nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
American International Group

American International Group (AIG) on yhdysvaltalainen vuonna 1919 perustettu monikansallinen vakuutus- ja rahoitusyhtiö. Yhtiö toimii 130 maassa palvellen kaupallisia, institutionaalisia ja yksityisiä asiakkaita. Suomessa AIG on toiminut vuodesta 1988. AIG:n päätoimialoja ovat vahinko-, henki- ja eläkevakuutus, rahoitus- ja varainhoitopalvelut. AIG:n osake noteerataan New Yorkin, Irlannin ja Tokion pörssissä. Yhtiö oli heinäkuussa 2020 Fortune 500 -listalla sijalla 66. Vuoden 2020 Forbes Global 2000-listan mukaan AIG oli maailman 155. suurin yritys. Syksyllä 2008 AIG joutui vaikeuksiin subprime-kriisin takia. Yhtiö haki 14. syyskuuta 2008 Yhdysvaltain keskuspankilta (FED) 40 miljardin dollarin luottorajaa rahoitusvaikeuksien helpottamiseksi. 17
Fernando Torres

Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. kesäkuuta 2018. Fernando José Torres Sanz (s. 20. maaliskuuta 1984 Fuenlabrada, Madridin alue, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Nuoren ikänsä ja poikamaisen ulkonäkönsä takia Torresille annettiin ammattilaisuransa alkuaikoina lempinimi El Niño eli ”poika”. Torres aloitti uransa Atlético Madridin junioreista. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa vuonna 2001, jossa hän pelasi lopulta yhteensä 174 pääsarjaottelua ja teki niissä 75 maalia. Kaksi ensimmäistä kauttaan 2001–2003 hän pelasi Segunda Divisiónissa tilastoilla 40 ottelua ja seitsemän maalia. Kesällä 2007 Torres siirtyi Liverpooliin seuran ennätyssummalla. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan 24 maalia ja oli näin ensimmäinen pelaaja sitten Robbie Fowlerin kaudella 1995–1996, joka onnistui ylittämään 20 maalin rajapyykin liverpoolilaisseurassa. Joulukuussa 2009 ottelussa Aston Villaa vastaan hänestä tuli nopeimmin 50 maalia tehnyt pelaaja Liverpoolin historiassa
László Rajk

László Rajk (8. toukokuuta 1909 – 15. lokakuuta 1949) oli unkarilainen poliitikko ja kommunistijohtaja, joka toimi uransa aikana muun muassa maan ulkoministerinä. Rajk tuomittiin 24. syyskuuta 1949 järjestetyssä näytösoikeudenkäynnissä kuolemaan syytettynä salaliitosta kommunistihallituksen kaatamiseksi Jugoslavian Josip Broz Titon kanssa. Rajk oli kenkäkaupan omistajan poika. Hän liittyi nuorena Unkarin kommunistipuolueseen, hänet erotettiin Budapestin yliopistosta poliittisen toimintansa vuoksi. Rajk työskenteli rakennustyöläisenä vuoteen 1936 asti. Hän taisteli kansainvälisessä prikaatissa tasavaltalaisten puolella Espanjan sisällissodassa. Sodan loputtua hän pakeni Ranskaan, jossa hänet vangittiin. Rajk palasi Unkariin vuonna 1941. Gestapo kidutti ja kuulusteli häntä, mutta tuloksetta
Vuosi nuoruudestani

