nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Gentile da Fabriano

CimabueArnolfo di LapoNicola PisanoGiovanni PisanoAndrea Tafi (taiteilija)GiottoPietro Lorenzetti (Pietro Laurati)Andrea PisanoBuonamico BuffalmaccoAmbrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)Pietro CavalliniSimone MartiniTaddeo GaddiAndrea Orcagna (Andrea di Cione)Agnolo GaddiDuccio di BuoninsegnaGherardo StarninaLorenzo MonacoTaddeo Bartoli Jacopo della QuerciaNanni di BancoLuca della RobbiaPaolo UccelloLorenzo GhibertiMasolino da PanicaleMasaccioFilippo BrunelleschiDonatelloGiuliano da MaianoPiero della FrancescaFra AngelicoLeon Battista AlbertiAntonello da MessinaAlessio BaldovinettiFra Filippo LippiAndrea del CastagnoDomenico VenezianoGentile da FabrianoPisanelloBenozzo GozzoliVecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)Antonio RossellinoBernardo RossellinoDesiderio da SettignanoMino da FiesoleLorenzo CostaErcole FerrareseJacopo BelliniGiovanni BelliniGentile BelliniCosimo RosselliAntonio del PollaiuoloPiero PollaiuoloSandro BotticelliAndrea del VerrocchioAndrea MantegnaFilippino LippiBernardino PinturicchioFrancesco FranciaPietro PeruginoLuca Signorelli Leonardo da VinciGiorgione da CastelfrancoAntonio da CorreggioPiero di CosimoDonato Bramante (Bramante da Urbino)Giuliano da SangalloAntonio da SangalloRafaelGiulio RomanoPontormoAndrea SansovinoLorenzo di CrediBaldassare PeruzziAndrea del SartoRosso FiorentinoJacopo PalmaLorenzo LottoSebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)Michelangelo Buonarroti Gentile da Fabriano (oikealta nimeltään Gentile di Niccolo di Giovanni Massi), italialainen taidemaalari. Syntyi (luultavasti) ennen vuotta 1370 lähellä Fabrianon kaupunkia. Hänen äitinsä kuoli pojan ollessa nuori ja isä, Niccolò di Giovanni Massi vetäytyi luostariin, jossa tämä kuoli vuonna 1385. Nuori Fabriano työskenteli eri puolilla Italiaa, suurimmaksi osaksi Toscanassa. Vuonna 1408 hän työskenteli Venetsiassa. Hänen tuona aikana dogen palatsiin maalaama fresko on tuhoutunut. Siirryttyään Firenzeen hän maalasi kenties kuuluisimman teoksensa, Kuninkaiden kumarruksen 1423. Kierreltyään eri puolilla Italiaa hän saapui lopulta Roomaan, jossa hän kuoli 1427 maalatessaan freskoa (tuhoutunut). Perimätiedon mukaan hänet olisi haudattu Firenzeen, mutta taiteilijan hauta koki useiden freskojensa kohtalon – se on kadonnut. Fabrianon teokset edustavat goottilaista tyyliä. Fabrianon teoksissa on lyyristä uskonnollista tunnetta, jota sävyttää pehmeä viivarytmi, valoisat yksityiskohdat ja hienojen yksityiskohtien loistelias runsaus.
Brutopia

