nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Kansas Cityn kansainvälinen lentoasema

Kansas Cityn kansainvälinen lentoasema (engl. Kansas City International Airport; IATA: MCI, ICAO: KMCI) on lentoasema, joka sijaitsee 24 kilometriä luoteeseen Kansas Cityn keskustasta Platten piirikunnassa Missourissa.
Isä tietää kaiken

Isä tietää kaiken (Father Knows Best) on yhdysvaltalainen perhekomediasarja, jota esitettiin sekä radiossa että televisiossa. Radiossa sarja alkoi 1949, ja televisioon se siirtyi 1954. Sarjan loivat Eugene Rodney ja Robert Young, joista jälkimmäinen myös näytteli perheen isän, Jim Andersonin, roolin. Radiossa perheen äitiä Margaret Andersonia esitti aluksi June Whitley ja myöhemmin Jean Vander Pyl. Andersonien lapsien roolissa olivat Rhoda Williams (Betty), Ted Donaldson (Bud) ja Norma Jean Nilsson (Kathy). Radioversion näyttelijöistä ainoa televisioon siirtynyt oli perheen isää näytellyt Robert Young. Margaret Andersonin roolin sai Jane Wyatt ja perheen lapsia näyttelivät Elinor Donahue, Billy Gray ja Laurin Chapin. Young sai roolistaan Emmy-palkinnon kahdesti ja Wyatt kolmesti.
Marilyn Maxwell

Marilyn Maxwell (syntymänimeltään Marvel Marilyn Maxwell, 3. elokuuta 1921 – 20. maaliskuuta 1972) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Vaaleista hiuksistaan ja seksikkäästä persoonastaan tunnettu Maxwell esiintyi useissa elokuvissa ja radio-ohjelmissa. Maxwell aloitti ammattimaisen esiintymisuransa radiolaulajana teini-ikäisenä, ennen kuin sai sopimuksen MGM-yhtiöltä. MGM:n johtaja Louis B. Mayer vaati että hän jättäisi Marvel-osan oikeasta nimestään. Vuosina 1961–1962 Maxwell esitti Grace Sherwoodia, pienen ruokapaikan omistajaa, ABC:n 26-osaisessa Bus Stop -televisiodraamassa, jossa matkustajat matkustivat läpi pienen fiktiivisen Sunrisen kaupungin. Vuonna 1972 Maxwellin 15-vuotias poika saapui kotiin koulusta ja löysi 50-vuotiaan äitinsä kuolleena ilmeisesti sydänkohtaukseen, saatuaan juuri lääkityksen hypertensioon ja keuhkosairauteensa. Bob Hope, Bing Crosby, Frank Sinatra ja Jack Benny olivat hänen kunnioitetut arkunkantajansa hänen hautajaisissaan.
Pyhämaan uhrikirkko

Pyhämaan uhrikirkko on vuosina 1647–1652 rakennettu torniton pitkäkirkko Pyhämaassa Uudessakaupungissa. Puukirkko on parhaiten säilyneitä 1600-luvun kirkkoja Suomessa. Pyhämaan uhrikirkon vieressä sijaitsee vuonna 1804 valmistunut Pyhämaan uusi kirkko. Kirkko on tunnettu maalauksistaan, jotka ovat merkittävä osa Suomen 1600-luvun taidehistoriaa. Kirkkosalin katon ja seinien runsaat liimavärimaalaukset on luultavasti tehty maalarimestari Christian Wilbrandtin johdolla 1667. Barokkihenkisiä ja kuvakudosmaisia maalauksia on hirsiseinien ja laakean tynnyriholvin ohella kuorikaiteen yläosassa. Seinissä kuvataan Raamatun tapahtumia, holvissa taas kukkaseppeleiden ympäröimiä pulleita enkeleitä. Väleissä on kukkaköynnöksiä ja hedelmäryhmiä. Pyhämaan uhrikirkko sijaitsee vanhan purjehdusväylän varrella. Tasaleveän suorakaiteenmuotoisen kirkkohuoneen alttaripääty on kolmitaitteinen. Kuori on erotettu muusta kirkosta alaosastaan hirsistä salvotulla kuorikaiteella. Välissä on kapeista balustereista koostuva osa
Kottiset Alpit

