nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Minea (nimi)

Minea on suomalainen naisen etunimi. Nimi on peräisin Mika Waltarin vuonna 1945 ilmestyneestä teoksesta Sinuhe egyptiläinen, jossa esiintyy Minea-niminen kreetalainen papitar. Waltarin on arveltu muodostaneen nimen Kreetan tarunomaisen kuninkaan Minoksen nimen pohjalta. Mineaksi kutsutaan myös erästä ortodoksisessa kirkossa käytössä olevaa jumalanpalvelustekstien kokoelmaa. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Minea on annettu 4 217 naiselle ja ainakin kahdelle miehelle. Suurin osa Minea-nimisistä on 2000-luvulla syntyneitä. Ennen vuotta 1940 nimeä ei ollut annettu kenellekään. Vuonna 2010 nimi lisättiin sekä suomen- että ruotsinkieliseen almanakkaan; molemmissa Minean nimipäivä on 11. huhtikuuta.
Inessa Galante

Inessa Galante on latvialainen oopperalaulaja. Hän on äänialaltaan sopraano. Galante tunnetaan parhaiten Vladimir Vavilovin ”Ave Maria” -aarian esityksestä, joka ilmestyi hänen Debut-albumillaan vuonna 1995 ja herätti maailmanlaajuista kiinnostusta. Galante syntyi Riiassa musikaaliseen perheeseen. Hän pääsi riikalaiseen musiikki-opistoon vuonna 1977 ja eteni Latvian Kansallisoopperan solistiksi. Samaan aikaan hän pääsi myös esiintymään ensi kertaa ulkomailla Pietarin Mariinski-teatterissa.
Charles Lederer

Charles Davies Lederer (31. joulukuuta 1906 New York, New York – 5. maaliskuuta 1976 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Lederer aloitti lehtimiehenä. Elokuvakäsikirjoituksiin hän siirtyi Ben Hechtin pyydettyä häntä avustamaan The Front Page -näytelmän elokuvasovituksen dialogien kirjoittamisessa. Lederer oli käsikirjoittajana muun muassa elokuvissa ’Se’ toisesta maailmasta (1951), Rakas, minä nuorrun (1952), Herrat pitävät vaaleaveriköistä (1953) ja Kapina laivalla (1962). Hän myös ohjasi muun muassa elokuvan Jake järjestää kaiken (1959), jonka hän myös itse käsikirjoitti. Lederer oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Virginia Nicholson, joka aikaisemmin oli ollut naimisissa Orson Wellesin kanssa. Ledererin toinen puoliso oli näyttelijä Anne Shirley.
Piero della Francesca

CimabueArnolfo di LapoNicola PisanoGiovanni PisanoAndrea Tafi (taiteilija)GiottoPietro Lorenzetti (Pietro Laurati)Andrea PisanoBuonamico BuffalmaccoAmbrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)Pietro CavalliniSimone MartiniTaddeo GaddiAndrea Orcagna (Andrea di Cione)Agnolo GaddiDuccio di BuoninsegnaGherardo StarninaLorenzo MonacoTaddeo Bartoli Jacopo della QuerciaNanni di BancoLuca della RobbiaPaolo UccelloLorenzo GhibertiMasolino da PanicaleMasaccioFilippo BrunelleschiDonatelloGiuliano da MaianoPiero della FrancescaFra AngelicoLeon Battista AlbertiAntonello da MessinaAlessio BaldovinettiFra Filippo LippiAndrea del CastagnoDomenico VenezianoGentile da FabrianoPisanelloBenozzo GozzoliVecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)Antonio RossellinoBernardo RossellinoDesiderio da SettignanoMino da FiesoleLorenzo CostaErcole FerrareseJacopo BelliniGiovanni BelliniGentile BelliniCosimo RosselliAntonio del PollaiuoloPiero PollaiuoloSandro BotticelliAndrea del VerrocchioAndrea MantegnaFilippino LippiBernardino PinturicchioFrancesco FranciaPietro PeruginoLuca Signorelli Leonardo da VinciGiorgione da CastelfrancoAntonio da CorreggioPiero di CosimoDonato Bramante (Bramante da Urbino)Giuliano da SangalloAntonio da SangalloRafaelGiulio RomanoPontormoAndrea SansovinoLorenzo di CrediBaldassare PeruzziAndrea del SartoRosso FiorentinoJacopo PalmaLorenzo LottoSebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)Michelangelo Buonarroti Piero di Benedetto de' Franceschi, tunnetaan paremmin nimellä Piero della Francesca (1416/1417 Sansepolcro – 12. lokakuuta 1492 Sansepolcro), oli italialainen taidemaalari ja matemaatikko, renessanssin taiteen uranuurtaja. Hän työskenteli Firenzessä, Urbinossa, Ferrarassa ja Roomassa tekemässä tilaustöitä. Eniten kuitenkin Arezzossa ja synnyinkaupungissaan Sansepolcrossa (entinen Borgo San Sepulcro), missä hän vietti suurimman osan elämästään. Hän oli valon problematiikasta erityisesti kiinnostuneen Domenico Venezianon oppilas. Teoksista varsinkin Todellisen ristin legendaa leimaa uskonnollinen ankaruus ja rohkealla perspektiivin käytöllä saavutettu rakenteen selkeys. Hän työskenteli erittäin hitaasti. Toisinaan taiteilijan isä joutui pyytelemään mesenaateilta anteeksi poikansa hitautta. Pieron taiteilijanura katkesi näön heikkenemiseen. Elämänsä loppupuolella hän kirjoitti tutkielmat De prospectiva pingendi (perspektiivi maalaustaiteessa) ja De quinque corporibus regularibus (viisi säännöllistä kappaletta), jossa hän esitti teostensa pohjalla olevat matemaattiset teoriat.
Suoraan seinään

