nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Rosa Parks

Rosa Louise McCauley Parks (4. helmikuuta 1913 Tuskegee, Alabama – 24. lokakuuta 2005 Detroit, Michigan) oli yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti, jota on luonnehdittu yhdysvaltalaisen kansalaisoikeusliikkeen äitihahmoksi. Etniseltä taustaltaan afroamerikkalainen Parks tuli kuuluisaksi jouduttuaan pidätetyksi Alabaman pääkaupungissa Montgomeryssa 1. joulukuuta 1955, koska oli kieltäytynyt luovuttamasta istumapaikkaansa linja-autossa valkoiselle miehelle. Parks tuomittiin häiriköinnistä, mutta hän valitti tuomiosta, minkä tuloksena Yhdysvaltain korkein oikeus päätyi toteamaan rotuerottelun linja-autoissa perustuslain vastaiseksi. Parksista tuli keskeinen kansalaisoikeustaistelun symboli, ja hänen tapauksestaan käynnistyi Montgomeryssa yli vuoden kestänyt linja-autoboikotti, jonka johtajana julkisuuteen nousi myös Martin Luther King. Tapaus innoitti muitakin rotuerottelun vastaisia protesteja. Parks itse jatkoi työtä kansalaisoikeuksien puolesta ja rasismia vastaan koko ikänsä. Parks ei ollut ensimmäinen afroamerikkalainen, joka oli saanut tuomion kansalaistottelemattomuuden vuoksi kieltäydyttyään luovuttamasta paikkaansa linja-autossa. Kun vuonna 1944 Irene Morgan oli pidätetty samasta syystä Virginiassa, korkein oikeus oli jo todennut rotuerottelun perustuslain vastaiseksi. Tämä päätös koski kuitenkin vain osavaltioiden välistä linja-autoliikennettä
Lapuan liike

Lapuanliike tai Lapuan liike oli Suomessa vuosina 1929–1932 toiminut vaikutusvaltainen antikommunistinen ja oikeistoradikaali kansanliike. Sen tavoitteena oli kitkeä kommunismi Suomesta, mutta taustalla oli myös pidemmälle vietyjä tavoitteita. Lapuanliikkeen kannatusalueen ydin oli Etelä-Pohjanmaa, ja sen johtaja oli maanviljelijä ja aktivisti Vihtori Kosola. Lapuanliike sai alkunsa Lapualta, jossa Kosola asui. Liikkeen taustalla olivat vuoden 1918 sisällissodan arvet ja suojeluskuntataustaisten voittajien pettymys maltilliseen parlamentaariseen demokratiaan. Samaan aikaan vasemmisto ja kommunistit olivat aktivoituneet politiikassa. Punaista uhkaa todellisena pitänyt oikeisto järjestäytyi antikommunismin ympärille. Tavoitteidensa saavuttamiseksi lapuanliike painosti poliittisia päättäjiä väkivallalla, sen uhalla ja poliittisella terrorilla. Liikkeen asiaa ajettiin muun muassa kansalaiskokouksilla, kansalaislähetystöillä, valtuuskunnilla, erilaisilla joukkovoiman osoituksilla ja kirjelmillä. Sen tunnetuin toimintatapa olivat kuitenkin muilutukset eli kommunistien ja muiden vasemmistolaisten sekä liian maltillisiksi koettujen porvarillisten poliitikkojen väkivaltaiset sieppaukset ja kyyditykset. Niin sanotun Lapuan lain nimissä tehtiin vahingontekoja, pahoinpitelyjä ja poliittisia murhia. Monet lapuanliikkeen vaatimuksista toteutuivat
Laissez-faire

