nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Francisco Franco

Francisco Paulino Hermenegildo Teódulo Franco y Bahamonde (4. joulukuuta 1892 Ferrol, Galicia – 20. marraskuuta 1975 Madrid, Espanja) oli espanjalainen kenraali, joka toimi kansallismielisten armeijoiden ylipäällikkönä näiden voittoon päättyneessä Espanjan sisällissodassa 1936–1939 ja sen jälkeen Espanjan diktaattorina 1939–1975. Hän johti 36 vuoden ajan äärioikeistolaista falangistihallitusta arvonimellä El Caudillo de España. Espanjasta tuli demokraattinen Francon kuoltua. Franco syntyi Ferrolin kaupungissa A Coruñan maakunnassa Galiciassa. Francon ensimmäinen tavoite oli seurata perheensä perinnettä ja liittyä laivastoon, mutta Espanjan tappion jälkeen Espanjan-Yhdysvaltain sodassa 1898 määrärahoja oli leikattu, eikä paikkoja ollut, joten Franco liittyi perheensä pettymykseksi armeijaan. Hänen veljestään Ramón Francosta tuli yksi ilmailuajan edelläkävijöistä. Franco valmistui Toledon sotilasakatemiasta ja vietti kaksi vuotta palvellen Espanjassa, mutta hankki asemapaikan Marokosta ensimmäisen tilaisuuden tullen. Afrikan protektoraatin turvaaminen johti suuriin miestappioihin, mutta oli myös keino hankkia ylennys kunnostautumisen kautta (la caja o la faja, arkku tai kenraalin vyö). Franco sai mainetta pikkutarkkana ja pelottomana upseerina ja liittyi perustettuihin vakinaisiin siirtomaajoukkoihin (Regulares) lisätäkseen mahdollisuuksiaan etenemiseen. 23-vuotiaana Franco haavoittui pahasti taistelussa El Biutzissa, mutta hänestä tuli armeijan nuorin majuri
Orion (tähdistö)

Näkyy leveysasteiden +85° ja −75° välilläNäkyy Suomessa parhaiten tammikuussa Orion on tähdistö, joka sijaitsee taivaanekvaattorin molemmin puolin Härän, Ison koiran ja Kaksosten välissä. Se näkyy Suomessa iltataivaalla syys- ja maaliskuun välillä ja on yksi helpoimmin tunnistettavista tähdistöistä. Orionin seitsemän kirkkainta tähteä muodostavat selkeän tiimalasin muotoisen kuvion, jonka muinaiset kreikkalaiset näkivät metsästäjän hahmona. Orion metsästää härkää ison ja pienen koiransa kanssa. Muinaiset egyptiläiset tunsivat Orionin Osiriksena. Tähdistön kirkkaimmat tähdet ovat Rigel (β Orionis, arabiaksi rijl = jalka) ja Betelgeuze (α Orionis, arabiaksi bet-al-dzauza = metsästäjän olkapää). Nämä sekä Bellatrix (γ Orionis) ja Saiph (κ Orionis) muodostavat suuren nelikulmion, jonka keskellä on niin kutsuttu Orionin vyö. Vyön muodostavat kolme samalla suoralla olevaa kirkasta tähteä, Mintaka (δ Orionis), Alnilam (ε Orionis) ja Alnitak (ζ Orionis). Näitä kolmea tähteä kutsutaan myös kolmeksi kuninkaaksi.lähde? Tähdistön nelikulmion luoteiskulmassa oleva Betelgeuze on punainen jättiläinen ja kehityksensä loppuvaiheessa oleva tähti. Se saattaa milloin tahansa räjähtää supernovana. On myös mahdollista, että tähti on jo räjähtänyt, sillä tieto ehtisi maapallolle asti vasta noin 650 vuoden kuluttua tapahtuneesta
Orion (mytologia)

