nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Meksikon–Yhdysvaltain sota

1846–1848 Meksiko Yhdysvaltojen voittoGuadalupe Hidalgon rauhansopimus Meksiko menetti maansa Rio Granden pohjoispuolella, sekä Uuden Meksikon ja Ylä-Kalifornian alueilla. Yhdysvallat Kalifornian tasavalta Meksiko Zachary TaylorWinfield ScottStephen Kearny Antonio López de Santa AnnaPedro de Ampudia Meksikon–Yhdysvaltain sota oli 1846 - 1848 Yhdysvaltojen ja Meksikon välillä käyty sota, joka oli alkanut kiistoista Texasin asemasta Texasin vallankumouksen jälkeen ja Texasin tasavallan liityttyä Yhdysvaltoihin vuonna 1845. Selkkaus maiden vastaisella rajalla johti Yhdysvaltojen sodanjulistukseen ja taistelujen jälkeen Meksikon pääkaupungin Méxicon miehitykseen. Sodan päätti Guadalupe Hidalgon rauhansopimus, jolla Meksiko luopui alueistaan Ylä-Kaliforniassa, Uudessa Meksikossa ja Rio Granden pohjoispuolella. Meksiko menetti näin yli puolet sotaa edeltäneistä maistaan. Nykyisen Texasin eli silloisen Tejasin alueelle oli alkanut saapua yhdysvaltalaisia siirtolaisia 1800-luvun alussa. Meksiko yritti lopulta saattaa raja-alueensa tiiviimmin oman valtansa alle kannustamalla meksikolaisia siirtolaisia asettumaan alueelle ja kieltämällä yhdysvaltalaisten siirtolaisten saapumisen vuonna 1830. Yhdysvaltalaiset siirtolaiset pitivät Meksikon kasvavaa vaikutusvaltaa uhkana ja kun Antonio López de Santa Anna kaatoi Gómez Faríasin, Texasin siirtolaiset julistautuivat muutamien meksikolaisten liberaalien tukemana riippumattomaksi Texasin tasavallaksi vuonna 1835. Santa Anna yritti kukistaa tasavallan Texasin vallankumouksen aikana, mutta hän jäi vangiksi San Jacinton taistelussa. Santa Anna vapautettiin vuonna 1837 hänen luvattuaan olla hyökkäämättä uudestaan ja vaikka hän myöhemmin julisti lupauksensa pätemättömäksi, uutta sotaretkeä ei järjestetty ja Texasin tasavallan itsenäisyys säilyi. Texasin vallankumouksen jälkeen Meksikossa vallitsi poliittinen kriisi ja Santa Anna päätyi lopulta maanpakoon. Samoihin aikoihin Yhdysvalloissa oli alettu esittää Texasin liittämistä Yhdysvaltoihin
Jay Kay

Jay Kay (oik. Jason Luís Cheetham, s. 30. joulukuuta 1969 Stretford, Manchester) on brittiläinen funk-muusikko. Cheetam tunnetaan parhaiten Jamiroquai-yhtyeen laulajana, perustajajäsenenä sekä pääasiallisena laulunkirjoittajana. Cheetham kasvoi juutalaisen äitinsä Karen Kayn ja isäpuolensa James Royalin kanssa. Hän ei tavannut biologista, portugalilaista isäänsä ennen vuotta 2003. Cheetham vietti 13-vuotiaana kuusi kuukautta Thaimaassa isäpuolensa kanssa. Cheetham sai tietää kouluikäisenä että hänellä oli ollut kaksoisveli, joka oli kuollut kuuden viikon ikäisenä. Cheetham joutui säännöllisesti vaikeuksiin koulussa, ja täytettyään 15 vuotta hän lähti kotoaan. Cheetham kouluttautui Oakhamin itsenäisessä koulussa Rutlandissa. Asuessaan kaduilla ja elättääkseen itsensä Cheetham turvautui näpistelyyn ja tekemään pimeitä töitä
Janne Parviainen