Pääsuuntaukset Laissez-faire [lesefe:´r], ransk. [lɛsefɛʁ] on vapaan markkinatalouden suuntaus ja tunnuslause, joka on suomeksi kirjaimellisesti käännettynä antakaa tehdä. Fraasi juontaa juurensa absolutismin ajan Ranskaan. Anekdootin mukaan Ranskan valtiovarainministeri Jean-Baptiste Colbert (1619–1683) kysyi joukolta porvareita, mitä hallitus voisi tehdä talouselämän hyväksi. Yrittäjä nimeltä Legendre vastasi ”laissez-nous faire” eli ”antakaa meidän tehdä”, jolla hän tarkoitti, että poliitikkojen ei tulisi sekaantua talouselämään vaan antaa yrittäjien pyörittää talouselämää. Termiä käytti muun muassa klassinen liberaali taloustieteilijä ja poliitikko, paroni Anne Robert Jacques Turgot (1727–1781) kirjassaan Reflexions sur la formation et la distribution des richesses (1766). Toinen selitys sanonnan ”laissez-faire” synnylle on, että sitä käytti M. Alpha eräässä kirjeessään kuvaillessaan François Quesnayn ja muiden fysiokraattien kannattamaa täysin vapaata markkinataloutta: Quesnayn ideologiaa luonnehdittiin sanonnalla ”laisser faire, laisser passer” eli ”antaa tehdä, antaa mennä”. Sanonta esiintyy myös versiona ”laissez-faire, laissez-passer, le monde va de lui-même!” eli ”antaa asioiden mennä omaa rataansa, maailmakin pyörii itsekseen”. Täydellistä laissez-faire-valtiota ei ole koskaan ollut olemassa, sillä valtio on aina jossain määrin puuttunut vapaaseen markkinatalouteen.
Palvelunestohyökkäys

Palvelunestohyökkäys (engl. denial-of-service attack, DoS attack) tarkoittaa verkkohyökkäystä, jossa pyritään estämään verkkosivuston tarkoitettu käyttö. Tavallisimmin tämä toteutetaan kohdistamalla verkkosivustolle niin paljon liikennettä, että tämä ei käytännössä kykene palvelemaan asiakkaitaan. Useista lähteistä tapahtuvaa hyökkäystä kutsutaan erityisesti nimellä hajautettu palvelunestohyökkäys (engl. distributed denial-of-service attack, DDoS attack). Tällöin usein käytetään usein kaapatuista tietokoneista koostuvaa botnettiä. Vastaavankaltainen puhelimiin kohdistettavasta hyökkäyksestä käytetään nimitystä tdos (telephony denial of service). Palvelunestohyökkäys voidaan toteuttaa monella eri tavalla. Kolme perustapaa ovat: Erilaiset tulvahyökkäykset ovat yksinkertaisimpia ja niiltä on usein mahdoton suojautua. Yksinkertaisimmillaan hyökkääjä avaa tuhansia yhteyksiä www-palveluun tai lähettää tuhansia sähköposteja yrityksen sähköpostipalvelimelle. Aiemmin hyökkäyksiin käytettiin virheellisesti konfiguroituja verkkoja, joita voitiin käyttää esim. Smurf-hyökkäyksen apuna
Siperia

Siperia (ven. Сиби́рь, Sibir) on pääosin Venäjällä sijaitseva suuri maantieteellinen alue, joka käsittää lähes koko Aasian pohjoisosan. Eri yhteyksissä ja eri aikoina Siperian rajauksia on tehty eri tavoilla. Nykyisellä Venäjällä Siperiaan luetaan valtion Aasian puoleiset alueet kuitenkin aivan itäisimpiä osia eli Venäjän Kaukoitää (kartassa oranssilla) lukuun ottamatta. Historiallisesta näkökulmasta myös jälkimmäinen, Tyynenmeren rannikkoalueet kattava vyöhyke on luettu Siperiaan. Lisäksi se käsittää Kazakstanin alavan pohjoiskolkan (ei merkitty kartassa). Lännessä Siperia rajoittuu Uralvuoriin, pohjoisessa Jäämereen ja etelässä Kazakstanin keskiosan ylänköön, Mongoliaan ja Kiinaan. Hallinnollisena alueena Siperian federaatiopiiri on maantieteellistä Siperiaa kapeampi ja käsittää vain sen keskiosan ilman Sahan tasavaltaa ja Uralvuorten tuntumassa sijaitsevia alueita. Siperian pinta-ala on 9 653 000 neliökilometriä, joten se on hiukan suurempi kuin Yhdysvallat, Alaska mukaan lukien. Koko Venäjän Aasian-puoleisen alueen pinta-ala on noin 13,1 miljoonaa neliökilometriä. Siperia jaetaan kahteen talousalueeseen, Länsi- ja Itä-Siperiaan. Maantieteellisesti se jakaantuu kolmeen alueeseen: Siperian ilmasto on sisämaassa mantereinen ja se tunnetaan erittäin ankarista talvistaan
Tilastokeskus

