nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Gerboise Bleue

Gerboise Bleue (”sininen hyppyrotta”) oli Ranskan ensimmäisen ydinkoe, joka tehtiin Regganessa Ranskan Algeriassa Saharan aavikkolla Algerian sodan (1954–1962) aikana 13. helmikuuta 1960. Ydinpommi räjäytettiin aavikolle rakennetusta tornista. Kenraali Pierre Marie Gallois oli keskeinen henkilö ydinkokeessa ja sai ydinkokeen ansiosta lempinimen père de la bombe A, ”Atomipommin isä”. Fissiili materiaali oli valmistettu Pierrelatten ydinrikastamossa. Gerboise tarkoittaa autiomaassa elävää hyppyrottaa ja sininen on Ranskan trikolorilipun ensimmäinen väri. Niinpä seuraavat kaksi pommia (jotka tehtiin vielä samana vuonna) saivatkin vastaavasti nimen ”valkoinen” (ransk. Gerboise Blanche) ja ”punainen” (ransk. Gerboise Rouge) hyppyrotta. Vuonna 1961 seurasi vielä Ranskan tekemä neljäs ydinkoe, ”Gerboise Verte” eli ”vihreä hyppyrotta”. Gerboise Bleuen myötä Ranskasta tuli neljäs ydinasevalta Yhdysvaltain, Neuvostoliiton ja Yhdistyneen kuningaskunnan jälkeen. Gerboise Bleue oli 70 kilotonnin räjähdysvoimallaan siihen astisista ensimmäisistä ydinkokeista kaikkein voimakkain, voimakkaampi kuin Yhdysvaltain Trinity (20 kt), Neuvostoliiton RDS-1 (22 kt) tai brittien ”Hurricane” (22 kt), tai kiinalaisten (20 kt)
Paralleeliaksiooma

Paralleeliaksiooma, paralleelipostulaatti eli yhdensuuntaisaksiooma on euklidisen geometrian aksiooma. Sen mukaan: Annetun suoran ulkopuolella olevan pisteen kautta kulkee aina yksi ja vain yksi annetun suoran kanssa yhdensuuntainen suora, toisin sanoen sellainen suora, joka kuuluu samaan tasoon mutta ei leikkaa annettua suoraa. Aksiooma voidaan esittää monessa keskenään loogisesti yhtäpitävässä muodossa. Edellä esitetty muotoilu tunnetaan myös nimellä Playfairin aksiooma, skotlantilaisen matemaatikon John Playfairin mukaan. Euklideen alkuperäisessä teoksessa aksiooma oli kuitenkin muotoiltu näin: Jos suora leikkaa kaksi muuta suoraa siten, että sisäpuolisten, leikkaajan samalla puolella olevien kulmien summa on vähemmän kuin kaksi suoraa kulmaa, siinä tapauksessa nämä kaksi suoraa riittävän kauas jatkettuina leikkaavat myös toisensa sillä puolella, jossa sanottujen kulmien summa on pienempi kuin kaksi suoraa kulmaa. Voidaan osoittaa, että nämä kaksi muotoilua ovat keskenään yhtäpitävät. Aikojen kuluessa useat matemaatikot yrittivät selvittää, voitaisiinko paralleeliaksiooma todistaa geometrian muiden aksioomien avulla. Osoittautui kuitenkin, että jokaisessa sellaisessa yrityksessä käytettiin, tietoisesti tai tiedostamatta, hyväksi jotakin olettamusta, joka on yhtäpitävä paralleelipostulaatin kanssa ja jota ei ilman sitä voida todistaa pelkästään Eukleideen muiden aksioomien avulla. Tällaisia olettamuksia, jotka näin ollen voitaisiin käsittää myös paralleeliaksiooman vaihtoehtoisiksi muotoiluiksi, ovat esimerkiksi seuraavat: Lopulta 1800-luvulla kuitenkin osoitettiin, että se on loogisesti muista aksioomista riippumaton. Onkin kehitetty myös epäeuklidinen geometria, jossa paralleeliaksiooma ei ole voimassa.
Toisen triumviraatin sota Caesarin murhaajia vastaan

