nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Gramofoni

Gramofoni on äänentallennuksen historian alkuvaiheessa käytetty mekaanisesti ilman sähköistä vahvistusta toimiva levysoitin. Gramofonin patentoi vuonna 1887 Emil Berliner, ja se muistuttaa toimintaperiaatteeltaan Thomas Alva Edisonin 1877 kehittämää fonografia. Laitteiden suurin ero on se, että fonografi käyttää tallennusvälineenä vahasylinteriä, joille saattoi tehdä kotiäänityksiä, ja gramofoni puolestaan valmiita tehdasprässättyjä levykiekkoja eli ns. savikiekkoja. Gramofoni syrjäytti fonografin melko pian. Ensimmäiset markkinoille tulleet gramofonit vuonna 1889 olivat hyvin yksinkertaisia, niitä myytiin rakennussarjoina ja markkinoitiin lasten leluina. Varhaisissa laitteissa käyttäjä joutui jatkuvasti kammesta pyörittämään levylautasta. Ensimmäiset levyt olivat kooltaan 5- ja 7-tuumaisia ja ääniraita oli vain toisella puolella. Myöhemmin levykooksi vakioitui 10 tuumaa eli 25,4 senttiä, jotka pyörivät 78 kierrosta minuutissa. Sähkökäyttöiset, putkivahvistimilla varustetut gramofonit tulivat markkinoille 1920-luvun alkupuolella. Levyt tehtiin puristamalla hienoksi jauhetusta, mustaksi värjätystä kivestä (useimmiten saviliusketta tai kalkkikiveä), jossa sideaineena oli sellakka. Gramofonin levylautasta pyörittää kammella viritettävä jousikoneisto, ja äänen vahvistaa äänirasia, jonka neula on terästä
E. L. Doctorow

Edgar Lawrence Doctorow (6. tammikuuta 1931 New York, Yhdysvallat – 21. heinäkuuta 2015 Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen romaaneissaan yhdistyvät yhteiskuntakritiikki ja historialliset aiheet. Hän oli amerikkalaisen kirjallisuuden postmodernismin keskeisiä tekijöitä. Doctorow’n isä David pyöritti New Yorkissa musiikkiliikettä, ja äiti Rose oli pianisti. Perhe oli juutalainen. Jo yhdeksänvuotiaana nuori Edgar ilmoitti ryhtyvänsä kirjailijaksi. Hän opiskeli Kenyon Collegessa Ohiossa ja Columbian yliopistossa, mutta keskeytti opintonsa tohtorinopintojen aikana. Asepalveluksensa hän suoritti Yhdysvaltojen Saksan liittotasavaltaan sijoitetuissa joukoissa 1954–1955. Hän löysi työpaikan kustannustoimittajana ja toimi samalla luennoitsijana useissa yliopistoissa. Kustannustoimittajan työssään hän sai idean ryhtyä kirjoittamaan omaa lännenfilmiä, joka purkaisi genren kuluneita asetelmia
Layer Cake – diilerin käsikirja

Layer Cake – diilerin käsikirja (joskus kirjoitettu myös L4YER CAKE) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Matthew Vaughnin ohjaama brittiläinen gangsterijännityselokuva. Elokuva perustuu J. J. Connollyn samannimiseen romaaniin. Elokuvassa näyttelee pääosassa Daniel Craig. Layer Cake on saanut metacritic.com-sivustolla pisteet 73 ja käyttäjien keskimääräisen arvosanan 8.4. Layer Cake on saanut Rotten Tomatoes -sivustolla tomatometer-arvosanan 80% ja käyttäjien keskimääräisen arvosanan 84%.
Kellogg–Briand-sopimus

