nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Călin Popescu-Tăriceanu

Călin Constantin Anton Popescu-Tăriceanu (s. 14. tammikuuta 1952) on romanialainen poliitikko, pääministeri keskusta-oikeistolaisen koalitiohallituksen johdossa 29. joulukuuta 2004 – 22. joulukuuta 2008. Hän oli Partidul Național Liberalin puheenjohtaja ja perustanut Alianța Liberalilor și Democraților -puolueen vuonna 2015. Tăriceanu suoritti insinöörin tutkinnon hydroelektroniikassa ja diplomi-insinöörin informatiikassa ja matematiikassa Bukarestin yliopistosta. Hän työskenteli 1976–1979 vesihallinnon johdossa Argeșissa, rakennusyhtiössä Bukarestissa ja hydrotekniikan luennoitsijana ja tutkijana Bukarestissa 1980–1991. Vuonna 1990 hän perusti Radio Contact Romanian, joka oli ensimmäinen yksityinen radioasema Romaniassa. Hän siirtyi sen johtoon 1992, jossa oli vuoteen 1996 asti. Hän oli myös autonvalmistajien ja maahantuojien järjestön johdossa. Politiikkaan hän lähti pian kommunismin kaatumisen jälkeen ja oli liberaalienpuolueen perustajien joukossa 1990
Luettelo muuttuvista tähdistä

Tämä on luettelo muuttuvista tähdistä. Huomautuksia: Kaikkien koordinaattien eepokki on vuodelta 2000,0
Seitsemän (elokuva)

Seitsemän (engl. Se7en) on David Fincherin ohjaama psykologinen jännityselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1995. Sen pääosia esittävät Brad Pitt ja Morgan Freeman. Seitsemän oli ehdolla parhaan leikkauksen Oscar-palkintoon vuoden 1996 gaalassa. Nuori ja lupaava etsivä David Mills (Brad Pitt) sekä elokuvan alussa eläkkeelle seitsemän päivän päästä pääsevä William Somerset (Morgan Freeman) etsivät sadistista murhaajaa (Kevin Spacey), joka tekee seitsemään kuolemansyntiin perustuvia murhia. Ilta-Sanomien Timo Kuismin totesi (2011) synkeän tarinan kuvaajan Darius Khondjin loihtineen ”tunnelmaltaan sopivan, painostavan kellertävän värisävyn, joka kihisee ilkeää maailmanlopun tunnelmaa”.
Hapankaali

Hapankaali on kaalista maitohappokäymisen avulla valmistettava elintarvike, jota voi syödä sellaisenaan tai käyttää ruoanvalmistuksessa. Hapankaali sisältää vain vähän energiaa mutta paljon C-vitamiinia, entsyymejä, koliinia ja asetyylikoliinia. Maitohappokäymisen ja runsaskuituisuutensa vuoksi se on vatsaystävällistä. Joidenkin lähteiden mukaan hapankaali sisältää myös B12-vitamiinia, mutta tämä tieto on nykyään kiistanalainen. Hapankaali valmistetaan käyttämällä raastettua tai leikattua ja vetiseksi nuijittua kaalia hapettomassa tilassa. Kaalin pinnalla on luontaisesti käymiseen tarvittavia bakteereita, mutta prosessia voidaan halutessa myös nopeuttaa lisäämällä kaalin joukkoon startteriksi esimerkiksi maitoheraa. Hapankaalista puristettua antimikrobista hapankaalimehua voidaan käyttää urheilujuomana. Sitä on myynnissä teollisesti valmistettuna. Hapankaali yhdistetään etenkin venäläiseen ja saksalaiseen ruokakulttuuriin. Esimerkiksi englannin kielessä siitä käytetään saksankielistä nimeä sauerkraut. Ensimmäisen maailmansodan aikaisen saksalaisvihamielisyyden aikana nimeksi muutettiin Yhdysvalloissa "vapauskaali". (engl
Innocentius XIII