42 eaa. Filippoi, Makedonia Toisen triumviraatin voitto. Cassius ja Brutus lyödään. Toinen triumviraatti tasavaltalaiset Marcus Antonius ja Gaius Julius Caesar Octavianus Gaius Cassius Longinus † ja Marcus Junius Brutus † lähes 100 000 jalkaväkeä13 000 ratsuväkeä yli 70 000 jalkaväkeä20 000 ratsuväkeä Toisen triumviraatin sota Caesarin murhaajia vastaan oli Rooman sisällissota joka käytiin vuonna 42 eaa. Sota käytiin toisen triumviraatin jäsenten (Marcus Antonius ja Octavianus) ja Caesarin murhaajien Gaius Cassius Longinuksen ja Marcus Junius Brutuksen välillä. Sodan ratkaisevat taistelut käytiin Filippoin luona 3. lokakuuta (Filippoin ensimmäinen taistelu) ja 23. lokakuuta (Filippoin toinen taistelu) vuonna 42 eaa. Cassius kuoli Filippoin ensimmäisen taistelun aikana ja Brutus teki itsemurhan pian hävittyään Filippoin toisen taistelun. Julius Caesar murhattiin 15. maaliskuuta vuonna 44 eaa. Caesarin murhaajat, jotka kutsuivat itseään "vapauttajiksi" (liberatores), pakenivat Roomasta Caesarin kannattajien pelossa
J. A. Bergman

Johan Albert (J. A.) Bergman (4. tammikuuta 1844 Lapväärtti – 3. lokakuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä J. A. B. Bergmanin vanhemmat olivat kappalainen, varapastori Johan August Bergman ja Hedvig Kristina Basilier. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1862 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1869. Bergman toimi Oulussa opettajana 1871–1886 ja Pietarsaaren ruotsalaisen alkeiskoulun ja reaalikoulun ruotsin, suomen ja uskonnon kollegana 1886–1898. Hän oli Pohjois-Suomi -lehden päätoimittajana 1876–1877
Indeksikaalisuus

Indeksikaalisuus on kielellinen ilmaisu, jonka viittauksen kohde riippuu osittain sen esittämisyhteydestä. Indeksikaalisen ilmaisun semanttinen arvo (viittauksen kohde, ala tai totuusarvo) riippuu osittain sen esittämisyhteydestä ja voi vaihdella yhteydestä toiseen. Indeksikaalisia voivat olla esimerkiksi persoonapronominit (minä, sinä, hän, se jne.), demonstratiivit (tämä, tuo), ajankohtaan viittaavat ilmaisut (nyt, tänään, eilen) sekä paikkaan viittaavat ilmaisut (täällä, tuolla).
Harrisin sopimus

Ystävyyden ja kaupan sopimus (jap. 日米修好通商条約, Nichibei shūkō tsūshō jōyaku, engl. Treaty of Amity and Commerce) solmittiin Yhdysvaltojen ja Japanin välillä Ryōsen-jissä Shimodassa 29. heinäkuuta vuonna 1858. Se seurasi vuoden 1854 Kanagawan sopimusta, joka avasi japanilaisia satamia yhdysvaltalaisille aluksille ja salli Yhdysvaltain konsulin muuttaa Shimodaan. Vaikka Matthew Perry onnistui sopimuksella saamaan Yhdysvaltojen laivoille polttoainetta ja suojaa, hän jätti merkittävän kysymyksen kaupasta Townsend Harrisille, toiselle Tokugawa-bakufun kanssa neuvotelleelle yhdysvaltalaiselle lähettiläälle. Sen vuoksi vuoden 1858 sopimusta kutsutaan usein nimellä Harrisin sopimus. Japanilaisten vastustuksen murtamiseen kului Yhdysvalloilta kaksi vuotta. Kun brittien vaatimukset samanlaisista etuoikeuksista vaikuttivat uhkaavan Japania, Tokugawa-hallitus suostui lopulta Yhdysvaltojen vaatimuksiin. Sopimuksen merkittävimmät kohdat olivat: Sopimus toimi mallina samantyyppisille sopimuksille, jotka Japani solmi muiden ulkovaltojen kanssa seuraavien viikkojen aikana. Nämä epätasa-arvoiset sopimukset rajoittivat Japanin itsenäisyyttä ensimmäistä kertaa sen historiassa; ne paljastivat Japanin kasvavan heikkouden, ja länsi näki ne verukkeena Japanin mahdolliselle kolonisaatiolle. Kansallisen aseman ja vahvuuden takaisin saamisesta tuli japanilaisille kaiken ylittävä prioriteetti
Patricia Clarkson