Kellogg–Briand-sopimuksella kiellettiin sodankäynti politiikan välineenä. Sopimuksen allekirjoitti yhteensä 65 valtiota 27. elokuuta 1928. Sopimus nimettiin Yhdysvaltain ja Ranskan silloisten ulkoasiainministerien Frank Kelloggin ja Aristide Briandin mukaan. Briandin alkuperäinen suunnitelma oli solmia Yhdysvaltain ja Ranskan välinen kahdenkeskinen sopimus, mutta Kelloggin ehdotuksesta asiakirjasta tehtiinkin kattavampi. Sopimuksen rauhanomaisia tarkoitusperiä kuitenkin heikensi huomattavasti se, ettei siinä määritelty mitään rangaistusta sopimuksen rikkomisesta. Esimerkiksi Japani hyökkäsi Kiinaan kolme vuotta sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen. Sopimus ei pystynyt pysäyttämään sotia. Lisäksi sen sivuvaikutuksena valtiot eivät enää julistaneet sotia, vaan hyökkäsivät ilman sodanjulistusta. Näin tapahtui Japanin hyökkäys Mantšuriaan 1931, Italian Abessinian valloitus, Espanjan sisällissota, Neuvostoliiton hyökkäys Suomeen 1939 ja Saksan hyökkäys Puolaan 1939. Sopimuksella oli tärkeä oikeudellinen merkitys Nürnbergin ja Tokion oikeudenkäynneissä, joissa molemmissa tuomittiin rikoksista rauhaa vastaan. Sopimuksen vaikutuksia on tutkittu Yalen yliopistossa
Jaropolk II

Jaropolk II (ven. Ярополк II Владимирович) (n. 1082 Tšernigov – 18. helmikuuta 1139) oli Kiovan Rusin ruhtinas vuosina 1132–1139. Hän oli Vladimir Monomahin ja tämän ensimmäisen puolison Gytha of Wessexin toiseksi nuorin poika. Hänellä oli kuusi täysisisarusta ja kuusi sisaruspuolta. Hänen veljiään olivat Mstislav I Suuri, Isjaslav Vladimirovitš Kurskin ruhtinas, Svjatoslav Vladimirovitš Smolenskin ja Perejaslavin ruhtinas, Vjatseslav I sekä velipuoli Juri Dolgoruki. Vuonna 1103 hän osallistui sotaretkeen polovtsialaisia ​​vastaan. Hänen isänsä Vladimir Monomah, josta tuli Kiovan suuriruhtinas vuonna 1113, teki Jaropolkista Perejaslavin ruhtinaan vuonna 1114 kolmanneksi vanhimman poikansa Svjatoslavin kuoleman jälkeen. Perejaslavin ruhtinaana Jaropolk osallistui lukuisiin sotaretkiin polovtsialaisia ​​vastaan. Vuonna 1116 hän marssi yhdessä isänsä joukkojen kanssa Minskin ruhtinas Glebia vastaan. Aikakirjat kertovat, että hän johti Drutskin kaupungin koko väestön eteläisille Perejaslavin maille
Erasmus-ohjelma

Erasmus+ (Erasmus Plus, engl. European Region Action Scheme for the Mobility of University Students) on Euroopan unionin vaihto-opiskelijaohjelma, joka on perustettu vuonna 1987 nimellä Erasmus-ohjelma. Vuonna 2014 alkoi ohjelman kausi nimellä Erasmus Plus. Sitä edellinen kausi oli Elinikäisen oppimisen ohjelma vuosille 2007–2013. Erasmus-ohjelma oli aiemmin (vuoteen 1999) osa Sokrates-ohjelmaa. Vuosina 2014–2027 ohjelman tunnus on Erasmus Plus (Erasmus+). Sen kokonaisbudjetti on 14,7 miljardia euroa. Edellisistä kausista poiketen Erasmus kattaa kaikki vaihdon muodot, esimerkiksi koululaisvaihdon, urheilijavaihdon, harjoittelun ja aikuisten elinikäisen oppimisen vaihdon. Opiskelijalle Erasmus+ antaa tilaisuuden osallistua opiskelijavaihtoon ulkomaisessa korkeakoulussa ja Erasmus-harjoitteluun ohjelmaan osallistuvan maan yrityksessä tai organisaatiossa. Kaikkien alojen tutkinto-opiskelijat voivat osallistua Erasmus-apurahalla tuettuun 2–12 kuukauden opiskeluvaihto- tai harjoittelujaksoon EU:n jäsenvaltioissa, ETA-maissa (Islanti, Norja ja Liechtenstein) ja Turkissa. Erasmus+ -ohjelma yleissivistävälle koulutukselle tukee eurooppalaisten koulujen ja päiväkotien yhteistyötä ja niiden välistä oppilas- ja henkilöstövaihtoa. Opetushenkilökunta voi esimerkiksi kehittää ammattitaitoaan ja koulun tai päiväkodin valmiuksia eurooppalaiseen täydennyskoulutushankkeen avulla
Kuusi ajatteluhattua

