nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Macintosh II

Macintosh II on Applen 2. maaliskuuta 1987 julkaisema tietokone, joka aloitti Macintosh-tietokoneiden suurinta suorituskykyä tarjoavan malliston. Macintosh II oli ensimmäinen Macintosh, jossa näyttö ja keskusyksikkö olivat erillään (vrt. Compact Macintosh), käytti värillistä näyttöä, mahdollisti usean näytön käyttämisen yhtä aikaa ja jonka näppäimistö sisälsi painikkeen koneen käynnistämiseksi . Apple julkaisi kolme uutta Macintosh II -sarjan mallia ennen kuin suositun, ensimmäisen Macintosh II:n tuotanto lakkautettiin 15. tammikuuta 1990. Macintosh II -tietokonetta myytiin $3 898 hintaan yhdellä 800 kt:n levykeasemalla varustettuna. Lisävarusteena oli saatavilla 20 ($ 999), 40 ($ 1 599) ja 80 Mt:n ($ 2 699) kiintolevyt ja toinen 800 kt:n levykeasema. Kahdeksan paikkaa keskusmuistilaajennuksille, kuusi NuBus-liitäntää lisälaitteita varten ja mahdollisuus vaihtaa näyttö tai näytönohjain tekivät laitteesta siihen saakka julkaistuista Macintosheista laajennettavimman. Käyttäjällä oli lupa avata Macintosh II:n kotelo ilman takuun purkautumista. Eräs Macintosh II:n menestyksekkääseen myyntiin vaikuttanut seikka oli laitteen ulkoasu, joka vastasi ajan muita, ammattilaiskäyttöön tarkoitettuja tietokoneita. Huhtikuussa 1987 Apple julkaisi uuden version käyttöjärjestelmästä nimeltään System Software 2
Gerardus ’t Hooft

Gerardus ’t Hooft (IPA: xeːrɑrt ət hoːft], s. 5. heinäkuuta 1946) on alankomaalainen fyysikko, joka on tutkinut heikkoa vuorovaikutusta. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1999 yhdessä Martinus J. G. Veltmanin kanssa heikon vuorovaikutuksen kvanttiluonteen valaisemisesta matemaattisen kenttäteorian avulla. Hän työskentelee teoreettisen fysiikan professorina Utrechtin yliopistossa. Asteroidi 9491 Thooft on nimetty hänen kunniakseen, ja t'Hooft on kirjoittanut sille leikkimielisen perustuslain siltä varalta, että asteroidi myöhemmin asutetaan. Hän on saanut myös Wolfin palkinnon fysiikasta vuonna 1981.
Martinus J. G. Veltman

Martinus Justinus Godefriedus Veltman (27. kesäkuuta 1931 – 4. tammikuuta 2021) oli alankomaalainen fyysikko, joka tutki heikkoa vuorovaikutusta. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1999 yhdessä Gerardus ’t Hooftin kanssa heikon vuorovaikutuksen kvanttiluonteen valaisemisesta matemaattisen kenttäteorian avulla. Eläköidyttyään hän jatkoi Michiganin yliopiston emeritusprofessorina. Vuonna 2003 Veltman julkaisi melko yleistajuisen kirjan hiukkasfysiikasta: Facts and Mysteries in Elementary Particle Physics. Veltman väitteli Utrechtin yliopistossa vuonna 1963 ja aloitti siellä työt kolme vuotta myöhemmin. Siinä välissä hän työskenteli Cernissä.
Río de la Plata