Patricia Davies Clarkson (s. 29. joulukuuta 1959 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on poliitikko Jackie Clarksonin tytär. Clarkson opiskeli Fordhamin yliopistossa ja Yalen teatteri-ilmaisun koulussa. Hänen elokuviensa joukossa ovat Lahjomattomat (1987), Likainen Harry ja murhapooli (1988), Kaukana taivaasta (2002), Rakkauden resepti (2007), Suljettu saari (2010), Vain seksiä (2011) ja Sinä päivänä (2011). Clarkson oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Aprilin juhlat (2003). Hän on voittanut vuosina 2002 ja 2006 kaksi Emmy-palkintoa esiintymisistään televisiosarjassa Mullan alla. Hän oli Golden Globe -ehdokkaana 2004.
Kyōhō-uudistukset

Kyōhō-uudistukset (jap. 享保の改革, Kyōhō no kaikaku) tarkoittavat Japanissa shōgun Tokugawa Yoshimunen Edo-kaudella aloittamia uudistustoimia. Ne kestivät Yoshimunen hallituskauden alusta vuodesta 1716 vuoteen 1736 saakka. Ne on nimetty Kyōhō-aikakausinimen mukaan. Uudistusten tarkoituksena oli parantaa Japanin ja bakufun taloudellista tilannetta. Yoshimune halusi leikata menoja ja elintasoa, joten gokeninien ja hatamoto-samuraiden stipendejä pienennettiin. Daimioilta vaadittiin erikoisvero ja maatalousmaata lisättiin. 1700-luvulle tultaessa koban-kultarahan kultapitoisuus ja sen myötä luottamus valuuttaan olivat laskeneet, joten vanhaan kultapitoisuuteen palattiin vuonna 1714. Tämän jälkeen hopea- ja kultahinnat tasaantuivat. Vaikka Yoshimune onnistui jossain määrin tuomaan maan talouteen vakautta, hän ei kyennyt puuttumaan tuottamattomien samuraiden aiheuttamaan ongelmaan. Koska hän suhtautui ulkomaankauppaan penseästi, sitä ei voitu käyttää talousongelmien helpottamiseen. Ne jatkuivatkin myöhemmin Edo-kaudella
Edgar Ray Killen

Edgar Ray Killen (17. tammikuuta 1925 – 11. tammikuuta 2018) oli yhdysvaltalainen Ku Klux Klanin rikollinen. Hän toimi pääsuunnittelijana niin kutsutuissa vapauden kesän surmissa 21. kesäkuuta 1964, joiden yhteydessä tapettiin kolme mustien oikeuksia ajanutta kansalaisaktivistia (James Chaney, Andrew Goodman ja Michael Schwerner). Uhreista Chaney oli paikallinen afroamerikkalainen, Goodman ja Schwerner taas valkoihoisia newyorkilaisia. Killen selvisi ilman tuomiota 1960-luvulla, mutta kun tapausta alettiin käsitellä uudelleen 2000-luvulla, hänet tuomittiin kesäkuussa 2005 kuudenkymmenen vuoden vankeuteen kolmesta henkirikoksesta. Oikeudenkäynnin aikaan Killen oli niin heikossa kunnossa, että joutui turvautumaan pyörätuoliin. Murhia käsittelee Alan Parkerin elokuva Mississippi palaa (1988).
Pahan kukat

