nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Del Dominio de los Reyes de España sobre de los Indios

Del Dominio de los Reyes de España sobre de los Indios on Salamancan yliopiston teologian ja lainopin professorin, dominikaani Mátias de Pazin kirjoittama teksti, jonka tarkoituksena oli perustella Espanjan Amerikassa tekemien valloitusten oikeutusta. Teos syntyi Espanjan Ferdinand Katolisen toimeksiannosta vuonna 1513. Toimeksiannon syynä oli Santo Domingosta Espanjan hoviin vuonna 1511 saapuneen dominikaani Antonio de Montesinosin pitkä lista saaren intiaaneja kohdanneista julmuuksista ja sorrosta. Montesinosin toiminta hovissa pani alulle tutkimukset, joiden tuloksena oli vuonna 1512 syntynyt säädöskokoelma Burgosin lait. Asian ajankohtaisuuden vuoksi Ferdinand antoi Mátias de Pazin ja neuvostonsa jäsenen, tohtori Juan López Palacios Rubiosin tehtäväksi kirjoittaa tutkielmat kuninkaan oikeudesta hallita, ja tarpeen niin vaatiessa, käydä oikeutettua sotaa siihen saakka tuntemattomia intiaanikansoja vastaan. Matías de Paz aloittaa teoksensa paneutumalla ajankohtaa vaivaavan suuren epätietoisuuden ja epäilysten ytimeen: ”Koskien Katolisen ja Voittamattoman Espanjan Kuninkaan intiaanien hallitsemiseen koskevaa oikeutta, jotka kyseiset intiaanit Korkein Jumala ja Kaikkivaltias on hänelle alistanut, ja josta on aiheutunut joitakin epäilyjä uskon miesten ja sääntökuntiin kuuluvien keskuudessa: Ensiksi: Voiko Kristitty Kuninkaamme hallita yllä mainittuja intiaaneja despoottisen yksinvaltaisesti (despótico principado)? Toiseksi: Onko luvallista pitää heidät hänen kuninkaallisen valtansa alla? Kolmanneksi: Ovatko ne, jotka ovat saaneet intiaaneilta lukuisia palveluja, saatettuaan nämä raskaan rasituksen alaisiksi orjuuteen, pakolliset korvaamaan kaiken näiltä saamansa? Ensimmäiseen kysymykseen liittyen ajattelemme näin: Vaikuttaa siltä, että Espanjan Kuningas voi yksinvaltaisesti pitää ja omistaa mainitut intiaanit, koska hän voi sodalla, jolla on alistanut jonkin maan, provinssin tai valtakunnan, saattaa orjuuteen myös kyseiset intiaanit, josta seuraa, että hän voi tehdä heistä ikuisia orjia, joka on samaa kuin despoottinen yksinvaltius (despótico principado). Ehto toteutuu seuraavasti: Jos monarkkimme voi sodan avulla alistaa intiaaneja, ja myös tappaa heitä, olisi orjuuttaminen silloin pienempi paha...Ja on luonnon lakien mukaista, että hän, joka oman määräysvaltansa nojalla voi toteuttaa suuremman pahan, voi toteuttaa myös pienemmän pahan. Väittämä on toteutunut, koska orjuuteen saattaminen on pienempi paha kuin se, joka aiheutuu elämän pois ottamisesta ikuiseksi ajaksi, kuten Pedro Ancarano sanoo Sexto de las Decretalisia kommentoidessaan, ja että jos kyseessä on oikeutettu sota, sotasaalis siirtyy voittajan hallintaan, ja samalla myös sodassa vangiksi saatu, joka orjaksi muututtuaan tekee rikoksen paetessaan vangitsijaansa. Samassa yhteydessä hän Hostialaiseen vedoten sanoo, että kristitty, joka on sodassa saraseeneja vastaan joutunut vangiksi, ei voi nousta saraseenia vastaan, ei ryöstää mitään siltä, jolle on orjana, eikä paeta tämän vallasta, paitsi silloin kun isäntä haluaa houkutella hänet pois uskosta, jolloin vanki voi jättää vankeutensa ja tulla vapaaksi
Lieserl Einstein