Suoraan seinään (saks. Gegen die Wand, kirjaimellisesti seinää vasten; turk. Duvara Karşı) on Fatih Akınin käsikirjoittama ja ohjaama saksalais-turkkilainen draamaelokuva vuodelta 2004. Elokuva palkittiin muun muassa Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnolla, Kultaisella karhulla. Suomen ensi-iltansa elokuva sai 1. lokakuuta 2004. Elokuva kertoo Hampurissa St. Paulin kaupunginosassa asuvista saksanturkkilaisista parikymppisestä Sibel Günerista (Sibel Kekilli) ja nelikymppisestä Cahit Tomrukista (Birol Ünel). Cahit on jäänyt keski-ikäisenä leskeksi. Hän on vaimonsa kuoleman jälkeen alkoholisoitunut, ja ajaa erään huonon illan lopuksi humalassa autolla päin seinää. Hän tulee tajuihinsa klinikalla, jonne hänet on viety sen jälkeen, siellä on myös Sibel, joka on myös yrittänyt itsemurhaa. Sibelillä on rasitteena perhe joka haluaa valvoa tätä, ja on kieltänyt häneltä hauskan pidon ja vapaan seurustelun
Curaçao (likööri)

Curaçao on likööri, joka on maustettu Curaçaon saarella kasvavan laraha-sitruspuun (Citrus aurantium ssp. currassuviencis) hedelmien kuivatulla kuorella. Alkoholia siinä on 20–40 tilavuusprosenttia. Espanjalaiset löytöretkeilijät istuttivat 1527 Curaçaolle appelsiinipuita, mutta saaren vähäravinteisen maaperän ja kuivan ilmaston vuoksi hedelmistä tuli pieniä ja kitkeränmakuisia. Aromikkaita kuoria ryhdyttiin käyttämään maustamiseen ja puu jalostettiin omaksi lajikseen sen hedelmien säilyttäessä voimakkaan karvaan makunsa. Curaçaoliköörin kehitti ja sitä markkinoi ensimmäisenä juutalainen espanjalais-portugalilaislähtöinen Seniorin perhe 1800-luvulla. Liköörin valmistuksessa hedelmien kuoret kuivataan ja niitä liotetaan alkoholissa ja vedessä useita päiviä, jonka jälkeen kuoret poistetaan liemestä ja muut mausteet lisätään. Liköörissä tuntuu appelsiinin maku riippuen sen karvausasteesta. Se on luonnostaan väritöntä, liköörin väri tulee keinotekoisesta väriaineesta. Curaçao on yleensä sinistä, mutta se voi olla muunkin väristä. Curaçao on hyvin samantyyppinen juoma kuin Triple sec, joka on väritöntä.
Ernest Haller

