nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Ruutukaava

Ruutukaava eli ruutuasemakaava (vanha nimitys suuntaisjärjestelmä) tarkoittaa kaavoituksessa eli kaupunkisuunnittelussa asemakaavaa, jossa kadut leikkaavat toisiaan suorassa kulmassa muodostaen näin ollen ruudukon. Ruutuasemakaavassa katuverkko on suorakulmainen ja korttelit suorakaiteen tai neliön muotoisia. Ruutuasemakaava on hyvin vanha keksintö – vanhimmat ruutukaavan mukaan suunnitellut kaupungit rakennettiin jo 2500 eaa. Suorakulmaisen ruutukaavan mukaisia kaupunkien jäänteitä on löydetty muun muassa Egyptistä ja Indus-kulttuurin alueelta nykyisestä Pakistanista. Antiikin aikana kaupunkisuunnittelu kehittyi pisimmälle Kreikassa. Ennen persialais­sotia kreikkalaiset kaupungit olivat epä­säännöllisiä ja kasvaneet vähitellen ilman yhtenäistä suunnitelmaa, mutta sotien aikana ja niiden jälkeen muutamat hävitetyt kaupungit jälleen­rakennettiin säännöllisen ruutu­kaavan mukaisesti. Kreikkalaisen ruutukaavan parhaana esimerkkinä pidetään Hippodamoksen vuonna 494 eaa. suunnittelemaa Miletoksen asemakaavaa. Roomalaiset omaksuivat kaupunkisuunnittelun periaatteet kreikkalaisilta ja yhdistivät niihin oman käytännöllisyytensä, joka näkyi ennen kaikkea vesi- ja viemäröintijärjestelmien suunnittelussa. Eri puolille valtakuntaa perustetut roomalaiset sotilasleirit, castrat, olivat pohjana useille eurooppalaisille kaupungeille ja levittivät ruutukaavaa edelleen. Euroopan keskiaikaiset kaupungit olivat yleensä epäsäännöllisesti rakennettuja. Ruutukaavan idea säilyi kuitenkin (antiikin muun tiedon mukana) luostarilaitoksen piirissä
Mancs

Mancs (suom. Tassu; 1994 – 22. lokakuuta 2006) oli pelastuskoirana tunnetuksi tullut saksanpaimenkoira. Sen varsinainen asuinmaa oli Unkari, ja koiran omisti László Lehóczki. Mancsilla oli tärkeä rooli mm. Intiassa ja El Salvadorissa vuonna 2001 sattuneiden maanjäristysten pelastustöissä. Vuonna 1999 se tuli tunnetuksi pelastettuaan 3-vuotiaan tytön, joka oli viettänyt 82 tuntia loukussa İzmitin voimakkaan maanjäristyksen jäljiltä. Mancs menehtyi keuhkokuumeeseen vuonna 2006. Sen kunniaksi on pystytetty patsas Miskolcin keskustaan.
Léon Gambetta

Léon Michel Gambetta (2. huhtikuuta 1838 Cahors – 31. joulukuuta 1882 Ville-d’Avray) oli ranskalainen valtiomies ja eräs kolmannen tasavallan alkuaikojen keskeisimpiä poliitikkoja. Hän kuului maltillisten tasavaltalaisten johtajiin ja sai puheillaan ja kirjoituksillaan houkuteltua paljon kannattajia tämän suuntauksen taakse. Gambetta vaikutti Ranskan julistamiseen tasavallaksi ja oli johtamassa puolustustoimia Ranskan–Saksan sodan aikana syksyllä 1870. Hän toimi lyhyesti Ranskan pääministerinä marraskuusta 1881 tammikuuhun 1882, mutta hänet muistetaan pääasiassa saavutuksistaan oppositiopoliitikkona ja toiminnastaan sodan aikana. Gambettan isä oli Italian Genovasta lähtöisin ollut maustekauppias, joka oli asettunut Ranskan Cahorsiin. Gambettan äiti oli Gascognen alueelta Ranskasta. Koulussa lahjakkaaksi osoittautunut Gambetta meni opiskelemaan Pariisiin ja valmistui lakimieheksi vuonna 1860. Ulospäinsuuntautuneena hän oli suosittu opiskelutoveriensa keskuudessa ja kirjoitteli nuorena muun muassa Revue politique et littéraire -lehteen, mutta hänen uransa asianajajana oli pitkään vaatimaton. Gambetta kohosi kansalliseen maineeseen vuonna 1868 paljon julkisuutta saaneen oikeudenkäynnin, niin sanotun Baudinin jutun yhteydessä. Napoleon III:n vuoden 1851 vallankaappausta vastustaessaan surmansa saanut kansanedustaja Jean-Baptiste Baudin oli muodostunut toista keisarikuntaa vastustavien tasavaltalaisten marttyyrihahmoksi
Maria Tschetschulin