Orion (m.kreik. Ὠρίων, Ōriōn) oli kreikkalaisessa mytologiassa jättiläiskokoinen metsästäjä ja Poseidonin ja Euryalen poika. Orionin saapui Khioksen saarelle, jossa hän ihastui Oinopionin tyttäreen – tai puolisoon – Meropeen. Toiset versiot esittävät asian sitten, että Orion yritti humalapäissään vietellä Meropen, mutta lopulta päätyneen makaamaan tämän väkisin. Hänen nukahdettuaan Oinopion kosti tyttärensä kohtalon puhkaisemalla Orionin silmät ja karkottamalla hänet pois saarelta. Toiset runoilijat kertoivat Orionin pyytäneen Meropen – tai Aeron – kättä, ja ehdoksi tälle Oinopion asetti saaren villipetojen hävittämisen. Vaikka Orion näin tekikin, Oinopion inhoten ajatustakin Orionista hänen tyttärensä aviomiehenä vain lykkäsi aina uudelleen hääpäivää eteenpäin. Eräänä päivänä Orion humaltuneena yritti ottaa Meropen väkisin, jolloin Oinopion hyökkäsi hänen kimppuunsa ja sokaisi hänet palavalla oksalla. Orion vaelsi sokeutettuna Lemnokselle Hefaistoksen luo, ja täällä joko Hefaistos antoi hänelle Kedalionin oppaaksi tai vaihtoehtoisesti Orion sieppasi pojan, jonka hän istutti oppaakseen olkapäilleen. Oppaansa avulla Orion pääsi katsomaan nousevaa aurinkoa, joka palautti hänen näkönsä ennalleen. Tämän jälkeen hän palasi kiireesti takaisin Khiokselle kostamaan Oinopionille, mutta tämän ystävät olivat kätkeneet tämän
Puuvilla

Puuvilla (lyhenne CO; vanhahtava nimitys pumpuli) on pehmeä kuitu, jota saadaan pensaina kasvavien puuvillakasvien (Gossypium spp.) siemenhahtuvista. Puuvillakuitu koostuu lähes pelkästään selluloosasta. Puuvillaa käytetään langoissa ja kankaissa. Kaikista tekstiilikuiduista noin 45 prosenttia on puuvillaa. Puuvillasta tehdyt vaatteet ovat hengittäviä, eivätkä ne villan tavoin kutita tai ärsytä ihoa. Puuvilla aiheuttaa harvoin allergisia reaktioita. Puuvilla on väriltään yleensä luonnonvalkoinen, joskus myös todella vaalean keltainen. Puuvilla on kankaana luja ja kestävä ja sitä on helppo värjätä. Puuvilla on yleisin luonnonkuitu. Puuvillan ominaisuuksiin kuuluu hyvä kosteuden imukyky, rypistyvyys, hidas kuivuminen, kaikkien luonnonkuitujen tapaan maatuminen, lujuus märkänä ja hyvä pesunkestävyys. Puuvilla palaa nopeasti sekä melko suurella liekillä, joten tulen ja puuvillan kanssa kannattaa olla varovainen
Diego de Alvarado

Diego de Alvarado (k. 1540) oli espanjalainen konkistadori, joka perusti Villa de San Salvadorin vuonna 1528 Bermudan laaksoon. Kaupunkia siirrettiin 1540-luvulla, ja siitä tuli myöhemmin San Salvador, El Salvadorin pääkaupunki. Diego de Alvaradon serkku oli kapteeni Pedro de Alvarado, joka kesäkuussa 1524 aloitti valloitussodan Cuzcatlanissa.
Kaarle V (keisari)