Innocentius XIII, syntymänimeltään Michelangelo dei Conti, (13. toukokuuta 1655 – 7. maaliskuuta 1724) oli paavina 8. toukokuuta 1721 – 7. maaliskuuta 1724. Vuosina 1697–1710 hän toimi paavin lähettiläänä Portugalissa, missä hänen arvellaan saaneen huonon vaikutelman jesuiitoista, joita kohtaan hän oli paavina ollessaan tyly: hän muun muassa kielsi jesuiitoilta uusien jäsenten ottamisen sekä lähetystyön Kiinassa.
Jodihappo

Jodihappo (HIO3) on erittäin vahva hapetin. Sitä voidaan valmistaa muun muassa hapettamalla jodia typpihapolla (HNO3) ja haihduttamalla näin saatu liuos kuiviin. Tällöin saadaan jodianhydridiä, dijodipentoksidia (I2O5), joka liukenee veteen; liuosta haihdutettaessa kehittyy jodihappoa värittöminä kiteinä. Toinen yleinen tapa on keittää kaliumkloraatin (KClO3) vesiliuosta jodin kanssa. Jodihapon moolimassa on 175,91 g/mol, sulamispiste 110 °C, tiheys (kiinteä) 4,62 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 269 g/100 ml (20 °C) ja CAS-numero 7782-68-5. Yhdisteellä on käyttökohteita lääketieteessä. Lisäksi sitä on mahdollista käyttää kaasunaamareissa sekä sen suolojen valmistamiseen. Jodihapolla on osoitettu olevan vaikutuksia myös ilmastoa lämmittävien pienhiukkasten syntyyn.
Tuomas Celanolainen

Tuomas Celanolainen (ital. Tommaso da Celano, n. 1200 Celano, Abruzzo – 1270 Tagliacozzo) oli italialainen fransiskaanimunkki, joka tunnetaan erityisesti kolmen Fransiskus Assisilaisen elämää käsittelevän kirjan kirjoittamisesta, jonka paavi Georgius IX tilasi häneltä. Häntä pidetään myös "Dies irae" -runon, eli requiem-messun sequentia-osan, kirjoittajana. Tuomas Celanolainen oli yksi ensimmäisistä fransiskaaniveljistä ja liittyi järjestöön jo vuoden 1215 tienoilla ja tunsi Fransiskus Assisilaisen henkilökohtaisesti. Tuomas Celanolainen lähetettiin Saksaan edistämään liikettä ja hänestä tuli 1223 "Wormsin, Mentzin ja Kölnin luostareiden kustos ja myöhemmin Reinin piirien ainoa kustos" "ainoa vartija" (lat. custos unicus) alueella. Hän palasi joidenkin vuosien päästä takaisin Italiaan, missä vietti elämänsä viimeiset vuodet klarissalaisluostarin rippi-isänä Tagliacozzossa.
Manitoba Moose

Manitoba Moose on kanadalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa American Hockey Leaguessa. Joukkueen kotipaikka on Winnipeg Manitoban provinssissa, kotiottelunsa joukkue pelaa Bell MTS Placessa. Manitoba Moose on NHL-seura Winnipeg Jetsin farmiseura. Vuonna 1996 Minnesota Moose muutti St. Paulista Minnesotasta Winnipegiin ja sai kotikentäkseen silloisen Winnipeg Arenan. Tuolloin Manitoba Moose oli yksi IHL:n joukkueista. Kun IHL lopetettiin, joukkue liittyi American Hockey Leagueen, ja siitä tuli NHL-joukkue Vancouver Canucksin farmiseura. Entinen Canuksin pelaaja Stan Smyl siirtyi Moosen valmentajaksi. Myöhemmin hänet korvattiin Randy Carlylella, joka pian siirtyi Mighty Ducks of Anaheimiin. Alain Vigneault toimi valmentajana yhden kauden ennen siirtymistään Vancouveriin, ja hänen tilalleen palkattiin entinen Winnipeg Jetsin pelaaja Scott Arniel. NHL-seura Atlanta Thrashersin muutettua Winnipegiin vuonna 2011, Manitoba Moose purki farmiseurasopimuksen Vancouverin kanssa ja siitä tuli farmiseura Winnipegin uudelle joukkueelle. Winnipeg Jets siirsi Moosen St
Pohjoisvaltiot