Vuosi nuoruudestani (engl. Girl, Interrupted) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut James Mangoldin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva. Elokuva perustuu Susanna Kaysenin muistelmiin Girl, Interrupted vuodelta 1993. Elokuvan pääosissa ovat Winona Ryder, Angelina Jolie, Brittany Murphy, Whoopi Goldberg ja Vanessa Redgrave. Elokuva sai ensi-iltansa 21. joulukuuta 1999. Angelina Jolie palkittiin Lisa Rowen roolistaan parhaan naissivuosan Oscarilla, Golden Globella ja SAG-palkinnolla. Elokuvassa 18-vuotias, juuri lukiosta valmistunut Susanna Kaysen kirjautuu potilaaksi Claymooren psykiatriseen sairaalaan otettuaan purkillisen aspiriinia vodkan kanssa. Susannan perhe ja psykiatri pitivät tekoa itsemurhayrityksenä. Claymooressa Susanna ystävystyy muiden potilaiden kanssa. Heistä mainittakoon sosiopaatti Lisa, pataloginen valehtelija Georgina, itsensä tuleen sytyttänyt Polly, vain isänsä tuomaa kanaa syövä Daisy ja anorektikko Janet. Erityisen läheiseksi Susanna tulee Lisan kanssa, mikä tuottaakin loppujen lopuksi Susannalle vain lisää ongelmia
Garret FitzGerald

Garret FitzGerald (iiriksi Gearóid Mac Gearailt; s. 9. helmikuuta 1926, Dublin – 19. toukokuuta 2011 Dublin) oli irlantilainen poliitikko, joka toimi muun muassa taoiseachina, Irlannin pääministerinä, kahteen otteeseen 1980-luvulla. FitzGerald edusti Fine Gael -puoluetta, jonka johdossa hän oli 1977–1987. Pääministerikaudellaan hän oli vaikuttamassa muun muassa Britannian ja Irlannin suhteiden kohentumiseen. Garret FitzGerald syntyi vuonna 1926. Hänen molemmat vanhempansa olivat olleet aktiivisia Sinn Féinin jäseniä Irlannin vapaussodan aikana. Hänen isänsä Desmond FitzGerald toimi myös Irlannin ensimmäisen hallituksen ulkoministerinä. FitzGerald opiskeli University College Dublinissa historiaa, ranskaa ja espanjaa. Hän tapasi yliopistossa myös tulevan vaimonsa Joan O’Farrellin, jonka kanssa meni naimisiin 1947. He saivat kolme lasta
Cogito ergo sum

”Cogito, ergo sum” (latinaa: ”ajattelen, siis olen [olemassa]”) on René Descartesin filosofinen lausuma, josta on tullut länsimaisen rationalismin kulmakivi. Descartes halusi filosofiassaan epäillä kaikkea ja etenkin aistihavaintoja järjestelmällisesti. Kuitenkin hän tuli siihen tulokseen, että kaikesta huolimatta yksi asia on varma: vähintään subjektin henkisen minän, ajattelevan mielen, on oltava olemassa, koska jokinhan epäilee aistien antamaa todistusta. Lausuma kuvaa tätä havaintoa. Lausuma on käännös Descartesin alkuperäisestä ranskankielisestä lauseesta ”Je pense, donc je suis”, joka esiintyy sekä hänen teoksessaan Metodin esitys (IV) vuodelta 1637 että teoksessa Filosofian periaatteet (I.7) vuodelta 1644. Kokonaisuudessaan lause kuului: ”Ac proinde haec cognitio, ego cogito, ergo sum, est omnium prima et certissima [..]”. Laajemmin Descartes käsittelee ajatusta teoksessaan Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta (II) vuodelta 1641, mutta toisin sanoin. Ensimmäisen kerran lausuma ”cogito ergo sum” esiintyi Descartesin teoksessa Metodin esitys hänen tiellään kohti täydellistä epäilyä. Hän esitti lausuman seuraavassa muodossa: »[
Dreadnought (alustyyppi)