Kottiset Alpit (ital. Alpi Cozie; ransk. Alpes cottiennes, saks. Cottische Alpen) on Läntisiin Alppeihin kuuluva vuorijono, joka sijaitsee vuoriston eteläosassa osittain Italiassa, osittain Ranskan puolella. Sen korkein huippu on Monte Viso. Rooman provinssi Alpes Cottiae oli tällä seudulla. Alue sai nimensä ligurialaisten kuninkaan Cottiuksen mukaan. Nykyisin alueella on useita talviurheilukeskuksia ja pieniä jäätiköitä. Korkeimpiin huippuihin kuuluvat
Vendéen kapinat

Vendéen kapinat olivat Ranskan suuren vallankumouksen aikana esiintyneitä talonpoikien aseellisia vastustusliikkeitä vallankumoushallitusta vastaan. Kansannousu alkoi Vendéen departementissa maaliskuussa 1793 ja levisi sieltä muualle Länsi-Ranskaan. Erillään muusta Ranskasta olleessa Vendéessa oli papistolla paljon vaikutusvaltaa. Pappien vainoaminen, elintarvikesäännöstely ja 300 000 miehen kutsuminen armeijaan synnyttivät kansanliikkeen, joka vähitellen muuttui kamppailuksi kuninkuuden ja entisten olojen puolesta. Yhteenotot olivat verisiä ja kapinalliset menestyivät niissä ajoittain hyvin. Kansannousu kukistettiin vuoden 1793 lopulla, jolloin voittajat alkoivat terrorisoida voitettuja. Vastustusliikehdintä puhkesi uudelleen kesällä 1795, mutta kenraali Lazare Hoche kukisti sen 1796 saaden lisänimen ”Vendéen rauhoittaja”. Täysin liikehdintä rauhoittui ja kapinalliset alistuivat vuonna 1800 Napoleonin konsulikaudella. Vendeen kapinan tukahduttamista on yleisesti pidetty kansanmurhana. Vendéen noin 800 000 asukkaasta 150 000 - 400 000 kuoli kapinassa ja sen tukahduttamisessa. Rankalaisen historioitsijan Reynald Secherin mukaan Ranskan tasavaltaishallituksen toimet Vendéen departementissa olivat ensimmäinen moderni kansanmurha.
Ylinen Viipurintie

Ylinen Viipurintie, aikaisemmin Ylinen Viipurin tie (vanhalla ruotsin kielellä Then annen wäg ifrå Wijborg til Taffuestehwsz eli Toinen tie Viipurista Hämeenlinnaan), oli pohjoisempi kahdesta Hämeestä Kymenlaakson kautta Viipuriin johtavasta vanhasta tiestä. Se on ollut jo Kustaa Vaasan sihteerin, Jaakko Teitin 1555–1556 laatimassa yhtenäisessä luettelossa. Viipurin alinen eli eteläisempi tie kulkee nimellä Suuri Rantatie. Muita mainittuja teitä ovat Hämeen härkätie, Suuri Savontie, tie Turusta Ulvilaan, tie Ulvilasta Korsholmaan sekä Kyröskankaan tie. Ylisen Viipurintien reitti kulki Hämeenlinnasta Hollolan (myös nykyisen Lahden) kautta Viipuriin. Tiellä on kaksi linjausta nykyisen Lahden ja Lappeenrannan välillä: Hämeenlinna (Luhtialan silta hieman linnan pohjoispuolella) – (3-tien haara Hauho, Vanajan kirkko) - Sairionmäki – Katumajärvi – Syrjäntaka – Tanttila – Porvola – Huljala – Helvetti – Haisevanojansilta – Toivola – Likalamminsillat – Kiviojan silta – Sairakkala – Salpausselän kangas – Hollolan kirkon eteläpuolitse – Untila – Vesijärven ja Porvoonjoen latvan välistä harjua pitkin – Lahti – Teilimäki – Nastola – Keskimaansilta – Iitti – Lapveden ranta – Vuolenkoski – Kimola – Jaala – Selänpää – Tuohikotti – Lappeenranta – Viipuri. Salpausselkää pitkin kulkeva tielinjaus noudattaa Kouvolan ja Lappeenrannan välillä nykyisen valtatie 6:n linjausta pääosin. Eteläisempi tielinja ylittää Kymijoen Keltissä, nykyisen Kymen Paviljongin eteläpuolelta. Rantaan johtaa tiepohja, jota pitkin pääsee lauttavalkamaan. Kymijoen itäpuolella tie jatkuu Ruotsulan vallien vierestä peltojen keskeltä Anttilan talolle ja pitkin Ulvinkujaa. Niskalantien itäpuolella tie jatkuu ensin Ahopellonkujaa pitkin ja siirtyy sitten kärrypolulle ja kääntyy kohti pohjoista. Tie menee Sikomäenvuoren huipun itäpuolelta ja metsittyy yhä enemmän, kunnes se saavuttaa 6-tien eteläpuolta kulkevalle sähkölinjalle
Symbioottinen vapautusarmeija