Maria Tschetschulin (myös Marie; 31. heinäkuuta 1852 Helsinki – 19. syyskuuta 1917 Helsinki) oli Suomen ja Pohjoismaiden ensimmäinen ylioppilastutkinnon suorittanut nainen. Hän suoritti sen vuonna 1870. Maria Tschetschulin syntyi kesällä 1852 helsinkiläiseen kauppiasperheeseen. Hänen venäläissukuinen isänsä, kauppaneuvos Feodor Tschetschulin omisti höyrylaivoja ja menestyi kauppiaana kohtalaisesti. Maria Tschetschulinin äiti Hilda (o.s. Eckstein) oli ruotsalaista syntyperää, ja hänenkin suvussaan oli harrastettu kaupankäyntiä. Perheeseen kuului myös kolme nuorempaa sisarta: Mélanie, Agnes ja Eugénie. Maria Tschetschulin pääsi perheen varakkuuden vuoksi opiskelemaan ja haki Helsingin yliopiston kanslerilta sukupuolensa vuoksi erikoislupaa suorittaa ylioppilastutkinto. Hän sai luvan ja suoritti tutkinnon toukokuussa 1870, ensimmäisenä naisena Pohjoismaissa
Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvosto

Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvosto (engl. Economic and Social Council, ECOSOC, ransk. le Conseil économique et social des Nations unies, CÉSNU) ) on YK:n toimielin, joka tukee yleiskokousta edistämällä kansainvälistä taloudellista ja sosiaalista yhteistyötä sekä kehitystä. Neuvostoon kuuluu 54 jäsentä, jotka valitaan yleiskokouksessa kolmivuotiskaudeksi. Kaikki jäsenmaat voivat asettua ehdolle, mutta käytännössä kehitysmaita ei yleensä ECOSOCiin valita. Puheenjohtajakausi kestää vuoden kerrallaan, ja tehtävään on ollut tapana valita joku pienistä tai keskikokoisista maista. Joka maalla on yksi ääni, ja päätökset tehdään enemmistöpäätöksinä läsnäolijoiden kesken. Vuonna 2004 neuvoston puheenjohtajana toimi suomalainen suurlähettiläs Marjatta Rasi. ECOSOC perustettiin vuonna 1945, ja aluksi siihen kuului 18 maata. Vuodesta 1965 jäseniä on ollut 21 ja vuodesta 1971 alkaen 54. ECOSOC kokoontuu vuosittain heinäkuussa neljän viikon mittaiseen kokoukseen. Vuodesta 1998 alkaen on pidetty huhtikuussa lisäkokous, johon osallistuu myös Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ja Maailmanpankin johtoa
Lumikki