Yhdysvaltain Pohjoisvaltiot eli Unioni tarkoittaa Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltioita vastaan taistelleita 23 osavaltiota. Pohjoisvaltiot olivat Etelävaltioita teollistuneempia ja suhtautuivat kielteisemmin orjuuteen. Niiden sotajoukot olivat kaksi kertaa niin suuret kuin Etelävaltioilla. Pohjoisvaltioihin kuuluivat Kalifornia, Connecticut, Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Maine, Massachusetts, Michigan, Minnesota, Nevada, New Hampshire, New Jersey, New York, Ohio, Oregon, Pennsylvania, Rhode Island, Vermont ja Wisconsin. Lisäksi useat osavaltiot joutuivat heti sodan alettua Konfederaation miehityksen alle, pysyen kuitenkin Unionille uskollisena. Länsi-Virginia erosi orjuuskysymyksen vuoksi Virginiasta Unionin puolelle. Nevada liittyi sotaan mukaan tullessaan osavaltioksi keskellä sotaa. Pohjoisvaltioita johtivat muun muassa Yhdysvaltain silloinen presidentti Abraham Lincoln sekä kenraali Ulysses S. Grant. Pohjoisvaltiot kannattivat republikaaneja. Sota päättyi Pohjoisvaltioiden voittoon. Termillä jenkki (engl
Klemens XI

Klemens XI, oikea nimi Giovanni Francesco Albani, (23. heinäkuuta 1649 – 19. maaliskuuta 1721) oli paavina 23. marraskuuta 1700 – 19. maaliskuuta 1721. Hän oli albanialaista sukujuurta ja kotoisin Urbinon kaupungista. Klemens XI:n merkittävin teko paavina oli vuonna 1713 Unigenitus-bullan antaminen. Siinä todettiin yli sata ranskalaista kirjoitusta harhaopiksi. Bulla kiristi Ranskan kirkon ja katolisen kirkon välisiä suhteita yli sadan vuoden ajan.
Innocentius XII

Innocentius XII, syntymänimeltään Antonio Pignatelli, (13. maaliskuuta 1615, Spinazzola, Italia – 27. syyskuuta 1700, Rooma, Italia) oli paavina 12. heinäkuuta 1691 – 27. syyskuuta 1700. Hän syntyi yhteen Sisilian aristokraattisimmista perheistä, ja opiskeli jesuiittojen koulussa Roomassa. Heti valintansa jälkeen Innocentius XII hyökkäsi nepotismia vastaan – se oli ollut yksi eniten paavien arvovaltaa heikentäneitä tekijöitä. Innocentius julisti bullassaan, että paavit eivät enää koskaan saisi luovuttaa kiinteistöjä, toimistoja tai tulonlähteitä sukulaistensa käyttöön, ja kardinaaliksi paavi saisi nimittää sukulaisensa vain, jos tämä olisi "muutoin sopiva". Hän panosti hyväntekeväisyyteen todeten: "Köyhät ovat veljenpoikiani", asettaen näin tulonsiirtonsa vähävaraisille vastakkain edeltäjiensä harjoittaman nepotismin kanssa.
Aleksanteri VIII