Ernest Haller (31. toukokuuta 1896 Los Angeles, Kalifornia – 1970 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Haller aloitti näyttelijänä 1914, mutta siirtyi pian kuvaajaksi. Hän sai parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon vuoden 1939 elokuvasta Tuulen viemää. Kaikkiaan Haller oli Oscar-ehdokkaana seitsemän kertaa. Muita Hallerin kuvaamia elokuvia ovat muun muassa Jezebel (1938), Kuohuva 20-luku (1939), Mildred Pierce – amerikkalainen nainen (1945) ja Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? (1962). Haller kuoli auto-onnettomuudessa 1970.
Nitsa

Nitsa (ven. Ни́ца) on Obin vesistöön kuuluvan Turan sivujoki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Sen muodostavat Neiva ja Rež -joet. Nitsan pituus on 262 kilometriä (Neiva mukaan laskettuna 556 kilometriä) ja valuma-alueen laajuus 22 300 neliökilometriä. Joki virtaa Länsi-Siperian alangolla kohti kaakkoa. Se on liikennöintikelpoinen. Tärkein sivujoki on Irbit, jonka suussa sijaitsee Irbitin kaupunki.
Salpausselän Kisat 2010

Salpausselän Kisat 2010 järjestettiin 5.–7. maaliskuuta Lahdessa. Kisat olivat 85. järjestetyt Salpausselän Kisat. Kisojen ohjelmassa oli maastohiihtoa, mäkihyppyä sekä yhdistettyä. Miesten yhdistelmäkilpailu kilpailtiin 6. maaliskuuta 2010. Kilpailussa hiihdettiin ensin 15 kilometriä perinteisellä hiihtotyylillä ja sitten 15 kilometriä vapaalla hiihtotyylillä. Kilpailu kuului maastohiihdon maailmancupiin. Kilpailun voitti ranskalainen Maurice Manificat, jolle voitto oli hänen uransa ensimmäinen maailmancup-voitto. Kilpailu aloitettiin perinteisellä hiihtotyylillä
M/S Famnen

M/S Famnen (IMO 8634182) köli laskettiin elokuussa 1943 Beresfordissa (ST TUG #343) Floridassa, Alus hinattiin Atlantin yli ja varusteltiin Britaniassa, osallistuen Normandian maihinnousun valmisteluihin (www.usarmyttugs.com). Maihinnousun jälkeen Hinaaja päätyi 1945 Rotterdamiin. Suomen silloinen Kansanhuoltoministeriö osti 12.06.1946 24 kappaletta kyseisiä ST hinaajia korvaamaan Neuvostoliitolle luovutettuja satamahinaajia. 19.11.1946 alus siirrettiin kuitenkin Laivastolle miinanraivauksiin, nimellä DR-2. Laiva oli samankokoinen kuin muutkin tyypin alukset, 106 GT, L22,56m, B6,10m ja syväys 2,8 metriä, pääkoneena 400-hevosvoimainen , (Atlas Imperial 2t diesel, type 6BM, 400 bhp@300rmp). Aluksessa ei ollut peruutusvaihdetta, vaan kone oli pysäytettävä ja käynnistettävä toiseen suuntaan jos halusi peruutta
Husein Muhammed

Husein Muhammed (s. 1. joulukuuta 1980 Zakho, Irakin Kurdistan, Irak) on juristi ja vihreä poliitikko Helsingissä. Hän on etniseltä taustaltaan kurdi ja asunut Suomessa vuodesta 1994. Muhammed on osallistunut julkisuudessa keskusteluihin maahanmuutosta ja kotoutumisesta. Hän vastustaa erivapauksien myöntämistä muslimeille tai maahanmuuttajille ja šarian käyttöönottoa länsimaissa. Husein Muhammed on kirjoittanut kirjan Yhtä erilaiset. Islam ja suomalainen kulttuuri (Teos, 2011) sekä artikkelin teoksiin En ole rasisti, mutta... (Vastapaino, 2009), Me muut: kirjoituksia yhteiskuntaluokista (Teos, 2009) ja Mitä Halla-aho tarkoittaa? (Savukeidas, 2010). Muhammed on valmistunut oikeustieteen maisteriksi Turun yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 2006
Ponte Santa Trinita