Dreadnought (lausutaan /dɹɛdˈnɔːt/) oli 1900-luvun alun vahvin ja hallitsevin sota-alustyyppi, joka on saanut nimensä Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Dreadnoughtista. Helmikuussa 1906 vesillelaskettu alus oli maailman ensimmäinen vesille laskettu tämän tyypin edustaja. Kun höyrykone yleistyi aluksissa, alkoivat myös taktiikat ja laivojen suunnittelu muuttua perinteisestä. Yhdysvaltain sisällissodassa esiintyivät ensimmäiset rautarunkoiset alukset sekä ensimmäinen tykkitorni. Vähitellen ymmärrettiin, että täysilaidallisten ampuminen eri kokoisilla tykeillä oli historiaa. Sota-alusten nopeus, panssarointi ja aseistus kehittyivät, mutta mitään selvästi mullistavaa alusluokkaa ei rakennettu. Syynä tähän oli osaltaan merisodan taktiikan puutteet, jotka aivan kuten maasodankin taktiikat olivat jääneet teknisestä kehityksestä jälkeen. Maailman suurin merimahti, Britannia, ei esimerkiksi ollut osallistunut yhteenkään tärkeään meritaisteluun vuoden 1805 jälkeen, joten uusista aluksista ja niiden käytöstä taistelussa ei ollut edes kokemusta. Vuosisadan vaihteessa taistelulaivoissa oli edelleen eri kaliiperisia tykkejä sijoitettuina erillisiin pattereihin. Ensimmäiset kokemukset ironclad sotalaivoista saatiin Kiinan–Japanin sodasta 1894–1895 sekä Espanjan–Yhdysvaltain sodasta 1898. Eniten kokemusta saatiin silti Venäjän–Japanin sodassa vuonna 1905 käydystä Tsushiman meritaistelusta. Japani ja Britannia olivat liittolaisia, joten japanilaisilla aluksilla oli brittiläisiä tarkkailijoita, jotka tekivät paljon huolellisia muistiinpanoja, jotka toimitettiin Amiraliteetille Lontooseen
Toinen Harkovan taistelu

12.–28. toukokuuta 1942 Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto Saksan voitto Neuvostoliittolaiset torjuttiin, strateginen aloite siirtyi saksalaisille Saksa(Etelän armeijaryhmä) Neuvostoliitto(Etelän rintama) Fedor von Bock Friedrich Paulus Semjon Timošenko 300 000 sotilasta1 000 panssarivaunua1 500 lentokonetta 640 000 sotilasta1 200 panssarivaunua1 000 lentokonetta 20 000 sotilasta 210 000 sotilasta Toinen Harkovan taistelu oli Neuvostoliiton yritys vallata Harkova Saksalta toisessa maailmansodassa toukokuussa 1942. Hyökkäys pyrki pitämään yllä strategista aloitetta talvioffensiivin jäljiltä. Saksan joukot torjuivat hyökkäyksen ja saivat tilaisuuden vastahyökkäykselle, jonka he käyttivät edeten kesällä Kaukasukselle ja Volgalle asti Stalingradin taisteluun. Ensimmäisessä Harkovan taistelussa 1941 saksalaiset olivat vallanneet kaupungin. Toisen Harkovan taistelun hyökkäys alkoi 12. toukokuuta 1942 kello 6.30. Neuvostoliittolaiset kohtasivat suurempia puolustavia joukkoja kuin odottivat. Saksalaiset aloittivat vastahyökkäyksen 17. toukokuuta ja olivat piirittäneet hyökkääjät 25
Saksan jälleenyhdistyminen