Brutopia on Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen valtio. Carl Barks esitteli Neuvostoliittoa parodioivan maan ensi kertaa vuonna 1957 ilmestyneessä tarinassa Kylmä kauppa (A Cold Bargain). Tarinassa esiintyvä brutopialainen muistuttaa karikatyrisoitua Nikita Hruštšovia, Neuvostoliiton tuolloista johtajaa – joskin Barks kielsi myöhemmin yhteyden ja luonnehti hahmoa ”yhdistelmäksi vallanhaluisia asekauppiaita monista äänekkäistä valtioista”. Kylmän kaupan liittyminen politiikkaan ja kansainvälisiin suhteisiin oli epätyypillistä Barksille. Carl Barksin koottujen toimittaja Geoffrey Blum on verrannut Barksin Brutopiaa Walt Kellyn saman aikakauden Pogo-sarjakuvaan, jossa myös esiintyy Hruštšov-karikatyyri. Barksin sarjakuva ei kuitenkaan joutunut julkaisukieltoon, niin kuin Pogolle kävi mauttomaksi katsotun parodiansa vuoksi Japanissa ja Kanadassa. Brutopian nimi on yhdistelmä sanoista brutaali ja utopia. Barksin jälkeen Brutopia on esiintynyt myös muiden piirtäjien tarinoissa. Brutopian sijainnista ei ole virallista selvyyttä. Brutopiaa omissa Ankka-tarinoissaan useasti käyttänyt Don Rosa on esittänyt tulkinnan, jonka mukaan valtio kattaa suunnilleen Venäjän itäisimmän kolmanneksen. Tämä tarkoittaisi käytännössä koko Venäjän kaukoitää: Sahan tasavaltaa sekä sen etelä- ja itäpuolisia alueita. Rosan tarinassa Temppeliherrojen kätketty kruunu Ankat poikkeavat A
Liemikilpikonna

Erittäin uhanalainen  Chelonia mydas(Linnaeus, 1758) Liemikilpikonna Wikispeciesissä Liemikilpikonna Commonsissa Liemikilpikonna (Chelonia mydas) on 0,8–1,5 metrin pituiseksi ja 200 kilon painoiseksi kasvava merikilpikonnalaji. Sen kilpi on väriltään yleensä oliivinvihreä tai tummanruskea, eikä se kykene vetämään päätään kilpensä sisälle. Sitä käytetään kilpikonnaliemen raaka-aineena, mistä se on saanut nimensä. Liemikilpikonnia pyydetään myös kilpien, nahan ja rasvan takia.lähde? Liemikilpikonna elää koko elämänsä meressä lukuun ottamatta naaraita, jotka käyvät joka toinen vuosi rannalla munimassa. Nuoren liemikilpikonnan ravintoa ovat äyriäiset ja kala, mutta vanhempana se syö levää ja kasveja. Liemikilpikonnien elinikä on noin 40−50 vuotta.lähde? Liemikilpikonna on erittäin uhanalainen laji. Sillä on pesimäalueita Afrikassa, Intiassa, Kaakkois-Aasiassa, Australiassa ja Amerikan mantereella. Pesiviä naaraita on arviolta 203 000.lähde?
Məhəmməd Əmin Rəsulzadə

Məhəmməd Əmin Rəsulzadə (/mæhæmˈmæd æˈmin ɾæsulzɑːˈdæ/; 31. tammikuuta 1884 Novxanı, Baku – 6. maaliskuuta 1955 Ankara) oli azerbaidžanilainen valtiomies ja Azerbaidžanin ensimmäisen tasavallan (1918–1920) perustajia. Hänen ilmaisusta Bir kərə yüksələn bayraq, bir daha enməz! ("Kerran nostettu lippu ei tule enää koskaan alas!") muodostui Azerbaidžanin itsenäisyysliikkeen tunnuslause 1900-luvun alussa. Rəsulzadə oli ensimmäisen islamilaisen demokraattisen maan presidentti. Rəsulzadə sai peruskoulutuksensa venäläis-islamilaisessa koulussa ja Bakun teknillisessä koulussa. Venäjän ensimmäisen vallankumouksen aikana (1905–1907) Rəsulzadə liittyi politiikkaan. Hän alkoi vaatima Azerbaidžanille autonomiaa yhdessä kommunistien ja sosiaalidemokraattien kanssa. Tarinan mukaan Rəsulzadə pelasti nuoren Ioseb Džugašvilin (tunnettiin myöhemmin nimellä Josif Stalin) vuonna 1905 Bakussa, jolloin tsaarin poliisi oli tukahduttamassa mielenosoituksia. Venäjän ensimmäisen vallankumouksen jälkeen Rəsulzadə jatkoi journalismista aktivismia. Hänen ensimmäinen draamanäytelmänsä "Pimeyden valo" esitettiin Bakussa vuonna 1908. Vuonna 1909 Rəsulzadə lähti Persiaan, jossa hän liittyi Sattar Khanin johtamiin kapinallisiin, jotka olivat Azerbaidžanin vapautusliikkeessä Iranin Azerbaidžanissa
Artoon

