nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Louise Laukko

Louise Laukko (9. toukokuuta 1992 – 2003) oli suomalainen lämminverinen ravihevonen. Se oli yksi kaikkien aikojen parhaita suomalaisia tammoja, joka voitti useita suurkilpailuja eri puolilla Eurooppaa. Louise Laukko syntyi Vesilahdella sijaitsevassa Laukon kartanossa ja siirtyi pian Timo Nurmoksen valmennukseen Tornioon. Tamma starttasi kolmivuotiaana kahdeksan kertaa ja voitti kilpailuistaan seitsemän. Suurin menestys tuli juhannuksena Seinäjoella, jossa Louise Laukko saavutti Kasvattajakruunun ykkössijan. Ikäluokkansa Kriteriumissa tamma sijoittui Monster of Speedin voittamassa kilpailussa kuudenneksi. Nelivuotiaana Louise Laukko voitti muun muassa Villinmiehen Tammakilvan Lappeenrannassa sekä 4-vuotiaiden tammojen Kasvattajakruunun Turun Metsämäessä. Derbyfinaalissa Louise Laukko aiheutti Monster of Speedille sen uran ensimmäisen tappion kotimaassa. Syyskuussa tamma juoksi Ylöjärven Teivossa Euroopan raviliiton järjestämässä UET Grand Prix’ssa ja sijoittui ranskalaisen Elisionin jälkeen toiseksi. Nelivuotiskauden päätteeksi Louise Laukko myytiin Ranskaan Claude Yvan Cohenin omistukseen, ja se siirtyi ruotsalaisen Anders Lindqvistin valmennukseen. Lindqvistin tallista käsin tamma kilpaili Keski-Euroopassa ja Ruotsissa ja voitti muun muassa Sweden Cupin Tukholmassa sekä Gran Premio Costa Azzurra -kilpailun Torinossa
Shaysin kapina

Shaysin kapina oli Yhdysvaltain läntisessä Massachusettsissa elokuussa 1786 puhjennut aseellinen kansannousu, joka kesti puoli vuotta ennen kuin se saatiin kukistettua. Kapinan syynä olivat vuonna 1783 päättynyttä vapaussotaa seuranneet taloudellisesti vaikeat ajat. Monet menettivät omaisuutensa takavarikoissa erääntyneiden velkojen tai maksamattomien verojen vuoksi, ja saattoivat joutua velkavankeuteen. Kapinan alussa aseistetut väkijoukot valtasivat ja sulkivat useita oikeustaloja estääkseen velallisia koskeneet ulosottopäätökset. Syyskuussa 1786 entisen vapaussodan upseerin Daniel Shaysin johtama monisatapäinen miesjoukko sulki Massachusettsin korkeimman oikeuden Springfieldissä. Tammikuussa 1787 Shays johti noin 1 200 miehen hyökkäystä Springfieldissä ollutta valtion asevarikkoa vastaan, mutta heidät torjuttiin. Miliisijoukot löivät Shaysin kannattajat Petershamin yhteenotossa 4. helmikuuta, ja hän pakeni Vermontiin. Myöhemmin Shays ja toistakymmentä muuta kapinajohtajaa tuomittiin kuolemaan, mutta hänet armahdettiin. Lopulta vain kaksi teloitettiin. Kapinan seurauksena Massachusettsin edustajainhuone sääti lakeja, jotka helpottivat velallisten asemaa. Monet pitivät Shaysin kapinaa ja sen kukistamiseen vaadittuja ponnistuksia osoituksena siitä, että Yhdysvallat tarvitsi vahvemman keskushallinnon
Kanavaniini