Aleksanteri VIII, syntymänimeltään Pietro Vito Ottoboni, (22. huhtikuuta 1610 – 1. helmikuuta 1691) oli paavina 6. lokakuuta 1689 – 1. helmikuuta 1691. Korkea-arvoisesta venetsialaisesta perheestä lähtöisin ollut Ottoboni opiskeli Padovan yliopistossa maallista ja kirkkolakia. Hän toimi vuosia piispana Bresciassa, joka silloin kuului Venetsiaan. Paaviksi tullessaan hän oli melkein 80-vuotias, ja eli enää puolitoista vuotta. Siinäkin ajassa hän sai kirkon talouden huonoon kuntoon jaellessaan rahaa avokätisesti sekä hyväntekeväisyyteen että sukulaisilleen ja laskiessaan veroäyriä helpottaakseen köyhien kurjaa tilaa.
Autuas Innocentius XI

Autuas Innocentius XI, syntymänimeltään Benedetto Odescalchi (1611–1689), oli paavina 21. syyskuuta 1676 – 12. elokuuta 1689. Hän uudisti Vatikaanin hallintoa ja laati kardinaaleille tiukat ohjeet nepotismia vastaan. Hän lähetti edustajansa Englantiin ensimmäisenä paavina sataan vuoteen. Koko valtakautensa ajan Innocentius joutui kilpailemaan vallasta Ranskan Ludvig XIV:n kanssa. Innocentius XI:n aloitteesta Leopold I:n hallitsema Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Juhana III Sobieskin Puola-Liettua ja Marcantonio Giustinianin Venetsian tasavalta muodostivat Pyhänä liigana tunnetun sotaliiton Osmanien valtakuntaa vastaan vuonna 1684. Innocentius haluttiin julistaa pyhäksi jo vuonna 1714, mutta Ranskan vastustuksen takia aloite hylättiin. Sen sijaan Innocentius julistettiin autuaaksi vuonna 1956.
Klemens IX

Klemens IX, syntymänimeltään Giulio Rospigliosi, (28. tammikuuta 1600 – 9. joulukuuta 1669) oli paavina 20. kesäkuuta 1667 – 9. joulukuuta 1669. Hän opiskeli jesuiittojen koulussa ja väitteli filosofiasta Pisan yliopistossa, missä opetti teologiaa. Hän kirjoitti runoja ja näytelmiä sekä libreton teokseen, joka mahdollisesti oli maailman ensimmäinen koominen ooppera. Paavina hän jatkoi taiteiden suosimista, ja tilasi Roomaan useita upeita töitä Gian Lorenzo Berniniltä sekä perusti Rooman ensimmäisen oopperatalon.
Gregorius XV

Gregorius XV (9. tammikuuta 1554 – 8. heinäkuuta 1623) syntymänimeltään Alessandro Ludovisi oli paavina 9. helmikuuta 1621 – 8. heinäkuuta 1623. Hän oli viimeinen paavi, joka valittiin avoimella äänestyksellä (ei lippuäänestyksellä). Ludovisi sai perusopetuksensa jesuiitoilta. Tämän jälkeen hän opiskeli Bolognan yliopistossa lakia ja kirkkolakia. Paavina hän oli taitava haalimaan omaisuutta ja asemaa sukulaisilleen. Hän puuttui Euroopan politiikkaan vain vähän. Hän lievensi noituudesta määrättyjä rangaistuksia, ja rajoitti kuolemantuomion niihin, jotka olivat todistettavasti liittoutuneet paholaisen kanssa ja käyttäneet noitavoimia sivullisten surmaamiseen.
Gregorius XIV

Gregorius XIV (1535–1591), syntymänimeltään Niccolò Sfondrati, oli paavina 5. joulukuuta 1590 – 16. lokakuuta 1591. Hän syntyi Milanossa perheeseen, jolla oli hyvä asema seurapiireissä, mutta Sfondrati oli tunnettu vaatimattomasta elämäntyylistään ja hurskaudestaan. Opiskeltuaan Perugiassa ja Padovassa hänet vihittiin papiksi ja piispaksi. Hän myös osallistui vuosina 1561–1563 Trenton kirkolliskokoukseen. Paavina Gregorius XIV sekaantui voimallisesti Ranskan uskonsotiin. Hän sairasti pitkähkön aikaa malariaa ja kuoli sappikivitautiin.
Sixtus V