Ponte Santa Trinita (suom. Pyhän kolminaisuuden silta) on Arnon ylittävä silta Firenzessä, Italiassa. Se edustaa renessanssityyliä, ja sen on suunnitellut Bartolomeo Ammanati. Silta valmistui 1569. Nykyisen sillan puinen edeltäjä valmistui 1252. Se oli Firenzen neljäs silta, joka ylitti Arnon. Sillan valmistamisen rahoitti Frescobaldin suku. Se nimettiin läheisen Santa Trinitan kirkon mukaan. Silta kesti vain seitsemän vuotta, kunnes se romahti väkijoukon painosta. Tämän jälkeen paikalle rakennettiin kivinen silta, joka sortui vuoden 1333 tulvassa. Kolmannen sillan suunnitteli Taddeo Gaddi. Se sortui vuonna 1557
Tiara

Tiara on hieman kruunua muistuttava päässä pidettävä koriste. Se on nykyisin yleensä naisten käyttämä, otsalle tai hiusten päälle sijoitettu puolikruunu, jollaista voidaan kutsua myös diadeemiksi.lähde? Tiara on vanha paavillinen tunnus, joka kuului vuosisatojen ajan paavien ja Pyhän Istuimen tunnuksiin. Sen juuret ovat antiikin maailmassa ja alun perin se oli valkeasta kankaasta valmisettu päähine. Tiaran alkuperäinen nimi oli ”camelaucum” (m.kreik. kamelavkion), joka saattaa olla peräisin Syyriasta. Paavit kantoivat 500–600-luvuilta lähtien tiaraa vain ”maallisena” päähineenään, ja pitivät liturgian aikana aina piispanmitraa eli hiippaa. Tiara alkoi muistuttaa kruunua kuitenkin vasta myöhäiskeskiajalla.lähde? Viimeinen tiaraa käyttänyt paavi oli Paavali VI, joka lopulta luopui koristeen käytöstä 1960-luvulla. Sen jälkeen paavit eivät ole enää käyttäneet paavillista tiaraa päähineenään, mutta siitä huolimatta tiara säilyi paavin ja Pyhän Istuimen tunnuksena, Pietarin avainten ohella. Paavi Benedictus XVI kuitenkin luopui tiarasta omana tunnuksenaan, ja käytti sen sijaan vaakunassaan piispanmitraa
Santahaminan varuskunta

Santahaminan varuskunta on Santahaminan saarella Helsingissä (vuoteen 1946 asti Helsingin maalaiskunnassa) toimiva varuskunta, jolla sijaitsee muun muassa Maanpuolustuskorkeakoulu laitoksineen. Alun perin Santahaminan varustamisen aloitti Venäjän keisarikunnan armeija Suomen sodan aikana 1808 kahdella kenttätykistöpatterilla. Oolannin sodan aikana varuskunta sai Suomenlinnan ohella osansa Yhdistyneen kuningaskunnan Kuninkaallisen laivaston tykkitulesta, minkä seurauksena kuolleiden venäläisten sotilaiden muistolle on Maanpuolustuskorkeakoulun pihalle pystytetty muistomerkki.lähde? Suomen sodan aikana Santahaminan länsikärkeen rakennettiin kahdeksantykkinen venäläinen kanuuna-mörssäripatteri. Santahaminan tiilitehtaan yhteyteen rakennettiin 1820-luvulla ensimmäinen kasarmi. 1832 rakennettiin tykistölle sopiva ampuma-alue, jota käytettiin 1800-luvulla. Brittien ja ranskalaisten Krimin sodan (eli Oolannin sodan) yhteydessä järjestämän merisaarron aikana Santahaminan varuskunnassa oli muun muassa noin 1 100 tykkimiestä, joista 700 oli suomalaista alkuperää. He palvelivat 12 tykistöpatterissa. Ennen ensimmäistä maailmansotaa Santahaminan varuskunnassa oli vuonna 1907 kahdeksan linnoitustykistöpatteria, joilla oli yhteensä 52 tykkiä – noin neljäsosa Viaporin tykistön tykeistä. Varuskunnan ortodoksinen kirkko valmistui 1908. Alueelle rakennettiin paljon kasarmeja 1905–1916. Santahaminan varuskunnassa oli useita yksiköitä: kenraalimajuri Töpferin komentama Lesnoin 197
Soturikissat