Artoon (jap. 株式会社アートゥーン, Kabushiki-Gaisha Ātūn) on vuonna 1999 perustettu videopelejä kehittävä yritys, joka pitää majaa Jokohamassa Japanissa. Artoon on tehnyt pelejä lukuisille alustoille, ja on pääasiallisesti Microsoftin Xbox- ja Xbox 360 -konsolien projektien kimpussa. Kun yritys perustettiin, se veti väkeä muutamista Segan kehitystiimeistä, etenkin niistä, jotka työskentelivät Sonic the Hedgehog ja Panzer Dragoon -pelisarjojen parissa. Yhtiön on perustanut Sonic the Hedgehog -pelihahmon kehittäjä Naoto Oshima. Vuonna 2010 yhtiö liitettiin AQ Interactiveen, josta on tullut osa Marvelous AQL-yhtiötä.
Turing-palkinto

Turing-palkinto on vuosittain jaettava palkinto, joka myönnetään tietotekniikkaa merkittävästi kehittäneelle henkilölle. Palkintoa on usein kutsuttu tietotekniikan Nobel-palkinnoksi. Turing-palkintoa on jaettu vuodesta 1966 lähtien. Palkinnon myöntää Association for Computing Machinery -järjestö, ja sitä sponsoroi Google. Palkinnon arvo oli pitkään 250 000 dollaria, mutta nostettiin vuonna 2014 miljoonaan dollariin. Palkinto on nimetty modernin tietojenkäsittelyn uranuurtaja Alan Turingin mukaan.
Ompeluneula

Ompeluneula on yleensä teräväkärkinen esine, jolla liitetään kankaan tai nahan kappaleita yhteen. Neuloja tiedetään käytetyn jo kivikaudella. Ensimmäiset neulat valmistettiin luusta ja puusta, modernit taas runsashiilisestä teräksestä; neula on pinnoitettu nikkelillä tai kullalla ruostumisen estämiseksi. Korkealaatuisimmat koristeompeluneulat tehdään platinasta. Perinteisesti neuloja on säilytetty neulakirjoissa tai -tyynyissä, joista on tullut myös somiste-esineitä. Käsinompeluun tarkoitetussa neulassa on reikä eli silmä tylpässä päässä, johon lanka tai nauha kiinnitetään. Näin lanka pysyy mukana kun terävä pää lävistää kankaan. Käsiompeluneuloilla on erilaisia nimiä riippuen niiden käyttötarkoituksesta. Yleisimmin käytetty on silmäneula. Koruompeluun käytetään erityisiä koruommelneuloja. Paksuja kankaita tai kovia materiaaleja ommellessa käytetään parsinneuloja. Erikoisneuloja ovat verhoiluneulat, patjaneulat ja punontaneulat
Cruella de Vil

Cruella de Vil on fiktiivinen hahmo Dodie Smithin lastenkirjassa Satayksi dalmatiankoiraa ja sen pohjalta tehdyissä Disneyn elokuvissa. Muotisuunnittelijana toimiva De Vil on konna, joka kidnappaa dalmatiankoiran pentuja saadakseen tehtyä niiden pehmeistä turkeista huippumuodikkaan turkiksen. Cruellan hiuksien toinen puoli on musta ja toinen valkoinen. Hän rakastaa turkiksia, tupakoi jatkuvasti, asuu Lontoossa ja on hyvin laiha. Hahmon nimi tulee englanninkielisistä sanoista cruel (suom. ”julma”) ja devil (suom. ”paholainen”). Englanniksi Cruella tunnetaan myös nimellä Crudelia De Mon (”demon”, demoni). Joskus Cruellan nimi on käännetty suomeksi ”Julmia Juonioksi” tai kirjan vanhimmassa suomennoksessa muotoon ”Julmia de Vil”. Myös Ankkalinnan tarinoita -sarjan 17. kirjassa 101 dalmatialaista Cruella on nimeltään ”Siira Julmio”. Vuonna 2002 arvostettu talousjulkaisu Forbes nimesi Cruella de Vilin kolmanneksitoista rikkaimmaksi fiktiiviseksi hahmoksi
Väinö Auer

