieto tiedostoina, ilman piirustusten tulkintaa. Nykyään ohjelmaa käytetään myös muiden suunnittelualojen, kuten talotekniikan ja rakennetekniikan, suunnitelmien yhdistämiseen. Samalla käyttäjäkunta on laajentunut rakennusliikkeisiin, insinööritoimistoihin ja rakennustuotevalmistajiin. Archicadin kehitys alkoi vuonna 1982; tuolloin ohjelmalla osallistuttiin Unkarin valtion tiedekilpailuprojektiin, jossa haettiin ratkaisua ydinvoimalan peruskorjauksen mallinnukseen
Kristillisen veljeyden kirkko

Kristillisen veljeyden kirkko (engl. Church of the Christian Brotherhood) oli Reorganisoidusta myöhempien aikojen pyhien kirkosta vuonna 1918 eronnut yhteisö, joka siis kuului myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen. Yhteisön perusti Richard Charles Evans (1861-1921), joka oli eräs Reorganisoidun kirkon apostoleista ja kirkon johtavan presidenttikunnan jäsen. Vuonna 1918 Evans riitautui Reorganisoidun kirkon johdon kanssa. Hän alkoi arvostella kirkon johtajaa, profeetta-presidentti Frederick W. Smithiä - joka oli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon perustajan Joseph Smithin pojan Joseph Smith III:n poika - itsevaltaisesta hallintotavasta ja muiden sortamisesta. Lisäksi häntä kiusasi se, että Reorganisoitu kirkko kiisti vastoin selkeitä historiallisia todisteita, että Joseph Smith oli opettanut ja harjoittanut moniavioisuutta. Nykyään Kristuksen yhteisö myöntää Smithin opettaneen moniavioisuutta ja eläneen itse moniavioisissa liitoissa, mutta tuolloin asia selitettiin virallisesti MAP-kirkon toisen presidentin Brigham Youngin keksinnöksi. Kanadassa asunut Evans alkoi kritisoida Reorganisoidun kirkon johtoa virallisesti, ja hän sai ympärilleen pienen joukon kannattajia Torontossa. Evans, jolla vielä oli pääsy Reorganisoidun kirkon rahavaroihin Kanadassa, käytti kirkon varoja järjestääkseen oman kirkkonsa, jolle hän antoi nimen Kristillisen veljeyden kirkko. Reorganisoidun kirkon johto nosti Evansia vastaan kanteen kavaltamisesta. Evans voitti jutun alioikeudessa, mutta Reorganisoidun kirkon valitus Ontarion Korkeimpaan oikeuteen oli menestyksekäs, ja Evans joutui maksamaan kavaltamansa rahat takaisin
De lege lata

De lege lata (tai lex lata, suomennettuna nykyinen laki) on latinankielinen ilmaus, jolla oikeustieteessä viitataan voimassa oleviin oikeussääntöihin (säädetyn lain kannalta). Lex latalle kontrastina voidaan pitää mielipidettä tulevaisuuden oikeussäännöstä, eli millaista lain pitäisi olla. Tätä termiä kutsutaan lex ferendaksi.
De lege ferenda

De lege ferenda (tai lex ferenda, suomennettuna tulevaisuuden laki) on latinankielinen ilmaus, jolla oikeustieteessä viitataan tulevaan oikeussäännöstöön (tulevaisuudessa säädettävän lain kannalta). De lege ferenda -kannanotto on sen esittäjän mielipide siitä, minkälainen kyseessä olevan oikeussäännön pitäisi tulevaisuudessa olla.  Lex ferendan vastakohta on lex lata, eli nykyinen laki.
Suomen Radioamatööriliitto

Suomen Radioamatööriliitto ry (lyhenne SRAL, ruots. Finlands Radioamatörförbund rf) on vuonna 1927 yhdistysrekisteriin rekisteröity Suomen radioamatöörien kansallinen liitto. Sen jäseninä on niin henkilöjäseniä kuin radioamatööriyhdistyksiäkin. Vuosien 1928 ja 1993 välillä Suomen Radioamatööriliitto ry:n jäsenyys oli pakollinen kaikille radioamatööreille Suomessa. Pakkojäsenyys poistui, kun Suomi liittyi Euroopan unioniin.lähde? Nuoren Voiman Liitto sai 24. elokuuta 1921 yleisten töiden ja kulkulaitosten ministeriöltä oikeuden myöntää amatööriradiolähetyslupia enintään 300 metrin aallonpituudelle ja enintään 20 W:n lähetysteholle.  Nykyään enintään 300 metrin aallonpituus tarkoittaisi vähintään 999,4 kHz:n taajuutta. Aikaisemmin taajuus, jaksot, ilmoitettiin aallonpituusmetreinä. Nykyäänkin metreihin viittaaminen taajuuden asemesta palvelee antennien mittasuhteiden käsittämistä puhekielessä, kun taas teknillisesti taajuus Hertz-yksikköinä on täsmällinen ja 1930-luvulla vakiintunut. 999 kHz on nykyaikaisessa radiojärjestelmässä yleisradion keskipitkien aaltojen aluetta. Sitä lyhyempi aaltoalue nykyisessä radioamatööritoiminnassa on 160 metrin aallot ja sitä pidemmät 2,2 km:n aallot
Palkinto

Palkinto voi olla arvoesine, palkkio, kunnianosoitus tai arvonosoitus, joka myönnetään ryhmälle tai yksityiselle henkilölle hyvin ansioituneista suorituksesta. Palkintoja jaetaan usella eri alalla, esimerkiksi urheilussa, musiikissa, politiikassa ja kirjallisuudessa. Tunnettuja palkintoja ovat esimerkisi Nobel ja Oscar. Palkinnon tavoite on antaa palkinnonsaajalle julkista huomioita ja kiitosta sosiaalisen arvonannon tai statuksen muodossa. Palkintoja voivat olla esimerkiksi kunniamerkki, kunniakirja, diplomi, arvolahja, kulttuuriset, tieteelliset ja julkiset kunnianimikkeet, joita myöntäntävät mm. valtio sekä eri tasoiset julkiset järjestöt ja yksityiset yritykset.
LaGuardian lentoasema

LaGuardia Airport on lentoasema, joka sijaitsee Queensissa, New Yorkissa. Sen alkuperäinen nimi oli Glenn H. Curtiss Airport ja myöhemmin se nimettiin uudelleen nimelle North Beach Airport, kunnes se lopulta nimettiin New Yorkin pormestarin Fiorello H. La Guardian mukaan. Vuonna 2011 lentokentän läpi kulki noin 24,1 miljoonaa matkustajaa. LaGuardian lentoaseman kokonaispinta-ala on noin 2,8 neliökilometriä. Lentokenttä työllistää suoraan noin 10 000 ihmistä, minkä lisäksi sen on arvioitu tuovan alueelle epäsuorasti jopa 103 000 työpaikkaa. LaGuardianin lentoasemalla on nykyisin yhteensä neljä terminaalia. Terminaali A, joka on aiemmin tunnettu nimillä Overseas Terminal ja Marine Air Terminal, oli lentokentän ensimmäinen terminaali, joka toimi alkujaan kansainvälisten lentojen terminaalina. Terminaali B eli Central Terminal Building (CTB) otettiin käyttöön huhtikuussa 1968. Terminaalin rakentaminen maksoi noin 36 miljoonaa dollaria. Suurin osa lentokentän kotimaan lennoista kulkee terminaali B:n läpi