Kuusi ajatteluhattua tai ajattelun kuusi hattua on Edward de Bonon kehittämä ajattelun ja keskustelun apuväline. Hattuja käytetään yleensä ryhmätyössä, mutta sitä voi käyttää myös yksistään. Ajattelun hatut voisi suomalaisittain kääntää myös mietintämyssyiksi. Useiden tutkimusten mukaanlähde? olemmeselvennä huonoja tekemään yhteistyötä ryhmissä. Länsimaista ajattelua hallitsee myös usein analyysi, tuomioselvennä ja argumentointi, jotka usein vaikeuttavat juuri luovaa ajattelua ideointivaiheessa. Hattutekniikan kehittäjän lääketieteen tohtori Edward de Bonon mukaan ongelma ajattelussa on sekavuus, koska yritämme ajatella liikaa kerralla. Tunteet, informaatio, logiikka, toiveet ja luovuus ovat kaikki mielessämme samanaikaisesti. Hattutekniikan avulla ryhmä keskittyy yhteen asiaan kerrallaan. Hattutekniikan ideana on katsoa ongelmaa eri näkökulmista ja samalla ottaa eri rooleja. Kenelläkään ei siis ole vain yhtä tapaa ajatella/hattua, vaan rooli ja ajattelutapa valitaan tilanteen mukaan. Roolissa ollessaan ihminen sanoo mielipiteensä helpommin kuin omana itsenään. Rinnakkaisessa ajattelussa koko ryhmä käyttää aina samaa ajattelutapaa yhtä aikaa
Itä-Karjalan partisaanitaistelut 1942

11. heinäkuuta – 18. elokuuta 1942 Tjasajoki, Jolmajärvi Yritys tuhota suomalaisten komentopaikkoja rintaman takana Tuhoamisretken epäonnistuminen ja 1. Partisaaniprikaatin tuhoutuminen Suomi Neuvostoliitto eversti Mäkiniemi majuri Grigorjev 1 komppania4 joukkuetta1 pataljoona 638 119 518 Itä-Karjalan partisaanitaistelut olivat heinä-elokuussa 1942 käytyjä suomalaisten sotilaiden ja majuri Grigorjevin komentaman Neuvostoliiton 1. partisaaniprikaatin eli Puutoisten sissiprikaatin välisiä kahakoita Itä-Karjalassa Ontajärven ja Seesjärven välisellä kannaksella ja Tumbajoen sekä Sidrajoen varrella. Partisaaniprikaatin muodostivat 1941 Itä-Karjalasta evakuoidut miehet ja naiset, joiden joukoissa oli runsaasti vakaumuksellisia kommunisteja ja komsomoleja. Prikaati oli koulutettu Puutoisissa ja sen vahvuus oli silloin noin 900 henkeä. Prikaati siirrettiin 10. kesäkuuta 1942 Sekeeseen varustettavaksi tulevaa retkeä varten. Tehtävän se sai 13. kesäkuuta. Sen oli määrä hyökätä 638 partisaanin voimin Kontupohjaan ja Porajärvelle tuhotakseen armeijakuntien esikunnat ja varastot
Luettelo One Piecen mangaluvuista