Sixtus V (1521–1590), syntymänimeltään Felice Peretti, oli paavina 24. huhtikuuta 1585 – 27. elokuuta 1590. Hän oli yksi vastauskonpuhdistuksen merkkihenkilöistä. Hänet muistetaan myös yhtenä Rooman suurimmista rakennuttajista. Hän kuoli malariaan vuonna 1590. Peretti kasvoi köyhän talonpojan poikana Grottammaressa, Marche di Anconan provinssissa Keski-Italiassa. Hän työskenteli nuoruudessaan sikopaimenena ennen siirtymistään fransiskaaniluostariin Montaltoon, jossa hänet tunnettiin myöhemmin nimellä veli Luigi d'Este. Hän osoittautuikin pian lahjakkaaksi saarnamieheksi ja nousi useisiin kirkollisiin tehtäviin, joissa osoitti tarmoa ja paneutuneisuutta. Vuonna 1570 hänestä tuli Saint'Agathan kardinaalipiispa. Konklaavi valitsi hänet uudeksi paaviksi kahden kolmasosan enemmistöllä 24. huhtikuuta 1585
Paavali IV

Paavali IV (28. kesäkuuta 1476 – 18. elokuuta 1559), syntymänimeltään Giovanni Pietro Carafa oli paavina 23. toukokuuta 1555 – 18. elokuuta 1559. Hän puolusti kiivaasti katolista kirkkoa ja toimi sekä kardinaalina että paavina vastauskonpuhdistuksen puolesta. Paavali IV oli taitava organisaattori ja loistava puhuja mutta myös pelottava fanaatikko. Carafa oli napolilaisen ylhäisen perheen poika, joka toimi paavin lähettiläänä Englannissa ja Espanjassa. Toimiessaan Theaten piispana, erään teateeniveljeskunnan johtajana ja "jumalallisen rakkauden oratorion" jäsenenä hän tuli tunnetuksi katolisen kirkon uudistumisen kannattajana. Vuonna 1536 hänestä tuli kardinaali ja Napolin arkkipiispa, ja hän sai tehtäväkseen organisoida Italian inkvisition tehokkaammaksi. Carafa valittiin jäseneksi kardinaalien komissioon, jonka paavi Paavali III oli perustanut vuonna 1542 valvomaan inkvisitiota. Komission nimi oli latinaksi Sanctum officium, mikä tarkoittaa pyhää virastoa
Kansas Pacific Railway

Kansas Pacific Railway (KP) oli Yhdysvalloissa vuosina 1855–1880 toiminut hallituksen rahoittama ja avustama rautatieyhtiö. Yhtiö rakensi 1870-luvulla Kansasin osavaltion poikki itä–länsisuunnassa kulkevia rautatielinjoja aina Coloradoon saakka, ja liikennöi osavaltion ensimmäisiä pitkänmatkan junayhteyksiä. Yhtiön tärkein rataosuus kulki Kansas Citystä Denveriin, ja sen on sanottu avanneen keskilännen preeriat uudisasutukselle. Kansas Pacific sulautettiin lopullisesti Union Pacific -rautatieyhtiöön vuonna 1880, mutta entinen Kansas Pacificin päärata on edelleen yksi Union Pacificin tärkeistä rataosuuksista. Kansas Pacific Railway aloitti toimintansa nimellä Leavenworth, Pawnee and Western Railroad, mutta vuonna 1863 siitä muodostettiin Union Pacificin Eastern Division. Pacific Railway Actin myötä tämä Union Pacificin itäinen divisioona sai Yhdysvaltain kongressilta valtuudet rakentaa toinen rannikolta rannikolle ulottuva rautatieosuus Union Pacificin varsinaisen pääradan rinnalle. Nimi Kansas Pacific otettiin käyttöön vasta 1869. Alun perin tarkoituksena oli rakentaa rautatielinja Kansas Citystä länteen Fort Rileyhin ja siitä pohjoiseen Nebraskan Fort Kearnyyn, jossa rataosuus liittyisi Union Pacificin päärataan. Yhdysvaltain hallitus tuki rautatien rakentamista tavoitteenaan parantaa Kansasin heikkoja rautatieyhteyksiä. Radanrakennus aloitettiin Kansas Citystä syyskuussa 1863, ja seuraavana vuonna valmiina oli jo 64 kilometriä uutta rataa. Tuolloin pääteasema oli Lawrence. Syksyllä 1866 rautatieyhteys Junction Cityyn valmistui
Julius III