Río de la Plata (suom. Hopeajoki) on Uruguayjoen ja Paranájoen yhteinen estuaari Etelä-Amerikan rannikolla. Se on noin 290 kilometrin mittainen ennen kuin jokien vesi laskee Atlanttiin. Alkupäästään joensuu on 48 km leveä ja levenee 220 kilometriin. Se muodostaa rajan Argentiinan ja Uruguayn välillä. Merkittävimmät kaupungit Río de la Platan varrella ovat maiden pääkaupungit Buenos Aires ja Montevideo. Kaakosta puhaltava tuuli saattaa aiheuttaa 'sudestada'-nimellä tunnetun ilmiön ja nostaa tulvan alueella. Ensimmäisenä eurooppalaisena Río de la Platan näki vuonna 1516 espanjalainen Juan Díaz de Solís etsiessään reittiä Atlantilta Tyynellemerelle. Intiaanit tappoivat koko retkikunnan nykyisen Uruguayan Colonian rannikolla, lukuun ottamatta laivapoika Francisco del Puertoa, jonka pelasti seuraavana vuonna Sebastián Gaboton laiva. Toisen maailmansodan alussa 13. joulukuuta 1939 käytiin Río de la Platan suulla meritaistelu Saksan Kriegsmarinen taskutaistelulaivan Admiral Graf Speen ja brittiläisen osaston välillä. Admiral Graf Spee upotettiin muutamia päiviä sen jälkeen estuaariin
Jean Chrétien

Joseph Jacques Jean Chrétien PC, CC, QC, (s. 11. tammikuuta 1934, Shawinigan Québec) on kanadalainen poliitikko, joka toimi Kanadan kahdentenakymmenentenä pääministerinä 4. marraskuuta 1993 – 12. joulukuuta 2003. Hän edusti Kanadan liberaalista puoluetta. Jean Chrétien oli 19-lapsisen perheen toiseksi nuorin. Tosin lapsista kymmenen kuoli imeväisikäisinä. Hänen vanhempansa olivat Wellie Chrétien ja Marie Boisvert. Hän muistutti itse usein vaatimattomasta syntyperästään ja kutsui itseään Shawinigan pikkuiseksi. Chrétien oli jo lapsena halvaantunut kasvojensa vasemmalta puolen (Bellin halvaus). Tätä vammaa hän käytti hyväkseen poliittisessa taistelussaan, kun totesi, että hän on poliitikko, joka ei puhu koko suullaanlähde?
Titisee-Neustadt

Koordinaatit: 47°55′N, 08°13′E Titisee-Neustadt on kaupunki Lounais-Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Schwarzwaldin alueella. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 12 316 asukasta. Neustadtin kaupunki perustettiin vuonna 1250. Se tuli tunnetuksi 1700-luvulla erityisesti kelloteollisuudestaan. Vuonna 1971 Titiseen kunta liitettiin Neustadtin kaupunkiin. Neustadtiin rakennettiin hyppyrimäki vuonna 1932, josta tuli Saksan suurin luonnonmäki. Se nimettiin Hochfirst-vuoren mukaan ja siitä tuli Hochfirstschanze..
Penikkatauti (ihmisellä)

Penikkatauti eli säären lihasaitio-oireyhtymä on lihaskiinnitysten ja -kudosten tulehdus sääriluussa (syndroma tibialis medialis). Penikkataudille tyypillistä on kipu tai arkuus säären sisäosan puolella, yleensä puolivälissä, säärtä kosketettaessa tai painettaessa. Juostaessa kipu on pahimmillaan alussa mutta voi hävitä myöhemmin. Kipua saattaa myös esiintyä, kun paino asetetaan jalalle (käveleminen tai portaiden nouseminen). Penikkatauti johtuu monesti kireistä pohjelihaksista ja akillesjänteistä, jotka aiheuttavat ylimääräistä rasitusta lihaskiinnityksille, sekä liiallisesta juoksemisesta kovilla alustoilla, kuten asfaltilla. Vääränlaiset tai kuluneet kengät sekä liika harjoittelu tai liian nopea harjoitusmäärän tai harjoitustehon lisäys saattavat myös aiheuttaa penikkatautia. Aloittelevat juoksijat kärsivät tästä vaivasta useimmin, koska heidän jalkansa eivät ole vielä tottuneet juoksemiseen. Myös jalan virheasennot altistavat penikkataudille. Paras hoitotoimenpide on lepo. Lisäksi käytetään tavanomaisia tulehduskipulääkkeitä ja paikallista kylmähoitoa. Juoksua ja muita jalkoja rasittavaa liikuntaa pitäisi välttää, kunnes kipu hellittää eikä enää tule esiin liikkuessa. Ehkäisyssä tärkeää on juoksutekniikan kartoittaminen sekä jalkaterän lihasten ja pohkeiden voimaharjoittelu
Alluusio