Väinö Auer (7. tammikuuta 1895 Helsinki – 20. maaliskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen maantieteilijä ja geologi, jonka Argentiinan Tulimaassa ja Patagoniassa tekemät tutkimukset olivat aikoinaan uraauurtavia. Auer opiskeli Helsingin yliopistossa ja suoritti filosofian tohtorin tutkinnon 1923. Hänestä tuli yliopiston maantieteen professori vuosiksi 1929–1950. Auer tutki erityisesti turvesoita ja sitä, miten ne ovat jääkausien jälkeen muodostuneet pohjoisella ja eteläisellä pallonpuoliskolla. Opetusministeriön määrärahan turvin Auer tutkijatovereineen perehtyi vuosina 1928–1929 Tulimaan topografiaan, geologiaan, kasvillisuuteen ja eläimistöön. Auer antoi löytöretkeilijöiden tapaan monille löytämilleen paikoille suomalaisia nimiä: Finlandiavuono, Fjordo Presidente Relander, Runeberg-, Lönnrot- ja Kivijäätiköt, mutta nimet eivät vakiintuneet eivätkä päässeet uudempiin karttoihin. Chilen viranomaiset kuitenkin tunnustivat Fjordo Finlandian (”Finlandiavuono”) ja muuan Fjordo Auerin virallisiksi vuonojen nimiksi vuonna 2007, lähes 80 vuotta Auerin ensimmäisen retkikunnan käyntiä myöhemmin. Auer jatkoi tutkimuksia Patagoniassa vuosina 1937–1938, ja myöhemmin vuosina 1946–1953 sekä 1956–1957 hän toimi Argentiinassa hallituksen kutsumana asiantuntijana. Auer oli myös kiinnostunut Tulimaan alkuperäisväestön yaghan (yagan, yaman) -intiaanien elämästä ja kyvystä selviytyä hatarien majojensa, nuotioittensa, kanoottiensa ja meren antimien turvin lähes alasti ankarassa ilmastossa. Tautien ja seudulle uudisasukkaiksi muuttaneiden lammasfarmareiden vainon seurauksena jaghanien lukumäärä väheni radikaalisti, ja he joutuivat vähitellen luopumaan omasta kulttuuristaan ja kielestään
X-Men: Viimeinen kohtaaminen

X-Men: Viimeinen kohtaaminen (engl. X-Men: The Last Stand) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin luomaan suosittuun supersankariryhmään Ryhmä-X. Se on vuoden 2003 elokuvan X-Men 2 jatko-osa sekä X-Men -elokuvasarjan kolmas osa. Elokuvan ohjasi Brett Ratner ja käsikirjoittivat Simon Kinberg ja Zak Penn. Pääosissa näyttelevät Hugh Jackman, Halle Berry, Ian McKellen, Famke Janssen, Anna Paquin, Kelsey Grammer, James Marsden, Rebecca Romijn, Shawn Ashmore, Aaron Stanford, Vinnie Jones ja Patrick Stewart. Elokuva perustuu löyhästi Chris Claremontin ja John Byrnen sarjakuvatarinaan Pimeän Feeniksin taru sekä Joss Whedonin ja John Cassaday kuusiosaiseen Gifted-sarjakuvasarjaan. Sen juoni käsittelee lähinnä geenimutaatiolle kehitettyä lääkettä, jolla on vakavia seurauksia sekä mutanteille että ihmisille, ja edellisessä elokuvassa kuolleen Jean Greyn henkiinheräämistä. Bryan Singer, joka ohjasi edelliset elokuvat X-Men (2000) ja X-Men 2 (2003), jättäytyi projektista ohjatakseen elokuvan Superman Returns. Alun perin ohjaajaksi palkattiin Matthew Vaughn, mutta hän jättäytyi ulos henkilökohtaisista ja ammatillisista syistä, jolloin Ratner korvasi hänet. Kuvaukset alkoivat elokuussa 2005, 210 miljoonan dollarin buljetilla, ja elokuva oli ensi-iltansa saadessaan maailman kallein elokuva. Sen visuaalisista efekteistä vastasi ainakin 11 eri yhtiötä. X-Men: Viimeinen kohtaaminen sai ensi-iltansa Suomessa 24
Filip V