Symbioottinen vapautusarmeija (engl. Symbionese Liberation Army, SLA) oli yhdysvaltalainen äärivasemmistolainen kaupunkisissijärjestö, joka toimi vuosien 1973 ja 1975 välillä. Se syyllistyi kahteen murhaan, pankkiryöstöihin sekä muihin väkivaltaisiin rikoksiin. Ryhmä käytti tunnuksenaan seitsenpäistä kobraa. SLA sai laajaa julkisuutta kidnapattuaan 19-vuotiaan miljoonaperijä Patty Hearstin Kaliforniassa. Huomio laajeni kansainväliseksi, kun Hearstista esitettiin viestimissä tallenteita, joissa tämä hyökkäsi vanhempiaan vastaan ja ilmoitti liittyneensä SLA:n jäseneksi. Jälkikäteen Patty Hearst totesi, että häntä oli vankeusaikana käytetty seksuaalisesti hyväksi ja aivopesty. Tapahtumien kulku on kiistanalainen, ja se jakaa yhä mielipiteitä. Vuonna 1971 Russell Little ja Robyn Sue Steiner perustivat Symbioottisen vapautusarmeijan San Franciscon lahden alueella. Ryhmä koostui Berkeleyn yliopiston radikaaleista, jotka keskittyivät vankilauudistukseen, köyhyyteen ja rotukysymyksiin. SLA omaksui retoriikkansa kommunisteilta ja eteläamerikkalaisilta vallankumouksellisilta. Jäsenet hylkäsivät syntymänimensä ja ottivat itselleen uusia, vallankumouksellisia nimiä
Arthur Lumley St. George Lyster

Arthur Lumley St. George Lyster (27. huhtikuuta 1888 – 4. elokuuta 1957) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston amiraali, joka palveli kummassakin maailmansodassa. Hän oli Arthur Edward Lysterin vanhin poika. Lumley Lyster astui 15. syyskuuta 1902 laivaston palvelukseen. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa 6. Kevyt risteilijäviirikössä sekä Suuressa laivastossa. Sota-aikaisista ansioistaan hänet palkittiin DSOlla sekä Italian kruunulla. Sotien välillä hän palveli 1919 HMS Renownilla. Hänet siirrettiin 28
Valkoisen hiekan kansa

Valkoisen hiekan kansa: Liiviläisten historiaa ja kulttuuria on Edgar Vaalgamaan kirjoittama liiviläisten historiaa ja kulttuuria käsittelevä kirja, joka ilmestyi vuonna 2001. Teos käsittelee liiviläisten menneisyyttä esihistoriasta alkaen, mutta keskittyy 1900-luvun historiaan ja erityisesti Vaalgamaan omiin muistelmiin tuolta ajalta. Kirjan jälkisanat on kirjoittanut Valda Šuvcāne, joka kertoo kirjassa liiviläisten neuvostoajan jälkeisistä vaiheista. Kirja sai Lauri Jäntin säätiön erityismaininnan vuonna 2002. Kirjan kirjoittaja Edgar Vaalgamaa kuoli vuonna 2003 eli kaksi vuotta kirjan julkaisun jälkeen.
Operaatio Vantage