Lumikki (saks. Schneewittchen) on saksalainen kansansatu, joka kertoo iholtaan lumenvalkeasta neidosta, pahasta äidistä tai äitipuolesta, seitsemästä kääpiöstä sekä prinssistä. Sadun nykyisin tunnetuimman version julkaisivat Grimmin veljekset vuoden 1857 satukokoelmassaan. Walt Disney sovitti ”Lumikin” suosituksi kokoillan animaatioelokuvaksi Lumikki ja seitsemän kääpiötä vuonna 1937. ”Lumikki”-satua kerrottiin erilaisina muunnelmina Euroopan lisäksi muuallakin maailmassa. Samankaltainen kansansatu julkaistiin nimellä ”Nuori orja” Giambattista Basilen kokoelmassa 1634–1636 ja nimellä ”Richilde” Johann Karl August Musäusin kokoelmassa 1782–1786. Kaikkiaan ”Lumikista” on tunnistetty yli 400 muunnelmaa, jotka eroavat toisistaan muun muassa siinä, miten Lumikki yritetään surmata, ja siinä, ovatko hänen ystävänsä metsässä kääpiöitä vai joitain muita hahmoja, kuten eläimiä, vanhoja naisia tai varkaita. Ennen 1800-luvun alkua julkaistuissa versioissa Lumikin surmaaja on hänen oikea äitinsä eikä äitipuolensa, ja myös hänen isänsä rooli on suurempi. ”Lumikista” on julkaistu paljon myös nykyaikaan sijoittuvia mukaelmia. Neil Gaiman on kirjoittanut aiheesta novellin ”Lumesta, lasista ja omenoista”. Grimmin veljesten versiossa lapse­ton kuningatar istuu talvi­päivänä ompelemassa linnan eeben­puulla kehystetyn ikkunan ääres­sä. Hän pistää itseään sormeen, ja nähdessään punaiset veripisarat ik­kunalaudan lunta vasten hän toi­voo itselleen tytärtä, jonka iho olisi val­kea kuin lumi, huulet punaiset kuin veri ja hiukset mustat kuin eebenpuu
Glen Murray

Glen Murray (s. 1. marraskuuta 1972 Halifax) on kanadalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi oikeana laitahyökkääjänä. Murray pelasi juniorivuotensa OHL:ssä Sudbury Wolvesissa. NHL-seura Boston Bruins varasi Murrayn vuonna 1991. Murray liittyi Bostonin joukkueeseen ensimmäisen kerran kauden 1991–1992 lopulla ja pelasi runkosarjassa viisi ottelua ja pudotuspeleissä 16 peliä. Boston eteni pudotuspeleissä Itäisen konferenssin finaaleihin, jossa hävisi tulevalle Stanley Cup -voittajalle Pittsburgh Penguinsille. Murray pelasi osan kaudesta 1992–1993 vielä AHL-liigan Providence Bruinsissa. Kausi 1993–1994 alkoi Murraylta hyvin, ja hän onnistui pääsemään Bruinsin ykkösketjuun. Vuonna 1995 tapahtunut vaihtokauppa Bostonin ja Pittsburgh Penguinsin välillä vei kuitenkin Murrayn lisäksi Bryan Smolinskin ja vuoden 1996 kolmannen varausvuoron Pittsburghiin. Kaupassa Bostoniin matkasivat Kevin Stevens ja Shawn McEachern. Murray pelasi Pittsburghissa vain yhden kokonaisen kauden, sillä hänet myytiin kesken kauden 1996–1997 Los Angeles Kingsiin Ed Olczykiä vastaan
Asemasota Missejoella

11. kesäkuuta – 24. elokuuta 1916 Tirulin suoalue Misajoella Saksan keisarikunta Venäjän keisarikunta Eversti Dewall (3. ratsuväkiprikaatin osasto B:n komentaja) Jääkäripataljoona 27 3. Ratsuväkiprikaatille alistettuna VII Siperialainen armeijakunta Jääkäri Alfred Hyytinen kaatui 13. kesäkuuta. Jääkärit Max Kronqvist ja Matti Nykänen kaatuivat ja Gruppenführer Eino Tuominen ja Hilfsgruppenführer Hjalmar Vikström loikkasivat venäläisten puolelle 25. kesäkuuta. Asemasota Missejoella (nykyinen Misajoki) käytiin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla, ja siihen osallistui suomalaisista miehistä koottu ja saksalais-suomalaisen päällystön johtama Kuninkaallinen preussilainen jääkäripataljoona 27 kesä–elokuussa 1916. Tämä jakso oli jääkäripataljoonan ensimmäinen rintamapalvelus, jolloin se myös koki ensimmäiset taistelutappionsa. Jääkäripataljoona 27 oli alistettuna saksalaisen 3. ratsuväkiprikaatin osasto B:lle, jota johti eversti Dewall
Anna Abreu