Tarkennus: Vain yksi lähde. Saksan jälleenyhdistyminen (saks. Deutsche Wiedervereinigung) tapahtui 3. lokakuuta 1990, kun Saksan demokraattisen tasavallan (Itä-Saksa, DDR) osavaltiot liittyivät Saksan liittotasavaltaan (Länsi-Saksa). Saksan yhtenäisyyspäivä (saks. Tag der Deutschen Einheit) on Saksan ainoa liittovaltion säätämä kansallinen vapaapäivä. Nimitystä ”jälleenyhdistyminen” käytetään erotukseksi vuonna 1871 tapahtuneesta Saksan yhdistymisestä Saksan keisarikunnaksi. Saksan demokraattisen tasavallan ainoiden vapaiden parlamenttivaalien jälkeen keväällä 1990 sen ja läntisen Saksan väliset neuvottelut huipentuivat sopimukseen Saksaa koskevasta lopullisesta järjestelystä. Saksojen ja toisen maailmansodan neljän liittoutuneen voittajavaltion väliset neuvottelut takasivat yhdistyvälle Saksalle täyden suvereenisuuden. Saksa on jatkanut Euroopan yhteisön, nykyisen Euroopan unionin sekä Pohjois-Atlantin liiton (Nato) jäsenenä. Toisen maailmansodan loputtua Saksa jaettiin neljän voittajavaltion miehitysvyöhykkeisiin. Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeen ympäröimä pääkaupunki Berliini jaettiin myös neljään miehitettyyn vyöhykkeeseen
Ulkosuomalainen

Ulkosuomalainen on vakituisesti Suomen ulkopuolella asuva suomalainen, joka on joko Suomen kansalainen tai suomalaista syntyperää. Ulkosuomalaisia oli vuonna 2010 vajaat 800 000, joista ensimmäisen polven ulkosuomalaisia noin 280 000 ja toisen polven 500 000. Suurin osa heistä asui Ruotsissa (436 000) ja Yhdysvalloissa (104 000). Lisäksi Siirtolaisinstituutin tilastojen mukaan suomalaistaustaisia ihmisiä asui vuonna 2010 Saksassa 14 000, Espanjassa 12 000 ja Isossa-Britanniassa noin 10 000. Suomen kansalaisia asui ulkomailla noin 250 000 vuonna 2013. Ulkosuomalainen on voinut muuttaa ulkomaille työn, opiskelun tai perheen vuoksi. Ulkokansalainen on ulkomailla asuva Suomen kansalainen. Ulkokansalaisella on siis kaikki kansalaisuuteen liittyvät oikeudet, mutta myös velvollisuudet. Esimerkkinä oikeuksista on äänioikeus, sillä ulkokansalaiset saavat äänestää valtiollisissa vaaleissa (eduskuntavaalit, presidentinvaalit ja europarlamenttivaalit). Esimerkki velvollisuuksista on puolestaan asevelvollisuus. Ulkokansalaisia, jotka ovat siis osa ulkosuomalaisten joukkoa, on yhteensä noin 250 000. Äänioikeutettuja (täysi-ikäisiä) heistä on noin 210 000
Stora Enson Veitsiluodon tehtaat

Stora Enson Veitsiluodon tehtaat oli Kemissä sijaitseva maailman pohjoisin paperitehdas ja Euroopan neljänneksi suurin paperitehdasintegraatti. Tehtailla työskenteli Stora Enson ja kunnossapitoyhtiö Efora Oy:n (ent. Fortek Oy) palveluksessa yhteensä n. 1 000 henkilöä. Lisäksi tehdasalueella toimi useita ulkopuolisia yrityksiä, jotka työllistivät vakituisesti yli sata henkeä. Stora Enso ilmoitti huhtikuussa 2021 sulkevansa Veitsiluodon tehtaat heinä-syyskuun 2021 aikana. Tehdastoiminnan asteittaisen alasajon myötä paperituotanto päättyi lopullisesti 29. syyskuuta 2021. Päätöksen myötä 550 työntekijää menetti työnsä. Tuotannon osalta tehtaalle jäi sahatoimintaa, joka työllistää noin 50 ihmistä. Kokonaisuudessaan tehdasalueelle jäi noin 160 työpaikkaa sahan, palvelukeskuksen, voimalaitoksen ja vartioinnin osalta. Veitsiluoto oli 1960-luvun loppupuoliskolla Euroopan suurin sanomalehtipaperin tuottaja
Ropax