Pahan kukat (myös Pahan kukkia, ransk. Les Fleurs du mal) on ranskalaisen runoilijan Charles Baudelairen kirjoittama runokokoelma. Se ilmestyi 1857, ja sillä oli merkittävä asema symbolistisessa ja yleensä modernistisessa liikkeessä. Runojen keskeiset aiheet liittyvät dekadenssin ja erotiikan teemoihin. Kokoelman runoilla oli merkittävä vaikutus muun muassa Arthur Rimbaud’n ja Stéphane Mallarmén tuotantoon. Teoksesta on kaksi suomennosta, Yrjö Kaijärven valikoima nimellä Pahan kukkia ja Antti Nylén koko teoksen suomennos nimellä Pahan kukat. Pahan kukkien runot sisältävät myös myötätuntoa yhteiskunnan vähäosaisia kohtaan. Baudelaire pitäytyy tiukasti kiinni runouden perinteessä käyttämällä loppuun saakka hiottua mittaa. Fin de siècle | Romantiikka | Dekadenssi | Symbolismi kirjallisuudessa | Venäläinen symbolismi Léon Bakst | Charles Baudelaire | Aubrey Beardsley | Arnold Böcklin | Magnus Enckell | Gustav Klimt | Max Klinger | Stéphane Mallarmé | Gustave Moreau | Mihail Nesterov | Edgar Allan Poe | Sully Prudhomme | Arthur Rimbaud | Konstantin Somov | Émile Verhaeren | Paul Verlaine Pahan kukat | Ad Astra | Haavoittunut enkeli | Halla | Kuoleman puutarha | Köynnöksenkantajat | Lemminkäisen äiti | Symposion | Terror Antiquus Baudelaire omisti kokoelmansa ”virheettömälle runoilijalle, Ranskan kirjallisuuden täydelliselle taikurille” Théophile Gautier’lle. Lukiessaan runoa ”Le Cygne” (Joutsen) Victor Hugo totesi Baudelairen synnyttäneen kirjallisuuteen ”uuden väristyksen” (un nouveau frisson). Pahan kukkien ensimmäinen laitos oli järjestetty viiteen temaattisesti erilliseen osaan: Ensimmäinen laitos ilmestyi 25. kesäkuuta 1857 painoksena, jonka suuruus oli 1 300 kirjaa
Heikki Välisalmi

Juho Heikki Välisalmi (nimi vuoteen 1906 Johan Henrik Karttunen; 11. huhtikuuta 1886 Kuopio – 28. maaliskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, toimittaja, näyttelijä ja sosiaalidemokraattien kansanedustaja. Hän käytti myös nimimerkkiä Hesekiel. Välisalmen vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Heikki Karttunen ja Maria Vartiainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Kuopion lyseosta ja työskenteli Otava-lehden toimittajana Kuopiossa 1905–1906, Savon Työmiehen aputoimittajana Kuopiossa 1907, Sosialistin toimitussihteerinä ja päätoimittajana Turussa 1909–1912 sekä Hämeen Voiman päätoimittajana Hämeenlinnassa 1912–1914. Vuosina 1914–1917 Välisalmi oli poliittisista syistä karkotettuna Venäjälle. Palattuaan Suomeen hän oli Hämeenlinnan poliisimestarina 1917–1918 ja lähti sitten erään yksityisen liikkeen asioissa Venäjälle palaten sieltä 1921. 1920-luvulla Välisalmi oli Sosialistin päätoimittajana Turussa 1923–1924, Uuden Auran teatteriarvostelijana Turussa 1925, Kotoa ja kaukaa -lehden päätoimittajana 1925–1926 ja Suomen Sosialidemokraatin toimittajana 1925–1928. Viimeksi hän oli Kustannus Oy Kansanvallan kirjallisena johtajana Helsingissä 1928–1935. Näyttelijänä Välisalmi oli mukana Ida Aalbergin Unkarin-kiertueella 1907–1908. Kiertueen jälkeen hän oli Kotkan työväen teatterin johtajana 1908–1909, Turun näyttämön näyttelijänä 1910, Turun työväen näyttämön johtajana 1910–1911, Hämeenlinnan työväen näyttämön johtajana 1912–1913 ja vielä Pietarin suomalaisen teatterin johtajana 1920–1921 sekä Hämeenlinnan työväen näyttämön näyttelijänä 1922–1923
Perusian sota