Lieserl Einstein (tammikuu 1902 – syyskuu 1903) oli Albert Einsteinin ja Mileva Marićin ensimmäinen lapsi ja ainoa tytär. Lieserl Einstein syntyi Novi Sadissa. Lieserl oli vuoteen 1986 asti tuntematon henkilö tutkijoille, kunnes löydettiin Einsteinin ja Marićin väliset kirjeet. Lieserlin kuolinsyytä ei tiedetä varmasti, mutta Michele Zackheim mainitsee kirjassaan Einstein’s Daughter mahdolliseksi kohtaloksi tulirokon. Ensimmäinen maininta Lieserl Einsteinista löytyy kirjeestä, joka on päivätty 4. helmikuuta 1902, jossa tuore isä kysyy lapsen vointia. Marić synnytti esikoisensa vanhempiensa luona Novi Sadissa Serbiassa. Einstein itse oli Bernissä. Lieserl aiheutti paljon eripuraa Einsteinin perheen ja Marićin perheen välille, sillä lapsi oli syntynyt avioliiton ulkopuolella. Viimeisen kerran Lieserl mainitaan kirjeessä, joka on päivätty syyskuun 19. vuonna 1903. Kirjeessä mainitaan Lieserlin annettavaksi adoptoitavaksi
Jatkojohto

Jatkojohto (puhekielessä myös roikka ja jatkoroikka) on sähköjohto, jonka toisessa päässä on pistorasiaan kytkettävä ns. urospuolinen pistoke ja toisessa päässä yksi tai useampia naaraspuolisia liittimiä, joihin verkkovirtaa käyttävän sähkölaitteen pistoke voidaan kytkeä. Jatkojohtoa voidaan käyttää, jos laitteen pistoke ei yllä pistorasiaan tai jos halutaan liittää useampia laitteita kuin on pistorasioita. Kytkimellistä jatkojohtoa voi myös käyttää ottamaan usea laite pois sähköverkosta helposti. Jatkojohdolta vaadittavat ominaisuudet riippuvat johdon käyttötarkoituksesta ja tilasta, jossa laitetta käytetään sekä laitteen suojausluokituksesta. Jatkojohdot voidaan jakaa seuraavastilähde?: Huoneen pistorasia osoittaa, millaista jatkojohtoa sisällä voi käyttää. Jatkojohdon voi liittää vain sellaiseen pistorasiaan, johon jatkojohdon pistotulppa sen rakennetta muuttamatta sopii. Maadoittamattomaan rasiaan voi laittaa minkä tahansa tyypin jatkojohdon. Maadoitettuun rasiaan ei voi laittaa maadoittamatonta jatkojohtoa. Kuitenkin eurojatkojohdon voi laitaa- Ulkotiloissa on yleensä käytettävä läpällistä eli vedenpitävää jatkojohtoa. Roiskevedenpitävä jatkojohto on liitettävä ulkona ulkopistorasiaan. Kuivissa oloissa voidaan ulkona tilapäisesti käyttää myös sisäkäyttöön tarkoitettua jatkojohtoa
Kaarlo Linnakko

Kaarlo Olavi Linnakko (entinen Lindström) (9. kesäkuuta 1918 Inkeroinen – 6. marraskuuta 1989 Heinola) oli suomalainen kapteeni, henkilöstöpäällikkö ja Mannerheim-ristin ritari numero 188. Komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 25:ssä toiminut Linnakko nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 10. helmikuuta 1945. Nimityshetkellä Linnakko oli sotilasarvoltaan luutnantti. Sotien jälkeen Linnakko työskenteli Tampellan palveluksessa.
Toivo Korhonen (Mannerheim-ristin ritari)

Toivo Johannes Korhonen (14. toukokuuta 1916 Kuopion maalaiskunta – 22. syyskuuta 1969 Vehmersalmi) oli suomalainen kapteeni, kaukopartiomies, toiminnanjohtaja ja Mannerheim-ristin ritari numero 187. Mannerheim-risti hänelle myönnettiin 10. helmikuuta 1945. Jatkosodassa hän hankki arvokkaita vihollistietoja 64 kaukopartiomatkallaan n. 3400 kilometriä. Niissä tuhottiin 109 vihollista, siepattiin viisi vankia ja tuhottiin paljon kalustoa. Jatkosodan alussa Korhonen toimi Osasto Seitamon (JR 52) tiedusteluosaston johtajana. Elokuussa 1941 Korhosesta tuli 14. divisioonan joukkueenjohtaja divisioonan kaukopartiossa, ja kesällä 1943 hän sai vänrikiksi ylennettynä 14. divisioonan koko kaukopartio-osaston johtajuuden Eino Penttilän jälkeen
Jouko Kiiskinen