Ro-ro-alus tarkoittaa laivaa, johon kuormaus tapahtuu aluksen sivusta, perästä tai keulasta rullaten, eikä sen lastaamisessa tarvita nosturia. Lyhennys ro-ro tulee englannin kielen sanoista roll on roll off. Nosturilla lastattava alus on vastaavasti lo-lo – eli lift on lift off. Ro-ro-alustyypin turvallisuudesta on esitetty kritiikkiä sillä perusteella, että se voi olla herkempi saamaan vuotoja, jos aluksessa on keulaportti, esimerkkinä keulavisiiri, jonka rikkoutuminen aiheutti M/S Estonian uppoamisen. Vain pieni osa maailman ro-ro-aluksista on niin sanottuja läpiajettavia (keula- ja peräportti), ja suurin osa onkin varustettu vain peräportilla. Läpiajettavuus on yleinen ominaisuus matkustaja-autolautoissa, mutta suurimmassa osassa lastilautoista on vain peräportti. Alustyyppi on nopea purkaa ja lastata, joten se soveltuu hyvin lyhyehköille matkoille sisämerien liikenteeseen. Koska ro-ro-alusten rahtitilassa on pakostakin paljon käyttämätöntä tilaa, se soveltuu huonosti valtamerirahtialukseksi, suuria uusien autojen kuljetuslaivoja lukuun ottamatta. Ropax-alus tarkoittaa ro-ro-tyyppistä alusta, joka on matkustaja- ja rahtilaivan yhdistelmä. Englanninkielinen sana alukselle on ro-ro passenger. Aluksilla on suuri kuljetuskapasiteetti kuorma-autoja ja rahtia varten, mutta myös majoitustilat ja palveluja matkustajia varten. Uusimmat ropax-alukset tarjoavat jo hyvin pitkälti risteilylauttoja vastaavat palvelut
Heroes of Might and Magic

Heroes of Might and Magic (yleisesti Heroes tai HoMM) on New World Computingin alun perin luoma ja nykyisin Ubisoftin omistama videopelisarja. Pelisarjan neljä ensimmäistä osaa (ja lisäosat) kehitti New World Computing, joka oli osa konkurssiin joutunutta The 3DO Companya. Nykyään pelisarjan oikeudet omistaa Ubisoft. Sarjan kaikki osat ovat vuoropohjaisia strategiapelejä, joissa on myös elementtejä roolipeleistä. Pelaajan täytyy pävittää linnaansa, kasvattaa joukkojaan ja tuhota vastustajat valloittamalla heidän linnansa. Peliä on mahdollista pelata moninpelinä, vuorotellen saman koneen ääressä tai internetin kautta. Sarjan maailma ja tarina oli alun perin yhteydessä Might and Magic -roolipelin maailmaan. Kaikki sarjan pelit toimivat Windowsilla, ja kolmas osa toimii myös Linuxilla.  Kaksi ensimmäistä osaa kehitettiin alun perin MS-DOS:lle, mutta ne käännettiin myöhemmin myös Windowsille. Pelisarjan kaikki osat lukuun ottamatta joitain lisäosia toimivat myös Mac-käyttöjärjestelmällä. King's Bounty (1990) on New World Computingin peli, josta Heroes of Might and Magic -pelit ovat suurimmaksi osaksi muotoutuneet. Pelistä tehtiin myöhemmin uusi versio PlayStation 2:lle, ja se myytiin nimellä Heroes of Might and Magic: Quest for the Dragon Bone Staff
Eduskuntavaalit 1908