Tilastokeskus (ruots. Statistikcentralen, lyh. TK) on Suomen valtion virasto, jonka tarkoitus on toimia tietopalveluna ja tarjota tilastoja ja tilastotieteen asiantuntemusta yhteiskunnan tarpeisiin. Tilastokeskus on yksi Suomen neljästä tilastoviranomaisesta. Tilastokeskuksen juuret ulottuvat 1700-luvun puoliväliin, sillä vuonna 1748 perustettiin Ruotsin taulustolaitos, ja vuonna 1749 laadittiin Suomen ensimmäinen väestötilasto. Väestötilasto on maailman vanhin yhtäjaksoisesti ilmestynyt tilasto. Suomen oma tilastohallinto käynnistyi 4. lokakuuta 1865, jolloin perustettiin väliaikainen tilastollinen toimisto. Se muutettiin vakinaiseksi (Tilastollinen toimisto) 28. kesäkuuta 1870 annetulla asetuksella. Organisaation nimeksi tuli Tilastollinen päätoimisto vuonna 1884. Alkuvuosina viraston tärkein tehtävä oli koota vuosittain Suomen virallinen tilasto, mutta se määrättiin laatimaan ja julkaisemaan myös määräyksestä muita aiheita koskevia tilastollisia katsauksia
Lev Trotski

Lev Davidovitš Trotski (ven. Лев Дави́дович Тро́цкий; alkuaan ven. Лев Дави́дович Бронште́йн, Lev Davidovitš Bronštein, 7. marraskuuta (J: 26. lokakuuta) 1879 Janovka, Hersonin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 21. elokuuta 1940 Coyoacán, México, Meksiko) oli merkittävä bolševikkivallankumouksellinen ja marxismin teoreetikko. Trotski kuului Neuvostoliiton ja Kominternin perustajiin, ja häntä pidetään puna-armeijan luojana. Trotski oli jatkuvan vallankumouksen kannattaja, ja hänen marxilaista teoriaansa kutsutaan trotskilaisuudeksi. Trotski joutui vuonna 1929 maanpakoon hävittyään valtataistelun Josif Stalinin kanssa. NKVD:n agentti Ramón Mercader murhasi Trotskin Meksikossa 1940. Lev Bronštein syntyi juutalaiseen perheeseen Etelä-Venäjällä, nykyisessä Ukrainassa 26. lokakuuta (7
ISO 8859-16

ISO 8859-16 on kahdeksanbittinen merkistö, joka standardoitiin 2001. Virallisempi nimi merkistölle on ISO/IEC 8859-16. Siitä voidaan käyttää myös nimeä Latin10 (Latinalainen merkistö numero 10). IANA:n standardoinnissa merkistö tunnetaan ISO-8859-16-nimellä. Merkistö on suunnattu Etelä- ja Itä-Eurooppaan, ja se kattaa albanian, kroatian, unkarin, italian, puolan, romanian ja slovenian. Sitä voi käyttää myös suomen ja ranskan, saksan ja iirin (uuden oikeinkirjoituksen) kirjoittamiseen. Merkistö eroaa muista ISO 8859-perheen merkistöistä siinä, että siinä on jätetty pois useita symboleja ja otettu mukaan mahdollisimman paljon kirjaimia. Merkistön pääasiallinen tarkoitus on olla kahdeksanbittinen merkistö romanian kielen kirjoittamiseen, mitä mikään aikaisempi merkistö ei ole tukenut kunnolla. Vaadittavat kirjaimet Ț (T ja alapuolinen pilkku) ja Ș (s ja alapuolinen pilkku) saatiin mukaan vasta Unicode 3.0 standardiin, ja niiden näkyminen siten joillain selaimillakin saattaa olla ongelmallista. Jos mahdollista Unicoden ja UTF-8 koodauksen käyttöä suositellaan ISO 8859-16:n sijaan. Merkistössä merkki 20 (32 desimaalisena) on tavallinen välilyönti ja A0 sitova välilyönti
World Wide Web Consortium