Alluusio tarkoittaa viittausta johonkin asiayhteyden ulkopuoliseen, tunnettuun asiaan. Alluusioita esiintyy puhekielessä, kaunokirjallisuudessa, musiikissa ja kuvataiteessa. Alluusioilla voidaan myös rajoittaa asian ymmärtävien joukkoa, kuten tapauksissa jossa on pyritty välttämään sensuuria ja tekstin todellinen merkitys on luettava "rivien välistä". Alluusioita käytetään myös komiikassa ja sarjakuvissa, joissa kuva ja teksti muodostavat alluusionselvennä. T. S. Eliotin runojen on usein kuvattu sisältävän alluusioita johtuen hänelle tyypillisestä tavasta viitata nimiin, paikkoihin tai kuviin joiden merkitys saattaa kirkastua ainoastaan aikaisempaa tietämystä omaaville. Tämä kirjoitustekniikka saattaa tarjota mielenkiintoisia ja monitasoisia lukuelämyksiä valveutuneille, mutta näihin syvempiin asiayhteyksiin vihkiytymättömille sen sijaan T.S. Eliotin teksti saattaa näyttäytyä liian raskaana tai vaikeaselkoisena.
Maatikka

Silmälläpidettävä  Geocolaptes olivaceus(Gmelin, 1788) Maatikka Wikispeciesissä Maatikka Commonsissa Maatikka (Geocolaptes olivaceus) on tikkojen heimoon kuuluva afrikkalainen lintulaji. Linnun pituus on noin 28 cm. Sen pää on harmaa, selkä oliivinruskea kuten myös siivet, joilla on kermanvalkoisia pieniä täpliä. Vatsapuoli on vaalean punertava ja yläperä punainen. Maatikka liikkuu enimmäkseen maassa tai kallioilla ja lentää harvoin. Se piiloutuu taitavasti maastoon petolinnuilta ja häiritsee kohdalle sattuneita maapetoja. Ääniä on monia. Tavallisin reviiri- ja kutsuääni on viidesti peräkkäin huudettu "rii-zik". Pesällään se huutaa "tsi-iu-kii" ja varoittaa voimakkaalla "piir" äänellä. Maatikkaa esiintyy 1 210 000 neliökilometrin laajuisella alueella Etelä-Afrikassa, Lesothossa ja Swazimaassa. Sitä tavataan lähinnä Mpumalangan provinssissa ja Drakensbergen vuoristossa. Maatikka ei ole uhanalainen, ja se on yleinen koko esiintymisalueellaan
Otto Wallach

Otto Wallach (27. maaliskuuta 1847 Königsberg – 26. helmikuuta 1931 Göttingen) oli saksalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1910 työstään alisyklisten yhdisteiden parissa. Hän nimesi terpeenin ja pineenin. Wallach esitti, että terpeenejä voidaan pitää isopreenin oligomeereinä. Tätä on käytetty monien terpeenien rakenteiden selvittämiseen.
Kreikan drakma