Suomen toiset eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. heinäkuuta 1908 sen jälkeen, kun keisari Nikolai II oli 6. huhtikuuta hajottanut edus­kunnan ennen­aikaisesti. Syy hajottamiseen oli sosiaalidemokraattien eduskunnalle antama ponsi joka koski senaatin kyvyttömyydestä puolustaa Suomen autonomiaa ja parantaa vähänvaraisten asemaa Suomessa joka hyväksyttiin eduskunnassa. Valituista vaalikauden 1908 II kansanedustajista ensikertalaisia olivat muun muassa SDP:n Matti Airola, Evert Eloranta, Hilda Herrala, Anton Huotari, Aura Kiiskinen, Vilho Korhonen, Otto Wille Kuusinen, Yrjö Mäkelin ja Santeri Saarikivi, Maalaisliiton Ivar Lantto, Suomalaisen puolueen Taave Junnila, Nuorsuomalaisten Theodor Homén, Tekla Hultin, Juho Kaskinen, Otto Stenroth, Kaarlo Juho Ståhlberg ja August Tanttu, RKP:n John Hedberg, Vera Hjelt ja Hedvig Sohlberg, sekä KTL:n Matti Helenius-Seppälä ja Antti Kaarne. Ehdolla eivät olleet enää muun muassa SDP:n Emil Perttilä, Jenny Upari ja N. R. af Ursin eikä Maalaisliiton Juhani Leppälä.
Eduskuntavaalit 1909

Suomen kolmannet eduskuntavaalit järjestettiin 1. ja 3. toukokuuta 1909. Keisari Nikolai II oli hajottanut edus­kunnan ja määrännyt uudet vaalit toimitettavaksi sen vuoksi, koska edus­kunnan puhe­mies P. E. Svinhufvud oli valtiopäivien avajais­puheessa huomauttanut Venäjän hallituksen Suomeen kohdistamista laittomista toimen­piteistä. Näissä vaaleissa valituista ensikertalaisia olivat mm. SDP:n Nestori Aronen, Ville Boman, Mimmi Hämäläinen, Anton Kotonen, Eetu Salin, Taneli Typpö ja Ville Vainio, Maalaisliiton Kalle Lohi ja Antti Junes, Suomalaisen puolueen Walter Andersin, Valde Hirvikanta, Mauri Honkajuuri ja Juho Malkamäki, Nuorsuomalaisen puolueen Arthur Castrén, Aleksanteri Fränti, Edvard Hannula, Elias Sinkko ja Onni Talas, sekä RKP:n Rafael Colliander, Jenny af Forselles ja Wilhelm Roos. Ehdolla eivät olleet enää mm. Suomalaisen puolueen Hannes Gebhard, Hedvig Gebhard ja Ernst Palmen. Eduskuntaan palasi mm. Maalaisliiton Santeri Alkio
Rakastunut Shakespeare

Rakastunut Shakespeare on (engl. Shakespeare in Love) yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1998. Se on tarina nuoresta William Shakespearesta, joka kärsii rahanpuutteesta, naisongelmista ja kirjoittamisen lamasta. Jotkut elokuvan hahmoista ja vuoropuhelusta ovat viittauksia Shakespearen teoksiin. Elokuvan on ohjannut John Madden. Pääosassa Shakespearena on Joseph Fiennes ja hänen rakastettunaan Gwyneth Paltrow. Rakastunut Shakespeare oli vuoden 1999 Oscar-gaalan suurin menestyjä. Se sai seitsemän palkintoa, muun muassa paras elokuva, paras naispääosa (Paltrow) ja paras naissivuosa (Judi Dench). Lisäksi elokuva sai useita muita palkintoja, kuten kolme BAFTA:a ja Golden Globea. Rakastunut Shakespeare valittiin British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalle listalle 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Näytelmän Romeo ja Ethel, merirosvon tytär esiintymiskokeessa nuori William Shakespeare (Joseph Fiennes) ihailee uuden näyttelijän, Thomas Kentin, taitoja
Eduskuntavaalit 1910