1. heinäkuuta - 19. lokakuuta 1961 Kuwait Kuwaitin itsenäisyyden suojaaminen kahdenvälinen vetäytyminen Arabiliiton määrittämälle demarkaatiolinjalle Yhdistynyt kuningaskunta Kuwait Irak Abdullah Al-Salim Al-Sabah Mubarak Abdullah Al-Jaber Al-Sabah Abdulkarim Qasim Operaatio Vantage oli peitenimi Ison-Britannian vuoden 1961 sotilasoperaatiolle, jonka tarkoitus oli tukea vasta itsenäistynyttä Kuwaitia sen naapurimaan Irakin esittämiä aluevaatimuksia vastaan. Kuwaitin emiiri pyysi apua, minkä jälkeen alueelle lähetettiin ilma-, maa- ja merivoimien yksiköitä, jotka olivat toiminta-alueella jo muutamaa päivää myöhemmin. Brittijoukot korvattiin Arabiliiton joukoilla, kun Irak ei toteuttanut hyökkäystään. Irak tunnusti 1963 Kuwaitin itsenäisyyden. Britannia hyväksyi Kuwaitin sotilaallisen suojaamisen ja se lähetti pikaisesti vahvan laivasto-osaston, johon kuuluivat: 42 Commando laskeutui helikoptereilla lentokentälle, jonne laskeutui Kuninkaallisten ilmavoimien Hawker Hunter laivue. Britannialla oli 1. heinäkuuta alueella puoli prikaatia valmiina taisteluun. Taistelevina joukkoina olivat 42 ja 45 Commando sekä kaksi komppaniaa 2nd Coldstream Guards rykmentistä. HMS Strikerilla kuljetettiin alueelle Centurion panssarivaunukomppania. Seuraavana päivänä alueella olevat joukot saivat vahvistuksina kenttätykistöpatterin, tiedustelupataljoonan sekä pataljoonan laskuvarjojääkäreitä
Benois de la Danse -palkinto

Benois de la Danse -palkinto on arvostettu balettipalkinto, joka myönnetään Moskovassa järjestettävässä kilpailussa. Palkinnon on perustanut Kansainvälinen balettiliitto Moskovassa 1991. Kilpailu järjestetään vuosittain huhti–toukokuun vaiheilla, ja voittajat kussakin sarjassa valitsee tuomaristo. Kilpailun sarjoja ovat elämäntyö, naistanssija, miestanssija, koreografi, säveltäjä ja lavastaja. Palkinto myönnetään myös edellisen vuoden poikkeuksellisesta saavutuksesta baletin alalla. Palkintoa pidetään tanssin Oscar-palkintona. Kilpailu on nimetty Aleksandr Benois'n mukaan. Palkintoon liittyvän pienoispatsaan on suunnitellut kuvanveistäjä Igor Ustinov. Ustinovin isä on näyttelijä Peter Ustinov. Kilpailu on ollut Unescon suojeluksessa vuodesta 1992 lähtien. Kilpailu kuuluu Venäjän kulttuuriperintöohjelmaan. Kansainvälinen tuomaristo vaihtuu vuosittain
Taivalmaa

Koordinaatit: 62°33.225′N, 22°53.076′E Taivalmaa on kylä Kurikassa Etelä-Pohjanmaalla entisen Jalasjärven kunnan alueella. Se sijaitsee Peräseinäjoen rajalla, Jalasjärven keskustasta noin 15 kilometriä koilliseen. Asukkaita on noin 180. Taivalmaan kylän lähellä on useita turvesoita ja kaksi järveä. Taivalmaan kyläkoulu lakkautettiin 1994. Kylän peruskouluikäiset käyvät esikoulun ja alakoulun useimmiten 13 kilometrin päässä Luopajärven koulussa ja yläkoulun Jalasjärven keskustassa. Muutkin lähimmät palvelut ovat joko Luopajärvellä, Peräseinäjoella tai Jalasjärven keskustassa. Taivalmaan nuorisoseura ylläpitää vanhasta koulurakennuksesta kunnostettua kylätaloa Taivaltupaa. Taivalmaan kylässä on Kauhajoelta Peräseinäjoelle kulkevan seututien 672 eli "Tokerotien" muistomerkki. Sen ovat tietä hätäaputöinä tehneet työmiehet hakanneet kiveen suurten nälkävuosien aikana 1860-luvulla
G4 (televisiokanava)