Kaarle V (esp. Carlos Quinto, Carlos V); (24. helmikuuta 1500 Gent, Flanderi – 21. syyskuuta 1558 Yusten luostari, Extremadura, Espanja) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija Kaarle V vuosina 1519–1556. Hän oli myös Espanjan kuningas vuosina 1516–1556 nimellä Kaarle I. Hän kuului Habsburgien sukuun. Kaarlen hallitsijakausi oli sotaisa: Ranskan kuningasta Frans I:tä vastaan hän kävi yhteensä neljä sotaa. Turkkilaisten hyökkäyksiä oli torjuttava useaan kertaan. Wormsin valtiopäivillä 1521 Kaarle oli esittänyt kielteisen kantansa uskonpuhdistukseen, mutta taistelujen myötä (muun muassa Schmalkaldenin sota) hän joutui taipumaan sopimukseen uskonvapaudesta, joka vahvistettiin Augsburgin uskonrauhassa vuonna 1555. Hänen hallitsija­kaudellaan espanjalaiset myös valloittivat laajoja alueita Keski- ja Etelä-Amerikassa. Vuonna 1556 Kaarle luopui kruunuistaan ja vetäytyi elämänsä viimeisiksi vuosiksi luostariin. Keisarina ja Itävallan hallitsijana häntä seurasi hänen nuorempi veljensä Ferdinand I, Espanjan kuninkaana hänen poikansa Filip II
Suomen kuntavaalit

Muut sopimukset Valtioneuvosto Keskushallinto Aluehallinto Paikallishallinto Eduskunta Valiokunnat Hallintotuomioistuin Erityistuomioistuin Syyttäjälaitos Tarkastus Valtuutetut Talousarvion ulkopuoliset rahastot Muut julkisoikeudelliset rahastot Julkisoikeudelliset laitokset Julkisoikeudelliset säätiöt Hallintolainsäädäntö Koulutus Hallinnollinen aluejako Kuntavaalit (vuoteen 2015 asti kunnallisvaalit) ovat vaalit, joissa valitaan kuntien ja kaupunkien valtuustoihin valtuutetut ja varavaltuutetut. Suomessa kuntavaaleista säädetään perustuslaissa, kuntalaissa, vaalilaissa ja Ahvenanmaata koskien sen omassa lainsäädännössä. Valtuusto valitaan välittömillä, suhteellisilla ja salaisilla vaaleilla joka neljäs vuosi. Vuoden 2012 kunnallisvaaleihin saakka vaalipäivä oli lokakuun neljäs sunnuntai ja uusi kunnanvaltuusto aloitti toimikautensa vaalivuotta seuraavan kalenterivuoden alusta. Toimikausi päättyi seuraavan vaalivuoden loppuun. Vuoden 2017 kuntavaaleista lähtien vaalit järjestetään eduskuntavaalien tavoin huhtikuun kolmantena sunnuntaina ja uudet valtuustot aloittavat toimintansa kesäkuussa. Pääsiäisen vuoksi vaalit kuitenkin aikaistettiin vuonna 2017 ja suunnitellaan aikaistettavan vuonna 2025. 1980-luvulla valtuutettuja oli lähes 13 000, ja 1990-luvulta lähtien määrä laski kaikissa vaaleissa vuoden 2021 vaaleihin saakka. Kuntien määrä väheni samassa ajassa 445:stä alle 300:een ja ehdokkaiden määrä suunnilleen puolittui noin 67 000:sta 34 000:een. Vuoden 2021 vaaleissa ehdokasmäärä nousi kuitenkin 5,6 % edellisvaaleista. Vuonna 2021 valtuustoihin valittiin 8 859 jäsentä. Suomen suuriruhtinaskunnassa asetettiin uusi kunnallisasetus vuonna 1873
Kuuden päivän sota