Julius III (10. syyskuuta 1487–23. maaliskuuta 1555) syntymänimeltään Giovanni Maria Ciocchi del Monte, oli paavina 7. helmikuuta 1550 – 23. maaliskuuta 1555. Hän seurasi setäänsä Siponton arkkipiispana. Vuonna 1536 hänestä tuli kardinaali ja piispa, ja paavi Paavali III antoi hänelle useita tärkeitä tehtäviä, mm. Trenton kirkolliskokouksen ensimmäisenä puheenjohtajana. Monte syntyi viisilapsiseen perheeseen, jonka isä oli Vincenzo Ciocchi del Monte ja äiti Cristofora Saracini. Vuoden 1549–1550 konklaavi alkoi 29. marraskuuta ja päättyi 7. helmikuuta
Pius V

Pius V (suom. hurskas, 17. tammikuuta 1504 Bosco, Piemonte, Italia – 1. toukokuuta 1572), oikea italialainen nimi Antonio Ghislieri, myöhemmin Michele Ghislieri, oli dominikaani ja inkvisiittori, hän oli järjestyksessä 225. paavi 7. tammikuuta 1566 lähtien kuolemaansa saakka 1. toukokuuta 1572. Hän on Maltan ja Bosco Marengon suojeluspyhimys, jonka muistopäivää vietetään joko 30. huhtikuuta tai 5. toukokuuta. Paavi Klemens X julisti hänet autuaaksi 1. toukokuuta 1672 ja paavi Klemens XI pyhimykseksi 22
Pius IV

Pius IV (31. maaliskuuta 1499–9. joulukuuta 1565), syntymänimeltään Giovanni Angelo Medici, oli paavina 26. joulukuuta 1559 – 9. joulukuuta 1565. Hän oli vaatimattomista oloista Milanosta, ja hyvin kaukaista sukua mahtavalle Firenzen Medici-suvulle. Hän opiskeli Bolognassa ja muutti Roomaan 1527. Hän oli paavi Paavali III:n suosiossa ja sai nopeasti useita kirkollisia virkoja. Paavali IV:n kuoltua Medici valittiin paaviksi. Hänen ensimmäisiä toimiaan oli julistaa yleinen armahdus edeltäjänsä kauden lopettaneeseen mellakkaan osallistuneille. Hän toi oikeuden eteen edeltäjänsä veljenpojat, syytti näitä murhasta ja teloitutti. Oikeudenkäynti oli farssi, ja Pius V mitätöi sen päätökset jälkeenpäin
Gary Driscoll