Drakma (kreik. δραχμή, drachmí < m.kreik. δραχμή, drakhmē, ”kourallinen”) oli Kreikan rahayksikkö ennen euron käyttöönottoa. Drakman laskennallinen suhde euroon on 1 € = 340,750 drakmaa, sen lyhenne oli Δρ ja valuuttatunnus GRD. Drakma jakautui 100 leptaan, mutta inflaation takia leptaa käytettiin korkeintaan kirjanpidollisesti. Drakhma oli alun perin antiikin kreikkalainen painomitta ja rahayksikkö. Nykyisen Kreikan valtion itsenäistymisen jälkeen vuonna 1832 maan rahayksikkö nimettiin antiikin aikaisen yksikön mukaan. Nykyaikainen drakma uudistettiin vuosina 1944 ja 1954. Uudistukset tehtiin inflaation takia. Kreikkalainen Euroopan unionin komission jäsen María Damanáki ilmoitti toukokuussa 2011 verkkosivuillaan, että Kreikka voisi velkakriisin takia palata drakman käyttöön eurosta. Näin voisi käydä, jos Kreikka ajautuu maksukyvyttömäksi
Ranskan frangi

Ranskan frangi (ransk. franc) oli Ranskan virallinen rahayksikkö ennen vuonna 2002 tapahtunutta euron käyttöönottoa. Se jakaantui 100 centimeen. Sen lyhenteenä oli F tai FF, harvemmin ₣, ja valuuttatunnuksena FRF. Sen arvo oli 1 € = 6,55957 frangia. Ranskan lisäksi se oli virallinen rahayksikkö Monacossa Italian liiran ohella sekä Andorrassa Espanjan pesetan ohella. Frangi (ransk. franc) tuli rahan nimenä käyttöön ensimmäisen kerran Juhana II:n hallitsija­kaudella vuonna 1360. Nimi syntyi lyhentymänä rahaan lyödystä latinankielisestä tekstistä Johannes Dei Gratia Francorum Rex ("Johannes (= Juhana) Jumalan armosta frankkien kuningas"), ja se oli arvoltaan yhtä suuri kuin laskuyksikkönä käytetty livre tournois. Frangeja lyötiin myöhemmin myös Kaarle V:n, Henrik III:n ja Henrik IV:n hallitsija­kausilla. Ludvig XIII lopetti frangien lyönnin vuonna 1641, jolloin sen korvasivat écu ja Louis d'or. Sanaa frangi käytettiin kuitenkin edelleen livre tournois:n rinnakkais­nimenä
Morfogeeni

Morfogeenit (kreik. morfe = muoto, gennan = tuottaa) ovat aineita, jotka ohjaavat alkion eri osien kehittymistä. Morfogeneesi, jota morfogeenit säätelevät, käynnistää elinten muovautumisen eli organogeneesin. Kehittyvän alkion erilaistuvat solut voivat vaikuttaa toistensa käyttäytymiseen morfogeenien avulla. Morfogeeneiksi kutsutaan signaalimolekyylejä, jotka vaikuttavat kohdesoluihinsa yksinkertaista on/off-periaatetta monimutkaisemmin konsentraatiovaihteluiden avulla; suuri konsentraatio saa kohdesolut kehittymään yhteen suuntaan, pieni toiseen ja näiden välillä olevilla konsentraatioilla vaikutukset muuttuvat asteittain. Signaalikeskukset, jotka tuottavat morfogeenejä ja niitä sääteleviä molekyylejä ovat alkion väliaikaisia rakenteita. Kun niitä ei enää tarvita muotojen syntymisen kannalta, ne voivat muuttaa muotoaan ja sitä kautta tehtäväänsä tai ne voivat suorittaa ohjelmoidun solukuoleman eli apoptoosin. Signaalikeskukset erittävät omia morfogeenejään tarpeen tullen soluvälitilaan, jolloin konsentraatio on suurin lähinnä oleville soluille, ja hieman kauempana oleville soluille selvästi pienempi. Vaikutukset ovat aina selvästi paikallisia – erittävästä solusta alle 1 mm (poikkeuksena sonic hedgehog). Morfogeenien konsentraatiovaihteluita säätelevät tarkasti kullekin signaalimolekyylille erikseen spesifiset inhibiittorit, joilla on myös tärkeä, ellei jopa tärkeämpi, rooli kuin itse vaikuttavilla molekyyleillä, vaikutusten pitämisenä täsmällisinä ja oikea-aikaisina. Esimerkiksi sammakon hermoston kehitys alkiokaudella on enemmänkin inhibiittorin kuin morfogeenin ohjaamaa. Sammakon epidermis ja hermosto kehittyvät samasta kantasolukosta
Kangasjärvi (Kestilä)