Tämä on luettelo One Piece -mangasarjan kirjoista ja luvuista. Luettelossa mainitaan sekä Suomen, Japanin, että Yhdysvaltain julkaisut. One Pieceä julkaistaan Japanissa Weekly Shonen Jump -lehdessä, jossa se ilmestyy viikoittain. Piirtäjä Eiichiro Odan tahti on noin 45-48 lukua vuodessa. Kolmen tai neljän kuukauden päästä Shonen Jumpissa ilmestymisestä 9-11 lukua painetaan kirjaksi ja yksi kirja sisältää noin 200 sivua. Suomessa kirjat julkaistiin alun perin kuukauden välein, mutta julkaisujen saavuttaessa japanilaista tahtia siirryttiin julkaisemaan kirjoja kahden kuukauden välein. Kirjojen ja lukujen suomalaiset nimet sekä kirjojen kansikuvat ovat Sangatsu Mangan julkaisemista suomalaisista painoksista. Vuonna 2009 aloitettiin sarjan alkupään kirjojen uudelleenjulkaiseminen. Sangatsu Manga julkaisi suomenkielisen One Piecen kirjan 102 huhtikuussa 2023. Tämän jälkeen julkaisu on ollut tauolla. Kansainvälistä julkaisua tapahtuu säännöllisesti. Kolmikko saa kuitenkin muuta ajateltavaa, kun he huomaavat sotkeutuneensa pahamaineisen merirosvon, kapteeni Kuron, kieroon juoneen! Namin ankara sairaus vetää matkalaisten ilmeet vakaviksi, ja apua on saatava pian
Stora Enson Imatran tehtaat

Stora Enson Imatran tehtaat käsittää kaksi tuotantoyksikköä: Kaukopään tehtaat ja Tainionkosken tehtaat. Lisäksi Stora Ensolla on Imatralla tutkimuskeskus Tainionkoskessa sijaitsevassa saaressa vanhoissa Tornatorin rakennuksissa. Aiemmin tehtaisiin kuului myös Imatrankosken tehdas. Imatran tehtaat ovat Stora Enson suurin tehdas, yksi maailman suurimmista kuluttajakartonkitehtaista, Suomen suurin kartongintuottaja ja eräs Euroopan suurimmista metsäteollisuusintegraateista. 90 % tehtaan tuotteista menee vientiin. Tehtaat työllistävät noin 1 300 henkilöä. Sellutehdas valmistui Kaukopäähän vuonna 1935. Tehdasrakennus edusti aikansa huippuarkkitehtuuria. Kartonkitehdas rakennettiin korvaamaan luovutetulle alueelle jääneitä Enson tehtaita vuonna 1950. Ensimmäinen kartonkikone KA1 on edelleen käytössä – tosin moneen kertaan uusittuna. 1960-luvulla Tornatorin vanha tehdas Tainionkoskella lopetettiin ja sitä korvaamaan rakennettiin Tainionkoskelle sellu- ja paperitehtaat. Vanhoissa Tornatorin tiloissa Tainionkosken saaressa toimii nykyään Stora-Enson tutkimuskeskus
Busiris

Busiris (m.kreik. Βούσιρις, Būsiris tai Bousiris, lat. Busiris) eli Per-Usir (egypt. 𓉐𓏤𓍟𓁻𓀭, Pr-Wsjr, ”Osiriksen talo”) voi viitata seuraaviin:
Täydellinen sotilas

Täydellinen sotilas (engl. Universal Soldier) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Roland Emmerich ja sen pääosissa ovat Jean-Claude Van Damme ja Dolph Lundgren. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 27. marraskuuta 1992. Elokuva kertoo kahdesta valiosotilaasta, Luc Deverauxista ja Andrew Scottista. He kuuluvat salaiseen, sotilaalliseen valiojoukkoon, joka tunnetaan nimellä ”Täydelliset sotilaat”. Sotilaita on muokattu geneettisesti erittäin kestäviksi ja voimakkaiksi, minkä lisäksi heidän muistinsa on pyyhitty. Erään tehtävän aikana monien vuosien takaiset tapahtumat kuitenkin muistuvat sotilaiden mieleen. Tämä kaivaa vanhat kaunat pinnalle eikä Deverauxin ja Scottin yhteenotolta voida välttyä. Elokuva kuvattiin pääosin eri puolilla Arizonan osavaltiota, kuten Ashforkissa, Chloridessa, Clarkdalessa, Cottonwoodissa, Kingmanissa, Prescottissa ja Sedonassa.
Stereografinen projektio