5.–10. kesäkuuta 1967 Lähi-itä Egyptin laivasto sulkee Tiranin salmen Israelilta. Egypti häätää YK-joukot Siinailta. Egyptin joukkojen keskitys Siinain niemimaalle. Israelin sotilaallinen voitto Israel valtasi Egyptiltä Siinain ja Gazan, Jordanialta Länsirannan sekä Itä-Jerusalemin, Syyrialta Golanin. Israel Arabimaat: Yhdistynyt arabitasavalta Syyria Jordania Irak Jitzhak RabinMoshe DayanUzi NarkissIsrael TalMordechai HodAriel Sharon Arabimaat Abd al-Hakim Amr Abd al-Moneim Riad Sharif Zaid ibn Shaker Hafez al-Assad 264 000 sotilasta197 lentokonetta Egypti 150 000; Syyria 75 000; Jordania 55 000; Saudi-Arabia 50 000; Irak 10 000 sotilasta; 812 lentokonetta Tappiot:779 kuollutta2 563 haavoittunutta15 sotavankia Tappiot:21 000 kuollutta45 000 haavoittunutta6 000 sotavankia Kuuden päivän sota (hepr. ‏מלחמת ששת הימים‎, Milkhemet Šešet haYamim, arab. حرب الأيام الستة‎, Ḥarb al‑ʾayām as‑sitta) oli 5.–10. kesäkuuta 1967 käyty sota arabivaltioiden Egyptin, Jordanian ja Syyrian muodostaman liittoutuman ja Israelin välillä. Arabivaltiot saivat taloudellista tukea Irakilta, Kuwaitilta, Saudi-Arabialta, Sudanilta ja Algerialta
Espoon keskus

Espoon keskus (ruots. Esbo centrum) on Espoon kaupunginosa, joka sijaitsee likimain keskellä Espoota. Espoon keskus on yksi Espoon viidestä kaupunkikeskuksesta. Espoon keskus sijoittuu kaupunkiradan läheisyyteen. Espoon keskuksen asuinalueita ovat Kiltakallio, Kirkkojärvi, Saarniraivio, Suna, Suvela ja Tuomarila. Espoon keskus on Espoon hallinnollinen keskus. Alueen kaupallinen keskus on Espoontorin ja Entressen kauppakeskuksien muodostama kokonaisuus Espoon aseman vieressä. Espoon keskus kuuluu Vanhan-Espoon suuralueeseen ja Kanta-Espoon tilastoalueeseen. Espoon keskuksesta puhuttaessa käytetään usein virheellistä termiä ”Espoon keskusta”. Espoo ei ole kehittynyt yhden keskuksen ympärille, vaan se koostuu viidestä kaupunkikeskuksesta, joista yksi on Espoon keskus. Espoon keskuksen nimi otettiin viralliseen käyttöön 1970-luvulla. Nimen taustalla on alueen kuvaaminen kaupungin hallintopaikkana, jossa sijaitsevat Espoon kirkko, asema ja virastokeskus
Balduin I

Balduin I oli Flanderin ja Hainautin kreivi (Balduin IX) ja neljännen ristiretken johtohenkilöitä. Hän peri Flanderin äidiltään kreivitär Margareetalta ja Hainautin isältään kreivi Balduinilta ja hän oli siten Luoteis-Euroopan merkittävimpiä mahtihenkilöitä. Hänestä tuli ristiretken myötä Latinalaisen keisarikunnan ensimmäinen keisari vuonna 1204 (hallitsi vain 1204–1205). Hänen kömpelö diplomatiansa aiheutti kuitenkin jo seuraavana vuonna sodan Bulgarian tsaari Kalojania (eli Johannesta) vastaan, vaikka tämä olisi bysanttilaisiin kohdistuvan vihamielisyytensä vuoksi ollut myös mahdollinen liittolainen. Balduin jäi Adrianopolin luona käydyssä taistelussa vangiksi ja kuoli vankeudessa. Häntä seurasi Konstantinopolin keisarina hänen veljensä Henrik Flanderilainen‎ (1206–1216) ja Flanderi-Hainautin lääninherrana hänen alaikäinen tyttärensä kreivitär Johanna.
Luonnonuskonto