Kangasjärvi on Kestilän luoteispuolella Siikalatvan kunnassa sijaitseva pieni järvi, jonka korkeus merenpinnasta on 101,4 metriä ja pinta-ala 12 hehtaaria. Se kuuluu Siikajoen päävesistöön. Järven rannalla sijaitsee kunnan ylläpitämä leirintäalue ja uimaranta. Suomessa on 38 Kangasjärvi-nimistä järveä, joista suurin on Mikkelin Kangasjärvi.
Fredrik Vilhelm IV

Fredrik Vilhelm IV (saks. Friedrich Wilhelm); (15. lokakuuta 1795 Kronprinzenpalais, Berliini – 2. tammikuuta 1861 Sanssoucin linna, Potsdam, Preussin kuningaskunta) oli Preussin kuningas vuosina 1840–1861. Hän oli Fredrik Vilhelm III:n ja prinsessa Luise von Mecklenburg-Strelitzin vanhin poika. Hänellä oli yhdeksän sisarusta, joista sisar prinsessa Charlotte (1798–1860) oli Nikolai I:n puoliso Aleksandra Fjodorovna ja veli Wilhelm (1797–1888) oli Saksan keisari ja Preussin kuningas Vilhelm I. Fredrik Vilhelm sai koulutuksensa yksityisopettajilta, joista monet olivat kokeneita virkamiehiä. Hän sai sotakokemusta sodassa Napoleonin Ranskaa vastaan, mutta oli keskinkertainen sotilas. Fredrik Vilhelm oli piirtäjä, joka oli kiinnostunut arkkitehtuurista ja maisemapuutarhojen arkkitehtuurista. Hän oli vakaa saksalaisen romantiikan, keskiaikaa idealisoivan taidesuuntauksen, kannattaja. Romantiikka vetosi hänen äärimmäisen herkkään diletanttiseen ja taiteelliseen luonteeseensa. Hän oli myös monien saksalaisten taiteilijoiden, kuten arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin ja kuvanveistäjä Christian Daniel Rauchin suojelija
Harry Osborn

Harry Osborn on Marvel Comics hahmo Hämähäkkimies-sarjakuvassa, jonka loivat Stan Lee ja Steve Ditko. Hänen ensiesiintymisensä nähtiin The Amazing Spider-Man numerossa 31 vuonna 1965. Harry Osborn on Norman Osbornin, Vihreän Menninkäisen, poika. Harry oli Peter Parkerin (Hämähäkkimies) paras ystävä. Kun Norman Osborn Vihreänä Menninkäisenä kuoli taistellessaan Hämähäkkimiestä vastaan, Harry päätti kostaa sen, kun hän luuli Hämähäkkimiehen tappaneen isänsä. Myöhemmin Harry meni naimisiin ja otti isänsä yrityksen hallintaansa. Hän löysi isänsä kemikaalit, joilla hän sai supervoimat, ja Harrysta tuli uusi Vihreä Menninkäinen. Hän käytti isänsä varusteita, tosin nopeampaa kiituria. Yrittäessään kostaa Peterille hän lopulta kuoli kemikaalien sivuvaikutuksiin, jotka olivat tappavia. Juuri ennen kuolemaansa hän sanoi Hämähäkkimiehelle eli Peterille että he olisivat ikuisesti parhaat ystävät. Myöhemmin selvisi, että Harryn kuolema olikin Norman Osbornin (alkuperäisen Menninkäisen) ja Mysterion luoma illuusio ja, että Harry on viettänyt "kuolemansa" jälkeisen ajan Euroopassa. Harry syntyi New Yorkissa Norman Osbornelle ja Emily Osbornelle
Berliner Stadtschloss