Janne Olavi Parviainen (s. 1973) eli Pannu Hanhi on suomalainen rumpali. Hän soittaa yhtyeissä Satanic north, Ensiferum ja Liekehtivät Torsionit, joka on Notkean Rotan taustayhtye. Hän on uransa aikana soittanut myös Waltarissa, Sinergyssä, Barathrumissa, Jimsonweedissä ja Zwanzigerissä. Parviainen soitti Waltarissa 1990–2002, Barathrumissa 2000–2007 ja Sinergyssä 2002–2006. Hän liittyi Ensiferumiin vuonna 2005. Parviaisen Ensiferumin kanssa tekemä ensimmäinen albumi oli vuoden 2006 EP Dragonheads, jolla hän korvasi yhtyeen edellisen rumpalin Oliver Fokinin. Sinergyyn Parviainen liittyi heidän tuoreimman albuminsa, Suicide by My Siden, julkaisun jälkeen.
Eero A. Wuori

Eero Aarne Wuori (vuoteen 1942 Vuori; 11. elokuuta 1900 Helsinki – 12. syyskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, ammattiyhdistysjohtaja, diplomaatti ja Suomen Sosialidemokraattista Puoluetta (SDP) edustanut poliitikko. Wuori toimi Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton (SAK) puheenjohtajana vuosina 1938–1945, ministerinä kolmessa eri hallituksessa vuosina 1944–1945 sekä Suomen diplomaattisena edustajana Lontoossa vuosina 1945–1952, Moskovassa vuosina 1955–1963 ja Tukholmassa vuosina 1964–1965. Wuoren vanhemmat olivat puuseppä Oskar Wuori ja Josefiina Kuntonen. Hänen puolisonsa vuodesta 1929 oli Kerttu Juliana o.s. And (1903–1987), ja heillä oli yksi tytär. Eero Wuori ehti käydä Helsingin normaalilyseota seitsemän luokkaa, kunnes joutui vuonna 1918 keskeyttämään koulunkäyntinsä. Hän oli ”Norssin” oppilaiden toverikunnan varapuheenjohtaja. Wuori osallistui koulupoikana Suomen sisällissotaan punaisten puolella huoltotehtävissä ja pakeni sen jälkeen Pietariin, jossa hän oli perustamassa Suomen Kommunistista Puoluetta (SKP). Punaupseerikurssin suoritettuaan Wuori toimi salaisissa puoluetehtävissä Suomessa ja Ruotsissa
Suopunki

Suopunki (esp. lasso, mongoliaksi ja venäjäksi arkan, nenetsiksi tynzei) on poronhoidossa porojen kiinniottoon käytetty heittopaula. Suopunki on noin 12–20 metriä pitkä ja yleensä noin 6–8 mm paksu naru, joka on punottu huomattavasti tavallista narua tiukemmaksi. Yleisimmin naru on tehty hampusta, puuvillasta tms. luonnonkuidusta, mutta niitä tehdään myös nahkasta palmikoimalla. Pituudessa ja paksuudessa on alueellista ja käyttömieltymyksistä johtuvaa vaihtelua. Naru yleensä tervataan ja tervaus tekee siitä jäykemmän ja estää narua sykertymästä sekä suojaa kastumiselta. Narun jäykkyyteen vaikuttaa punonnan kireys, naruun imeytetyn tervan määrä ja lisäaineet kuten vahat tai rasvat. Terva jäykistyy kylmällä ilmalla ja narun jäykkyys saa silmukan aukeamaan heiton aikana. Nykyisin käytetään yleisesti myös kumista tehtyä suopunkia. Hyvin tavallista on, että yhdellä poromiehellä on erilaisia suopunkeja, joista toiset toimivat hyvin pakkasella, toiset taas paremmin lämpimällä säällä. Suopungin heittopäässä on kaksireikäinen sarviluusta tai nykyisin myös muovista tehty köyden juoksusilmukkaa vastaava reikälevy, kiela, jonka suuremman reiän kautta suopungin kiristyvä silmukka kulkee
San Pedro Sula