Abreu tai Anna Abreu (oik. Anna Eira Margarida Heiskari, o.s. Mourão de Melo e Abreu, s. 7. helmikuuta 1990 Vantaa) on suomalais–portugalilainen laulaja. Hän nousi julkisuuteen vuoden 2007 Idols-kilpailun yhteydessä, sijoittuen kisassa toiseksi. Abreu on myynyt uransa aikana Suomessa yli 182 000 levyä. Vuosina 2007–2017 hän esiintyi nimellä Anna Abreu, kunnes marraskuussa 2017 hän vaihtoi taiteilijanimekseen Abreu. Abreu allekirjoitti levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa 26. huhtikuuta 2007. Hän esitti uransa alussa pääosin englanninkielistä popmusiikkia, mutta levytti myös espanjaksi ja portugaliksi
Encomienda

Encomienda oli Espanjan siirtomaa-aikaan vanhojen lakien mukainen suosionosoitus niille espanjalaisille, jotka löysivät, rauhoittivat ja asuttivat vieraita maita. Encomiendan saaneita henkilöitä nimitettiin encomenderoiksi. Heidän tehtävänään oli huolehtia siirtomaiden intiaanien henkisestä ja maallisesta hyvinvoinnista ja käännyttää näitä kristinuskoon. Kuka tahansa kapteeni, joka lähti etsimään uusia maita Kuninkaan antamin valtuuksin tai ilman niitä, sai löydettyään jonkin rikkaan provinssin, asukkaiden rauhoittamisen ja paikoilleen asettumisen jälkeen kuninkaalta maata ja niin suuren joukon intiaaneja, että ne "riittivät takaamaan heille toimeentulon, maan laadun ja henkilön omien ansioiden mukaisesti." Eli he saivat Encomiendan, jolla heitä palkittiin maan hallintaoikeudella koko heidän eliniäkseen. Niiden avulla kuningas pyrki saamaan heidät jäämään maahan. Intiaanien osoittaminen tapahtui usein pääluvun mukaan antamalla jonkin määrän naimisissa olevia intiaaneja vaimoineen ja lapsineen, sekä osoittamalla saajan valvontaan tietyn määrän asutettuja taloja. Toisinaan nimitys käsitti jonkin kylänvanhimman tai päällikön kaikkine alaisineen, vain jonkin tietyn osan näistä, tai jonkin laakson. Jos kapteeni ilman Kuninkaallista oikeutta muodosti encomiendan, (otti tietyn alueen asukkaineen haltuunsa) tapahtumaa kutsuttiin yksinkertaisesti repartimientoksi tai apuntamientoksi. Jotta valtaajan repartimiento tai apuntamiento saisi lainvoiman, oli hänen vietävä asia paikallisen kuvernöörin ratkaistavaksi. Heillä oli kuninkaalta saatu oikeus myöntää lupa encomiendalle. Lupa myönnettiin mikäli kuvernööri katsoi valloituksen tapahtuneen ilman haittaa mukana olleille espanjalaisille
Kustaa Jussila

Kustaa Aadolf (K. A.) Jussila (8. lokakuuta 1879 Orivesi – 9. helmikuuta 1964 Hämeenlinna) oli suomalainen Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustaja Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1936–1939. Jussila oli talousneuvos vuodesta 1950. Hän työskenteli vuodesta 1923 lähtien maanviljelijänä Vanajassa. Hän nousi Vanajan kunnanvaltuustoon ja vuonna 1936 eduskuntaan, jossa hän toimi Suuren valiokunnan jäsenenä. Jussila oli vuodesta 1909 naimisissa Hilja Tiirikkalan kanssa. Hän kuoli Hämeenlinnassa 84-vuotiaana.
12 apinaa (elokuva)