Berliner Stadtschloss (suom. Berliinin kaupunginlinna), joskus myös Berliner Schloss (Berliinin linna), on linna Berliinin keskustassa Spreeinselin saarella. Rakennuksen pääkäyttäjänä toimii suuri kulttuuri- ja museokeskus Humboldt Forum, jossa toimivat Etnologian museo, Aasialaisen taiteen museo ja Berliinin kaupunginmuseo. Alkuperäinen kaupunginlinna valmistui 1400-luvulla, sai lopullisen kokonsa ja ulkoasunsa 1700-luvun alussa ja purettiin DDR:n aikana vuonna 1950. Alkuperäisen rakennuksen julkisivua pääosin mukaileva uudisrakennus valmistui vuonna 2020. Sitä kutsutaan kaupunginlinnaksi erotuksena useista muista Berliinissä ja sen liepeillä sijaitsevista linnoista. Linnan edessä sijaitseva Schlossplatz-aukio oli DDR:n aikana nimeltään Marx-Engels-Platz, mutta on sittemmin saanut vanhan nimensä takaisin. Kaupunginlinna oli aluksi Brandenburgin rajakreivien ja vaaliruhtinaiden, sittemmin Preussin kuninkaiden ja lopulta Saksan keisareiden asuinpaikka. Hohenzollernin hallitsijasuku asutti sitä lähes 500 vuotta. Linna oli pääosin barokkityylinen, mutta sen itäpäädyssä sijainneet vanhimmat osat olivat renessanssityylisiä. Linnan ensimmäisen vaiheen rakennutti Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik II Rautahammas vuosina 1443–1451. Linna sai lopullisen kokonsa Preussin ensimmäisen kuninkaan Fredrik I:n aikana
Afropithecus

Afropithecus oli varhaisella mioseenikaudella aina sen puoliväliin elänyt kädellisten suku. Se eli Afrikassa. Sukuun on sijoitettu yksi laji, Afropithecus turkanensis, jonka fossiilijäänteet ovat n. 17 – 18 miljoonaa vuotta vanhoja. Lajia pidetään vanhimpana tunnettuna kädellislajina, jonka hampaissa on ohut kerros hammaskiillettä. Luultavasti lajille oli hyötyä kovapintaisista hampaista, joita se mahdollisesti tarvitsi syödessään kovapintaisia pähkinöitä ja vastaavia. Lajin fossiileita on löydetty Kenian pohjoisosista. Laji painoi keskimäärin n. 50 kg. Hammaskiille luultavasti antoi suvulle etulyöntiaseman verrattuna sitä edeltäviin Proconsul-suvun kädellisiin, jotka eivät mahdollisesti voineet hyödyntää yhtä monipuolista ravintoa. Afropithecus tai siitä polveutuvat kädelliset pääsivät leviämään Euraasiaan. Saudi-Arabiasta on löydetty hyvin samankaltaisen Heliopithecus-apinoiden jäänteitä, joita osa tutkijoista pitää samana sukuna Afropithecus tai hyvin läheisenä
New York Giants

11 *NFL Eastern: 1956, 1958, 1959, 1961, 1962, 1963 16 *NFL Eest: 1933, 1934, 1935, 1938, 1939, 1941, 1944, 1946 New York Giants on vuonna 1925 perustettu amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisjoukkue, jonka kotipaikka on East Rutherford, New Jersey. New York Giants pelaa National Football Leaguen National Football Conference-sarjassa. Giants pelaa kotiottelunsa MetLife Stadiumilla. Giants on voittanut neljä NFL:n mestaruutta (1927, 1934, 1938 ja 1956) ja neljä Super Bowlia (1987, 1991, 2008 ja 2012) Seuran omistajia ovat John Mara ja Steven Tisch. New York Giants oli vuonna 2023 Forbesin listauksessa maailman kuudenneksi arvokkain urheiluseura 6,8 miljardin dollarin arvolla. Giants on tunnettu varhaisesta menestyksestään sekä 1980- ja 1990-lukujen hallinnasta päävalmentaja Bill Parcellsin johdolla. New York Giants voitti 42. Super Bowlin, joka pelattiin 3. helmikuuta 2008 University of Phoenix Stadiumilla, Glendalessa, Arizonassa. Vastassa oli 2000-luvun menestynein joukkue New England Patriots, joka ei ollut hävinnyt kuluneella kaudella kertaakaan. Giants vei kuitenkin kaikista tärkeimmän ottelun lukemin 17–14. Giantsin pelinrakentaja Eli Manning on 41
Proconsul