John Gary Driscoll (18. huhtikuuta 1946 – 8. kesäkuuta 1987) oli yhdysvaltalainen rock-rumpali. Driscollin ensimmäinen yhtye vuodesta 1965 oli Ronnie Dio & The Prophets, josta syntyi The Electric Elves. Yhtye muutti nimensä ensin The Elvesiksi ja sitten The Elfiksi. Yhtye julkaisi myös muutaman singlen. Lopulta yhtye löysi tuottajaksi Deep Purplen basistin Roger Gloverin, joka tuotti kaksi kolmesta The Elfin albumista. The Elf lopetti toimintansa vuonna 1975, kun Driscoll, Dio, Mickey Lee Soule ja Craig Gruber värvättiin tekemään Richie Blackmore's Rainbow -levyä. Driscoll erotettiin yhtyeestä pian sen jälkeen kun Rainbow’n debyyttialbumi oli julkaistu. Hänen tilalleen tuli Cozy Powell. Rainbowin jälkeen Driscoll soitti yhtyeissä Bible Black ja Gary Mooren live-kokoonpanossa 1984 We want Moore -kiertueella. Driscoll löydettiin murhattuna kotoaan Ithacasta New Yorkin osavaltiossa kesäkuussa 1987
Full Metal Jacket

Full Metal Jacket on Stanley Kubrickin ohjaama ja tuottama elokuva vuodelta 1987. Vietnamin sota -aiheinen elokuva perustuu Gustav Hasfordin osin omakohtaiseen romaaniin Metallivaippa (1979). Juoni seuraa merijalkaväen joukkoa Parris Islandin koulutuskeskukselta Vietnamiin tet-hyökkäyksen aikana vuonna 1968. Elokuvan nimi tulee armeijassa käytettävästä kokovaippaluodista, joka on englanniksi "full metal jacket bullet". Full metal jacket, kokometallitakki, voi tarkoittaa myös sodassa kaatuneen sotilaan sinkkiarkkua, missä hänet kuljetetaan kotimaahansa. Elokuva sai hyviä arvioita kriitikoilta. Sitä on luonnehdittu kyyniseksi, kauhunsekaiseksi irvistykseksi ihmisen typeryydelle. Kubrickin muihin elokuviin verrattuna sitä on toisaalta pidetty hajanaisena. Taloudellisesti elokuva ei menestynyt erityisen hyvin. Elokuva oli ehdolla parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1988, mutta hävisi Viimeiselle keisarille. Elokuva jakaantuu kahteen osaan. Ensimmäisessä osassa yhdysvaltalaisia merijalkaväen sotilaita koulutetaan Vietnamin sotaan
Martinus IV

Martinus IV (n. 1210–1285), alkuperäinen nimi: Simon de Brie, oli paavina 22. helmikuuta 1281 – 29. maaliskuuta 1285. Hän syntyi Ranskassa, sai siellä pappiskoulutuksen ja työskenteli Rouenissa ja Toursissa. De Briestä tuli Ranskan kansleri vuonna 1260 ja seuraavana vuonna kardinaali ja paavillinen legaatti Ranskassa. Anjoun Kaarle I sekaantui paavin valintaan vangitsemalla kaksi italialaista kardinaalia, joiden poissa ollessa de Brie voitti äänestyksen helposti. Kiitokseksi Martinus nimitti Kaarlen Roomaan senaattoriksi. Hän myös julisti Bysantin keisarin Mikael VIII Palaiologoksen kirkonkiroukseen, koska tämä oli Kaarlen suunnitelmien tiellä. Neljännestä ristiretkestä alkaen Kaarle oli haaveillut valtakunnan laajentamisesta itään. Vuonna 1282 Kaarle syrjäytettiin Sisiliassa, ja suojelijaa vaille jäänyt Martinus joutui pakenemaan Roomasta. Hän vietti loppuelämänsä Perugiassa
Jansenismi