Koordinaatit: 15°30′0″N, 88°2′0″W San Pedro Sula on Hondurasin toiseksi suurin kaupunki ja teollisuuskeskus. Sen asukasluku on noin 754 000. Se sijaitsee maan luoteisosassa Cortésin departementissa Sulan laaksossa noin 60 km etelään Karibian rannikolta sijaitsevasta Puerto Cortésista. Kaupungin perusti vuonna 1536 konkvistadori Pedro de Alvarado nimellä Villa de San Pedro de Puerto Caballos. Ympäröivien kylien alkuperäisväestö määrättiin työvelvollisiksi. Aluksi kaupunkia ympäröivät suot ja trooppiset metsät, eikä maanviljelyyn ollut paljon mahdollisuuksia. Kaupungissa oli kuitenkin rahapaja, jossa lyötiin kolikoita muualta tuodusta kullasta, kunnes se siirrettiin Comayaguaniin ja San Pedrosta tuli pieni kylä aina 1800-luvulle ja rautatien valmistumiseen ja banaaninviljelyn aloittamiseen saakka. Villa oli espanjalaisessa järjestelmässä yhden pykälän kaupungin alapuolella, ja Hondurasin kongressi tunnusti San Pedro Sulan kaupungiksi vasta 1902, jolloin se oli jo maan toiseksi suurin. Vuonna 1888 kaupungissa oli 1714 asukasta ja 1950-luvun alussa jo 20 000.lähde? San Pedro Sula on keskeinen teollisuuskaupunki. Sitä ympäröivällä maaseudulla tuotetaan elintarvikkeita sekä vientiin että kotimaiseen käyttöön, ja kaupungissa on elintarvike-, rehu- ja tekstiiliteollisuutta. Kaupungissa on kaksi kansallisessa liigassa pelaava jalkapallojoukkuetta, Real C
Eino Kankaanpää

Eino Mikael Kankaanpää (14. syyskuuta 1914 Humppila − 3. joulukuuta 1974 Seinäjoki) oli suomalainen pankinjohtaja ja Keskustapuolueen kansanedustaja. Koulutukseltaan hän oli agrologi. Kankaanpää nousi eduskuntaan varapaikalta 27. tammikuuta 1970 Vaasan vaalipiiristä Toivo Antilan tilalle. Kansakoulun jälkeen Kankaanpää valmistui Hyvinkään pienviljelyneuvojaopistosta 1939. Sen jälkeen hän toimi Pienviljelijäin keskusliiton piirikonsulenttina 1939–1955, Etelä-Pohjanmaan osuuspankkien liiton toiminnanjohtajana 1955–1961, Jalasjärven osuuspankin johtajana 1961–1974. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1962 ja 1968. Kankaanpää viljeli myös maatilaa Jalasjärvellä ja istui paikallisessa kunnanvaltuustossa. Lisäksi hän toimi Etelä-Pohjanmaan maatalousteknikkojen yhdistyksen puheenjohtajana sekä oli Maatalousteknikkojen liiton johtokunnan, Osuuskassojen keskusliiton hallintoneuvoston ja Etelä-Pohjanmaan maatalouskeskuksen johtokunnan jäsen. Sotilasarvoltaan Kankaanpää oli yliluutnantti
Kapitan Kosolapov

Kapitan Kosolapov on pieni jäänmurtaja, joka on suunniteltu avustamaan aluksia matalissa vesissä. Wärtsilän Helsingin telakalta valmistui vuonna 1976 kolmen laivan sarja, josta Kapitan Kosolapov oli keskimmäinen. Ensimmäisenä valmistui Kapitan M. Izmailov ja viimeisenä Kapitan A. Radžabov. Sarjan alukset on tarkoitettu satamien aukipitoon, hinauksiin ja pelastustehtäviin Mustallamerellä, Kaspianmerellä ja Vienanmerellä. Kapitan Kosolapov on murtanut jäitä Arkangelissa omistajanaan Northern Marine Shipping Company. Murtajan jäissä liikkumista helpottaa ilmapuhallusjärjestelmä ja siltojen alittamiseksi aluksen savupiippu ja mastot on rakennettu alaskäännettäviksi. Pelastustehtäviä varten aluksessa on palosammutusvälineistö. Jäänmurtajan kastoi laiturissa Wärtsilän telakkaryhmän johtaja Christian Landtman. Pääkoneisto on rakennettu voimalaitosperiaatteen mukaisesti, joten laivassa ei ole erillisiä apukoneita, vaan vain pieni satamaaggregaatti. Neljä Wärtsilä 824 TS -dieselmoottoria valmisti Wärtsilän Vaasan tehdas
Susisillit