Filip V tarkoittaa seuraavia hallitsijoita:
Lenkkeily

Lenkkeily on liikkumista tavoitteena usein kunnon kohotus tai ylläpito, tai painon pudotus. Lenkkeilyä voi harrastaa muun muassa seuraavin tavoin:
Veikko, Tette ja Jykke

Veikko, Tette ja Jykke (Jo, Zette et Jocko) on belgialaisen Hergén piirtämä sarjakuva, jonka pääosissa ovat insinööri Legrandin lapset Veikko ja Tette Legrand sekä heidän lemmikkiapinansa Jykke. Sarja alkoi ilmestyä katolisessa Coeurs Vaillants -viikkolehdessä vuonna 1936 ja seikkaillut koottiin myöhemmin viideksi albumiksi, jotka julkaistiin vuosina 1951–1957. Lisäksi on julkaisematon ja keskeneräinen kuudes tarina, jonka tekivät Hergén sijasta käsikirjoittaja Greg ja piirtäjä Bob de Moor Hergén hylkäämään Tintti-käsikirjoituksen Tintin et le Thermozéro pohjalta. Vuonna 2008 ilmestyi suomenkielinen Veikko, Tette ja Jykke -kokoelma-albumi, joka sisältää kaikki viisi albumia. Veikko, Tette ja Jykke ovat nähtävissä vanhojen Tintti-albumien takakannessa muiden hahmojen joukossa. Herra Pumpun, omalaatuisen miljardöörin, testamentissa määrätään 10 000 dollaria ensimmäiselle, joka rakentaa Pariisista New Yorkiin 1000 km/h lentävän lentokoneen. Insinööri Legrand suunnittelee H.22 Stratonef -lentokoneen. Veikko, Tette ja Jykke pelastavat koneen sabotaasiyritykseltä nousemalla ilmaan. Keskellä yötä he eivät voi laskeutua vaarantamatta konettaan, joten heidän on jatkettava lentoa. Tarina Herra Pumpun testamentti jatkuu. Matkallaan New Yorkiin Veikko, Tette ja Jykke tekevät pakkolaskun autiolle saarelle ja jatkavat sieltä matkaansa pohjoiselle napa-alueelle
Suomen sotasurmat

Suomen sotasurmat 1914–1922 on valtion avulla toteutettu suuri tietokanta, johon on pyritty kokoamaan eri lähteistä ensimmäiseen maailmansotaan, Suomen sisällissotaan ja heimosotiin liittyvät kuolintapaukset. Tietokanta on Kansallisarkiston palvelimella. Valtioneuvoston kanslian asettamaa johtoryhmää johti akatemiaprofessori Heikki Ylikangas. Johtoryhmän toisena puheenjohtajana toimi Jukka Kekkonen. Projektin johtajana toimi dosentti Lars Westerlund. Projektin tarkoituksena oli tuottaa historiallista selvyyttä erityisesti vuoden 1918 tapahtumista. Keruutyössä pyydettiin yleisöltä lisätietoja jo olemassa olevien kirjallisten lähteiden lisäksi. Tietokanta palvelee historiantutkijoiden lisäksi myös laajaa yleisöä sukututkimustarkoituksessa.
Palo Alto Research Center