Luonnonuskonto on luonnonpalvontaan perustuva uskonto. Luonnonuskontojen kannattajat katsovat edustavansa henkilökohtaiseen kokemukseen perustuvia uskontoja ja elämäntapoja. Suurimpana yhteisenä tekijänä eri luonnonuskontojen välillä pidetään kunnioitusta luontoa ja sen kiertokulkua kohtaan. Ihminen nähdään osana tätä kiertokulkua: ihminen ei ole luonnosta erillinen eikä sitä ylempänä tai alempana. Suurin osa luonnonuskonnoista perustuu vanhoihin, kristinuskoa edeltäviin uskontoihin kansanperinteen tai ennallistamisen kautta. Luonnonuskonnoiksi luetaan esimerkiksi aasainusko, wicca, uussamanismi, druidismi ja perinteisen suomalaisen uskonnon harjoittaminen. Luonnonuskovaisten keskuudessa on yleistä panteismi eli kaikkeuden pitäminen pyhänä tai animismi eli käsitys kaiken sielullisuudesta. Kolmas näkemys on polyteismi, usko että jumalalla on useita ilmenemismuotoja tai että on useita eri jumalia, jotka edustavat luonnon ja elämän eri puolia, kuten miehisiä ja naisellisia. Luonnonuskonnon käsite ei ole yksiselitteinen, eivätkä kaikki uuspakanalliset uskonnot ole luontokeskeisiä. Esimerkiksi germaanisiin ja skandinaavisiin perinteisiin pohjautuvissa suuntauksissa uskonnon muut merkitykset saattavat olla ulkoista luontoa keskeisempiä. Baltian ja Venäjän luonnonuskontojen edustajat saattavat kutsua uskontojaan omauskoksi tai maauskoksi. Viron väestöstä yksitoista prosenttia on valtion teettämässä kyselyssä kertonut harjoittavansa maavaldia
Hernán Cortés

Hernán Cortés (1485 – 2. joulukuuta 1547) oli espanjalainen löytöretkeilijä ja konkistadori, joka Espanjan kuningas Kaarle I:n nimissä aloitti vuosina 1519–1521 käydyn Meksikon espanjalaisvalloituksen ja kukisti sotaretkellään asteekkien valtakunnan. Hernán Cortés syntyi Medellínin pikkukaupungissa Extremadurassa Keski-Espanjassa vuonna 1485. Hänen isänsä oli palvellut kapteenina Espanjan armeijassa. Perhe oli aatelistoa mutta melko köyhä. Cortés meni 14-vuotiaana opiskelemaan lakia Salamancaan mutta palasi kotiin jo kahden vuoden kuluttua. Liityttyään armeijaan Cortés osallistui Espanjan sotaretkiin Italiassa vuonna 1501. Hänen piti osallistua Kristoffer Kolumbuksen neljännelle tutkimusmatkalle Länsi-Intiaan vuonna 1502, mutta hän katkaisi jalkansa juuri ennen lähtöä. Cortés pääsi Amerikkaan vihdoin vuonna 1504. Hän ryhtyi virkamieheksi Azuaan nykyisessä Dominikaanisessa tasavallassa. Vuonna 1511 hän palveli Diego Velázquezin joukoissa Kuuban valloitusretkellä. Myöhemmin hänelle annettiin maata Santiagon läheltä sekä virka Velázquesin siirtomaahallinnossa
Skepsis

Skepsis (m.kreik. σκέψις, skepsis tai Σκῆψις, Skēpsis, lat. Scepsis) voi viitata seuraaviin:
Turun akatemia