41–40 eaa. Perusia Octavianuksen voitto. Octavianus Fulvia ja Lucius Antonius Tuntematon 8 legioonaa Perusian sota oli Rooman sisällissota, joka käytiin vuosina 41–40 eaa. kun Marcus Antoniuksen vaimo Fulvia ja tämän veli Lucius Antonius aloittivat sodan Antoniuksen poliittista vastustajaa Octavianusta vastaan. Julius Caesarin murhan jälkeen Marcus Antonius, Octavianus ja Lepidus olivat solmineet niin sanotun toisen triumviraatin joka hallitsi Roomaa. Antonius oli matkustanut järjestämään valtakunnan asioita idässä ja sotimaan Parthiaa vastaan. Fulvia aloitti ilman Antoniuksen suostumusta tämän veljen Lucius Antoniuksen kanssa sodan Octavianusta vastaan. He keräsivät yhdessä kahdeksan legioonaa Italiassa ja onnistuivat valtaamaan Rooman kaupungin lyhyeksi ajaksi. Pian he joutuivat kuitenkin perääntymään Perusian kaupunkiin jossa Octavianus alkoi piirittää heitä. Piiritys jatkui vuoteen 40 eaa. jolloin kaupunki antautui elintarvikkeiden puutteesta. Octavianus armahti Luciuksen ja Fulvian
Jules Dumont d’Urville

Jules Sébastien César Dumont d'Urville (23. toukokuuta 1790 – 8. toukokuuta 1842) oli ranskalainen laivaston amiraali, joka teki 1800-luvulla uraauurtavia löytöretkiä nykyisessä Oseaniassa. Hänen retkensä ulottuivat antarktisille alueille saakka. D'Urville oli mukana navigoijana kahdella hydrografisella ja kasvitieteellisellä tutkimusmatkalla Tyynellämerellä vuosina 1822–1825 ja 1826–1829. Vuonna 1822 alkaneella matkalla hän toimi korvetti Coquillen ensimmäisenä upseerina, vastuullaan kerätä erityisesti kasvi- ja hyönteisnäytteitä ranskalaisille tiedemiehille. Näytteitä kertyi yli 3 000 kasvilajista, joista jopa 400 oli aikaisemmin tuntemattomia, sekä 1 200 hyönteislajista, joista noin 300 oli tieteelle tuntemattomia. Menestyksekkään tutkimusmatkan johdosta Ranskan meriministeri lähetti d'Urvillen vuonna 1826 uudelle matkalle, tällä kertaa retkikunnan johtajana. Matkaan lähdettiin samalla korvetilla kuin edellisellä matkalla, joskin aluksen nimi oli nyt Astrolabe. Retkikunnan kartoitustyön ansiosta Tyynenmeren saaret jaettiin kolmeen ryhmään, eli Melanesiaan, Polynesiaan ja Mikronesiaan. Lisäksi matkan aikana mitattiin maan magnetismia ja meren lämpötilaa järjestelmällisesti eri syvyyksistä. D'Urville julkaisi tutkimusmatkastaan maailman ympäri kirjan Voyage de la corvette l'Astrolabe, 1826–1829
Lucius Antonius

Lucius Antonius oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli konsuli vuonna 41 eaa. Hänen vanhempansa olivat Marcus Antonius Creticus ja Julia Antonia. Triumviri Marcus Antonius ja Gaius Antonius olivat Luciuksen isoveljiä. Lucius oli aina vanhimman veljensä Marcuksen kannattaja. Lucius oli kvestorina Asiassa 50 eaa. Lucius oli kansantribuuni vuonna 44 eaa. kun Marcus ja Julius Caesar olivat konsuleja. Lucius ajoi läpi lain jonka mukaan Caesar sai nimittää poissaollessaan puolet virkamiehistä pois lukien konsulit. Caesarin murhan jälkeen Lucius nimitettiin toimikuntaan, jonka tarkoituksena oli jakaa maata veteraaneille ja köyhille. Lucius toimi Marcuksen legaattina Mutinan sodassa ja sen jälkeen seurasi veljeään Galliaan. Sen jälkeen kun Marcus Antonius oli muodostanut toisen triumviraatin Octavianuksen ja Lepiduksen kanssa Lucius nimitettiin vuoden 41 eaa
Edward Wallenius