Palo Alto Research Center (PARC) on vuonna 1970 perustettu tutkimuskeskus, joka tunnetaan parhaiten graafiseen käyttöliittymään (GUI) liittyvästä kehitystyöstä. PARC perustettiin alun perin Xerox-yhtiön tutkimusyksiköksi (Xerox PARC). Vuonna 2002 se yhtiöitettiin Xeroxin tytäryhtiöksi. GUI, graafinen käyttöliittymä, eli idea järjestelmästä jota voidaan hallita hiirellä ja joka pyrkii näyttämään ruudulla sisäisestä tilastaan kaiken oleellisen, kehitettiin PARCissa. Hiirtä sen sijaan ei kehitetty PARCissa, vaan ARCissa (Augmentation Research Center). 70-luvun lopulla tosin rahoitus lopetettiin ja työntekijät menivät muualle töihin, myös Xeroxille, mukanaan osa ARCin ideoista. Xeroxilla oli prototyyppi nimeltä Xerox Alto, jossa graafista käyttöliittymää hyödynnettiin. Applen johtaja Steve Jobs vakuuttui graafisesta käyttöliittymästä, joka johti Apple Lisan ja Macintoshin kehitykseen. Microsoft lisensoi Xeroxilta käyttöliittymän elementtejä Windowsiin. Xerox Alton tekniikka kaupallistettiin Xerox 8010 (Xerox Star) -järjestelmässä. WYSIWYG, eli What You See Is What You Get kehitettiin niin ikään PARCissa. Siinä ideana on, että ruudulla näkee juuri sen, mikä tulostimelta tulee ulos
Kodi

Kodi (aiemmin Xbox Media Center, XBMC) on avoimen lähdekoodin mediasoitin-ohjelmisto. 1. elokuuta 2014 ilmoitettiin, että versiosta 14 alkaen XBMC tunnetaan nimellä Kodi. Ohjelmisto on alun perin kehitetty Xbox -pelikonsolille käytettäväksi, mutta tuki sille on poistettu myöhemmin. Ohjelmisto on nykyisin saataville useille alustoille kuten Linux, OS X, Windows, iOS ja Android. Ohjelmaa voidaan käyttää median toistamiseen kiintolevyltä, CD/DVD-levyltä tai verkon yli suoratoistoon. Toistettavat formaatit ovat muun muassa MPEG 1/2, DivX/XviD, WMV, WMA, RealMedia, QuickTime, MP3, FLAC, WavPack, AAC, JPEG, GIF, BMP ja h.264. Tekijänoikeusorganisaatiot ovat olleet huolissaan Kodista sille saatavien epävirallisten laajennuksien vuoksi, jota mahdollistavat suojauksien kiertämisen ja materiaalin levittämisen ilman lupaa.
Júlio César (jalkapalloilija, 1979)

Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. maaliskuuta 2018.Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. heinäkuuta 2017. Júlio César Soares de Espíndola, joka paremmin tunnetaan nimellä Júlio César (s. 3. syyskuuta 1979 Duque de Caxias, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia) on brasilialainen entinen jalkapallomaalivahti. Júlio César aloitti uransa Flamengossa, jossa hän pelasi kuusi vuotta. Talvella 2005 hän siirtyi Interiin ja lunasti nopeasti paikkansa ykkösmaalivahtina, mutta myöhemmin menetti paikkansa Francesco Toldolle, joka jo aiemmin oli joukkueen ykkösmaalivahti. Hän allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Queens Park Rangersin kanssa 29. elokuuta 2012. César jäi lontoolaisjoukkueessa kuitenkin statistin rooliin ja siirtyi lainalle Toronto FC:hen saadakseen peliaikaa tulevia MM-kisoja silmällä pitäen
Konsolisota

Konsolisota on nimitys kilpailuasetelmalle, jossa pelikonsolien valmistajat kamppailevat hallitsevasta markkinaosuudesta. Eräs merkittävimmistä konsolisodista käytiin vuosina 1990–1995 Nintendon ja Segan välillä Yhdysvalloissa. Sota henkilöityi yritysten pelimaskotteihin Marioon ja Sonic the Hedgehogiin. Konsolisotaa käydään yleensä saman sukupolven pelikonsolien välillä. Kahdeksas sukupolvi käynnistyi vuonna 2012, ja siihen kuuluvat Nintendolta Wii U, Microsoftilta Xbox One ja Sonylta PlayStation 4.
Annie Lennox