Stereografinen projektio on geometrinen kuvaus, joka kuvaa koko pallopinnan tasolle yhtä pistettä lukuun ottamatta. Tällöin pallopinnalta valitaan yksi kiinteä piste projektiopisteeksi, ja jokaista muuta pallopinnan pistettä vastaa se piste, jossa tämän projektiopisteen ja annetun pisteen kautta kulkeva suora leikkaa tason. Tämä kuvaus on määritelty kaikissa pallonpinnan pisteissä paitsi projektiopisteessä. Funktio on määrittelyjoukossaan sileä ja bijektio. Se on myös konforminen, koska siinä kulmat pysyvät alkuperäisen suuruisina. Toisaalta se ei kuvaa tarkasti pinta-alaa, varsinkaan projektiopisteen lähellä. Intuitiivisesti stereo­grafinen funktio on siis tapa kuvata pallopinta tasolle, mitä tosin ei mitenkään voida tehdä niin, että kaikkien pallopinnan alueiden muodot ja koot säilyisivät. Koska pallopinta ja taso esiintyvät monilla matematiikan aloilla, on stereo­grafisella projektiollakin monia erilaisia sovelluksia: sitä käytetään kompleksianalyysissä, karttaprojektiona, geologiassa ja valokuvauksessa. Käytännössä stereo­grafinen projektio voidaan toteuttaa tietokoneella tai käsin erityisellä tavalla ruudutetulla paperilla, jota sanotaan stereo­grafiseksi verkoksi, lyhemmin stereoverkoksi tai Wulffin verkoksi. Stereografisen funktion tunsivat ainakin jo Hipparkhos ja Ptolemaios, mutta mahdollisesti se tunnettiin Egyptissä jo ennen heitä. Sitä nimitettiin alkujaan planisfääriprojektioksi. Ptolemaioksen teos Planisphaerium on vanhin säilynyt kirjallinen lähde, jossa sitä kuvataan
Mikromaksu

Mikromaksu tarkoittaa pientä rahallista korvausta jostain palvelusta. Mikromaksuja käytetään useimmiten verkon välityksellä, kuten erilaisissa verkkopalveluissa ja videopeleissä; etenkin pelien yhteydessä puhutaan mikromaksuihin perustuvasta ansaintamallista mikrotransaktioina. Mikromaksulla voi esimerkiksi ostaa musiikkikappaleen internetistä ladattavaksi omalle koneelle tai hankkia verkkopelin hahmolle uusia vaatteita. Mikromaksuja on toteutettu pääasiassa kahdella tavalla, joista käytetään termejä "open loop" ja "closed loop". Open loop -maksut perustuvat siihen, että käyttäjällä on yksi tili, kuten pankkitili tai luottokortti, jolla maksuja suoritetaan. Closed loop -järjestelmä perustuu siihen, että asiakas maksaa etukäteen palvelussa olevalle tililleen summan (esim. luottokortillaan), ja voi sitten käyttää näitä varoja mikromaksuihin. Closed loop vertautuu esim. reaalimaailman lahjakortteihin. Useita mikromaksujärjestelmiä kehitettiin 1990-luvulla, mutta mikromaksut eivät vielä tällöin menestyneet. Kuluttajat eivät suostuneet maksamaan edes senttejä hyödykkeistä, jos niitä oli aiemmin saanut ilmaiseksi, kuten lehtiartikkeleista. Etenkin aluksi kaavailluissa open loop -järjestelmissä siirtomaksut muodostuivat esteeksi
Kristuksen kirkko (temppelin paikka)