Suomen neljännet eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. helmikuuta 1910. Keisari Nikolai II oli edellisen vuoden marras­kuussa hajottanut eduskunnan ja määrännyt pidettäväksi uudet vaalit, koska edus­kunta oli suhtautunut torjuvasti Venäjän vaatimiin sotilas­miljooniin eli korvauksiin siitä, ettei Suomessa sovellettu yleistä ase­velvollisuutta. Uusia kansanedustajia olivat muun muassa SDP:n Juho Kautto, Kustaa Kopila, Heikki Kääriäinen, Kullervo Manner ja Emil Saarinen, Maalaisliiton Eero Hatva, Antti Junes, Oskari Lahdensuo, Lauri Kristian Relander ja Filip Saalasti, Suomalaisen puolueen Hugo Rautapää, Nuorsuomalaisen puolueen Matti Kekki ja Tilda Löthman-Koponen, sekä RKP:n Viktor Magnus von Born, Leo Mechelin ja Rabbe Wrede.
Eduskuntavaalit 1911

Eduskuntavaalit 1911 järjestettiin 2.–3. tammikuuta. Venäjän keisari Nikolai II oli hajottanut edus­kunnan ja määrännyt uudet eduskuntavaalit pidettäviksi ennenaikaisesti, koska puhe­mies P. E. Svin­hufvud oli kieltäytynyt esittelemästä edus­kunnalle Venäjän lakiin pohjautuvia esityksiä yhden­vertaisuus­laista ja ase­velvollisuus­korvauksista eli sotilas­miljoonista. Valitut kansanedustajat muodostivat eduskunnan ensimmäisen kokoonpanon, joka istui säännöllisen vaalikauden ajan eli tuolloin kolme vuotta. Kausi päättyi helmikuussa 1914, vaikka jo puoli vuotta aikaisemmin oli järjestetty uudet eduskuntavaalit 1913 elokuussa. Valituista uusia olivat mm. SDP:n Kalle Hakala, Juho Kananen, Taavetti Lapveteläinen, Armas Paasonen, Samuli Tervo ja K. H. Wiik, Suomalaisen puolueen Oskari Herttua, Juho Mannermaa, Leonard Typpö ja Lauri Yrjö-Koskinen, sekä Ruotsalaisten August Tåg
Eduskuntavaalit 1913

Eduskuntavaalit 1913 järjestettiin 1.–2. elokuuta, sillä Venäjän keisari Nikolai II oli hajottanut edus­kunnan ja määrännyt uudet vaalit pidettäviksi. Vaalien äänestysprosentti (51,1) on pienin kaikista eduskuntavaaleista. Ainoan kerran naisista alle puolet (46,7 %) äänesti, ja miestenkin aktiivisuus oli ennätyksellisen heikkoa (55,9 %). Toisen sortokauden vuoksi vaaleilla ei ollut suurta merkitystä, sillä eduskunnan valtaa oli supistettu merkittävästi. Valitut kansanedustajat kokoontuivat ensimmäisen kerran vasta puolen vuoden kuluttua vaaleista, helmikuussa 1914. Pari kuukautta yli säännöllisen ajan (tuolloin kolme vuotta) kestänyt vaalikausi päättyi huhtikuussa 1917, vaikka jo yhdeksän kuukautta aikaisemmin oli järjestetty uudet eduskuntavaalit 1916 heinäkuussa. Valituista kansanedustajista uusia olivat muun muassa SDP:n Vihtori Huhta, Jussi Tolonen ja Jukka Tuomikoski, Maalaisliiton E. Y. Pehkonen, Suomalaisen puolueen Mikko Jaskari, Edvard Kilpeläinen, Antti Tulenheimo ja Paavo Virkkunen, Nuorsuomalaisten Rudolf Holsti ja Heikki Ritavuori sekä Ruotsalaisten Annie Furuhjelm. Eduskunnan jätti vapaaehtoisesti mm
Eduskuntavaalit 1916