Kanavaniini (C5H12N4O3) on ei-proteinogeeninen myrkyllinen aminohappo, jota tavataan eräissä hernekasveissa, kuten papulajissa Canavalia ensiformis ja sinimailasen siemenissä. Kanavaniini on huoneenlämpötilassa valkoinen kiteinen aine. Yhdiste liukenee hyvin veteen, mutta ei liukene etanoliin eikä poolittomiin orgaanisiin liuottimiin. Rakenteeltaan se muistuttaa huomattavasti arginiinia ja ainoa ero näiden kahden aminohapon välillä on, että kanavaniinissa on guanidiiniryhmään sitoutunut happiatomi hiiliatomin sijaan. Monet arginiinia substraatteinaan käyttävät entsyymit hyväksyvät substraatikseen myös kanavaniinin ja tähän perustuu sen myrkyllisyys. Tärkein näistä entsyymeistä on arginiini-tRNA-ligaasi, joka proteiinisynteesin yhteydessä liittää proteiineihin arginiinin. Kanavaniinin läsnä ollessa entsyymi liittääkin proteiiniin arginiinin asemasta kanavaniinin ja tämä johtaa väärin laskostuviin proteiineihin, joiden toiminta voi heikentyä tai estyä kokonaan. Täten kanavaniini toimii myrkkynä kasvinsyöjäeläimiä vastaan. Kanavaniinia tuottavien kasvien ja eräiden kanavaniinille vastustuskykyisten hyönteisten arginiini-tRNA-ligaasi ei käytä substraattinaan kanavaniinia. Kanavaniinin on todettu laukaisevan ihmisen ja muiden kädellisten elimistössä systeemisen lupus erythematosuksen kaltaisia oireita. Yhdiste häiritsee myös ribo- ja deoksiribonukleiinihappojen aineenvaihduntaa. Kuumentaminen hajottaa suuren osan kanavaniinista
Kesäsota

22. kesäkuuta – 21. lokakuuta 1941 Viro Saksan voitto Neuvostoliitto lähti Virosta ja metsäveljet riisuttiin aseista Saksa SuomiMetsäveljetOmakaitse Neuvostoliitto Georg von Küchler Henn A. Kurgs (Suomen armeijan alaisen Erna-joukon komentaja) Kliment Vorošilov metsäveljet 12 000Saksan alaisuudessa toimineissa virolaisyksiköissä 4 000 virolaista 3 000 saksalaista sotilasta605 virolaista sotilasta2 000 siviiliä Kesäsota (vir. Suvesõda) on nimitys Saksan ja Neuvostoliiton kesällä 1941 Virossa käymille taisteluille, joiden tuloksena Viro siirtyi Neuvostoliitolta Saksan hallintaan. Sotatoimiin osallistui myös virolaisia. Kesäsota oli osa toisen maailmansodan operaatio Barbarossaa. Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon 22. kesäkuuta 1941, ja heinäkuun alussa saksalaiset saapuivat Viroon. Neuvostoliiton suorittamat vangitsemiset ja pakkosiirtotoimet 1940–1941 olivat nostattaneet Virossa voimakasta kommunisminvastaista ja venäläisvastaista mielialaa. Neuvostoliiton viranomaiset lakkauttivat Viron suojeluskunnan, Kaitseliiton, mutta suojeluskuntalaiset kätkivät osan aseistaan metsiin ja perustivat maanalaisia järjestöjä, jotka häiritsivät miehittäjää. Vastarintaryhmien jäseniä soluttautui kommunistihallintoon, ja he saivat hankittua tietoa neuvostoviranomaisten toiminnasta
Väsyneen valon teoria