12 apinaa (engl. Twelve Monkeys) on Terry Gilliamin ohjaama tieteiselokuva vuodelta 1995. Elokuva on Gilliamin elokuvista taloudellisesti menestynein. Pääosia näyttelivät Bruce Willis, Madeleine Stowe ja Brad Pitt, ja sivuosissa nähdään muun muassa David Morse ja Christopher Plummer. Elokuvalla on epätavallinen kerrontatyyli verrattuna useisiin amerikkalaisiin elokuviin, sillä katsojan annetaan itse täyttää aukot elokuvantekijöiden antamilla vihjeillä. 12 apinaa on saanut innoituksensa vuonna 1962 ilmestyneestä ranskalaisesta lyhytelokuvasta Kiitorata. Tuo mustavalkoinen still-kuvin toteutettu elokuva kertoo myös tulevaisuuden katastrofin jälkeisestä maailmasta ja aikamatkasta menneisyyteen. Elokuvassa sivuosaa näytteli Brad Pitt, joka pyrki pois ”nätin pojan” imagostaan yrittämällä tehdä hahmostaan mahdollisimman epämiellyttävän näköisen jopa leikkaamalla hiuksensa. Elokuva toi Pittille Oscar-ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta. James Cole (Willis) on vanki post-apokalyptisessa tulevaisuudessa. Häntä vaivaavat toistuvat unet miehestä, jota ammutaan lentokentällä. Ihmiskunta on pakotettu asumaan maan alla, eristettynä maan pinnasta, koska ilmakehässä on vuoden 1996 lopussa vapautettu virus
Sosioniikka

Sosioniikka (ven. соционика) on liettualaisen sosiologin Aušra Augustinavičiūtėn (1927–2005) kehittämä psykologinen teoria persoonallisuudesta sekä ihmisten välisestä yhteensopivuudesta. Sen mukaan kaikki ihmisten erilaisuus voidaan luokitella 16 eri tyyppiin. Sosioniikka on johdettu sanasta yhteiskunta (lat. societas), koska Augustinavičiūtė katsoi jokaisella persoonallisuustyypillä olevan oma tehtävänsä yhteiskunnassa. Sosioniikka ei luonut omaa psykologisten tyyppien järjestelmäänsä, vaan se perustuu Carl Jungin, Sigmund Freudin ja Antoni Kępińskin persoonallisuusteorioihin. Osa sosionisteista katsoo psyykkisten ilmiöiden ilmenevän fyysisissä piirteissämme. Muun muassa frenologiassa tutkittiin vastaavia yhteyksiä, ja se sai osakseen raskasta kritiikkiä ja osoittautui käyttökelvottomaksi teoriaksi.
Bulgarian alueet

Bulgaria jaetaan 28 alueeseen (bulg. области, oblasti, yksikkö област, oblast) vuodesta 1999 lähtien. Alueet vastaavat suunnilleen 28 okrugia, jotka olivat olemassa vuoteen 1987 saakka. Vuosien 1987–1999 välillä Bulgaria oli jakautunut yhdeksään isompaan maakuntaan. Alueet on jaettu edelleen kuntiin (bulg. община, obština). ¹ Sijaitsee sekä Euroopassa että Aasiassa² Aasiassa sijaitseva, kulttuurihistoriallisesti eurooppalainen valtio
Progressiivinen supranukleaarinen halvaus

Progressiivinen supranukleaarinen halvaus eli PSP on etenevä keskushermoston rappeumasairaus. Siihen kuuluu Parkinsonin ja Alzheimerin taudin piirteitä sekä tasapaino-ongelmia, silmien liikehäiriöitä, niskajäykkyyttä, nielemis- ja puhevaikeuksia sekä muutoksia potilaan persoonallisuudessa. PSP on parantumaton, lopulta kuolemaan johtava sairaus. Sen aiheuttamaa jäykkyyttä saatetaan hoitaa Parkinsonin taudin lääkityksellä. Lääkkeet eivät kuitenkaan poista silmien liikehäiriöitä eivätkä nielemis– ja puhevaikeuksia. Sairaus on yleisempi miehillä, ja Suomessa potilaita uskotaan olevan noin sata. Taudinkulku on yksilöllistä. Keskimäärin potilas elää toteamishetkestä noin kuusi vuotta. Alle kolmannes sairastuneista elää yli kymmenen vuotta. Elinajanodote vaihtelee kuitenkin suuresti.
Gordon Bell