The Church of Christ (Temple Lot) (Kristuksen kirkko (Temppelin paikka)) on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista uskonnollisista yhteisöistä. Muiden liikkeeseen kuuluvien kirkkojen ja yhteisöjen tavoin The Church of Christ (Temple Lot) pitää profeetta Joseph Smithiä perustajanaan. Se tunnustaa myös Mormonin kirjan Jumalan henkäyttämäksi ja ohjeelliseksi kirjoitukseksi. The Church of Christ (Temple Lot) katsoo edustavansa aitoa ja alkuperäistä, turmeltumatonta mormonismia, sitä vastoin Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko eli MAP-kirkko (suurin mormonistisista yhteisöistä) on sen mukaan langennut pois alkuperäisestä opista ja kirkon järjestyksestä. The Church of Christ (Temple Lot) pitää päämajaansa Independencessä, Missourissa. Kirkko on saanut erikoislaatuisen nimensä siitä, että se on hankkinut omistukseensa tontin, jolle Joseph Smithin aikoinaan saaman ilmoituksen mukaan tulisi pystyttää temppeli Jumalalle ja Karitsalle ennen Jeesuksen Kristuksen toista tulemista. The Church of Christ (Temple Lot) katsoo olevansa tämän pyhän paikan suojelija ja varjelija. Se näkee myös tehtäväkseen lopunajallisen temppelin rakentamisen ennen Kristuksen toista tulemista ja tuhatvuotisen valtakunnan saapumista. Puhekielessä kirkon jäseniä on kutsuttu myös hedrickiläisiksi sen ensimmäisen johtajan Granville Hedrickin mukaan. Kirkkoon kuuluu nykyään noin 5 000 jäsentä eri maissa. The Church of Christ (Temple Lot) kuuluu niihin myöhempien aikojen pyhien liikkeen yhteisöihin, jotka erkanivat liikkeen pääuomasta profeetta Joseph Smithin murhan jälkeen 27. kesäkuuta 1844
Rautia

Rautia oli suomalainen Keskon omistama rautakauppaketju, jolla oli myymälöitä noin sadalla paikkakunnalla Suomessa. Eteläisin myymälä sijaitsi Tammisaaressa ja pohjoisin Ivalossa. Kesko luopui Rautia-tuotemerkistä keväällä 2017, jolloin myymälät siirtyivät K-Rauta-brändin alle. Rautia-ketju syntyi Suomeen vuonna 1969 muissa Pohjoismaissa toimineen Jernia-ketjun jatkeena. Siihen liittyivät Suomessa monet yksityiset rautakaupat kuten vaasalainen Oy C.J. Hartman Ab, turkulainen Ingman, pohjoissuomalainen Rauta-Kemppainen Oy, Keski-Suomen Rauta, porilainen Aug. Lipsanen, Pohjanmaa Oy, parinkymmenen myymälän Rake Oy, Rautasavo, Starckjohann, Stockmann, Oy Julius Tallberg Ab ja Teräs Oy sekä muita paikallisia rautakauppoja. Ketjun keskusliikkeenä toimi vuonna 1918 perustettu Rautakonttori Oy. Vuonna 1977 Rautia-ketjun markkinaosuus Suomen rautatavarakaupasta oli 56 yrityksen ja 263 toimipisteen myötä noin kolmannes, muina kilpailijoina E-liikkeen OTK, Kesko ja SOK. Rautian keskusliikkeen Rautakonttori Oy:n enemmistöomistajaksi tuli 1980-luvulla Starckjohann-Telko Oy ostettuaan Raken ja C. J
Herman Hurmevaara