World Wide Web Consortium, lyhyesti W3C on kansainvälinen yritysten ja yhteisöjen yhteenliittymä (konsortio), joka ylläpitää ja kehittää World Wide Webin standardeja tai suosituksia kuten W3C niitä kutsuu. Sen perusti vuonna 1994 WWW:n kehittäjä Tim Berners-Lee, joka toimii nykyisinkin W3C:n johtajana. Konsortiolla on yli 400 jäsentä. Konsortion päämaja on Massachusetts Institute of Technologyn tiloissa Yhdysvalloissa. Muut instituutit, joissa W3C:llä on tutkimusta, ovat ERCIM Ranskassa ja Keio University Japanissa. Lisäksi W3C:llä on useita aluetoimistoja eri maissa. Ennen suositusta julkaistaan standardeista useita esiversioita, joita ovat W3C:n suosituksia ovat mm. Suomen toimisto perustettiin vuonna 2002 ja se sijaitsee Tampereen teknillisen yliopiston Hypermedialaboratorion tiloissa Tampereella. Toimiston johtaja on Ossi Nykänen.
Individualismi

Individualismi (< lat. individuum ‘yksilö’) on yksilöitä yhteisön sijasta arvostava maailmankatsomus, joka tunnustaa yksilön itsemääräämisoikeuden ja maksimaalisesti rajoittamattomat oikeudet yhteiskunnassa. Maailma hahmotetaan yksilökeskeisesti, ja yksilön itsekkyyttä puolustetaan. Kollektiivinen säätely torjutaan, sillä itsekkyyden katsotaan johtavan vapailla markkinoilla myös yhteisen edun toteutumiseen. Individualistin mukaan kaikki arvot ovat ihmiskeskeisiä ja kaikki yksilöt moraalisesti samanarvoisia. Individualismissa korostetaan itseluottamusta, yksityisyyttä ja keskinäistä kunnioitusta. Individualismi vastustaa auktoriteettia ja kaikenlaista yksilön kontrolloimista, etenkin valtion harjoittamaa. Individualistin mielestä normaalin aikuisen ihmisen etuja palvelee parhaiten se, että hänelle annetaan täydellinen vapaus ja vastuu omien tavoitteidensa ja keinojensa valinnassa. Valtion pitäisi puuttua yksilöiden elämään mahdollisimman vähän ja keskittyä lähinnä vain lain ja järjestyksen ylläpitoon, ihmisten toistensa asioihin sekaantumisen estämiseen, sekä vapaaehtoisten sopimusten valvomiseen. Omaisuutta tulisi saada hankkia, hallita ja luovuttaa mahdollisimman vapaasti. Individualismi on varhaisen liberalismin ja uuden ajan humanismin perussuuntaus. Aatteen kehittäjiä olivat Adam Smith ja Jeremy Bentham, ja Alexis de Tocqueville yhdisti sen erityisesti Yhdysvaltoihin
Marxilaisuus

Marxilaisuus eli marxismi (myös marksilaisuus, marksismi) on Karl Marxin ja Friedrich Engelsin filosofiseen näkemykseen pohjautuva sosialistinen oppijärjestelmä sekä siihen perustuva yhteiskunnallinen aatesuuntaus. Marxilaisuudessa on monta toisistaan selvästi poikkeavaa suuntausta. Marxilaisuus – ja koko kansainvälinen vallankumouksellinen työväenliike – koki kaksi suurta jakautumista. Ensimmäisen 1900-luvun alussa sosiaalidemokraatteihin ja kommunisteihin, toisen niin sanotussa Neuvostoliiton ja Kiinan kiistassa (ks. Kiinan ja Neuvostoliiton välirikko) 1960-luvulla. Tärkeä jako kulki myös länsimaisen akateemisen marxilaisuuden ja kommunistisen liikkeen välillä. Marxismi-leninismi on käsite, jota myös käyttivät hyvin monet eri suuntaukset korostamaan sitä että Vladimir Lenin kehitti marxismia ja jatkoi sen perinteitä. Marxilaiseen filosofiaan kuuluvat materialistinen historiankäsitys, materialistinen dialektiikka ja paljon muita teoreettisen filosofian osa-alueita. Marxilainen filosofia on ollut suosituinta Manner-Euroopassa. Se on joskus luettu osaksi mannermaista filosofiaa. Erityisesti Frankfurtin koulukunta oli pitkään marxilaisuuden tunnettu edustaja. Eräs viime aikoina tunnettu marxilaista ajattelua edustava teos on ollut Imperiumi
Skolastiikka