C. Gordon Bell (19. elokuuta 1934 Kirksville, Missouri, Yhdysvallat – 17. toukokuuta 2024) oli yhdysvaltalainen tietokoneinsinööri. Hän toimi Digital Equipment Corporationin tutkimus- ja kehitysosaston varajohtajana vuosina 1960–1983. Hän osallistui merkittävästi DEC:n PDP-sarjan minitietokoneiden suunnitteluun ja johti VAX-tietokoneiden kehitystä 1970-luvulla. Vuonna 1995 hän siirtyi Microsoftin palvelukseen ja toimi yhtiön Media Presence -tutkimusyksikössä vanhempana tutkijana. Uransa aikana Bell oli perustamassa tietokoneyrityksiä Ardent Computer ja Encore Computer. Hän oli myös erilaisten tunnettujen tiede- ja tekniikka-alan järjestöjen jäsen, muun muassa IEEE:n. Bell oli pitkään kiinnostunut moniprosessorijärjestelmistä ja urallaan osallistui noin 30 tällaisen järjestelmän suunnitteluun (esimerkiksi DEC:n PDP-6). Microsoftille siirryttyään hän suuntautui enemmän tietokoneiden käyttöön liittyviin kysymyksiin. Bellin nimellä on Association for Computing Machineryn Gordon Bell -palkinto, joka myönnetään vuosittain saavutuksille suurteholaskennassa
Kuro

Kapteeni Kuro (jap. キャプテン・クロ), tunnetaan myös Kurahadoorina on päävastustaja manga/animesarjassa One Piece hänen omassa osassaan. Kuro on One Piecessä pahan mestarijuonittelijan roolissa. Hän kyllästyi merirosvoelämäänsä, sillä Merivoimat ja palkkionmetsästäjät olivat koko ajan hänen perässään. Hän lopetti merirosvoelämänsä ja jätti miehistönsä, joita hän piti nukkeina, jotka eivät pärjää ilman johtajaansa. Kuro myös pitää merirosvoja vain barbaarijoukkoina. Krahadoorina hän näytteli kilttiä persoonaa ja pääsi luottamuksen kautta rikkaan perheen hovimestariksi ja Kaya-neidin huolehtijaksi. Myöhemmin hän paljasti kuinka paljon hän vihasi kolmen vuoden ajan kestänyttä näyttelemistään, mikä loukkasi Kaya-neidin tunteita. Tuntui, kun Kurolle olisi jäänyt hyviä muistoja ajastaan Kaya-neidin kanssa, mutta hän kertoi vain sietäneensä Kayaa ja rikkoi Kayan sydämen sanomalla halveksivansa häntä. Kun Usopp sanoi itseään oikeaksi merirosvoksi, Kuro sanoo sen olevan vain leikkimistä ja luokittelee Usoppin mitättömyydeksi. Kuro on todella älykäs (ja hänellä on toiseksi korkein ÄO Ben Beckmanin jälkeen East Bluessa) eivätkä hänen suunnitelmansa ole koskaan aikaisemmin epäonnistuneet. Hän on mestaristrategisti ja taistelija joka ajattelee lähinnä itseään
Palacio Real de Aranjuez