Väsyneen valon teoriat ovat hypoteeseja, joiden mukaan Hubblen lain mukainen, kaukaisten galaksien valon punasiirtymän ja galaksien etäisyyden välinen yhteys aiheutuu jostakin muusta kuin galaksien etääntymisestä ja siihen liittyvästä Dopplerin ilmiöstä. Tällaisia malleja on ehdotettu vaihtoehdoksi maailman­kaikkeuden metriseen laajenemiseen perustuville kosmo­logisille teorioille kuten alkuräjähdysteorialle ja pysyvän tilan teorialle. Tällaisen teorian esitti ensimmäisenä vuonna 1929 Fritz Zwicky, joka oletti, että fotonit menettävät vähitellen energiaansa törmätessään säännölli­sesti muihin hiukkasiin, jolloin tämä energian menetys on sitä suurempi, mitä kauempaa fotoni on kulkeutunut. Tämän vuoksi galaksien valo olisi Maahan saapuessaan menettänyt sitä suuremman osan energiastaan, mitä kauempana galaksi sijaitsee, ja koska Planckin lain mukaan valon taajuus on suoraan verrannollinen fotonin energiaan, olisi valon taajuuskin samalla pienentynyt eli se olisi muuttunut väriltään sitä punai­semmaksi, mitä kauempaa valo on tullut. Zwicky itsekin piti teoriansa heikkona kohtana sitä, että mikä tahansa valon siroaminen saisi kaukaiset kohteet näkymään epäselvemmin kuin todellisuudessa on laita. Myöhemmin on lisäksi osoitettu, että galaksien pintakirkkaus kehittyy ajan kuluessa, ja myös kosmologisten lähteiden aikadilaatiota ja kosmisen tausta­säteilyn spektriä on tutkittu. Tällöin on havaittu ilmiöitä, joita ei esiintyisi, jos kosmologinen puna­siirtymä johtuisi valon sironta­ilmiöistä, olivatpa nämä minkä laatuisia tahansa. Vaikka uusia muunnelmia väsyneen valon teorioista edelleen silloin tällöin esitetään, havainnot eivät tue niitä ja nykyisin useimmat valta­virran astro­fyysikot eivät pidä niitä edes vakavan huomion arvoisina. Ajatus väsyneestä valosta esitettiin sen jälkeen, kun Edwin Hubble oli havainnut, että kaukaisten galaksien valon punasiirtymä oli suoraan verrannollinen niiden etäisyyteen, sikäli kuin etäisyys oli pääteltävissä. Punasiirtymä merkitsee sitä, että kohteen lähettämän valon spektri on siirtynyt kohti pienempiä energioita ja sen mukaisesti pienempiä taajuuksia, minkä yleensä selitetään johtuvan Dopplerin ilmiöstä. Kierteissumujen tutkijat kuten Vesto Slipher havaitsivat, että sijaitsivatpa tällaiset sumut millä puolella taivasta tahansa, näiden kohteiden, joiden nykyisin tiedetään olevan vieraita galakseja, oli lähes aina puna­siirtynyttä, ei sini­siirtynyttä. Koska tämä päti kaikissa suunnissa, tämän ei voitu tulkita johtuvan normaalista liikkeestä taustan suhteen, missä tapauksessa olettaisi puna- ja sini­siirtymää esiintyvän suuressa aineistossa yhtä paljon
Higashiōsaka

Koordinaatit: 34°40′46″N, 135°36′03″E Higashi-Ōsaka (jap. 東大阪市, Higashi-Ōsaka-shi; ’Itä-Osaka’) on noin puolen miljoonan asukkaan kaupunki Osakan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee nimensä mukaisesti aivan Osakan kaupungin itäpuolella. Länsiosistaan se liittyy saumattomasti Osakan kaupunkialueeseen, mutta idässä se nousee korkealle Ikomavuoren luonnonalueille ja rajautuu Naran prefektuuriin. Etelässä sen rajanaapurina on Osakan prefektuurin Yaon kaupunki ja pohjoisessa Daitōn kaupunki. Higashi-Ōsakan pinta-ala on 61,81 neliökilometriä ja siellä on 505 801 asukasta (vuonna 2014). Higashi-Ōsaka on nimetty yhdeksi Japanin ydinkaupungeista vuonna 2005. Higashi-Ōsaka tunnetaan tavaranvalmistuksen (monozukuri) kaupunkina. Siellä on Japanin kaupungeista neljänneksi eniten tehtaita Osakan, Nagoyan ja Kioton jälkeen (6 016 vuonna 2008), ja tehtaiden tiheys on merkittävistä teollisuuskaupungeista suurin. 99 prosenttia kaupungissa toimivista yrityksistä on pieniä tai keskisuuria, ja lukuisat pienet tavaranvalmistajayritykset muodostavatkin kaupungin talouden selkärangan. Tuotannon monipuolisuutta kuvaa tunnuslause Nan demo tsukureru Higashi-Ōsaka (jap. なんでもつくれる東大阪, ’Higashi-Ōsakassa voidaan valmistaa mitä vain’)
Die Weltbühne