Herman Hurmevaara (vuoteen 1906 Pietikäinen, 19. helmikuuta 1886 Kiuruvesi – 16. helmikuuta 1938 Petroskoi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1919. Sisällissodan jälkeen Hurmevaara pakeni Neuvosto-Venäjän kautta Ruotsiin, jossa hän työskenteli muun muassa SKP:n Tukholman toimistossa ja Karjalan ASNT:n kaupallisena edustajana. Vuonna 1930 Hurmevaara karkotettiin Neuvostoliittoon. Hänet teloitettiin Stalinin vainoissa. Kiuruveden Kalliokylässä syntyneen Herman Hurmevaaran vanhemmat olivat tilallinen Abram Vilhelm Pietikäinen (1837-1889) ja Saara Kokkonen (1846-1914). Kansakoulun käytyään hän työskenteli muurarina Oulussa 1900-1902 ja Helsingissä vuodesta 1902 lähtien. Suurlakon aikana Hurmevaara kuului rautatieasemaa valvoneeseen Helsingin punakaartin komppaniaan. Vuosina 1906-1909 hän työskenteli sosialidemorkaattisen puolueen kiertävänä puhujana ja vuodesta 1910 lähtien Uudenmaan sosialidemokraattisen piirin piirisihteerinä ja taloudenhoitajana. Hurmevaara oli myös Helsingin sosialidemokraattisen kunnallistoimikunnan jäsen. Helmikuun vallankumouksen jälkeen kesällä 1917 eduskunnan pankkivaltuusto valitsi Hurmevaaran Suomen Pankin tilintarkastajan varamieheksi
Kissat (alaheimo)

Kissat (alaheimo) Wikispeciesissä Kissat (alaheimo) Commonsissa Kissat (Felinae) on kissaeläinten (Felidae) heimon alaheimo. Useimmat alaheimoon kuuluvista lajeista ovat pieniä tai keskikokoisia kissaeläimiä, mutta lajeissa on myös suurempia kuten puuma ja gepardi.
Universumien tomu

Universumien tomu (engl. His Dark Materials) on englantilaisen Philip Pullmanin kirjoittama kolmiosainen fantasiakirjasarja. Kirjat kertovat kahden nuoren, Lyra Belacquan ja Will Parryn, seikkailuista rinnakkaisissa maailmankaikkeuksissa. Trilogiaan kuuluvat kirjat Kultainen kompassi (1995), Salaperäinen veitsi (1997) ja Maaginen kaukoputki (2000). Myöhemmin Pullman on kirjoittanut kaksi Universumien tomu -sarjaan liittyvää novellia, jotka on julkaistu pieninä kirjasina erilaisten kirjojen maailmaa valottavien lisäaineistojen kera. Lisäksi Pullman on jo usean vuoden ajan työstänyt samaan maailmaan sijoittuvaa uutta romaania, jonka työnimi on The Book of Dust (suom. Tomun kirja). Universumien tomun ensimmäiseen kirjaan perustuva New Line Cineman tuottama elokuva Kultainen kompassi sai ensi-iltansa joulukuussa 2007, mutta trilogian jälkimmäisistä osista ei näillä näkymin olla tekemässä elokuvia. Universumien tomun englanninkielinen alkuperäisnimi His Dark Materials on laina John Miltonin Kadotetun paratiisin toisesta kirjasta. Kyseisessä kohdassa Saatana katsoo hornankuiluun, jossa kuohuvat raaka-aineet jotka jäivät yli, kun Jumala loi maailmaa: »The womb of nature and perhaps her grave, Of neither sea, nor shore, nor air, nor fire,But all these in their pregnant causes mixedConfusedly, and which thus must ever fight,Unless the almighty maker them ordain His dark materials to create more worlds» »mi luonnon kehto on, kenties myös hauta; miss' ilmaa, tulta, merta ei, ei maata,vaan kunkin niiden perusaineksetsekaisin velloin, riehuin ikuisesti,Jos Kaikkivaltias ei niitä kerää Ja maailmoita uusia luo niistä»(suom. Yrjö Jylhä) Trilogia alkaa kyseisellä Milton-lainauksella Kultaisen kompassin alkusivuilla. Nimen voidaan katsoa viittaavan tarinassa keskeisessä osassa olevaan arvoitukselliseen Tomuun, jonka Pullman yhdistää myös pimeään aineeseen (engl
James Salter