G4 (tunnetaan myös nimellä G4 TV) oli yhdysvaltalainen kaapeliverkossa lähetetty televisiokanava, joka keskittyi videopeleihin. Kanavan toiminta aloitettiin vuonna 2002. Tunnettuja ohjelmia kanavalla olivat muun muassa Attack of the Show, jossa olivat mukana Olivia Munn ja Kevin Pereira. Kanavan toiminta lopetettiin vuonna 2014. Kanavan päämaja sijaitsi Los Angelesissa Kaliforniassa.
Contextual design

Contextual Design (CD) on Hugh Beyerin ja Karen Holtzblattin kehittämä käyttäjäkeskeisen suunnittelun menetelmä, jossa tietoa kerätään käyttäjiltä heidän omassa ympäristössään. Näitä kerättyjä tietoja sovelletaan suunniteltavaan tuotteeseen. CD-menetelmä koostuu seitsemästä eri vaiheesta, jotka suoritetaan tarkasti omassa järjestyksessään. Menetelmän ensimmäinen ja tärkein vaihe on Contextual Inquiry. Se on kontekstissa tapahtuvaa käyttäjätutkimusta, jonka avulla tiedot kerätään siinä käyttäjän ympäristössä, jossa tuotetta käytetään. Työn mallinnusvaiheessa (Work Modeling) kerätty data tulkitaan, ja mallinnetaan sen pohjalta työn kulku ja rakenne. Tulosten yhdistämisvaiheessa rakennetaan työstä yhtenäinen malli eri käyttäjiltä kerättyjä tuloksia hyödyntäen. Neljäs vaihe (Work Redesign) on työn uudelleensuunnittelua, jossa nykyiseen järjestelmään etsitään parempia työskentelytapoja sekä ratkaisuja niiden hyödyntämiseksi. Käyttöympäristön suunnittelussa (UED) pyritään muokkaamaan käyttöliittymän toiminnallisuus tukemaan uutta työskentelytapaa. Tämän jälkeen järjestelmä iteroidaan käyttäjien kanssa käyttäen hyväksi esimerkiksi paperiprototyyppejä suunnittelun onnistuneisuuden varmistamiseksi, minkä jälkeen siirrytään viimeiseen vaiheeseen, tuotteen varsinaiseen toteutukseen.
Joint Application Design

Joint Application Design (JAD) on IBM:n kehittämä menetelmä, jonka avulla yrityksen tuotekehitystiimi, johto sekä käyttäjät työskentelevät keskenään tuotteen suunnittelemiseksi. JAD:n perustana on monialainen, tarkasti rakenteeltaan määritelty työpaja, johon osallistuu suunnittelijoita eri osastoilta. Yrityksen työntekijöiden lisäksi yhdeksi suunnittelijaksi otetaan mukaan käyttäjä. Työpajaa edeltää projektin määrittelyvaihe, tutkimus ja niin kutsutun työpajan (workshop) valmisteluvaihe. Työpajavaiheen jälkeen tulokset dokumentoidaan myöhempää soveltamista teknistä suunnittelua varten. JAD:n kehitys IBM:llä lähti alun perin liikkeelle tarpeesta kehittää jokin prosessi, joka toisi käyttäjät ja kehittäjät yhteen luovalla ja innovatiivisella tavalla, joka olisi kuitenkin helppo määritellä toistettavaksi ja paranneltavaksi prosessiksi. Käyttäjien ja kehittäjien tapaamiset olivat hyvä tapa saada laadukasta tietoa käyttäjien vaatimuksista. Nyttemmin JAD on kehittynyt muotoon, jossa suoritetaan työpajoja. Työpajat suunnitellaan ja toteutetaan käyttäen apuna yhdeksän avainkohdan mittaista listaa. JAD:n vahvuuksia ovat poikkitieteellisyys, käyttäjäläheisyys ja riippumattomuus muista käytetyistä tuotekehitysmenetelmistä. Se on helppo sisällyttää perinteiseen tuotekehitysprosessiin, jolloin menetelmä voidaan suorittaa projektien alkupuolella muuttamatta niissä sovellettuja vakiintuneita työskentelytapoja ja niiden rakennetta. JAD sisältää yhdeksän avainkohtaa: Ensimmäisessä kolmessa kohdassa määritellään projekti yleisellä tasolla; tavoitteet, rajoitteet, tuotokset ja tärkeimmät asiat tulee tiedostaa ennen kuin varsinaisia työpajoja suunnitellaan
Alan McManus