Soturikissat (engl. Warrior Cats, Warriors) on Erin Hunterin kirjoittama moniosainen nuorille suunnattu kirjasarja. Erin Hunter on salanimi, jonka taustalla on kuusi kirjailijaa: Kate Cary, Cherith Baldry, Victoria Holmes, Tui Sutherland, Gillian Phillip ja Inbali Iserles. Erin Huntereista Kate Cary, Cherith Baldry, Victoria Holmes ja Tui Sutherland ovat työskennelleet Soturikissat-sarjan parissa. Soturikissat on jaettu eri tarinajaksoihin, toisin sanoen saagoihin jotka sijoittuvat periaatteessa samaan aikaan ja niiden aihe on sama: metsän, suon, kukkuloiden ja jokien villit kissat, jotka elävät neljässä eri klaanissa muinaisimpien Tähtiklaanin sotureiden asettamien lakien mukaan. Tähtiklaani muodostuu kissojen kuolleista esi-isistä, jotka ovat ns. tähtiä ja vartioivat ja ohjaavat eläviä kissoja. Saagat ovat The Prophecies Begin (Ennustusten alku), Uusi profetia (The New Prophecy), Kolmikon mahti (Power of Three), Tähtien enne (Omen of the Stars), Klaanien synty (Dawn of the Clan), Varjojen aika (A Vision of Shadows), Rikottu laki (Broken Code) ja viimeisimpänä A Starless Clan. Soturikissoista on ilmestynyt suomeksi myös kolme mangaa: Kadonnut soturi, Soturin turvapaikka ja Soturin paluu; englanninkielisenä niitä on enemmän. Mangan ja tavallisen romaanin ohessa kirjasarjasta on julkaistu myös Klaanien kirjat -oppaita sekä erikoisseikkailuita, joista yhdeksän on käännetty suomeksi. Suomessa sarjaa kustantaa nykyään WSOY, joka kustantaa myös äänikirjoja Soturikissoista. Art House kustansi kirjoja vuoteen 2023 asti
Kannukset

Kannukset ovat metalliset lisävarusteet, joiden avulla selvennetään ratsastajan hevoselle jaloillaan antamia ohjeita eli pohjeapuja. Vuonna 2024 Suomen Ratsastajainliitto seurasi kansainvälisen hevosurheiluliiton päätöstä muuttaa kannusten käyttö vapaaehtoiseksi kaiken tasoisissa kouluratsastuskilpailuissa. Aiemmin kannukset olivat pakollinen osa ratsastajan varustusta kouluratsastuskilpailuissa Helppo A-tasolta alkaen. Kannuksia voi nähdä käytettävän myös este-, kenttä- ja lännenratsastuksessa. Niiden tarkoitus on tehostaa pohjeapuja niin, että ratsastajan pohkeiden käyttö pysyy hyvin hienovaraisena ja huomaamattomana. Kankikuolainten tapaan niiden oikea ja tarkoituksenmukainen käyttö edellyttää ratsastajalta taitoa ja ennen kaikkea vakaata pohjetta, jolloin kannus vaikuttaa vain silloin ja sen verran kun sitä tarvitaan eikä sillä aiheuteta hevoselle kipua. Kannus kiinnitetään ratsastajan saappaan tai kengän nilkkaan: U-kirjaimen muotoinen osa tulee nilkan ympärille kantapään yläpuolelle ja kiinnitetään jalkaterän ympäri kengän koron edestä kulkevalla hihnalla (kannusremmi), joka kiinnittyy U-kaaren molempiin päihin. Varsinkin ratsastussaappaissa on nilkan takaosassa yleensä pieni kieleke, joka kannattelee kannusta oikealla paikallaan. Eurooppalaistyyppisessä ratsastuksessa kannukset ovat yleensä tylppäpäiset. Mahdollisesti kaareutuvaa kannusta (joutsenkannus) ei saa kilpailuissa käyttää sillä tavoin jalkoihin kiinnitettynä, että kärki (piikki) kaareutuu hevosta kohti tai ylöspäin. Kannuksessa voi olla pyörivä kiekko eli rissa, joka voi olla muodoltaan tähtimäinen; nykyisten rissakannusten mahdolliset sakarat ovat yleensä pieniä ja hyvin tylppiä. Poniratsastajat eivät saa ratsastaessa käyttää yli 25 lähde? mm pitkiä kannuksia tai rissakannuksia
Lahnavesi