Palacio Real de Aranjuez on kuninkaallinen palatsi Aranjuezissa, Madridin itsehallintoalueella, Espanjassa. Palatsi on osa Aranjuezin kulttuurimaisemaa, joka on ollut Unescon maailmanperintöluettelon kohde vuodesta 2001. Palatsin alue oli jo Isabella ja Ferdinand Katolilaisen käytössä. Nykyisen palatsin tilasi kuningas Filip II vuonna 1561 ja sen suunnittelivat myös El Escorialin suunnitelleet Juan Bautista de Toledo ja Juan de Herrera. Palatsi valmistui Ferdinand VI:n kaudella ja Kaarle III lisäsi siihen kaksi siipeä. Palatsin nykyinen sisustus on peräisin pääosin 1700-luvulta. Huomattavimmat yksittäiset kohteet ovat posliinihuone (Gabinete de Porcelana) ja peilisali (Salón de Espejos). Alimmassa kerroksessa on palatsielämää esittelevä museo. Palatsin suuret puutarhat, jotka rakennettiin kuninkaallisille pakopaikaksi keskustasangon pölyltä ja kuivuudelta, saavat vetensä Tajo- ja Jarama-joista. Tajon ja keinotekoisen La Ría -kanavan erottamassa saaripuutarhassa (Jardín de la Isla) on koristeellisia italialaisia suihkulähteitä 1500- ja 1600-luvuilta. Puutarhaa pidetään Habsburgien aikaisen Espanjan merkittävimpänä. Suurempi, 1700-luvulla rakennettu Prinssin puutarha (Jardín del Príncipe) sisältää useita arkkitehtuurisia yksityiskohtia kuten puutarhan sisääntuloportti, Apollonin suihkulähde sekä lampi, jonka keskellä seisovat kiinalaistyyliset huvimajat (Estanque de los Chinescos)
Arlong

Arlong (jap. アーロン, Āron) on yksi manga/anime-sarja One Piecen pääpahiksista. Arlong kuuluu merenmies-lajiin, jotka ovat todella paljon voimakkaampia kuin ihmiset. Hän on julma ihmisiä kohtaan ja tappaakin heitä. Arlong ei nimittäin välitä vaikka riistäisi joltakulta ihmiseltä koko omaisuuden. Arlong on huomattavasti kiltimpi miehistölleen kuin ihmisille. Kun Zoro voitti suurimman osan hänen miehistöstään, näkyi että Arlong todella välittää miehistään. Lisäksi hänellä tuli suuri kostonhimo, kun hän näki tovereittensa Mustin (Hatchan) ja Kuro-Obin (Kurobi) hävinneen taistelussa. Samalla tavoin hän reagoi myös kun kuuli Usoppin voittaneen Pusun (Chuu). Tämä tekee Arlongista hieman kuin Luffyn, joka haluaa suojella tovereitaan ja piirre erottaa Arlongin useimmista muista vihollisista One Piecessä. Arlong ei pelkää juuri mitään ja hänelle on muodostunut sellainen kuva itsestään ja miehistöstään, että he ovat voittamattomia. Hänellä on myös silmää lahjakkaille ja käyttikin Namia hyväkseen karttojen piirtäjänä huomattuaan hänen kykynsä hänen ollessaan vielä pieni
Asteekkivaltakunnan valloitus

Espanjalaisten asteekkivaltakunnan valloitus oli Hernán Cortésin vuosina 1519–1521 johtama espanjalaisten sotaretki, joka hävitti asteekkivaltakunnan ja teki alueesta Espanjan siirtomaan. Julman kohtelun ja tautien vuoksi asteekit kuolivat lähes sukupuuttoon. Asteekkikieli nahuatl on edelleen käytössä. Merkittävin lähde atsteekkivaltakunnan tuhosta on Bernal Díaz del Castillon vuosina 1519–1521 kirjoittama ja 1568 julkaisema päiväkirja. Grijalva-niminen espanjalainen purjehtija oli käynyt asteekkien valtakunnassa jo vuonna 1518. Hernán Cortésin johtamat espanjalaiset rantautuivat vuonna 1519 Keski-Amerikan rannikolle Cempoalaan Veracruzin tienoille. Osan miehistöstä yritettyä paeta ja karata eräällä laivalla Cortés päätti upottaa alukset. Espanjalaisilla oli 11 laivaa, noin 500 sotilasta, 16 hevosta ja hieman tykistöä. Espanjan kruunu oli etsintäkuuluttanut Cortésin, koska hän oli aloittanut retkensä vastoin Kuuban kuvernöörin Velázquezin määräyksiä. Velázquez oletti oikein, että Cortésin vallattua alueen kuvernöörinoikeudet saisi Cortés eikä hän. Cortésin ainoa mahdollisuus pelastaa nahkansa oli hallitsijoiden suosion saavuttaminen valloitusretkellä, missä hän onnistuikin. Saavuttuaan mantereelle Cortés taivutti nykyisen Veracruzin seudun intiaanit totonaakit kapinaan asteekkeja vastaan
Harri Kaasalainen