Skolastiikka (lat. scholasticus, kreik. σχολαστικός, suom. kouluun kuuluva) oli filosofinen suuntaus tai menetelmä, jonka mukainen opetus oli vallalla keskiajan oppineiden parissa noin vuosina 1100–1500. Skolastiikka pyrki yhdistämään antiikin tieteet ja filosofian, erityisesti aristotelismin, ja vallitsevan uskonnon pyhät kirjoitukset ja opetukset. Skolastiikalla tarkoitetaan yleensä lähinnä kristittyä skolastiikkaa, joka vaikutti kristittyjen teologien piirissä suurten eurooppalaisten yliopistojen teologisissa tiedekunnissa, mutta myös islamilaisten ja juutalaisten teologien piirissä esiintyi täysin samanlaista lähestymistapaa. Skolastinen filosofia yhdisti yleensä logiikkaa, metafysiikkaa ja semantiikkaa yhdeksi oppiaineeksi. Sen katsotaan edistäneen logiikan kehitystä huomattavasti aikaisempaan filosofiaan verrattuna. Skolastiikalla ei varsinaisesti tarkoiteta mitään tiettyä filosofista näkemystä tai uskomuksia, vaan enemmän tutkimiseen, ymmärtämiseen ja oppimiseen käytettyä metodia — työkalua, ajattelutapaa tai lähestymistapaa — jossa pääpaino oli dialektisessa päättelyssä. Skolastiikan tavoitteena oli löytää vastaus johonkin kysymykseen tai selvittää looginen ristiriita. Vaikka skolastista metodia käytettiinkin lähinnä keskiajan teologisten ongelmien ratkomiseen, sitä voitiin käyttää myös muiden filosofisten ongelmien tutkimiseen. Skolastiikkaa vastustivat jo keskiajalla mystikot
Monoteismi

Monoteismi eli yksijumalaisuus on uskoa yhteen persoonalliseen Jumalaan. Abrahamilaiset uskonnot juutalaisuus, kristinusko ja islam näkevät itsensä monoteistisina uskontoina. Myös zarathustralaisuus on ollut tärkeä monoteistinen uskonto, ja sen uskotaan vaikuttaneen länsimaiseen yksijumalaisuuteen. Lisäksi hindulaisuudessa palvotaan yhtä Jumalaa, joka voi olla Vishnu, Shiva tai Devi, joskin hänet tunnetaan monella nimellä. Sikhiläisyys on hindulaisuuttakin selkeämmin intialainen yksijumalainen uskonto. Monoteismi muotoutui Lähi-idässä Jahvea palvoneiden israeliittien parissa, vaikka sitä olikin esiintynyt jo faarao Akhenatenin Egyptissä. Egyptologi Jan Assmannin mukaan siirtyminen polyteismistä eli monijumalaisuudesta monoteismiin on yksi ihmiskunnan historian suurimmista vallankumouksista.  Israeliittien eli myöhempien juutalaisten uskonto oli aluksi henoteistinen tai monolatrinen, sillä he palvoivat Jahvea mutta tunnustivat muidenkin kansojen omat jumalat. Jotkut israeliitit olivat polyteisteja, jotka palvoivat Jahven lisäksi esimerkiksi Baalia. Israeliitit tekivät Raamatun mukaan kuitenkin liiton Jahven kanssa, ja sen jälkeen monet juutalaiset profeetat haastoivat monijumalaisuuden. Lopulta Jahve alettiin nähdä ei vain israeliittien vaan koko maailman ainoana Jumalana. Wilhelm Schmidtin teorian mukaan monoteismi on ihmisen jumalkäsityksen alkuperäinen muoto, josta monijumalaisuus on vain rappeutuma
Arabimaailma

Arabimaailma koostuu alueesta, joka käsittää useimmat Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän maat. Arabimaailmaan luetaan yleensä Arabiliiton 22 jäsenmaata. Arabimaailman pääkieli on arabia ja asukkaista suurin osa arabeja. Arabimaailman väestö koostuu 300 miljoonasta ihmisestä. Suurin osa arabeista on muslimeja, ja islam on monessa arabimaassa virallinen uskonto. Suurimpia uskonnollisia vähemmistöjä ovat kristityt kuten koptit ja maroniitit sekä druusit ja jesidit. Arabit eivät muodosta yhtenäistä geneettistä ryhmää. Esimerkiksi Pohjois-Afrikassa, Marokossa ja Sudanissa on beduiineihin sekoittunut negroidista ihmistyyppiä huomattavan paljon.lähde?
Sosiaalidemokratia