Edward Wallenius (1869 Orivesi – 1943 Aleppo, Syyria) oli Suomen kenkäteollisuuden uranuurtajia. Hän perusti Suomen ensimmäisen koneellisen kenkätehtaan Juupajoen Korkeakoskelle vuonna 1897. Wallenius kävi kansa- ja yläkoulun Tampereella 1876–1881 ja meni 1885 nahkurin oppiin H. Koskisen nahkurinverstaaseen. Hän suoritti kisällintutkinnon oltuaan siellä neljä vuotta. Wallenius lähti tämän jälkeen harjoittelemaan ulkomaille saksalaisiin ja ruotsalaisiin nahkatehtaisiin. Palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1894 nahkatehtaan Juupajoen Korkeakoskelle. Korkeakoskella oli saatavissa vesivoimaa ja se sijaitsi myös Pohjanmaan radan vierellä. Vuonna 1897 Wallenius perusti uudenaikaisen kenkätehtaan Korkeakoskelle nahkatehtaansa yhteyteen. Tehtaan koneet tulivat Saksasta ja sieltä tuli myös alan ammattilaisia ja työnjohtajia uudelle tehtaalle. Tehdasrakennuksen koko oli 760 neliömetriä ja tehtaassa oli 80 työkonetta, joista 24 oli erilaisia neulomakoneita. Tehdas pystyi valmistamaan päivässä jopa 500 kenkäparia ja työntekijöitä oli aluksi 35 miestä ja 25 naista
Polylepisorneero

Äärimmäisen uhanalainen  Cinclodes aricomae(Carriker, 1932) Polylepisorneero Wikispeciesissä Polylepisorneero Commonsissa Polylepisorneero (Cinclodes aricomae) on äärimmäisen uhanalainen lintu, joka elää Andeilla Perun kaakkoisosissa ja Boliviassa. Lajia pidettiin ennen lampiorneeron alalajina. Polylepisorneero kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Väritykseltään se on suklaanruskea vatsastaan, pää ja selkä ovat tummemman ruskeat. Nokka linnulla on suurikokoinen ja se erottaakin lajin pienemmästä andienvirtaorneerosta. Lajin laulu on karheita, korkeita trillejä. Kutsuäänet ovat niin ikään karheita. Lisäksi linnun on raportoitu päästävän nasaalisia kee- tai kiu-ääniä. Polylepisorneerot elävät vuoriston metsissä ja pusikkoisilla alueilla, joilla kasvaa Polylepis-suvun kasveja. Ne käyttävät ravinnokseen selkärangattomia eläimiä.. Polylepisorneerokannan kooksi arvellaan noin 50–250 yksilöä
Gaius Antonius

Gaius Antonius (k. 42 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli preettori vuonna 44 eaa. Hänen vanhempansa olivat Marcus Antonius Creticus ja Julia Antonia. Triumviri Marcus Antonius ja konsuli Lucius Antonius olivat Gaiuksen veljiä. Gaius oli aina Julius Caesarin ja vanhemman veljensä Marcuksen kannattaja. Vuonna 49 eaa. Gaius toimi Caesarin legaattina. Hänet lähetettiin kahden legioonan kanssa Illyriaan, jossa Pompeiuksen laivasto kuitenkin saartoi Gaiuksen Curictan saarelle. Gaius pakotettiin antautumaan ja hän jäi vangiksi. Gaius oli preettori (praetor urbanus) vuonna 44 eaa
Bert Bolin