Annie Lennox (s. 25. joulukuuta 1954 Aberdeen, Aberdeenshire, Skotlanti) on brittiläisen popmusiikki-duo Eurythmicsin toinen laulaja. Hän on tehnyt yhtyeen ohella myös soolouraa. Eurythmicsin musiikin pääpiirre on Lennoxin voimakas ja ilmaisukykyinen alttoääni. Ennen Eurythmics-yhtyettä Lennox oli sen edeltäjän The Touristsin jäsen. Vuonna 2004 Lennox voitti Howard Shoren ja Fran Walshin kanssa Golden Globen ja Oscarin parhaasta laulusta, Into The West, joka on soundtrack-kappale elokuvalle Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu. Vuonna 2007 Lennox perusti hyväntekeväisyysjärjestö SING:in, jonka tehtävänä on valistus ja kamppailu Afrikkaa koettelevaa HIV- ja AIDS-pandemiaa vastaan.
Al Lowe

Al Lowe (s. 24. heinäkuuta 1946) on pelisuunnittelija, ohjelmoija ja humoristi, joka tunnetaan erityisesti Sierra On-Line -vuosien töistään, kuten Leisure Suit Larry -pelisarjan kuudesta ensimmäisestä osasta. Pelisuunnittelun ohella Lowe harrastaa saksofonin soittoa ja on edelleen aktiivisesti mukana jazz-piireissä. Lowe aloitti uransa toimimalla musiikinopettajana 15 vuotta, jonka jälkeen hän päätti opetella ohjelmoimaan. Vuonna 1982 hän loi kolme peliä Apple II -koneelle, jotka olivat Dragon's Keep, Bop-A-Bet ja Troll's Tale. Sierra On-Line osti kyseiset pelit häneltä vuonna 1983, jonka jälkeen Lowe työskenteli Sierralle pelisuunnittelijana ja ohjelmoijana 16 vuotta. Leisure Suit Larry -pelisarja on Lowen tunnetuimpia saavutuksia. Päähenkilönä on polyesteriasuinen, keski-ikäinen luuseri Larry Laffer. Leisure Suit Larry in the Land of the Lounge Lizards, eli ensimmäinen Larry-peli on itse asiassa uusintaversio Sierran vuonna 1981 julkaisemasta, Chuck Bentonin ohjelmoimasta tekstipohjaisesta Softporn-pelistä.lähde? Vuonna 2006 Lowe ilmoitti, että hän suunnittelee uutta peliä, jonka on nimeltään Sam Suede: Undercover Exposure. Kyseinen peli oli tarkoitus julkaista Lowen ja Ken Wegrzynin perustaman iBase Entertainment -yhtiön kautta
Lutikka

Elinvoimainen  Cimex lectulariusLinnaeus, 1758 Lutikka Wikispeciesissä Lutikka Commonsissa Lutikka eli seinälude (Cimex lectularius) on luteisiin kuuluva hyönteinen. Alkujaan se on ollut pelkästään lepakon loinen, mutta se on sopeutunut myös ihmisen ja joidenkin lemmikkieläinten loiseksi. Se imee isäntäeliöltään verta öisin. Lutikan ei ole todettu Suomessa levittävän tauteja. Imentäjäljet kutiavat eri ihmisillä eriasteisesti. Cimex lectularius -lajin Suomeenkin levinneet sukulaiset lepakkolutikka (Cimex columbarius) ja pääskylutikka (Oeciacus hirundinis) ovat yleisiä linnunpesissä, joista ne voivat siirtyä ihmisen loisiksi. Sukulaislajit Cimex hemipterus (tropiikissa) ja Leptocimex boueti (Länsi-Afrikan ja Etelä-Amerikan tropiikissa) taas ovat paitsi ihmisen myös lepakon loisia. Aikuinen lutikka on 5,5 millimetrin kokoinen, aterioituaan vähän pidempi ja ruskea, niiden alemmat kehitysasteet ovat 1,5–4 millimetrin pituisia, vaaleampia, kerman värisestä vaalean ruskeaan, ne tarvitsevat veriaterian viikon välein muodonmuutokseen ja munimiseen. Naaras munii 3–4 munaa päivässä, 200–500 elämänsä aikana. Lutikka levisi Pohjoismaihin 1800-luvun alussa. 1950-luvun jälkeen lutikka oli jo lähes hävinnyt Pohjois-Amerikasta ja Länsi-Euroopasta, mutta yleistyy jälleen monissa maissa kuten Yhdysvalloissa ja Suomessa. Syyksi tälle on esitetty esimerkiksi lisääntynyttä matkustelua, tietynlaisten torjunta-aineiden käytöstä luopumista, lisääntynyttä vastustuskykyä torjunta-aineille ja ihmisten vähentynyttä tietoutta lutikoiden torjunnasta niiden harvinaistumisen vuoksi
Sähköinen identiteetti