Kuninkaallinen Turun Akatemia (lat. Regia academia aboensis, ruots. Kungliga Akademien i Åbo, nyk. Helsingin yliopisto) on Suomen ensimmäinen yliopisto, joka perustettiin Turkuun vuonna 1640. Suomen sodan jälkeen 1809 sen nimeksi tuli Keisarillinen Turun Akatemia. Yliopisto siirrettiin Turun palon jälkeen Helsinkiin vuonna 1827 ja sen nimi muutettiin Keisarilliseksi Aleksanterin-yliopistoksi. Suomen itsenäistyttyä yliopiston nimeksi vaihdettiin Helsingin yliopisto vuonna 1919. Turkuun perustettiin samoihin aikoihin kaksi uutta yliopistoa: vuonna 1918 ruotsinkielinen Åbo Akademi ja vuonna 1920 suomenkielinen Turun yliopisto. Turun akatemiaa edelsivät Turun katedraalikoulu (noin 1276–1630) ja Turun kymnaasi (1630–1640). Lisäksi jo aiemmin keskiajalla oli suomalaisia kouluttautunut Uppsalassa sekä Pariisissa ja muissa ulkomaisissa yliopistoissa, mutta Turun Akatemia liitti Suomen osaksi eurooppalaista yliopistojärjestelmää ja mahdollisti korkeimman sivistyksen hankkimisen lähempänä kotia. Akatemian yhteyteen perustettiin myös Suomen ensimmäinen kirjapaino vuonna 1642. Kuninkaallisen Turun Akatemian perusti tuolloin 13-vuotiaan kuningatar Kristiinan holhoojahallitus Suomen kenraalikuvernöörin Pietari Brahen ja Turun piispan Isaacus Rothoviuksen tuella
Titus

Titus Flavius Caesar Vespasianus Augustus (synt. Titus Flavius Vespasianus, myöh. Titus Flavius Caesar Vespasianus, yleisesti Titus) (30. joulukuuta 39 – 13. syyskuuta 81) oli Rooman keisari joka hallitsi 24. kesäkuuta 79 – 13. syyskuuta 81. Hänet muistetaan varsinkin Jerusalemin tuhoamisesta vuonna 70. Hänen keisariutensa aikana Pompejin kaupunki tuhoutui tulivuorenpurkauksessa, ja Roomassa riehui suuri tulipalo. Iloisempi tapahtuma oli Colosseumin amfiteatterin avajaiset vuonna 81. Lyhyestä hallintokaudestaan huolimatta Titus on jäänyt historiaan esimerkillisen hyvänä hallitsijana. Titus hyötyi isänsä Vespasianuksen suhteista keisari Neron hoviin
Paluu tulevaisuuteen II

Paluu tulevaisuuteen II (engl. Back to the Future Part II) on Robert Zemeckisin ohjaama Paluu tulevaisuuteen -trilogian toinen osa. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 1989 ja se on jatkoa elokuvalle Paluu tulevaisuuteen (1985). Elokuvassa nähdään tapahtumia, jotka tapahtuivat trilogian aikaisemmassa osassa. Kuten edeltävä elokuva, myös tämä oli menestys. Elokuvan jatko-osa on Paluu tulevaisuuteen III (1990). Elokuva jakautuu kolmeen osioon jotka kaikki sijoittuvat eri vuosikymmenelle – ensimmäinen sijoittuu tulevaisuuteen vuonna 2015, toinen vaihtoehtoiseen nykyaikaan vuonna 1985 ja kolmas menneisyyteen vuonna 1955. Elokuva alkaa siitä, mihin edellinen loppui. Emmett ”Doc” Brown (Christopher Lloyd) tulee aikakoneensa kanssa Martyn (Michael J. Fox) pihalle ja kertoo hätääntyneenä, että Martyn ja hänen tyttöystävänsä Jenniferin (Elisabeth Shue) pitäisi tulla hänen mukaansa tulevaisuuteen vuoteen 2015, sillä asia koskee heidän tulevia lapsiaan. Martyn poika, Marty McFly Jr., on joutumassa vankilaan, sillä hän on mukana eräässä ryöstössä
Vaisto