Die Weltbühne oli saksalainen viikkolehti, jonka aiheet olivat politiikka, taide ja talous. Sen perusti Berliinissä vuonna 1905 Siegfried Jacobsohn, aluksi nimellä Die Schaubühne, jolloin se oli teatterilehti. Nimi muuttui 1918 Die Weltbühneksi. Lehden johtoon tuli 1927 Carl von Ossietzky, ja hän oli tehtävässä lehden lakkauttamiseen saakka. Natsien noustua valtaan lehti lakkautettiin, joskin se ilmestyi maanpaossa nimellä Die neue Weltbühne. Toisen maailmansodan jälkeen se ilmestyi DDR:ssä alkuperäisellä nimellä, ja oli hengissä vuoteen 1993. Lehden levikki oli enimmilläänkin vain 15 000.
Kansojen ystävyyden yliopisto

Kansojen ystävyyden yliopisto (ven. Российский университет дружбы народов, РУДН, Rossijski universitet družby narodov, RUDN) on Moskovassa toimiva vuonna 1960 perustettu yliopisto. Vuonna 1961 se nimettiin uudelleen Patrice Lumumban mukaan hänen kuolemansa johdosta, mutta alkuperäinen nimi otettiin käyttöön jälleen 1992 Neuvostoliiton hajoamisen myötä. Yliopisto perustettiin kylmän sodan aikana ja sen alkuperäinen tarkoitus oli tarjota korkeakouluopetusta siirtomaaisäntien vallasta itsenäistyvistä kehitysmaista tuleville opiskelijoille. Kansojen ystävyyden yliopiston entisten opiskelijoiden joukossa on lukuisia valtionpäämiehiä eri puolilta maailmaa. Nykyään yliopistossa on noin 27 000 opiskelijaa kymmenessä eri tiedekunnassa.
Lohijoki

Lohijoki (ven. Лососи́нка, Lososinka) on Ääniseen laskeva joki Karjalan tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 25 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 302 neliökilometriä. Joki saa alkunsa Äänisenrannan piirin Lohijärvestä (ven. Lososinoje), virtaa kiemurrellen kohti koillista ja laskee Äänisen Petroskoinlahteen Petroskoin kaupungin alueella. Tärkein sivujoki on Mašozerka. Aikaisemmin Lohijoki oli nimensä veroinen, mutta nykyään se on pahasti saastunut. Vuonna 1703 sen suulle perustettiin Suojun (Pietarin) asetehdas, josta Petroskoin kaupunki on saanut alkunsa. Vuonna 1910 joen suuhun rakennettiin vesivoimalaitos.
Kaivojärvi

Kaivojärvi on Päntäneen kylässä Kauhajoella sijaitseva kirkasvetinen järvi. Se kuuluu osaksi Natura 2000-alueeseen kuuluvaa Kaivonevan suoaluetta ja sijaitsee alueen pohjoisosassa. Pinta-alaa järvellä on 6,6 hehtaaria ja rantaviivaa sillä on kaikkiaan 1,3 kilometriä. Kaivojärvi kuuluu Päntäneenjoen valuma-alueeseen ja Kyrönjoen vestistöön.
Mustaisjärvi

Mustaisjärvi on Kauhajoella, Keturinkylässä sijaitseva pienehkö järvi. Pinta-alaa sillä on 3,2 hehtaaria ja rantaviivaa kaikkiaan 0,8 kilometriä. Järvi kuuluu Päntäneenjoen valuma-alueeseen ja Kyrönjoen veistöalueeseen.
Viskikapina