Susisillit Wikispeciesissä Susisillit Commonsissa Susisillit (heimo Chirocentridae ja sen ainoa suku Chirocentrus) ovat noin metrin mittaisia, pitkulaisia sillikalojen lahkon petokaloja, joilla on vahvat leuat ja terävät hampaat. Niillä on sinertävänhohtoinen selkä ja hopeiset kyljet. Susisillejä on kaksi hyvin samannäköistä lajia, susisilli (Chirocentrus nudus) ja pilkkasusisilli (Chirocentrus dorab), joiden levinneisyysalueetkin ovat samat. Pilkkasusisillin erottaa kuitenkin selkäevän tumma yläosa ja se, että se syö pienten kalojen lisäksi myös taskurapuja. Susisillejä tavataan Punaisellamerellä, Intian valtamerellä ja läntisellä Tyynellämerellä Japanista etelään. Levinneisyysalue myötäilee eteläisen Aasian, Indonesian ja Pohjois-Australian rannikoita. Susisillit oleilevat lähinnä rannikkovesissä. Ne ovat tärkeitä talouskaloja, joita pyydetään mm. verkoilla, rysillä ja troolaamalla ja kaupataan tuoreena ja pakastettuna.
Roy Salvadori

Roy Francesco Salvadori (12. toukokuuta 1922 Dovercourt, Englanti, Iso-Britannia – 3. kesäkuuta 2012) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Hän ajoi Formula 1 -sarjassa vuosina 1952–1962. Salvadorin uran suurimpiin saavutuksiin kuuluu Le Mansin 24 tunnin ajon voitto vuonna 1959 Aston Martinilla yhdessä Carroll Shelbyn kanssa. Hän saavutti kaksi palkintosijaa F1:ssä (Britannian -ja Saksan GP 1958). Saksan GP:ssä Salvadori oli toinen.
Itä-Kiinan meri

Itä-Kiinan meri (kiin.: 东海; pinyin: Dōng Hǎi, hangul: 동중국해; hanja: 東中國海; uudistettu latinisaatio: Dongjungguk-hae, jap. 東シナ海, Higashi-Shina-kai, vietn. Biển Hoa Đông) on Kiinan kansantasavallan itäpuolella sijaitseva Tyyneenmereen kuuluva merialue. Itä-Kiinan meri on pinta-alaltaan noin 1 249 000 neliökilometriä. Itä-Kiinan meri rajautuu idässä Kyūshūn saareen ja Ryūkyū-saariin, etelässä Taiwaniin ja lännessä Kiinaan. Taiwaninsalmi yhdistää sen lounaassa Etelä-Kiinan mereen ja Koreansalmi koillisessa Japaninmereen. Itä-Kiinan meren pohjoispuolella on Keltainenmeri. Jangtse on ainoa suuri joki, joka laskee Itä-Kiinan mereen.
Kevin Richardson

Kevin Scott Richardson (s. 3. lokakuuta 1971 Lexington, Kentucky) on yhdysvaltalainen laulaja ja Backstreet Boysin jäsen. Nuorena Kentuckyssä Kevin Richardson oli Estill County High Schoolin shakkikerhon jäsen ja näytteli koulun näytelmissä kuten Bye, Bye Birdie. Hän oli myös koulun jalkapallojoukkueessa. Kevin Richardson työskenteli Disney Worldissä Aladdin-hahmona ja yhtenä Teini-ikäisistä mutanttininjakilpikonnista. Hän tapasi siellä tulevan vaimonsa Kristin Willitsin, joka esitti Belleä Disneyn Kaunotar ja hirviö -elokuvasta. Richardson työskenteli Disney Worldissä kunnes liittyi Backstreet Boys -poikabändiin vuonna 1993. Myöhemmin samana vuonna myös hänen serkkunsa Brian Littrell liittyi yhtyeeseen. Vuonna 2002 Kevin Richardson esitti Billy Flynnin roolin Broadway-tuotannossa Chicago. Hän teki saman roolin myös Lontoon West Endillä ja Torontossa marras-joulukuussa 2006. Kesäkuussa 2006 Richardson jätti Backstreet Boysit "siirtyäkseen elämässään seuraavaan lukuun"
Jerry Orbach