Harri Kaasalainen (29. marraskuuta 1930 Käkisalmi – 11. elokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen runoilija. Kaasalainen syntyi Karjalan kannaksen Käkisalmella. Vanhemmat Johannes Matinpoika Kaasalainen ja Liisa os. Musakka. Molemmat heistä olivat syntyisin Viipurin läänin Pyhäjärveltä. Äiti ja Harrin molemmat veljet kuolivat jatkosodan aikana, isä heti sodan jälkeen vuonna 1946.lähde? Lauri Viidan perinteitä aluksi seuranneen Kaasalaisen parhaimmaksi teokseksi on arvioitu hänen viimeistä runokokoelmaansa Nootti. Alkuperäiseltä ammatiltaan Kaasalainen oli kenkäkaupan myyjä ja kauppaedustaja. Harri Kaasalainen toimi Pirkkalaiskirjailijoiden sihteerinä 1953–1965 ja oli Suomen kirjailijaliiton johtokunnan jäsen 1960–1966. Hän työskenteli Kustannus Oy Lehmuksen kirjallisena johtajana 1961–1963 ja sen jälkeen Yleisradion dramaturgina 1963–1967
Terrence Howard

Terrence Dashon Howard (s. 11. maaliskuuta 1969 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on Oscar-ehdokkaana ollut yhdysvaltalainen näyttelijä. Howard on näytellyt myös televisiossa. Terrence Howardin ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli vuonna 1995 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Mr. Holland’s Opus. Vuodesta 2015 lähtien hän on esittänyt pääroolia televisiosarjassa Empire.
Predator 2 – Saalistaja

Predator 2 – Saalistaja on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut jatko-osa elokuvalle Predator – saalistaja. Elokuvan on ohjannut Stephen Hopkins. Koko elokuvan näyttelijä- ja kuvausryhmä olivat vaihtuneet ensimmäisestä elokuvasta, vain näyttelijä Kevin Peter Hall jatkoi osassaan Predatorina. Käsikirjoittajina kuitenkin toimivat edelleen Jim ja John Thomas ja musiikin sävelsi ensimmäisen osan tapaan Alan Silvestri. Elokuva sai huonon vastaanoton faneilta ja kriitikoilta, mutta on sittemmin noussut kulttimaineeseen. Elokuva sai vuonna 2010 jatko-osan nimeltään Predators. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Los Angelesiin ja vuoteen 1997 eli kymmenen vuotta ensimmäinen Predator-elokuvan tapahtumien jälkeen. Erikoisen kuuma lämpöaalto on iskenyt Los Angelesiin. Samaan aikaan kaksi kilpailevaa huumekartellia käy sotaa kadulla, ja paikalle on kutsuttu kovan luokan ammattipoliisi Michael Harrigan (Danny Glover). Kiihkeän poliisin ja rikollisten välisen ampumisen jälkeen, rikolliskartelli vetäytyy lähitaloon suojaan, kun sarja räjähdyksiä vavisuttaa taloa ja sitä seuraavat satunnaisesti ammutut laukaukset hämmentävät Harrigania. Harrigan tutkii alueen ja huomaa rikollisten kuolleen, mutta ruumiit on silvottu ampumisen sijaan. Kun Harrigan ja hänen poliisikollegansa ovat lähdössä alueelta, huomaa hän lähes läpinäkyvän, auringon valossa kiiltävän kookkaan hahmon erään talon katolla