Lahnavesi on Etelä-Savossa Mäntyharjulla asemanseudun lähellä sijaitseva järvi. Se on pinta-alaltaan Suomen 240. suurin järvi. Lahnavesi on 10,8 kilometriä pitkä, 4,1 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 1 313 hehtaaria eli 13,1 neliökilometriä. Siinä on 31 saarta, joiden pinta-ala on 17,56 hehtaaria eli noin noin 1,3 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista kolme on alle neliökilometrin ja yli hehtaarin suuruisia, 26 yli aarin ja loput kaksi ovat alle aarin kokoisia. Suurin saari on Viitanen järven pohjoisosissa. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 93,8 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0938 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 7,1 metriä. Sen syvänteessä on 33 metriä syvää ja syvänne sijaitsee pari sataa metriä Mannensaaren ja Halkosaaren pohjoispuolella . Järven rantaviivan pituus on 53,7 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus siitä on 7,7 kilometriä. Valtatie 5 ylittää järven Vihantasalmen alueella
Auringon temppeli (Tintti-sarjakuva)

Auringon temppeli (ransk. Le Temple du Soleil) on 14. Hergén piirtämä ja käsikirjoittama Tintti-sarjakuva-albumi. Se alkoi ilmestyä ranskankielisenä jatkosarjana belgialaisessa Tintin-lehdessä vuonna 1946 ja oli ensimmäinen uusi Tintti-sarjakuva, joka lehdessä julkaistiin. Albumijulkaisu seurasi vuonna 1949. Suomessa albumi julkaistiin vuonna 1971 Soile Kaukorannan ja Heikki Kaukorannan suomentamana. Tarinallisesti Auringon temppelin tapahtumat sijoittuvat Peruun ja ovat Seitsemän kristallipallon jatko-osa. Seitsemään kristallipalloon ja Auringon temppeliin perustuva elokuva julkaistiin vuonna 1969. Albumin pohjalta on tehty myös 23 minuutin mittainen animaatio. Tintti ja kapteeni Haddock seuraavat seitsemän arkeologin kimppuun hyökänneitä sekä professori Tuhatkaunon kidnapanneita miehiä Peruun. Tunkeuduttuaan Pachacamac-laivalle Tintti saa tietää inkojen jälkeläisiin kuuluvan Chiquiton tovereineen aikovan viedä Tuhatkaunon piilopaikkaansa teloitettavaksi, koska tämä oli ottanut muumioituneen inka Raspar Capacin pyhän rannekorun ja pannut sen ranteeseensa. Perussa kukaan ei suostu lähtemään Tintin ja Haddockin avuksi, kunnes Tintti tapaa nuoren intiaanipojan nimeltä Zorrino ja puolustaa tätä kahdelta valkoihoselta mieheltä
Ródoksen muslimit

Ródoksen muslimiväestön koko on nykyisin noin 3 000 henkeä. He ovat pääosin osmanien valtakunnan sulttaanin Suleiman Suuren joukkojen vuonna 1522 Ródoksen saaren vallanneiden ja sinne asettuneiden osmanien jälkeläisiä. Sulttaani Suleiman Suuri joukkoineen valloitti Ródoksen osaksi osmanien valtakuntaa vuonna 1522, ja suurin osa saaren nykyisistä muslimeista on valloituksen jälkeen saarelle asettuneiden osmanien jälkeläisiä. Ródoksen kaupungin eteläpuolella sijaitsee pieni Kritikán asutuskeskus, jonne 1800-luvulla saapui Kreetan saarelta kreikankielisiä muslimeja. Muslimit pakenivat Ródokselle Kreetan levottomuuksia. Kritikáan rakennettiin ensimmäisten kreetalaismuslimien saapumisen aikoihin moskeija, jonka vieressä on myös hautausmaa. Ródos liitettiin osaksi Kreikkaa vuonna 1947, minkä seurauksena kaikista saaren muslimeista tuli Kreikan kansalaisia. Muslimit eivät saaneet minkäänlaista erikoisasemaa, eikä heitä tunnustettu vähemmistöksi. Ródoksella ja läheisellä Kosilla toimi vuonna 1947 noin kymmenen muslimeille tarkoitettua epävirallista koulua, kuten vuonna 1876 perustettu Suleimanin moskeijan madrasa, joissa voitiin opettaa Koraania ja turkin kieltä. Italialaismiehityksen aikaan Ródoksen muslimiyhteisö pyysi Turkin hallitukselta kouluille rahoitusta ja kirjalähetyksiä. Nämä epäviralliset koulut suljettiin vuonna 1971, jonka jälkeen Ródoksella ei ole saanut turkin opetusta. Vuodesta 1972 lähtien entiset muslimikoulut aloittivat toimintansa normaaleina kouluina
Traditionalistinen koulukunta