Jouko Paavo Olli Kiiskinen (21. marraskuuta 1918 Rantasalmi – 30. joulukuuta 1985 Espoo) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 186. Kapteeni Kiiskinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 10. helmikuuta 1945. Myöhemmin hän loi uran valtion virkamiehenä. Rantasalmen kunnankirjurin poika Jouko Kiiskinen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1936. Talvisodassa Kiiskinen toimi Savonlinnan suojeluskuntapiirin esikunnassa toimistoupseerina sekä joukkueenjohtajana Polkupyöräpataljoona 6:ssa. Jatkosodassa alkuvaiheessa Tyrjän taisteluiden jälkeen 8. elokuuta 1941 silloinen luutnantti Jouko Kiiskinen sai I/JR 7:n kolmannen komppanian päällikkyyden, jota tehtävää hän hoitikin menestyksekkäästi haavoittumiseensa saakka. Luutnantti Kiiskisen saatua mainitun komppanian päällikkyyden (sen menetettyä aiemmin muutaman tunnin kuluessa peräti viisi komppanianpäällikköä ja ollessa liki hajoamaisillaan) hän kykeni nopeasti muodostamaan siitä ensiluokkaisen taisteluyksikön, joka toimi useasti JR 7:n ns. kärkikomppaniana
Lauri Äijö

Lauri Alfred Äijö (17. toukokuuta 1917 Kauhajoki – 20. tammikuuta 2004 Mikkeli) oli Suomen ilmavoimien tähystäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Äijö lensi jatko- ja Lapin sodassa pommikoneen tähystäjänä kaikkiaan 110 sotalentoa. Luutnantti Äijö nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944 numerolla 182, viimeisenä Suomen ilmavoimien 19:stä ritarista. Hän oli myös viimeisenä elossa ollut lentäjäritari. Äijö syntyi Kauhajoella, Etelä-Pohjanmaalla, maanviljelijä Alfred Äijön ja Maria Pakkalan perheeseen. Äijön puoliso vuodesta 1948 oli merkonomi Anja Eliina Moilanen. Äijö kirjoitti ylioppilaaksi Kauhajoen yhteislyseosta vuonna 1938, jonka jälkeen hän astui suorittamaan asepalvelustaan 3. lokakuuta 1938 Kenttätykistörykmentti 3:een Viipuriin. Äijö siirtyi vapaaehtoisena tykistöstä ilmavoimiin, Kauhavan ilmasotakouluun, jossa hän suoritti Tähystäjäkurssi 2:n
Nessos

Nessos (m.kreik. Νέσσος, lat. Nessus) oli kreikkalaisessa mytologiassa tunnettu kentauri, jonka Herakles tappoi jousellaan, ja jonka myrkytetty veri puolestaan tappoi myöhemmin Herakleen. Hän oli Iksionin ja Nefelen, pilven, jälkeläinen. Nessos osallistui kentaurien ja lapiittien väliseen taisteluun, jonka aikana hänelle ennustettiin hänen oma kohtalonsa kuolla Herakleksen jousesta. Myöhemmin hänestä tuli lautturi Euenos-joelle. Nessos tunnetaan parhaiten osuudestaan tarinasta Nessoksen viitasta. Ollessaan matkalla maanpakoon Herakles ja Deianeira saapuivat joelle. Herakles antoi vaimonsa Nessoksen kuljetettavaksi, mutta hän itse lähti kahlaamaan joen yli. Kesken matkaa Nessos kuitenkin yritti maata väkisin Deianeiran, ja Herakleksen kuultua huudon hän ampui Hydran vereen kastetun nuolen suoraan kentaurin sydämeen tämän noustua takaisin maalle. Kuoleva Nessos kertoi Deianeiralle, että mikäli tämä halusi valmistaa lemmenjuoman Heraklesta varten, tämän tulisi sekoittaa hänen siementään ja nuolen tekemästä haavasta valuvaa verta keskenään
Mariehäll

Mariehäll on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (Västerort), Sundbybergin kunnan ja Tukholman rajalla, sekä kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosa on maa-alaltaan 0,72 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 1600 ihmistä.
Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut

Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut on järjestetty vain kahdesti. Vuoden 1994 kisoissa Suomessa olivat mukana vain miehet. Mestaruuden voitti Ruotsi, hopealle sijoittui Suomi ja pronssia sai Sveitsi. Vuoden 1995 kisat Sveitsissä olivat avoimet Euroopan-mestaruuskilpailut; niissä oli mukana Euroopan ulkopuolelta Japani. Silloin olivat mukana myös naiset. Miesten mestaruuden voitti Suomi, hopeaa sai Ruotsi ja Sveitsi uusi kolmannen tilansa. Naisten mestaruuden voitti Ruotsi, hopeaa sai Norja ja pronssia Suomi. Vuonna 1996 ei pelattu enää Euroopan-mestaruudesta, vaan silloin järjestettiin ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailut. Kansainvälinen Salibandyliitto IFF päätti yleiskokouksessaan, että Euroopan-mestaruuskilpailut palaa vuonna 2025. EM-kisoihin osallistuu edellisten MM-kisojen 7 parasta europpalaista maata ja järjestäjämaa. Kisoihin osallistuneet maat pääsevät suoraan seuraaviin MM-kisoihin. EM-kilpailut järjestetään vuorovuosittain siten, että joka toinen vuosi on miesten ja joka toinen vuosi naisten EM-kilpailut
Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa

Espanjaan kuuluu itsehallintoalueiden ja maakuntien lisäksi joukko alueita Pohjois-Afrikassa Marokon rannikolla. Espanjan kielessä alueista on historiallisesti käytetty yhteisnimitystä plazas de soberanía. Alueet ovat kuuluneet Espanjalle 1500- ja 1600-luvuilta lähtien ja tunnustaessaan Marokon itsenäisyyden vuonna 1956 Espanja ei luopunut alueiden hallinnasta. Kansallismieliset tahot Marokossa ovat vaatineet alueiden liittämistä Marokkoon. Alueet jaetaan suuriin (esp. plazas mayores): ja pieniin (esp. plazas menores): Jälkimmäiseen joukkoon voidaan laskea myös Isla Perejil, pieni asumaton saareke lähellä Ceutaa. Se ei kuitenkaan ole varsinainen plaza de soberanía, vaan pikemminkin ei-kenenkään-maata. Joskus joukkoon lasketaan myös 90 kilometriä Almerían maakunnan rannikosta etelään Alboráninmerellä sijaitseva Isla de Alborán, joka kuitenkin hallinnollisesti kuuluu maakunnan pääkaupunkiin Almeríaan. Ceutan ja Melillan kaupungeilla on vuodesta 1995 itsehallinto, ja niillä on enemmän valtaa kuin normaaleilla kaupungeilla, mutta vähemmän kuin varsinaisilla itsehallintoalueilla. Pienemmät alueet ovat pieniä saaria tai saarekkeita Marokon rannikolla, eikä niillä asu siviiliväestöä. Kaikki alueet kuuluvat Euroopan unioniin osana Espanjaa
Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1995

Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1995 järjestettiin Sveitsissä yhtä aikaa naisten kilpailuiden kanssa. Ne olivat avoimet Euroopan-mestaruuskilpailut, johon osallistui yksi Euroopan ulkopuolinen maa, Japani. Turnauksessa oli mukana yksitoista joukkuetta, jotka oli jaettu kahteen lohkoon. Molempien lohkojen kaksi parasta pääsivät välieriin. Mestaruuden vei Suomi voittamalla loppuottelussa Ruotsin rangaistulaukauskilpailun jälkeen. Pronssia voitti toista kertaa peräkkäin Sveitsi.  Sijat 9–10 Sijat 7–8 Sijat 5–6 Välierät Pronssiottelu Loppuottelu
U-864

U-864 oli Saksan laivaston vuonna 1943 valmistunut tyypin IXD sukellusvene toisessa maailmansodassa. Aluksen upotti 9. helmikuuta 1945 Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene HMS Venturer. Hylky löydettiin maaliskuussa 2003 Norjan rannikolta Fedjen saaren läheltä noin 150 metrin syvyydestä. Viimeisellä matkallaan U-864 oli keskeinen osa operaatio Caesaria, jonka tarkoitus oli kuljettaa Saksasta Japaniin sotateknologian huipputuotteita. Se oli kuljettamassa Kielista Japaniin Messerschmitt Me 262 -suihkuhävittäjän piirustuksia, suihkumoottorin osia ja 65 tonnia metallista elohopeaa, joka uhkaa saastuttaa merta. Alus tilattiin 5. kesäkuuta 1941 AG Weseriltä Bremenistä, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1942 telakkanumerolla 1070. Alus laskettiin vesille 12. elokuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 9. joulukuuta 1943
Tintti ja Picarot