Sosiaalidemokratia (vanh. sosialidemokratia) on poliittinen aate, joka kehittyi 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Varhainen sosiaalidemokratia kehittyi samalle ideologiselle perustalle kuin marxilainen sosialismi, mutta se asettui vastustamaan vallankumouksellisen kommunismin vaadetta väkivaltaisesta vallankumouksesta ja proletariaatin diktatuurista. Sosiaalidemokratian mukaan siirtyminen sosialistiseen yhteiskuntaan olisi mahdollista parlamentaarisen kehityksen kautta vallankumouksen sijaan. Sosiaalidemokratia pyrkikin muuttamaan yhteiskuntaa vähittäisten muutosten kautta demokraattisia vaikutuskeinoja hyödyntämällä. 1900-luvun jälkipuoliskolta alkaen sosiaalidemokratian valtavirta on irtautunut varsinaisesta sosialismista ja muuttunut aiempaa maltillisemmaksi. Sosiaalidemokratia tarkoittaa nykyaikana yhä enemmän hyvinvointivaltioon pyrkivää sekataloutta tai sosiaalisin perustein ohjattua markkinataloutta. Varsinaiseen tuotantovälineiden yhteisomistukseen sen sijaan ei tyypillisesti pyritä, ja sosiaalidemokraattiset puolueet ovat ylipäänsä etääntyneet marxismista ja luokkataistelusta. Nykyisin suuri osa sosiaalidemokraattisista puolueista ei myöskään näe ristiriitaa kapitalistisen markkinatalouden ja sosiaalidemokraattisen yhteiskuntanäkemyksen välillä. Myös Suomessa sosiaalidemokraattisen liikkeen valtavirta on siirtynyt kannattamaan markkinatalouden kontekstissa tapahtuvaa sekataloutta noin 1970-luvulta alkaen. Sosiaalidemokratia jakaa sosialististen liikkeidenlähde? käsityksen siitä, että markkinoita, yhteiskunnan tulonjakoa ja yksityisiä tuotantovälineitä on tarpeellista kontrolloida sosiaalisen oikeudenmukaisuuden takaamiseksi. Kuitenkin käsitykset siitä, kuinka laajalti yhteiskunnan tulisi puuttua talouselämän toimintaan, ovat vaihdelleet historian aikana suuresti
Markkinaliberalismi

Markkinaliberalismi tarkoittaa samaa kuin liberalismi tai klassinen liberalismi aiemmin: sekä arvo- että talousliberalismin kattavaa aatetta, siis vapaata markkinataloutta, yksilönvapautta ja ihmisoikeuksia. Useimmat markkinaliberaaleiksi kutsutut eivät ole puhtaita libertaristeja vaan kannattavat julkista sosiaaliturvaa sekä rajoitettua sääntelyä. Esimerkkejä tällaisesta ovat julkishyödykkeet, määräävän markkina-aseman väärinkäytön kieltäminen tai ympäristöhaittaverot.lähde?
Sosialistiliitto

Sosialistiliitto (SL) on Suomessa toimiva vallankumouksellinen sosialistinen järjestö, joka kuuluu kansainväliseen trotskilaiseen International Socialist -suuntaukseen (IS). Vuosina 1995–1998 järjestö tunnettiin nimellä Kommunistinuoret. Kommunistinuoret perustettiin vuonna 1995, kun joukko Suomen demokraattisessa nuorisoliitossa toimineita irtautui järjestöstä. Eronneet vastustivat SDNL:n liittokokouksessa hyväksyttyä linjausta, jossa järjestön perustehtäväksi määriteltiin Vasemmistoliiton nuorisotoiminta. Kommunistinuoret oli tarkoitettu alle 35-vuotiaille. Kommunistinuoret teki yhteistyötä ”uuden” Suomen kommunistisen puolueen kanssa. Järjestöstä käytettiin alkuvaiheessa myös nimiä SKP:n kommunistinuorten valiokunta ja SKP:n nuorten toimintaryhmä. SKP:n keskuskomitea päätti maaliskuussa 1996 tukea kommunistinuorten kesäkurssitoimintaa ja lehden levikkityötä sekä ottaa nuoret paremmin huomioon puoluetyössä. Ryhmän puheenjohtajana toimi aluksi Pia Kovin. Juhani Lohikoski toimi helmikuussa 1996 aloittaneen Murros-lehden päätoimittajana. Lohikoski kuului kaksi kautta puolueen keskuskomiteaan. Kovin kuului myös poliittiseen toimikuntaan
Oskari Mantere