Alan McManus (s. 21. tammikuuta 1971) on skotlantilainen uransa lopettanut snooker-ammattilainen, joka tunnetaan lempinimellä Angles. McManusin uran parhaat vuodet olivat 1993–2006, jolloin hän oli 16:n parhaan joukossa maailman rankinglistalla. McManus voitti urallaan kaksi ranking-turnausta ja kutsuturnauksen The Masters, joka pelataan vuosittain tammikuussa Lontoon Wembleyllä. McManus on myös urallaan tehnyt 219 yli sadan pisteen ylittävää lyöntisarjaa ammattilaisturnaustasolla  ja hänet tunnetaan ammattilaispiireissä taktisesti taitavana pelaajana. Alan McManus aloitti ammattilaisuransa vuonna 1990 voitettuaan Scottish Amateur Championship -turnauksen. McManusin ensimmäinen kausi (1990–1991) sujui vakuuttavasti, sillä ainoastaan kahdessa turnauksessa hän ei päässyt 64:n parhaan joukkoon. Stormseal UK Championship -turnauksessa hän eteni semifinaaliin, jossa hävisi maanmiehelleen Stephen Hendrylle, joka käytännössä hallitsi lajia koko 1990-luvun ajan. Mercantile Credit Classic -turnauksessa ja maailmanmestaruuskisoissa McManus eteni 16:n parhaan joukkoon. Kauden päätteeksi hän nousi rankinglistan 41. sijalle, ja hänet valittiin vuoden pelaajaksi (WBPSA Young Player of the Year 1991 )
Sozopol

Koordinaatit: 42°25′N, 27°42′E Sozopol (bulg. Созопол) on kaupunki Bulgariassa. Se sijaitsee Mustanmeren rannikolla 35 kilometriä etelään Burgasista. Vuoden 2009 lopussa Sozopolissa asui 5 410 asukasta. Sozopol on yksi vanhimmista kaupungeista Bulgarian Mustanmeren rannikolla. Ensimmäiset merkit asutuksesta voidaan ajoittaa pronssikaudelle. Antiikin aikana paikalla sijaitsi kreikkalainen siirtokunta nimeltä Apollonia. 200-luvulla jaa. kaupungin nimeksi tuli Sozopolis, mistä nykyisen kaupungin nimi on muuntunut.
Litiumpolymeeriakku