Jansenismi oli vastaliike humanismille ja jesuiittojen molinismille. Se sai voimakkaita vaikutteita Augustinuksen ajatuksista. Sitä kehitti Cornelius Jansen (1585–1638) eli Jansenius, Ypresin piispa, teoksessaan Augustinus, joka ilmestyi 1640. Jansenismi oli katolisen kirkon sisällä vaikuttanut liike, tosin osa jansenisteista päätyi skismaan muun kirkon kanssa ja päätti perustaa oman kirkon. Termi jansenismi liittyy Port-Royal-des-Champsin luostariin, josta tuli uuden teologisen ajattelun keskus. Nimitys oli vastustajien keksimä. Sitä käytettiin tarkoittamaan augustinolaisuutta, sellaisena kuin Jansenius ja Jean Duvergier de Hauranne sen ymmärsivät ja tulkitsivat. Jansenismin sijasta puhutaan nykyisin Port-Royalin augustinolaisuudesta. Tätä ajatusta levitti Ranskassa eritoten Jean Duvergier de Hauranne, joka tunnettiin myös nimellä abbé de Saint-Cyran. Hän oli Janseniuksen hyvä ystävä. He olivat molemmat opiskelleet ja tutkineet pitkään Bayonnen lähellä sijaitsevassa Cam-des-Pratsin luostarissa. Kun Saint-Cyran valittiin Port-Royalin johtajaksi, hänen opettamansa augustinolaisuus sai otollisen maaperän kehittyäkseen henkiseksi liikkeeksi
Sluysin meritaistelu

24. kesäkuuta 1340 Zeelandissa, Sluisin kaupungin lähellä Englantilaisten voitto Englanti Ranska Englannin Edvard III Hugues Quiéret ja Nicolas Béhuchet noin 250 alusta / 15 000 miestä noin 190 alusta / 20 000 miestä ? ? Sluysin meritaistelu (ransk. Bataille navale de l'Éclus) käytiin 24. kesäkuuta 1340. Englannin kuningas Edvard III, joka tavoitteli Ranskan kruunua, tuhosi kilpailijansa Filip VI:n laivaston Zwinin lahdelmassa, joka aikoinaan johti laivat Bruggen kaupunkiin, mutta on nykyisin täyttynyt hiekalla. Tämä meritaistelu oli ensimmäinen Satavuotisen sodan pitkässä taistelujen historiassa. Laivasto muodostui noin neljästäkymmenestä Välimerelle tarkoitetusta kaleerista, jotka olivat ärhäköitä ja helposti ohjailtavia. Niissä oli kokenut genovalainen miehistö, jota komensi palkkasoturina Egidio Bocanegra eli Barbavera. Ranskalaisilla oli käytössään parikymmentä suurta alusta, johon mahtui kuhinkin noin 200 sotilasta. Tämän lisäksi käytössä oli noin 130 kauppa- ja kalastusalusta, joista jokainen otti noin viitisenkymmentä sotilasta. Kaikkiaan joukkojen koko oli noin 20 000 miestä. Mutta joukkojen kaksi komentajaa, kuninkaallisen amiraali Hugues Quléret ja Nicolos Béhuchet, joka oli yksi kuninkaan varainhoitajista, eivät suinkaan olleet merisodankävijöitä, vaan hallintomiehiä, jotka olivat erikoistuneet joukkojen merikuljetuksiin
München (elokuva)

München (Munich) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Steven Spielbergin ohjaama elokuva, jonka pääosaa esittää Eric Bana. Elokuva kertoo Israelin palkkaamasta iskuryhmästä, jonka tehtävä on löytää ja tappaa vuoden 1972 olympialaisissa järjestetyn Münchenin verilöylyn suunnittelijat. Spielberg on kutsunut elokuvaansa ”historialliseksi fiktioksi”, jossa käsitellään todella tapahtuneita asioita fiktiivisten hahmojen kautta. Tarinan taustana oli Mossadin todellinen Jumalan kosto -nimellä tunnettu operaatio. München sai Oscar-ehdokkuudet ohjauksesta, sovitetusta käsikirjoituksesta, musiikista ja leikkauksesta sekä parhaan elokuvan kategoriassa, muttei voittanut yhtäkään. Vuonna 2017 The New York Timesin kriitikot arvioivat Münchenin vuosisadan 25 parhaan elokuvan joukkoon.