Proconsul Commonsissa Proconsul on kädellissuku, johon kuuluu Afrikassa mioseenikauden alkupuolella 18–15 miljoonaa vuotta sitten eläneitä lajeja. Proconsul-sukuun sijoitetut lajit elivät puissa ja olivat nelijalkaisia, pieniaivoisia ja hännättömiä. Sukua pidetään varhaisimpana tunnettuna ihmisapinasukuna tai ainakin ihmisapinoille hyvin läheisenä, koska niillä oli joitain ihmisapinamaisia piirteitä, kuten esimerkiksi hännättömyys, peukalon ja lantion liikerata. Ensimmäiset proconsulin fossiilit löydettiin kenialaisesta kalkkikivilouhoksesta vuonna 1927. Luut toimitettiin British Museumin tutkija A. Tindell Hopwoodille, joka selvitti niiden iäksi 18 miljoonaa vuotta. Hopwood hankki rahoituksen tutkimusretkeä varten ja lähti Keniaan etsimään lisää fossiileja. Vuonna 1933 hän julkaisi tutkimustuloksensa ja antoi uudelle ihmisapinalajille nimeksi Proconsul eli Consulin edeltäjä Lontoon varietee-näytöksissä esiintyneen Consul-simpanssin mukaan. Proconsulin aivot ovat pienemmät kuin nykyisten ihmisapinoiden aivot, mutta suuremmat kuin esimerkiksi marakattien. Niiden etu- ja takaraajat ovat suunnilleen yhtä pitkät, joten ne ovat todennäköisesti liikkuneet neljällä jalalla.
Yhdeksäs aisti

Yhdeksäs aisti (engl. The Ninth Configuration) on William Peter Blattyn ohjaama elokuva vuodelta 1980. Elokuva perustuu Blattyn omaan romaaniin The Ninth Configuration (tunnetaan myös nimellä Twinkle, Twinkle, Killer Kane). Elokuvan tapahtumat sijoittuvat yhdysvaltalaiseen sotilasmielisairaalaan, johon saapuu uusi psykiatri Vincent Kane (Stacy Keach). Hän koettaa kuntouttaa potilaita antamalla näiden toteuttaa psykoottisia kuvitelmiaan eräänlaisen leikkiterapian avulla. Keskeiseksi potilaaksi nousee Billy Cutshaw (Scott Wilson), avaruuslentäjä joka sairastui psyykkisesti juuri ennen kuin hänet oli määrä lähettää Kuuhun. Brittiläinen elokuvantutkija Mark Kermode on luonnehtinut, että elokuva sisältää ”henkeäsalpaavan sekoituksen filosofiaa, villejä näkymiä, pöyristyttävää suurellisuutta, tikahduttavaa huumoria ja iskevää toimintaa”. Hän mainitsee vertauskohdiksi elokuvat Noiduttu, Shokkikäytävä ja Tuli kulje kanssani. Vaikka tapahtumat sijoittuvat Pohjois-Kaliforniaan, elokuva kuvattiin pääosin Unkarissa. Ohjaaja Blatty tekee alussa cameoroolin potilaana, joka tekeytyy lääkäriksi ja vastaanottaa psykiatri Kanen. Elokuva voitti parhaan käsikirjoituksen Golden Globe -palkinnon, ja se kilpaili myös parhaan elokuvan ja parhaan sivuosanäyttelijän (Scott Wilson) palkinnosta. Elokuvasta ei tullut suurta yleisömenestystä
Monroen oppi