Bert Rickard Johannes Bolin (15. maaliskuuta 1925 – 30. joulukuuta 2007) oli ruotsalainen meteorologi, joka toimi IPCC:n (Intergovernmental Panel on Climate Change) ensimmäisenä puheenjohtajana 1988–1997. Hän oli myös Euroopan avaruusjärjestö ESAn tieteellinen johtaja. Bolin väitteli Tukholman yliopistossa 1956, ja toimi opinahjossaan meteorologian professorina kolmenkymmenen vuoden ajan 1961–1990. Uransa alussa hän keskittyi numeerisen säänennustamisen ongelmiin, mutta jo 1950-luvun lopussa hän löysi tärkeimmäksi tutkimuskohteekseen hiilidioksidin määrän lisääntymisen ilmakehässä ja sen vaikutusten tutkimisen. Bolin julkaisi 170 tieteellistä artikkelia useista aiheista, etenkin ilmaston lämpenemisestä. Hän järjesti jo 1970-luvulla kansainvälisiä kokouksia, ja työryhmiä, jotka johtivat IPCC:n perustamiseen. Hän pyrki vaikuttamaan myös poliittisiin päätöksentekijöihin, ja toimi 1980-luvulla Ruotsin pääministerin tieteellisenä neuvonantajana. Kun IPCC sai Nobelin rauhanpalkinnon 2007, Bolin olisi ollut luonnollinen vastaanottaja, mutta hän oli jo liian sairas. Hän menehtyi vatsasyöpään saman vuoden joulukuussa.
20 parasta vuotta

20 parasta vuotta on suomalaismuusikko Mika Sundqvistin vuonna 2001 julkaistu kokoelmalevy. Levy sisältää tunnetuimmat Sundqvistin hittikappaleet 1980- ja 1990-luvuilta. Niistä osa on kuitenkin uudelleenäänitetty. Kappaleita ovat muun muassa ”Moottoripyörä on moottoripyörä”, ”Sade” ja Syksyn sävel -laulukilpailun voittajakappale ”Hormoonihiiret”. Mukana ovat myös vuonna 1998 levytetty F1-kuljettaja Mika Häkkisestä kertova ”Häkkisen Mika” ja ralliautoilija Tommi Mäkisestä kertova ”Puuppolan Paholainen”, joka levytettiin vuonna 2001. Levyllä vierailevat Pate Mustajärvi, Mikko Alatalo, Veli-Matti Järvenpää, Tony Aare ja T. H. Aho.
Jumala ei ole suuri

Jumala ei ole suuri: Kuinka uskonto myrkyttää kaiken (engl. God is not Great: How Religion Poisons Everything) on Christopher Hitchensin vuonna 2007 ilmestynyt uskontokriittinen kirja. Hitchens puolustaa ateismia ja arvostelee uskontoja sorron ja pahuuden lähteenä. Teos nousi The New York Timesin bestseller-listan kärkeen, ja siitä tuli kuuluisa Sam Harrisin, Richard Dawkinsin ja Daniel Dennettin uskontokriittisten teosten rinnalla. Anni-Helena Leppälä sanoo Kansan Uutisten artikkelissaan, että Hitchensin arvostelun mukaan uskonto on lapsenomainen vastaus ihmisen haluun tietää asioiden alkuperä, uskoa johonkin itseään suurempaan ja paeta kuolemaa. Ihminen haluaa ikäville asioille syypään, hyviä asioita hän voi uskoa ihmeiksi. Uskonto myös oikeuttaa toimintaa. Uskontojen nimissä on peloteltu, varastettu, raiskattu, kidutettu ja tapettu. Uskonnot suurentavat heimoepäluuloja ja lietsovat ennakkoluuloja ja vihaa toisinuskovia kohtaan. Kaikki uskonnot pitävät toisia uskontoja harhaoppisina ja väärinä. Jyrki Alenius kirjoittaa, että Hitchensin mukaan uskonnot ovat haitaksi paitsi ympäristölleen, myös uskoville itselleen, koska uskonto on epätotta. Kansan Uutisten Leppälä esittää Hitchensin näkemyksen, että uskontojen esittämä käsitys todellisuudesta on vailla todisteita, mutta sitä esitetään totena lapsille ja herkkäuskoisille
Ultima I