Traditionalistinen koulukunta (perennialismi, integraalinen traditionalismi) on uskonnollis-filosofinen liike, jonka juuret ovat ranskalaisen metafyysikon René Guénonin maailmansotien välisen kauden ajattelussa. Muita liikkeen edustajia ja edelleen kehittäjiä ovat srilankalainen filosofi Ananda Coomaraswamy ja sveitsiläinen mystikko Frithjof Schuon, Titus Burkhardt, Martin Lings, Huston Smith, James S. Cutsinger sekä Seyyed Hossein Nasr. Guénon katsoi, että kaikilla aidoilla perinteisillä uskonnoilla on yhteinen esoteerinen ydin, josta hän käytti käsitettä philosophia perennis, ”ikuinen filosofia”. Hän perusti työnsä pääosin hindulaisiin, taolaisiin, islamilaisiin, juutalaisiin ja kristillisiin lähteisiin. Esoteerinen tieto on "puhdasta metafysiikkaa", rationaalisuuden ylittävää tietoa jumalallisesta, jonka perimmäinen päämäärä on yksilön yhtyminen absoluuttiseen, ylipersoonalliseen olemukseen. Yksilö nähdään pohjimmiltaan absoluutista erottamattomana, missä kohtaa Guénon viittaa hindulaisen veda-uskonnon käsityksiin atmanista, brahmanista ja mokšasta. Guénonin mukaan hindulainen Sanatana Dharma "polveutuu suoremmin alkuperäisestä perinteestä". Hänestä idän uskonnot ylipäätään ilmensivät paremmin puhdasta metafysiikkaa, joka ei kuitenkaan itsessään ole kulttuurisidonnaista. Guénon luopui jo hyvin varhaisessa vaiheessa tavoitteesta elvyttää länsimainen hengellisyys puhtaan kristilliseltä pohjalta. Hän myös suhtautui kriittisesti teosofiaan ja muuhun aikansa uushenkisyyteen. Vuonna 1912 Guénon initioitiin suufilaiseen Shadhiliyya-veljeskuntaan ja hän muutti Kairoon
Vähimmäisvarantojärjestelmä

Vähimmäisvarantojärjestelmä (engl. fractional-reserve banking) on rahajärjestelmä, joka on nykyään käytössä lähes kaikkialla maailmassa. Se perustuu osittaisten kassavarantojen periaatteelle: rahajärjestelmässä liikepankkien tulee pitää talletustilillään keskuspankissa (esimerkiksi Euroopan keskuspankki) vähimmäisvarantona eli reservinä tietty osuus talletusasiakkaidensa talletuksista. Suomen Pankin Raha ja luotto rahapolitiikassa -julkaisun mukaan ”raha on nykyisin pääosin aineetonta, vain numeroita pankkien tietokoneissa. Se onkin pohjimmiltaan pelkkää luottamusta siihen, että joku lopulta vastaa maksusitoumuksesta. Raha on velkarahaa, käytännössä keskuspankin (keskuspankkiraha) tai yhä hallitsevammin talletuspankkien (pankkiraha) likvidiä velkaa, jota voidaan käyttää maksuvälineenä”. ”Pankkiraha eli likvidi pankkitalletus syntyy nykyisin valtaosin pelkkänä tilikirjauksena luotettavan talletuspankin myöntäessä luottoa asiakkaalleen. Tässä ostovoimaa syntyy tyhjästä.[a] Suomen Pankin mukaan: ”Eurojärjestelmän vähimmäisvarantojärjestelmää sovelletaan euroalueen luottolaitoksiin, ja sen tarkoituksena on ensisijaisesti tasata rahamarkkinakorkoja sekä lisätä rakenteellisen keskuspankkirahoituksen tarvetta. Kunkin luottolaitoksen on talletettava tietty osa varoistaan kansallisiin keskuspankkeihin. Vähimmäisvarantotalletuksille maksetaan korkoa, joka on sama kuin perusrahoitusoperaation korko.” Seteliraha perustuu historiassa muodostuneeseen käytäntöön