Screen Actors Guild -palkinto (2005) Jerome (Jerry) Bernard Orbach (20. lokakuuta 1935 New York City, New York – 28. joulukuuta 2004 New York City, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten roolistaan etsivä Lennie Briscoena televisiosarjassa Kova laki. Lisäksi Orbach oli hyvin tunnettu Broadway-tähti. Hän ilmoitti vuonna 2004 jättävänsä Kovan lain 12 vuoden jälkeen, mutta palasi näyttelemään Kova laki: Oikeuden ratkaisu -sarjaan, jossa hän ehti esiintyä kahdessa jaksossa ennen kuolemaansa. Orbachilla oli keskeinen elokuvarooli filmeissä Sidney Lumetin Vallan terällä (1981), Emile Ardolinon Dirty Dancing – kuuma tanssi (1987), Uli Edelin Pääteasema Brooklyn (1989) ja Woody Allenin Rikoksia ja rikkomuksia (1989). Orbach oli juutalainen. Hän oli naimisissa Marta Curron kanssa vuosina 1958–1975. Liitto päättyi eroon. Curron kanssa Orbachilla oli kaksi lasta, Chris ja Tony. Orbach avioitui Elaine Cancillan kanssa vuonna 1979. Orbach menehtyi vuonna 2004 eturauhassyöpään, joka oli todettu jo lähes kymmenen vuotta aikaisemmin
Sähkötalo

Sähkötalo on Helsingin Kampissa sijaitseva rakennus, jossa alun perin toimi Helsingin kaupungin sähkölaitoksen, nykyisin Helenin pääkonttori. Alvar Aallon suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1973. Rakennuksen julkisivut on päällystetty kuparipellillä. Alun perin rakennus oli kokonaan sähkölaitoksen käytössä, mutta nykyisin sen alimmissa kerroksissa on myös muita liiketiloja, kahvila ja ravintoloita. Kortteli varattiin sähkölaitoksen uudisrakennukselle vuonna 1963, ja suunnittelutyö aloitettiin vuonna 1965. Rakennus on Finlandia-talon lisäksi ainoa toteutunut osa Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelmasta. Sähkötaloon liittyy kiinteästi myös samassa korttelissa Malminrinteen (Kampintorin) puolella sijaitseva Gunnar Taucherin suunnittelema vuonna 1939 valmistunut punatiilinen rakennus, joka alun perin rakennettiin Kampin sähköasemaksi. Sähköaseman lisäksi siinä oli myös muuntamo ja toimistoja. Sähkötalo ja vanha sähköasemarakennus yhdessä täyttävät koko Malminrinteen, Fredrikinkadun, Kampinkujan ja Runeberginkadun välisen korttelin. Aikaisemmin suunnilleen samalla paikalla olivat sijainneet Kampin villat, ryhmä vuonna 1876 rakennettuja puisia työväen asuintaloja. Niistä osa purettiin jo vuonna 1938 Kampin sähköaseman tieltä ja viimeisetkin vuonna 1960. Korttelin pohjoisosassa oli lisäksi venäläisten 1800-luvulla rakennuttama kasarmirakennus
Bolognan pommi-isku