Monroen oppi tai Monroen doktriini oli Yhdysvaltain 5. presidentin James Monroen vuonna 1823 julkaisema doktriini, joka määritteli Yhdysvaltain ulkopolitiikan kehykset pitkäksi aikaa. Monroen oppi on esimerkki 1800-luvun alun geopoliittisesta ajattelusta Yhdysvalloissa (vaikka termi geopolitiikka ei vielä silloin ollutkaan konkreettinen ja kiinteä käsite) ja sen suuntaus on poliittiselta tasoltaan isolationismi eli eristäytyminen. Alun perin Monroen opin idea ”Amerikka amerikkalaisille” oli tarkoitettu vastustamaan Euroopan taantumuksellisten monarkioiden, Pyhän allianssin mahdollisia suunnitelmia Amerikan siirtokuntien takaisinvaltauksesta. 1800-luvun puolenvälin jälkeen se tuli tarkoittamaan ”Amerikka Yhdysvalloille.” Vuosina 1812–1815 Yhdysvallat kävi sodan ylivoimaista Isoa-Britanniaa vastaan, mutta onnistui saavuttamaan tasapelin, koska Britannia oli sidottu Euroopassa sotaan Napoleonia vastaan. Rauhansopimus tehtiin Gentissä, mutta monet yhdysvaltalaiset sodan veteraanit olivat tasatulokseen tyytymättömiä. Sodan loppua kohti Andrew Jacksonin johtamat joukot olivat nimittäin saaneet briteistä merkittäviä paikallisia voittoja. Gentissä asetettiin komissioita selvittämään avoimia kiistakysymyksiä Pohjois-Amerikan rajoista. Ennen kuin komissiot olivat ehtineet edes kunnolla aloittaa, Jackson sai vihollisuudet puhkeamaan uudestaan. Verukkeena käytettiin kapinoivien intiaanien kurittamista. Jackson kuitenkin ylitti valtuutensa ja marssi vielä espanjalaiseen Floridaan
Raamatun luomiskertomus

Raamatun luomiskertomus eli luominen on juutalaisuudelle ja kristinuskolle yhteinen ymmärrys ja usko maailmankaikkeuden synnystä. Tapahtuma kerrotaan Ensimmäisen Mooseksen kirjan alussa kahdessa eri osassa ja myös Johanneksen evankeliumin alku viittaa luomistapahtumaan. Luomiskertomus kertoo, kuinka Jumala luo taivaan ja maan sekä myöhemmin se kertoo Eedenin puutarhasta ja kuvaa ihmisen luomista yksityiskohtaisemmin. Kertomus on lyhyt ja yksinkertainen, mutta se tekee siitä myös monitulkintaisen. Martti Luther kirjoitti jo 1500-luvulla, että jumaloppineet ovat yksimielisiä siitä, että maailma on saanut alkunsa tyhjästä, mutta paljon muusta ei yksimielisyyttä olekaan. Teos Raamattu kansalle käyttää luomiskertomukseen liittyen otsikkoa "Alkuhistoria" ja alaotsikkoa "Luominen". Yleisesti länsimaissa käytössä oleva gregoriaaninen kalenteri laskee vuodet Jeesuksen syntymästä, mutta juutalainen kalenteri laskee vuosia luomisesta, vuosiluvut alkavat vuodesta 3761 eaa., jota on pidetty maailman luomisen ajankohtana juutalaisuudessa.lähde? Luomiskertomuksella voidaan ymmärtää Raamatun alun luominen, mutta siihen voidaan ymmärtää sisältyvän myös Eedenissä tapahtunut syntiinlankeemus. Raamattu ei määrittele ikää maailmankaikkeudelle, maapallolle eikä sen mainitsemalle luomiselle, vaikka jollain kreationismin suunnilla siihen on kanta. Apostolinen ja Nikean uskontunnustus alkaa maininnalla Jumalasta, joka on luonut taivaan ja maan. Britt G