Tintti ja Picarot (ransk. Tintin et les Picaros) on belgialaisen sarjakuvataiteilija Hergén käsikirjoittama ja piirtämä 23. Tintti-albumi, joka ilmestyi alun perin ranskalaisen Castermanin julkaisemana vuonna 1976. Se oli Hergén viimeinen kokonaan valmistunut Tintti-albumi, sillä sitä seurannut Tintti ja aakkostaide ei ikinä valmistunut Hergén kuoltua vuonna 1983. Suomessa Tintti ja Picarot ilmestyi vuonna 1978 Otavan julkaisemana, ja albumin suomensivat Heikki ja Soile Kaukoranta. Tintti ja Picaroissa Hergé muutti Tintti-tarinoiden päähahmojen vakiintuneita rooleja. Päähahmoista Tintti on kyllästynyt seikkailemiseen ja kapteeni Haddock ei enää kykene juomaan alkoholijuomia. Tintin rooli on pienempi kuin aikaisemmissa albumeissa ja tarinan ensimmäisen puoliskon protagonisti vaihdettu kapteeni Haddockiksi. Tintti ei ole enää yhtä naiivi ja hyväntahtoinen kuin aikaisemmista tarinoissa, vaan hän lähtee seikkailemaan vain pelastaakseen ystävänsä vankilasta. Epätavallisena yksityiskohtana Tintillä on myös moottoripyörä, ja hänen moottoripyöräkypäräänsä on kuvioituna kansainvälinen rauhanmerkki. Lisäksi Tintti käyttää muiden albumien tapaisien golfhousujen sijasta farkkuja jalassaan. Miloun sekä Dupontin ja Dupondin roolit ovat melko epätyypillisen mitättömiä, mutta professori Tuhatkaunolla on tarinan loppupuoliskolla suuri merkitys
Älä kerro äidille

Älä kerro äidille (Queer as Folk) on brittiläinen komedia- ja draamasarja, jonka ensimmäinen jakso näytettiin Britanniassa 23. helmikuuta 1999. Sarjan tuotti televisioyhtiö Red Production Company, ja sarja päättyi loppuvuodesta 1999. Suomessa sarjaa esitettiin televisiokanava Nelosella 2000-luvun alkupuolella ja sarja päättyi Suomessa kesäkuussa 2002. Heinäkuusta 2008 alkaen sarjaa saa myös DVD:nä. Sarjan suomenkielinen nimi on todennäköisesti peräisin Helsingissä vuodesta 1992 toimineesta homoyökerhosta DTM (alunp. Don't Tell Mama). Sarjassa seurataan kolmen homomiehen Stuart Alan Jonesin (Aidan Gillen), Vince Tylerin (Craig Kelly) ja Nathan Maloneyn (Charlie Hunnam) elämää Manchesterissä Canal Streetillä. Itsevarma Stuart on 29-vuotias ja varsinainen miestennielijä. Hän ei peittele seksuaalista suuntautumistaan, vaikkei olekaan kertonut siitä vanhemmilleen. Menevä ja raju Stuart työskentelee yhteyspäällikkönä. Ensimmäisessä jaksossa Stuart saa pojan homoseksuaalisen naispuolisen ystävättärensä Romeyn kanssa
Petro Symonenko

Petro Mykolaiovytš Symonenko (ukr. Петро Миколайович Симоненко, s. 1. elokuuta 1952 Donetsk) on Ukrainan kommunistisen puolueen pääsihteeri. Venäläismielinen puolue on ollut täysin kielletty heinäkuusta 2022 lähtien. Venäjän aloitettua suurhyökkäyksensä Ukrainaan 24. helmikuuta 2022 Symonenko asettui venäläisten puolelle. Osana Kiovan valtausyritystä venäläisjoukot tunkeutuivat Butšan ja Makarivin alueille ja tuolloin 8.-9. maaliskuuta 2022 Symonenko pakeni perheineen venäläisten avustamana Valko-Venäjälle. Symonenko oli presidenttiehdokkaana 1999 ja 2004. Vuoden 1999 presidentinvaalissa Symonenko ensimmäisellä kierroksella 22 % äänistä, mutta hävisi toiselle kierroksella Leonid Kutšmalle
Riksby