Bolognan pommi-isku (ital. Strage di Bologna) oli Italiassa Bolognan kaupungin päärautatieasemalla 2. elokuuta 1980 tapahtunut terrori-isku, jossa kuoli 85 ihmistä ja haavoittui yli 200. Uusfasistista terroristijärjestö Nuclei Armati Rivoluzionaria (NAR) on syytetty iskusta, kun taas kaksi Italian sotilastiedustelupalvelu SISMI:n agenttia ja vapaamuurariloosi P2:n johtaja Licio Gelli tuomittiin tutkimusten harhaanjohtamisesta. Tapahtuma on yksi Italian vakavimmista sodanjälkeisistä terrorihyökkäyksistä. Bolognan päärautatieasema oli 2. elokuuta täynnä lomailevia italialaisia ja ulkomaalaisia turisteja. Kello 10.25 hylätyssä laukussa ollut ajastettu pommi räjähti aseman toisen luokan odotussalissa. Räjähdys tuhosi suurimman osan asemarakennuksesta ja osui ensimmäisellä raiteella odottaneeseen Anconan-junaan, joka oli matkalla Baseliin. Pamaus kuultiin kilometrien päässä. Odotussalin katto romahti matkustajien päälle, mikä lisäsi suuresti kuolonuhrien lukumäärää
Kun maailma ei riitä

Tarkennus: Lähes lähteetön Kun maailma ei riitä (engl. The World Is Not Enough) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut 19. James Bond -elokuva. Elokuvan on ohjannut Michael Apted, ja James Bondia näyttelee Pierce Brosnan. Elokuvan tunnussävelmän ”The World Is Not Enough” ovat säveltäneet David Arnold ja Don Black, ja sen esittää Garbage. Elokuvan nimi pohjautuu elokuvassa Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa olevaan Bondin sukupuuhun, jonka vaakunassa oleva latinankielinen teksti Orbis non sufficit on englanniksi ”World is not enough”. Se on James Bondin suvun motto. Ian Flemingin mukaan James Bondin esi-isä on sir Thomas Bond (1658–1685), jonka vaakuna ja suvun motto esitetään elokuvassa. Bond juo elokuvassa suomalaista Finlandia-vodkaa. Bilbaossa MI6-agentti James Bond tapaa sveitsiläisen pankkiirin nimeltä Lachaise hakeakseen rahaa Sir Robert Kingille, brittiläiselle öljypohatalle ja M. Bondin ystävälle. Bond kuulustelee pankkiiria MI6-agentin salamurhaajan tunnistamiseksi, mutta Lachaise tapetaan ennen kuin tämä paljastaa murhaajan
Juhani Aataminpoika

Juhani Aataminpoika eli Kerpeikkari (31. heinäkuuta 1826 Vesivehmaa – syyskuussa 1854 Viaporin linnoitus) oli mahdollisesti Suomen historian pahin murhamies. Hän surmasi vuonna 1849 loka- ja marraskuun aikana 12 ihmistä Etelä-Suomessa. Juhani Aataminpoikaa on joskus luonnehdittu ensimmäiseksi Suomen historian tuntemaksi sarjamurhaajaksi. Juhani Aataminpoika lähti kotoaan 15-vuotiaana, kierteli renkinä ja teki samalla erilaisia pikkurikoksia. Lokakuussa 1849 häntä oltiin viemässä Hämeenlinnan vankilasta Hauhon syyskäräjille hevosvarkaudesta syytettynä, kun hän karkasi Hauholla saattajiltaan ja aloitti henkirikostensa sarjan. Lammilla hän surmasi Helisevän torpan isännän ja emännän yhdessä Kustaa Kratula -nimisen miehen kanssa. Täältä hän jatkoi matkaansa kotiinsa Heinolan pitäjän Hujansaloon Joenniemi-torppaan (huom. Joenniemi mainitaan ens. kerran kirkonkirjoissa 1864) , jossa hän riitautui isäpuolensa Alexander Bohmin kanssa ja surmasi hänet, oman äitinsä ja pariskunnan metsään paenneet lapset. Hujansalosta Juhani Aataminpoika lähti kohti Saimaan kanavatyömaata ja surmasi matkan varrella lisää tapaamiaan ihmisiä. Erään miehen hän tappoi saadakseen tältä papintodistuksen työnhakua varten
Elektra (ooppera)