Vaisto tarkoittaa elävien olentojen sisäänrakennettuja taipumuksia johonkin eläinlajille ominaiseen ja yleiseen käyttäytymiseen. Vaistoja pidetään yleensä perittyinä ominaisuuksina; niiden vastakohta on siis opittu käyttäytyminen. Esimerkkejä vaistoista ovat itsesuojeluvaisto, lisääntymisvaisto, muuttovaisto sekä vastasyntyneen imemis- ja tarrautumisvaisto. Vaistoihin perustuva käyttäytyminen ilmenee eliön ympäristöstä ja kokemuksista riippumatta, kun taas opittuun käyttäytymiseen vaikuttaa eliöyksilön ympäristö ja kokemukset. Vaistomainen käytös ei siis eroa yksilöiden välillä, kun taas opittu käytös vaihtelee sen mukaan, millainen ympäristö ja historia yksilöillä on ollut. Latinalaisessa Amerikassa on kuurojen yhdyskuntia tutkimalla saatu selville, että lapset kehittävät vaistomaisesti itselleen kielen melko pienenkin ulkoisen virikkeen avulla. Näiden yhdyskuntien ensimmäisen sukupolven kuurot eivät ole saaneet viittomakielen opetusta, ja he ovat kommunikoineet toisilleen yksinkertaisin elein. Kuitenkin jo heidän lapsensa ovat näiden eleiden pohjalta luonnostaan, toisilleen viittoessaan, kehittäneet monimutkaisen kielen, kieliopiltaan yhtä monimutkaisen kuin puhutut kielet.lähde? Vaistonvarainen kyky oppia kieltä ja jopa muodostaa kieli koskee siis myös muita kuin äänteellisiä merkkikieliä. Ilmeisesti kyky tehokkaaseen kommunikointiin on ollut niin suuri etu ihmislajin kehityksen alkuaikoina, että kyky kehittää kieli on koodautunut ihmisen perimään. Jotkut tietoisuuden tutkijat kuten Daniel Dennett katsovat, että vasta kielensä avulla ihminen pystyy edes jollain tavoin irtautumaan vaistoistaan. Vasta kielen omaava ihminen voi tehdä päätöksiä, jotka ovat vastoin voimakkainta senhetkistä vaistoa, eli muista syistä kuin vaiston vuoksi
Venäjän sisällissota

1917–1922 entinen Venäjän keisarikunta, Persia, Mongolia, Tuva, Galitsia ja Keski-Aasia Puna-armeijan voitto Venäjän valkoinen armeija Vihreä armeija (1919–1922) Suomi (heimosodat) Yhdistynyt kuningaskunta Ranska Japani Tšekkoslovakia Yhdysvallat Saksa Osmanien valtakunta Mongolia Puola Viro Latvia Liettuasosialistivallankumoukselliset (1918–1922) Neuvosto-Venäjä Vihreä armeija (1917–1919)sosialistivallankumoukselliset (1917–1918) Lavr KornilovAleksandr KoltšakMihail AleksejevAnton DenikinPjotr WrangelNikolai JudenitšJevgeni MillerAleksandr Antonov Lev TrotskiJosif StalinMihail TuhatševskiJukums VācietisSergei KamenevSemjon BudjonnyiMihail FrunzeNikifor GrigorjevSimon PetljuraNestor Mahno Venäjän sisällissota käytiin vuosina 1917–1922 Venäjän vallankumousten jälkeen pääasiassa bolševikkien ja heitä vastustaneiden valkoisten välillä, ja se päättyi bolševikkien voittoon. Sota ei päättynyt aselepoon eikä rauhansopimukseen, joten sillä ei ole varsinaista päättymispäivää. Hajanaisia taisteluita käytiin vielä syksyllä 1922 Venäjän kaukoidässä, missä puna-armeija valloitti Vladivostokin 25. lokakuuta 1922. Sotaan sekaantui joukkoja myös useista ulkovalloista. Niiden kanssa Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta ja Neuvostoliitto solmivat rauhansopimuksia ja diplomaattisuhteita eri aikoina. Viimeisiä merkittäviä itsenäisyydentunnustuksia Neuvostoliitto sai vielä 1930-luvulla. Sodan kuolonuhrien määrä nousi jopa 12 miljoonaan, ja käsittämätön viheliäisyys ja kurjuus levisi maan jokaiseen kolkkaan. Antony Beevorin mukaan valkoisten tappio johtui joustamattomuudesta, sillä nämä vastustivat välttämätöntä maareformia eivätkä hyväksyneet minkäänlaista itsenäisyyttä tsaarin imperiumiin kuuluneille kansoille. Liittouma oli myös hajanainen, sillä se koostui sekä taantumuksellisista monarkisteista että vasemmistopuolueista. Valkoisten tappion suurimpia syitä oli sortuminen julmuuteen, vaikka bolševikit veivätkin heistä myös tässä suhteessa voiton. Sota taisteltiin ”punaisten” kommunistien ja vallankumouksellisten, ”valkoisten” monarkistien, "vihreiden" nationalistien, konservatiivien ja liberaalien, kommunistista vallankumousta vastustavien, vastavallankumouksellisten, välillä
Amerikan konfederaatio