Riksby on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (Västerort), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Ulvsundan, Abrahamsbergin, Stora Mossenin, Åkeslundin, Åkeshovin, Norra Ängbyn, Bromma Kyrkan, Enebyn, Bällstan, Mariehällin ja Ulvsunda instruområden kaupunginosat. Riksby muodostettiin vuonna 1926. Nimensä se on saanut keskiaikaisesta kylästä. Nykyisin kaupunginosassa on asukkaita noin 3 500, ja maa-alaltaan se on 3,73 neliökilometrin laajuinen.
Domingo de Betanzos

Domingo de Betanzos (1480 – syyskuussa 1549 Valladolid, Espanja) oli espanjalainen dominikaanimunkki, joka osallistui Uuden-Espanjan (Meksikon) evankelisointiin. Hän saapui Väli-Amerikkaan vuonna 1526 Santo Domingosta. Dominikaanien joukkoa johti Tomás Ortiz, jolla oli inkvisiittorin oikeudet. Ortizin poistuttua Uudesta Espanjasta, tuli Betanzosta dominikaanien provinsiaali ja samalla myös Uuden Espanjan inkvisiittori. Ensi töikseen Betanzos ryhtyi inkvisiittorin ottein panemaan järjestykseen pelipöydissä moraaliltaan löystyneitä konkistadoreja. Domingo de Betanzosilla oli hyvin huomattava asema Consejo de Indiasin arvioidessa intiaanien henkisiä kykyjä. Bartolomé de las Casas kertoo juuri Betanzosin suostutelleen hänet Santo Domingossa liittymään dominikaaneihin vuonna 1520. Uuden Maailman valtauksen edistyessä Betanzos, jolla oli Meksikoon siirryttyään inkvisiittorin valtuudet, ryhtyi rankaisemaan konkistadoreja näiden keskuuteen levinneestä kurittomuudesta ja samalla valmistelemaan toimenpiteitä juutalaismielisyyttä vastaan. Uuteen Espanjaan siirryttyään hän nopeasti ryhtyi toimiin Uuden Espanjan saamiseksi erilliseksi provinssiksi. Betanzos syntyi Luoteis-Espanjassa Leónin kaupungissa. Hän opiskeli ensin Salamancan yliopistossa lakia, mutta alkoi sittemmin benediktiiniläismunkiksi. Hän asui erakkona Italian rannikon läheisyydessä sijaitsevalla Ponzan saarella viiden vuoden ajan, minkä jälkeen hän liittyi 1510 Hispaniolan saaren dominikaanimunkkeihin
Maasäteily

Maasäteily eli maansäteily tarkoittaa oletettua energiakenttää, johon niin sanotun taikavarvun väitetään reagoivan. Termin on tehnyt tunnetuksi saksalainen Gustav von Pohl, joka 1930-luvulla väitti maasäteilyn aiheuttavan syöpää. Hänen mukaansa Aurinkokunta on verrattavissa atomiin, jossa Aurinko vastaa ydintä ja planeetat elektroneja. Tämän mukaan maapallon pinnalla olisi negatiivinen sähkövaraus, kuten elektroneilla, ja maapallon sisällä oleva magma lähettäisi sähköisesti negatiivista säteilyä, joka johtuu maan pinnalle vesisuonia ja malmikerrostumia pitkin. Maasäteilyä on väitetty myös kosmiseksi, avaruudesta tulevaksi säteilyksi, joka vahvistuu sen heijastuessa Maassa olevista malmeista tai vesisuonista. Tieteellisiä todisteita maasäteilystä ei ole. Maasäteilyä on sanottu pseudotieteeksi ja taikauskoksi. Maasäteily liittyy läheisesti kaivonkatsontaan. Maassa uskotaan olevan maasäteilyä voimistavia vesisuonia. Uskomuksen mukaan hyvä kaivon paikka voidaan löytää säteilyä mittaamalla. Erityisen voimakasta maasäteilyn on ajateltu olevan vesisuonten risteyksessä. Taikavarvun käyttäjä havaitsee voimakkaasti säteilevän kohdan siitä, että varpu taipuu hänen käsissään
Pelastaja