Litiumpolymeeriakku tai litiumionipolymeeriakku on litiumioniakku, jossa litiumioniakuissa tavallisesti käytetty orgaaninen elektrolyytti on korvattu polymeerisellä elektrolyytillä. Polymeerisen elektrolyytin käytössä ideana on, ettei se ole nestemäistä, kuten tavallisissa litiumioniakuissa käytetty orgaaninen liuos, vaan kiinteää. Kiinteä polymeerielektrolyytti (SPE) voidaan valmistaa eri materiaaleista, kuten esimerkiksi polyetyleenioksidista (PEO), polyakryylinitriilistä (PAN), polymetyylimetakrylaatista (PMMA) tai polyvinylideenifluoridista (PVdF). Litiumpolymeeriakku on tavanomaista litiumioniakkua turvallisempi, sillä elektrolyytin vuotovaaraa ei ole. Akusta on tällöin myös mahdollista tehdä taipuisa, lähes minkä tahansa muotoinen ja kevyt, sillä se ei välttämättä vaadi suojaavaa metallikuorta päälle korkean rasituksen kestonsa vuoksi. Polymeerisen elektrolyytin on tarkoitus helpottaa näistä syistä myös erittäin pienikokoisten, jopa kalvomaisten akkujen valmistusta. Orgaaniset elektrolyytit johtavat aina ionien lisäksi myös jonkin verran elektroneja, mistä aiheutuu virtahäviöitä. Polymeerisyyden avulla tavoitellaan elektrolyyttiä, joka toimii täydellisenä eristeenä elektroneille, ja samalla vähintään orgaanisten elektrolyyttien tasoisena ionijohtimena. Nykyisissä kaupallisissa litiumpolymeeriakuissa on käytössä polymeerilisäaineilla geelimäiseksi muutettu orgaaninen elektrolyytti. Kyseinen ratkaisu ei siis ole aito litiumpolymeeriakku termin alkuperäisessä merkityksessä. Geelimäinen elektrolyytti on kompromissi kiinteiden polymeerielektrolyyttien ja perinteisempien orgaanisten välillä. Klassisiin litiumioniakkuihin verrattuna geeliratkaisulla saavutetaan paremman turvallisuuden lisäksi tehokkaampi tilankäyttö ja vähentyneen suojarakennetarpeen myötä kevyempi kotelointi
Viulukonsertto (Berg)

Viulukonsertto (1935) on viimeinen teos, jonka säveltäjä Alban Berg sai valmiiksi. Se omistettiin "erään enkelin muistolle" eli Alma Mahlerin ja Walter Gropiuksen äkisti kuolleelle tyttärelle Manon Gropiukselle (1916–1935). Teoksessa säveltäjä yhdistelee dodekafoniaa ja tonaalisia piirteitä. Viulisti Louis Krasner lähestyi helmikuussa 1935 Bergiä pyytäen tätä säveltämään viulukonserton. Vaikka säveltäjä oli täysin omistautunut työlleen Lulu-oopperan parissa, Krasnerin idea alkoi kiehtoa häntä ja hän hyväksyi tilauksen. Krasnerin mielestä dodekafoninen musiikki tarvitsi suosiota saavuttaakseen ilmaisullista ja sydämellistä teosta yleisöystävällisessä lajityypissä. 18-vuotiaan Manon Gropiuksen kuolema tapahtui 22. huhtikuuta 1935; sen lisäksi, että Berg omisti konserton Krasnerille, hän sävelsikin siitä muiston Gropiukselle. Berg alkoi heti keskittyä yksinomaan viulukonserttoon (Lulu jäi kesken) ja siirtyi mökille Wörtherseehen. Työ viulukonserton parissa oli valmis kahdessa ja puolessa kuukaudessa, joskin koko partituurin kirjoittaminen vei vielä yhden kuukauden. Konsertto koostuu kahdesta osasta, jotka molemmat edelleen jakautuvat kahteen osaan. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa 19
Sydän paikallaan (romaani)