Elektra Op. 58, TrV 223 on Richard Straussin säveltämä ooppera Hugo von Hofmannsthalin librettoon. Se sai ensi-iltansa Dresdenissä 25. tammikuuta 1909. Libreton pohjana on libretistin näytelmä, joka puolestaan pohjaa vanhaan Sofokleen tragediaan. Elektran uudistuksellinen sävelkieli ja päähenkilön hirviömäisyys on tehnyt siitä vaikeasti lähestyttävän ja se ei ole suosiossa noussut muiden säveltäjän teosten tasolle vaikka teknisesti sen voidaan katsoa olevan yksi hänen huippusuorituksistaan.
Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2002

Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2002 olivat historian seitsemännet maailmanmestaruuskilpailut ja neljännet miesten MM-kisat. Ne pelattiin Suomessa. Mukana oli yhteensä 24 maata, jotka pelasivat kahdessa eri sarjassa. Erona edellisiin ja seuraaviin turnauksiin pelattiin sekä A-sarjassa että B-sarjassa välierien lisäksi puolivälieräottelut. Mestaruuden vei Ruotsi, toiseksi tuli Suomi ja kolmanneksi Sveitsi. A-sarjaan nousivat Venäjä ja Itävalta. Loppuottelu pelattiin |Hartwall Areenalla, ja sitä oli paikan päällä seuraamassa 13665 katsojaa. Venäjä ja Itävalta A-sarjaan. Marten Blixt, Niclas Olofsson, Andreas Olsson, Gustaf Forsberg, Johan Davidsson, Mathias Larsson, Henrik Qvist, Mattias Axelsson, Peter Fischerstrom, Joakim Bäckstrom, Henrik Lorendahl, Johannes Gustafsson, Per Svensson, Daniel Calebsson, Anders Hellgård, Johan Andersson, Joakim Lindström, Martin Olofsson, Mikael Gunnarzon, Niklas Jihde, Peder Boden, Jonathan Kronstrand, Adam Grane Jussi Heikkinen, Timo Ketonen, Henri Toivoniemi, Jori Isomäki, Tero Tiitu, Esa Jussila, Jari-Pekka Lehtonen, Vesa Punkari, Vilhelm Sandström, Petri Huttunen, Sami Kuronen, Janne Tähkä, Hannes Öhman, Akseli Ahtiainen, Pasi Kotilainen, Juho Seppälä, Raine Laine, Teppo Rantala, Mikael Järvi, Jaakko Hintikka, Jussi Järvinen, Mika Kohonen, Tero Karppanen Mark Wolf, Roger Tonz, Roger Gerber, Thomas Weber, Michael Flury, Rolf Rohner, Philipp Leimbacher, Reto Weber, Urs Helbling, Patrick Bachman, Daniel Bill, Rolf Kern, Benjamin Lüthi, Adrian Capatt, Matthias Hofbauer, Samuel Dunkel, Stefan Lüthi, Daniel Telli, Peter Bigler, Daniel Aechliemann, Andreas Bragger, Thomas Engel
Mötley Crüe (albumi)

Suomen virallinen lista: 15. Mötley Crüe on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin maaliskuussa 1994. Levy on yhtyeen ainoa jolla laulaa Vince Neilin sijaan toinen laulaja, tämän tilalle tullut John Corabi. Levystä julkaistiin remasteroitu versio Mötley Recordsin kautta vuonna 1999. Kappaleet ”Hooligan’s Holiday”, ”Misunderstood” ja ”Smoke the Sky” julkaistiin singleinä. Albumi toi yhtyeelle kultalevyn Yhdysvalloissa toukokuussa 1994. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 15. Se pysyi siellä viiden viikon ajan.
NHL-kausi 1927–1928