Ultima I: The First Age of Darkness on Richard Garriottin kehittämä ja California Pacific Computer Companyn julkaisema Ultima-tietokoneroolipelisarjan videopeli. Sankarin on tuhottava Gem of Immortality (Kuolemattomuuden jalokivi), jota paha velho Mondain käyttää orjuuttaakseen Sosariaa. Pelaaja on The Stranger, joka kutsutaan toisesta maailmasta vapauttamaan Sosariaa.
E. R. Gummerus

Edvard Robert Gregorius (E. R.) Gummerus (5. lokakuuta 1905 Helsinki – 4. marraskuuta 1991 Ludvika, Ruotsi) oli suomenruotsalainen kirjailija, kääntäjä ja opettaja joka asui suurimman osan elämästään Ruotsissa ja Italiassa. Gummeruksen vanhemmat olivat professori Herman Gummerus ja Alexandra (San) Hedenberg. Gummerus vietti nuoruusvuotensa Roomassa jossa hänen isänsä oli ensin stipendiaattina ja sitten asiainhoitajana ja lähettiläänä. Gummerus palasi 1929 Suomeen opiskelemaan ja valmistui filosofian maisteriksi 1934. Hän siirtyi sitten Ruotsiin Nya Dagligt Allehanda-lehden palvelukseen. Sotavuosina Gummerus asui perheineen Björbossa Västerdalälvenissä hyvin primitiivisissä oloissa. Gummerus oli kansakoulunopettajana Lövsjössä 1947–1949 ja muutettuaan Strängnäsiin hän toimi opettajana Gripsholmin kansankorkeakoulussa. Gummerus asui vuosina 1954–1970 perheineen Italiassa jossa hän toimi pohjoismaisten kielten lehtorina Napolin yliopistossa aina eläkkeelle jäämiseensä saakka
Sanojen kombinatoriikka

Sanojen kombinatoriikka on 1900-luvun lopulla kehittynyt matematiikan ja teoreettisen tietojenkäsittelytieteen haara, jossa tutkitaan sanoja symbolijonoina ilman semanttista merkitystä. Sovelluksia löytyy esimerkiksi molekyylibiologiasta, jossa DNA:ta voidaan mallintaa sanoina nelikirjaimisessa aakkostossa A,C,G, T.  Symboliaakkosto merkitään usein Σ (kreikkalaisen aakkoston iso sigma-kirjain). Tällöin DNA:n kohdalla Σ={𝐴,𝐶,𝐺,𝑇} ja bittien kohdalla Σ={0,1}. Yleensä vaaditaan, että symboliaakkoston on oltava äärellisen kokoinen, ja usein käytetty esimerkki edellisten lisäksi on Σ={𝑎,𝑏,𝑐}, jolloin kyseessä on siis 3-kirjaiminen symboliaakkosto. Symboliaakkostoon liittyvä sana on mikä tahansa äärellisen pituinen merkkijono, jonka merkit kuuluvat annettuun symboliaakkostoon, ja sanan pituus on sen merkkien lukumäärä. Esimerkiksi Σ={𝑎,𝑏,𝑐}-aakkoston kohdalla 𝑏𝑏𝑎𝑐𝑏 on eräs 5-pituinen sana ja 𝑎𝑐𝑐𝑐𝑏𝑐𝑐𝑎𝑏𝑎 on eräs 10-pituinen sana. Sanoja merkitään usein "sanamuuttujilla" kuten 𝑤,𝑢,𝑣,𝑥 tai 𝑦, jolloin |𝑤| merkitsee 𝑤-sanan pituutta. Esimerkiksi jos 𝑤=𝑎𝑐𝑏𝑎, |𝑤|=4. Tietyn symboliaakkoston Σ määräämää sanojen joukkoa merkitään Σ∗, ja siihen kuuluu lisäksi tyhjä sana, jossa ei ole yhtään symbolia (Se on siis 0-pituinen.), ja jota merkitään usein 𝜖 (kreikkalaisen aakkoston pieni epsilon-kirjain). Selvästi Σ∗-joukon eri sanoja on (numeroituvasti) ääretön määrä: 0-pituinen tyhjä sana 𝜖, 1-pituiset, 2-pituiset, jne