God Save the SouthThe Bonnie Blue FlagDixie Amerikan Konfederaatio (engl. Confederate States of America), virallisesti Amerikan konfederoidut valtiot (engl. Confederate States of America; lyhenne CSA, englanninkielisessä arkipuheessa joskus Dixie) eli Etelävaltiot, oli vuosina 1861–1865 olemassa ollut valtioliitto Pohjois-Amerikassa. Alun perin sen perusti seitsemän Yhdysvalloista irtautunutta osavaltiota: Alabama, Etelä-Carolina, Florida, Georgia, Louisiana, Mississippi ja Texas. Nämä alueet olivat riippuvaisia maataloudesta, erityisesti puuvillan tuotannosta, jossa käytettiin afroamerikkalaisia orjia. Konfederaatio oli Yhdysvaltain sisällissodan toinen osapuoli, jossa se taisteli Pohjoisvaltioita eli Unionia vastaan. Kukin osavaltio erosi Yhdysvalloista, jota kutsuttiin Unioniksi sisällissodan aikana. Sisällissota alkoi Yhdysvaltain 1860 presidentinvaalien jälkeen, jolloin republikaanien Abraham Lincoln voitti vaalit. Hän vastusti orjuuden laajentamista läntisiin osavaltioihin. Konfederaation hallitus perustettiin helmikuussa 1861, ja sen asevoimat muodostettiin nopeasti. Lincolnin virkaanastujaiset järjestettiin maaliskuussa ja sisällissota alkoi huhtikuussa. Tämän jälkeen Virginia, Arkansas, Tennessee ja Pohjois-Carolina erosivat Unionista ja liittyivät Konfederaatioon
Hämeen linna

Hämeen linna on yksi Suomen keskiaikaisista valtakunnanlinnoista. Nykyisin museona oleva linna sijaitsee Hämeenlinnan kaupungissa Vanajaveden rannalla, noin 12 metriä nykyisen vedenpinnan yläpuolella. Linnan tarkka rakentamisajankohta on epäselvä, mutta se rakennettiin kuitenkin 1200-luvun lopulla. Ensimmäinen maininta siitä on vuodelta 1308. Ensimmäisessä vaiheessa linna koostui harmaakivisestä leirikastellista ja kehämuurista. Myöhemmin 1300- ja 1400-luvuilla sitä korotettiin Suomessa keskiajalla harvoin käytetyillä tiilillä. Hämeen linna menetti vuonna 1634 asemansa hallintokeskuksena, ja 1600-luvun lopulla se joutui rappiolle, kun Ruotsin ulkopolitiikka alkoi keskittyä Itämeren eteläpuolelle. Isonvihan jälkeen siitä tehtiin päävarikko, ja 1770-luvulla sitä muutettiin bastionijärjestelmän mukaiseksi linnoitukseksi. Venäjän keisarikunta valtasi linnan 1808 taisteluitta ja muutti sen pian vankilaksi. Linnan entisöinti aloitettiin vasta 1950-luvulla, ja vangit siirrettiin pois päälinnasta 1953 ja kehämuurista 1972. Päälinnan korjaustyöt valmistuivat 1979, jolloin se avattiin myös yleisölle. Kehämuurit saatiin kuntoon vuonna 1988