Pelastaja (Tru Calling) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota alettiin esittää Yhdysvalloissa Fox-verkossa 30. lokakuuta 2003. Sarjassa esiintyvät Eliza Dushku, Zach Galifianakis, Shawn Reaves sekä Jason Priestley. Sarjan päähenkilö on Tru Davies, jonka apua kuolleet voivat pyytää. Kun Trulta on pyydetty apua, hän herää ja elää päivän toisen kerran. Ensimmäisen kauden lopulla ilmaantuu mukaan Jack Harper. Hän on Trun vastakohta: hänkin elää tarvittaessa päivän uudelleen ja pyrkii varmistamaan, että kuollut pysyy kuolleena. Fox peruutti sen tuotannon kesken kauden ja esitti ainoastaan toisen tuotantokauden viisi jaksoa. Kuudes jakso oli jouluteemainen ja esitettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 2008. Suomessa sarjan molemmat tuotantokaudet esitti Subtv 12. lokakuuta 2004 ja 18. lokakuuta 2005 välisenä aikana
Väinämöisen haava

Kertomus Väinämöisen veneenveistosta ja Väinämöisen polvenhaavasta, runoustutkijoilla pelkästään Polvenhaavasta, on suomalainen kansanruno, jossa Väinämöinen iskee kirveellä polveensa venettä veistäessään. Syntyy vakava haava, josta vuotaa paljon verta; eräissä toisinnoissa veri peittää maan, mikä tarjoaa yhtymäkohdan Raamatun Nooaan. Runon loppupuoleen kuuluu usein myös loitsu, joka on lausuttu vertavuotavia haavoja parannettaessa eli verta seisautettaessa. Kertomus on samankaltainen ja käytetty samaan tapaan kuin olentojen ja ilmiöiden syntykertomukset, mutta eräiden runonlaulajien sille antama nimitys "veren synty" on hieman harhaanjohtava, sillä tämä kertomus ei selitä veren alkuperää, vaan sitä, miten verta vuotavien haavojen arkkityyppi, "ensimmäinen haava", syntyi ja miten se hoidettiin, tehtiin "ensimmäinen verenseisautus". Kyseessä on tarkkaan ottaen verenseisautuksen syntysanat. Kertomuksen mukaan suuri tietäjä Väinämöinen veisti vuorella venettä. Usein mainitaan, että kirves ei osunut kiveen eikä kalkahtanut kallioon, tai että Väinämöinen teki venettä tiedolla tai laulamalla. Alun perin tällä lienee tarkoitettu, että työskentely oli hiljaista. Paha henkiolento, kuten piru, lempo tai hiisi, ohjasi kirveen sivuun, jolloin se osui Väinämöisen polveen. Syntyi vakava vertavuotava haava, jota Väinämöinen lähti hoidattamaan. Eräässä Simana Sissoselta kerätyssä toisinnossa Väinämöinen huutaa tuskasta ja pyytää apua taivaalta, maalta ja mereltä, mutta tämä ei yleensä runossa esiinny. Tämän jälkeen kyseinen toisinto sekaantuu Ison tammen runoon
Eduard Einstein

Eduard Einstein (28. heinäkuuta 1910 – 25. lokakuuta 1965) oli Albert Einsteinin ja Mileva Marićin kolmas lapsi ja toinen poika. Eduard Einstein syntyi Zürichissä. Eduard Einstein osoitti ällistyttävää lahjakkuutta jo ennen kouluikää. Hän luki sanomalehtiä ja pystyi opettelemaan ulkoa pitkiä kappaleita valokuvamuistinsa avulla. Kansakoulun ensimmäisellä luokalla Edward luki jo Goethen ja Schillerin kaltaisia saksankielisen kirjallisuuden klassikoita. Hän osoittautui myös lahjakkaaksi pianistiksi. Koulussa Eduard oli hyvä oppilas ja läpäisi ylioppilastutkinnon luokkansa parhaimmilla arvosanoilla. Eduard oli kiinnostunut kirjallisuudesta, taiteesta ja musiikista mutta ryhtyi opiskelemaan lääketiedettä, koska halusi psykiatriksi. Eduard Einstein kärsi jo lapsena huolestuttavan suurista mielialan vaihteluista. Hän sairastui 20-vuotiaana skitsofreniaan hänen naisystävänsä jätettyä hänet