← 1926–1927 1928–1929 → Kausi 1927–1928 oli National Hockey Leaguen historian 11. kausi. Sen aikana kymmenen joukkuetta pelasi kukin 44 ottelua. New York Rangers voitti Stanley Cupin kukistettuaan Montreal Maroonsin, ja näin siitä tuli NHL:n perustamisen jälkeen ensimmäinen Stanley Cupin voittanut yhdysvaltalainen joukkue. Edellinen yhdysvaltalainen Stanley Cupin voittanut joukkue oli PCHA-liigan Seattle Metropolitans vuonna 1917. Kaudelle 1927-1928 otettiin uudelleen käyttöön O’Brien Trophy, joka oli aiemmin annettu NHL:n mestarille. Alun perin palkinto oli poistettu käytöstä Prince of Wales Trophyn tultua sen tilalle. Uuden käytännön mukaan O’Brien Trophy annettaisiin Kanadan divisioonan voittajalle, kun taas Prince of Wales Trophy menisi Yhdysvaltojen divisioonan kärkijoukkueelle. Yhdysvaltalaiset joukkueet sekä niiden myötä kohonneet palkat vaikuttivat Ottawa Senatorsiin, joka toimi liigan ylivoimaisesti pienimmällä talousalueella, minkä seurauksena seura joutui taloudellisiin vaikeuksiin. Niinpä Ottawa myi oikean tähtilaitahyökkääjänsä Hooley Smithin Montreal Maroonsille 22 500 dollarilla ja sai samalla oikean laiturin Punch Broadbentin takaisin. Puolustaja Ed Gorman myytiin puolestaan Torontoon. Osa Ottawan ongelmista johtui siitä, että joukkueen faneilla oli tapana käydä katsomassa vain niitä pelejä, joissa vastustajana oli kanadalainen joukkue
Informaatioteoria

Informaatioteoria (engl. information theory) on sovelletun matematiikan haara, joka tutkii informaation mittaamista ja siirtämistä. Informaatioteoria pohjautuu Claude E. Shannonin ja Warren Weaverin tutkimukseen A Mathematical Theory of Communication (1949). Informaatioteoriaa sovelletaan etenkin tiedonpakkauksessa ja tietoliikenteessä, mutta myös muun muassa molekyylibiologiassa. Informaatioteoria antaa useita perustavia ja eri aloille yleistettäviä tuloksia viestinnän vaatimuksista ja rajoituksista. Informaatioteorian perusmallissa on lähetin, joka koodaa lähetettävän informaation, häiriötä aiheuttava kanava, jonka kautta informaatio lähetetään, ja vastaanotin, joka purkaa koodatun ja kanavan korruptoiman informaation. Informaatioteoria pyrkii selvittämään mahdollisimman lyhyen koodaustavan lähettää informaatiota luotettavasti kanavan läpi. Yksinkertaisuutensa vuoksi malli soveltuu monenlaisiin tapauksiin.
Solvayn menetelmä

Solvayn menetelmä (tai Solvayn soodaprosessi) on nykyaikainen menetelmä, jolla tuotetaan natriumkarbonaattia eli soodaa. Solvayn menetelmän kehitti belgialainen kemisti Ernest Solvay vuonna 1865. Solvayn menetelmässä kylläiseen natriumkloridiliuokseen johdetaan ammoniakkia ja hiilidioksidia. Reaktiotuotteina saadaan natriumvetykarbonaattia ja ammoniumkloridia. Sakkaa kuumentamalla natriumvetykarbonaatti hajoaa, jolloin saadaan natriumkarbonaattia, hiilidioksidia ja vettä: Ennen Solvayn menetelmää natriumkarbonaattia tuotettiin merilevien tuhkasta uuttamalla. Menetelmä ei kuitenkaan ollut riittävän tehokas tuottaakseen saippuan valmistuksessa tarvittavan soodan. Niinpä Ranskan tiedeakatemia lupasi vuonna 1775 huomattavan palkinnon sille, joka keksisi menetelmän natriumkarbonaatin valmistamiseksi natriumkloridista. Ranskalainen kemisti Nicolas Leblanc keksi menetelmän vuonna 1790. Menetelmässä natriumkloridia käsiteltiin rikkihapolla, jolloin saatiin natriumsulfaattia. Näin saatua natriumsulfaattia kuumennettiin hiilen ja kalsiumkarbonaatin kanssa, jolloin saatiin natriumkarbonaattia.