Sydän paikallaan on kirjailija Hannu Salaman elokuussa 2010 ilmestynyt romaani. Salama sai kirjansa valmiiksi jo vuoden 2009 puolella, kertoi ryhtyneensä sen kirjoittamiseen, "kun en minä muutakaan osaa tehdä."  Kirjansa nimen Salama sanoo viittaavan Vänrikki Stoolin: ”Älyä kyll’ ei Dufvalla lie liiaksi ollutkaan, pää huono oli”, arveltiin, ”mut sydän paikallaan.” Kirja ei ole moraliteetti, mutta sen tarkoituksena on muistuttaa, että lapsia ei pitäisi alistaa aikuisten ihanan elämän maksumiehiksi. Salaman näkemyksen mukaan näin kuitenkin tapahtuu kaikkialla maailmassa, kun "ihmisistä on tullut moraalittomia tietokoneiden jatkeita, jotka viihteen ylivalta on kietonut pauloihinsa". Romaanin päähenkilö ja minäkertoja on eläkeikäinen kirjailija Hans von Blixt ('blixt' ruots. salama), jota romaanissa kutsutaan myös Hanskiksi ja Handeksi. Tapahtumat vapusta kesän yli syksyyn sijoittuvat Itä-Helsinkiin, kaupungin vuokrayksiöön "kalliin asuinalueen ja Finnsomalian välissä" sekä muutamiin muihin paikkoihin, kuten Itäkeskukseen ja Tampereelle. Kirjailija tapaa kahta naista, "rehellistä suhdetta" Riitasta ja etenkin Mikaelasta etsien ("eikä minusta ole rakastamaan sitä luupussia yhtään enempää kuin ketään muutakaan ja hyvä niin"), kuljeskelee ja kuntoilee lähiseuduilla, törmää ohimennen veneilystä innostuneeseen poikaansa ja miniäänsä. Käy säännönmukaisesti aamiaisella ja iltapäiväkahvilla Itäkeskuksen ostoskeskuksella havainnoiden kanssakulkijoita ja ehdotellen nuorelle tarjoilijattarelle lähempää tuttavuutta. Kirjailija tekee matkan Tampereelle samalla kun on yrittänyt saada päätökseen moniosaista antiromaaniaan ja pitkää vastauskirjettä elämäkertakirjuriksi ryhtyneelle vanhalle kuolemaa tekevälle ystävälleen Allulle. Kirjassa arvioidaan elämää taaksepäin keskittymällä menneiden vuosikymmenten henkilösuhteisiin ja kirjallisiin tapahtumiin, ennustellaan ihmiskunnalle kavalaa tulevaisuutta ja rienataan paitsi yhteiskunnan valkokaulusparemmistoa myös sen johtajistoa, "Arkadian natokiimaisia europellejä, entisiä missejä, ulkopoliittisia Touho-serkkuja ja puolustusministeriön Vänrikki Nappuloita"
A:Level

Wikipediassa ei ole tämän nimistä artikkelia.
Air India Expressin lento 812

Air India Expressin lento 812 oli Air Indian halpalentoyhtiön liikennöimä reittilento 22. toukokuuta 2010 Dubain kansainväliseltä lentoasemalta Mangaloren kansainväliselle lentoasemalle Etelä-Intiaan. Lennolla käytetty Boeing 737-800 -matkustajalentokone ajoi laskeutuessaan kiitotien ohi ja syttyi tuleen noin klo 6.30 paikallista aikaa (UTC +5.30). Näkyvyys oli alueella sateen heikentämä. Viranomaisten mukaan kahdeksan ihmistä selviytyi ja 158 kuoli. Onnettomuuskone oli vuonna 2007 valmistunut yhdysvaltalaisvalmisteinen Boeing 737-8HG, jossa oli 186 istuinta. Koneen rekisteri oli VH-AXV, ja sen ensimmäinen lento tapahtui 20. joulukuuta 2007. Kone luovutettiin Air India Expressille 18. tammikuuta 2009
Pamir Airwaysin lento 112

Pamir Airwaysin lennon 112 onnettomuus tapahtui 17. toukokuuta 2010 Kabulin lähistöllä Afganistanissa, kun Antonov An-24 -tyyppinen matkustajakone syöksyi maahan toistaiseksi tuntemattomasta syystä. Kone oli matkalla Qunduzin lentoasemalta Kabulin kansainväliselle lentoasemalle mukanaan 39 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä. Kaikki koneessa olleet ihmiset kuolivat. Kone katosi tutkasta noin kello 08:40 paikallista aikaa (04:40 UTC). Koneen hylky löytyi muutama päivä onnettomuuden jälkeen 21. toukokuuta. Etsintöjä haittasi vaikeakulkuinen maasto ja huono sää. Hylyn etsintöihin osallistui kymmeniä paikallisia asukkaita ja lukuisia poliiseja. Lisäksi Naton ISAF-joukot lähettivät paikalle kaksi helikopteria etsimään hylkyä. Lento 112 lähti aikataulussa 08:30 paikallista aikaa Qunduzin lentoasemalta. Noin kymmenisen minuuttia myöhemmin kone hävisi tutkasta