James Salter (alun perin James Arnold Horowitz; 10. kesäkuuta 1925 Passaic, New Jersey – 19. kesäkuuta 2015 Sag Harbor, New York) oli yhdysvaltalainen romaani- ja novellikirjailija. Salter lähti West Pointiin vuonna 1942, valmistui 1945 ja palveli 12 vuoden ajan Yhdysvaltain ilmavoimissa. Hän oli Korean sodan veteraani. Ensimmäinen romaani The Hunters julkaistiin vuonna 1956, ja siitä on tehty myös Robert Mitchumin tähdittämä elokuva. Salterin muihin tunnettuihin teoksiin kuuluu novellikokoelma Dusk and Other Stories, jolla kirjailija voitti vuonna 1989 PEN/Faulkner-palkinnon. Hänet valittiin Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan vuonna 2000.
Saapasjalkakissa

Saapasjalkakissa on klassinen satu puhuvasta kissasta, joka auttaa myllärin poikaa. Saman tyylisiä kansansatuja tunnetaan satoina versioina eri puolilta Eurooppaa. Tunnetuin on Charles Perraultin vuonna 1697 kirjaama versio Hanhiemon tarinoissa, mutta jo ennen Perraultia sen ehti julkaista Giovanni Francesco Straparola vuonna 1555 kirjassaan Le piacevoli notti (Leikkisät yöt). Myös Grimmin veljekset merkitsivät yhden version muistiin. Satua ei kuitenkaan ollut vuoden 1857 painoksessa, joten se puuttuu uusimmasta Grimmin satujen suomennoksesta. Aiheesta on tehty ainakin yksitoista elokuvasovitusta ja ooppera (César Cui, 1913), Nintendo-peli vuonna 1990 ja Crash Test Dummiesin albumi vuonna 2003. Saapasjalkakissan hahmo esiintyy myös Shrek-elokuvissa, ja niiden spinoff-elokuvassa. Japanilaisen Toei Animationin maskotti on Saapasjalkakissa studion elokuvasta Nagagutsu wo haita neko (1969).
Suomisen perhe (elokuva)

Suomisen perhe (Familjen Suominen) on Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1941. Nimimerkki Tuttu Pariston luoma viisihenkinen helsinkiläinen porvarisperhe kotiapulaisineen oli tullut tutuksi jo radion kuunnelmista. Suomisen perhe ajoittuu kevääseen ja kesään 1940. Elokuva sai neljä jatko-osaa 1940-luvulla ja aiheeseen palattiin vielä vuonna 1959. Suomisen perhe esittelee aikansa perheihanteen, johon kuitenkin kohdistuu vakava uhka. Perheen isä sekaantuu osakekeinotteluun ja vaarantaa perinteiset perhearvot. Ajatus Suomisen perheen elokuvasovituksesta oli peräisin kuunnelmasarjan kirjoittajaparilta Elsa Soinilta ja Seere Salmiselta. Ohjaaja Toivo Särkkä muokkasi alkuperäiskäsikirjoituksen kuvausasuun. Radiossa Suomisten poikaa Ollia oli esittänyt 33-vuotias Arvo Kuusla ja tytärtä Pipsaa hänen 36-vuotias puolisonsa Irja Kuusla. Elokuvaan Irja Kuuslan tilalle kiinnitettiin 10-vuotias Maire Suvanto, joka löytyi sanomalehdissä kesäkuussa 1940 julkaistun ilmoituksen perusteella kuten myös Ollin osaan 13-vuotias Lasse Pöysti, jonka oma aktiivisuus tarjokkaana ratkaisi asian lopullisesti. Ollin osaan oli ollut kaikkiaan lähes 250 tarjokasta. Talvisota on juuri päättynyt, ja kevät 1940 koittaa