Sähköinen identiteetti (SID) on käyttäjän, sovellusohjelman, laitteen, palvelun tai säännöstön ominaisuus näiden toimiessa sähköisissä tietovälineissä kuten tietoverkoissa. Sähköinen Identiteetti on pakollinen tunniste yksilöityjen tai personoitujen verkkopalveluiden tarjoamisessa tai käyttämisessä. Laajasti tämä tarkoittaa kaikkien verkotettujen palveluiden käyttämistä ja suppeasti vain kirjautumista eli autentikointia. SID on termi, jolla viitataan laajaan viitekehykseen. Sähköinen Identiteetti muodostaa keskeisen tekijän tietopalveluissa tapahtuvalle "Identiteetin hallinnalle". Nykymuotoinen verkotettu tietotekniikka perustuu hyvin johdettuna laajasti kokonaisuuteen, jossa identiteetin hallinta on keskitetty ja identiteetti luo mm. työasemahallinnan ratkaisut sovellusten ja säännöstöjen jakeluun käyttäjätunnuskohtaisesti sekä käyttöoikeudet eri sovellusjärjestelmiin.
X-Men (elokuva)

X-Men on vuoden 2000 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin luomaan suosittuun supersankariryhmään Ryhmä-X. Se on X-Men -elokuvasarjan ensimmäinen osa, ja sen jatko-osina ovat ilmestyneet X-Men 2 (2003) ja X-Men: Viimeinen kohtaaminen (2006). Elokuvan ohjasi Bryan Singer ja käsikirjoitti David Hayter. Pääosissa näyttelevät Patrick Stewart, Hugh Jackman, Ian McKellen, Halle Berry, Famke Janssen, James Marsden, Bruce Davison, Rebecca Romijn-Stamos, Ray Park, Tyler Mane ja Anna Paquin. Elokuva kertoo kuinka mutantit Wolverine ja Rogue joutuvat keskelle Professori Xavierin johtaman Ryhmä-X:n sekä Magneton johtaman Mutanttien Veljeskunnan välistä konfliktia. Orion Picturesin aloitti X-Menin kehittämisen aikoinaan vuonna 1984. Yhdessä vaiheessa neuvotteluihin osallistuivat James Cameron ja Kathryn Bigelow. Vuonna 1994 Ryhmä-X:n elokuvaoikeudet siirtyivät 20th Century Foxille, minkä jälkeen Andrew Kevin Walker, John Logan, Joss Whedon ja Michael Chabon toteuttivat elokuvalle useita käsikirjoituksia. Singer valittiin ohjaajaksi vuonna 1996 ja teki uudelleen elokuvan käsikirjoituksen Ed Solomonin, Tom DeSanton, Christopher McQuarrien ja Hayterin kanssa. X-Men oli myös Hugh Jackmanin ensimmäinen Hollywood-elokuva, ja hänet valittiin Wolverinen rooliin viime hetkellä, kuvausten kestettyä jo kolme viikkoa. Kuvaukset sijoittuivat lähinnä Torontoon, alkaen 22. syyskuuta 1999 ja päättyen 3