Oskar (Oskari) Mantere (vuoteen 1889 Majamäki, 18. syyskuuta 1874 Hausjärvi – 9. joulukuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen pedagogi ja koulutuspoliitikko, oppiarvoltaan filosofian tohtori. Hän oli Kouluhallituksen pitkäaikainen ylijohtaja ja merkittävä suomalaisen koululaitoksen kehittäjä. Mantere toimi myös Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana 1919–1939 ja Suomen pääministerinä joulukuusta 1928 elokuuhun 1929. Hän toimi Helsingin Uuden yhteiskoulun rehtorina vuosina 1901–1915 ja Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun rehtorina vuosina 1915–1918. Rehtorin toimen lisäksi hän toimi Helsingin kansakoulujen tarkastajana vuosina 1912–1916. Vuonna 1918 hän siirtyi Kouluhallitukseen kouluneuvokseksi ja yleni vuonna 1924 Kouluhallituksen ylijohtajaksi. Hän työskenteli Kouluhallituksen ylijohtajana vuoteen 1942 asti. Hän työskenteli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1917–1918. Seuraavana vuonna hänet valittiin Kansallisen edistyspuolueen jäsenenä Suomen eduskuntaan, missä hän vaikutti vuoteen 1939 asti. Hän työskenteli suuren valiokunnan puheenjohtajana vuosina 1919–1921 sekä vuonna 1924
Sakari Tuomioja

Sakari Severi Tuomioja (29. elokuuta 1911 Tampere – 9. syyskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Suomen pääministerinä vuoden 1953 toimitusministeristössä ja Suomen Pankin pääjohtajana vuosina 1945–1955. Hän oli myös Suomen suurlähettiläänä Lontoossa ja Tukholmassa. Tuomioja oli ensimmäinen suomalainen korkeissa YK-tehtävissä. Hänet muistetaan erityisesti toimimisestaan sovittelijana Kyproksen kriisissä ja äkillisestä kuolemastaan ollessaan hoitamassa tehtäväänsä. Tuomioja oli myös ensimmäinen Bilderberg-ryhmän kokouksiin kutsuttu suomalainen. Sakari Tuomiojan vanhemmat olivat Walto Wihtori Tuomioja ja Laina Sofia Tuomioja (o.s. Boman). Walto Wihtori Tuomioja oli kansanedustaja, Kansallisen Edistyspuolueen johtohahmoja ja sekä Eljas Erkon edeltäjä Helsingin Sanomien päätoimittajana. Sakari Tuomiojan puoliso vuodesta 1939 oli Vappu Tuomioja (o
Enemmistövaali

Enemmistövaali on vaalitapa, jossa valtio tai muu alue jaetaan vaalipiireihin siten, että jokaisesta vaalipiiristä valitaan vain yksi ehdokas. Valituksi tulee joko kussakin vaalipiirissä eniten ääniä saanut ehdokas (pluraliteetti) tai enemmistön kaikista äänistä saanut (majoriteetti), joista jälkimmäinen voi edellyttää useamman äänestyskierroksen järjestämistä. Enemmistövaalitapa johtaa usein kaksipuoluejärjestelmään, kuten Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Vaikka pienemmillä puolueilla olisikin maassa kannatusta, selvä enemmistö kuitenkin äänestää toista kahdesta pääpuolueesta, koska muiden puolueiden ehdokkaiden läpimeno on vaalitavan johdosta epätodennäköistä. Lisäksi pienelle puolueelle annettu ääni auttaakin usein sen vastapuolta, kun ääni on pois pienpuolueen kanssa samoilla linjoilla olevalta pääpuolueelta. Painotetussa vaalitavassa äänestäjä antaa ehdokkaille järjestysnumerot yhdestä alkaen. Yhdysvaltain presidentinvaalissa on lähes kaikissa osavaltioissa käytössä enemmistövaalitapa, jossa osavaltiossa eniten ääniä saanut ehdokas saa kaikki valitsijamiesäänet.