Eduskuntavaalit 1916 järjestettiin 1. ja 3. heinäkuuta. Vaalit voitti 103 kansanedustajaa saanut Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP). Kyseessä on ainoa kerta, jolloin yksi puolue on saanut enemmistön eduskuntapaikoista. SDP ei kuitenkaan saanut enemmistöä annetuista äänistä. Valitut kansanedustajat kokoontuivat ensimmäisen kerran vasta yhdeksän kuukauden kuluttua vaaleista, huhtikuussa 1917. Ennenaikaisten, eduskuntavaalien 1917 myötä vaalikausi päättyi jo lokakuussa ja on hieman alle seitsemällä kuukaudella eduskunnan lyhyin. Uusia kansanedustajia olivat mm. SDP:n Olli Hiltunen, Evert Huttunen ja Otto Toivonen, Maalaisliiton Juho Niukkanen, Suomalaisen puolueen Toivo Ikonen ja Elias Tukia, sekä Ruotsalaisten Alexander Frey ja Kristian Åkerblom. Eduskunnan jätti mm. Suomalaisen puolueen J
Eduskuntavaalit 1917

Suomen kahdeksannet eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. lokakuuta 1917. Venäjän väliaikainen hallitus oli antanut määräyksen uusien vaalien toimeenpanosta sen jälkeen, kun vuonna 1916 valittu eduskunta oli säätänyt valtalain. Uudet vaalit oli määrätty manifestissa, jolla Venäjän väliaikainen hallitus oli 31.7.1917 hajottanut edellisen eduskunnan. Helmikuun vallankumous ja eduskunnan hajottaminen johtivat poliittisten puolueiden ryhmittymiseen aiempaa selvemmin oikeistoon ja vasemmistoon. Vaalitaistelu käytiin tilanteessa, jossa Setälän tynkäsenaatti hoiti vain juoksevia asioita. Se ei pystynyt pitämään järjestystä maassa. Lakkoilu ja omavaltaisuudet olivat vaalien ajaksi vain tilapäisesti tauonneet. Vaaleissa porvarilliset puolueet muodostivat yhdessä sosiaalidemokraatteja vastaan suunnatun rintaman, mitä ei ollut aiemmin Suomessa tapahtunut
Eduskuntavaalit 1919

Lauri IngmanKokoomuspuolue Kaarlo CastrénEdistyspuolue Suomen yhdeksännet eduskuntavaalit järjestettiin 1. ja 3. maaliskuuta. Vaalit olivat ensimmäiset itsenäisessä Suomessa järjestetyt. Suomen sisällissodan jälkeen sosiaalidemokraatit olivat jääneet pois eduskuntatyöstä ja eduskunta täten vajaalukuiseksi. Tästä syystä pidettiin tarpeellisena järjestää ennenaikaiset eduskuntavaalit, ja valtionhoitaja Carl Gustaf Emil Mannerheim antoikin määräyksen eduskunnan hajottamisesta ja uusien vaalien järjestämisestä. Muussa tapauksessa seuraavat vaalit olisivat olleet vasta vuoden 1920 heinäkuussa. Vaalit olivat myös osa Ranskan, Englannin ja Yhdysvaltojen asettamia ehtoja Suomen valtion tunnustamiselle. Eduskunnan suurimpana puolueena pysyi Suomen sosialidemokraattinen puolue, joka tosin menetti 12 kansanedustajaa, muun muassa sisällissotaa seuranneesta työväenliikkeen hajaannuksesta johtuen. Eduskuntaan nousi kaksi uutta puoluetta: Kansallinen Edistyspuolue ja Kansallinen Kokoomuspuolue, jotka syntyivät molempien suomalaisten puolueiden hajotessa vuoden 1918 aikana valtiomuotokiistan seurauksena. Monarkiaa kannattaneet kokoomus ja RKP käyttivät vaalikampanjassa tunnusta "Valkoinen Suomi". Puolueet tukeutuivat Carl Gustaf Emil Mannerheimiin toisin kuin Maalaisliitto tai Edistyspuolue, jotka suhtautuivat penseästi Mannerheimin korostamiseen