Viskikapina (engl. Whiskey rebellion) oli Yhdysvalloissa vuonna 1794 puhjennut kapinaliike, jonka syynä oli alkoholiveron vastustus. Se oli ensimmäinen maan sisäinen levottomuus, jonka kukistamiseen käytettiin liittovaltion joukkoja. Valtiovarainministeri Alexander Hamiltonin esityksestä kongressi oli vuonna 1791 säätänyt alkoholijuomille valmisteveron, jonka tarkoituksena oli kerätä varoja velkaantuneelle valtiolle sekä osoittaa liittovaltion oikeus verojen säätämiseen. Vero haittasi pahimmin syrjäseutujen pienviljelijöitä, joiden elämässä ja taloudessa viski oli keskeisessä roolissa. Viljelijät tislasivat runsaasti viskiä, sillä sen kuljetus ja myyminen oli helpompaa kuin sen raaka-aineena käytetyn viljan, ja sitä käytettiin käytännössä valuutan korvikkeena. Monet kieltäytyivät maksamasta uutta veroa ja hyökkäilivät sitä perimään saapuneiden veronkantajien kimppuun. Yritykset toimeenpanna lakia johtivat vuonna 1794 järjestäytyneen kapinan puhkeamiseen. Heinäkuussa 1794 noin 500 miehen joukko poltti paikallisen verotarkastajan kodin läntisessä Pennsylvaniassa. Seuraavassa kuussa presidentti George Washington esitti kongressin hyväksymän vetoomuksen, jossa vaadittiin kapinallisia palaamaan koteihinsa ja pyydettiin neljää naapuriosavaltiota lähettämään avuksi miliisijoukkoja. Kun neuvottelut kapinallisten kanssa eivät johtaneet tuloksiin, Washington määräsi 13 000 miestä miehittämään alueen, jossa levottomuuksia oli esiintynyt. Kapinallisten rivit hajosivat, eikä varsinaisia taisteluita syntynyt
Koihnanjärvi

Koihnanjärvi on Kauhajoella, Nummijärven kylässä sijaitseva järvi. Pinta-alaa sillä on 14,3 hehtaaria ja rantaviivaa kaikkiaan 1,7 kilometriä. Koihnanjärvi kuuluu Koihnanluoman valuma-alueeseen ja Karvianjoen vesistöalueeseen. Koihnanjärvi rajaa länsipuolelleen Natura 2000-alueiden joukkoon kuuluvan Koihnannevan alueen.
Spartakistikapina

Spartakistikapina eli Tammikuun kapina on Berliinissä 5.–12. tammikuuta 1919 tapahtuneelle kapinaliikkeelle yleisesti annettu nimitys. Kapinaan liittyi yleislakko ja erilaisia kapinaliikkeitä. Yksi kapinaliikkeen keskeisimmistä kukistajista oli sosiaalidemokraattinen puolustusministeri Gustav Noske ja hänen apunaan kaupungin kodinturvajoukot. Kapina on yksi keskeisimmistä Saksan vallankumousliikehdinnän tapahtumista vuosina 1918–1919. Tapahtumista käytetään yleisesti nimitystä spartakistikapina, vaikka Spartakistiliitto ei aloittanut eikä johtanut kapinaa, vaan osallistui siihen vasta kun tapahtumat olivat jo alkaneet. Yhteenoton taustalla olivat Saksan vasemmiston eriävät näkemykset siitä, mihin suuntaan työväenliikkeen olisi pitänyt edetä vuoden 1918 marraskuun vallankumouksen jälkeen. Saksan sosiaalidemokraattinen puolue (SPD) oli muodostanut uuden hallituksen ja pyrki perustamaan parlamentaariseen demokratiaan nojaavan tasavallan, Saksan itsenäinen sosiaalidemokraattinen puolue (USPD) vaati suoraa sosialistista vallankumousta ja radikaaleimmat spartakistit halusivat luoda Venäjän esikuvaa vastanneen neuvostovallan. Kun Friedrich Ebertin johtama sosiaalidemokraattinen hallitus ilmoitti, että Saksan tulevasta valtiomuodosta päättäisi perustuslakia säätävä kansalliskokous eivätkä työläisten ja sotilaiden neuvostot, spartakistit kääntyivät avoimesti hallitusta vastaan ja vaativat työläisiä ja sotilaita puolustamaan neuvostoja. Spartakistien johtajat perustivat tammikuun alussa Saksan kommunistisen puolueen (KPD). Kapina alkoi 4
Operaatio Siegfried

12. – 21. lokakuuta 1941 Hiidenmaa, Viro Saksan voitto Saksa Neuvostoliitto Siegfried Haenicke Franz Claassen ei tiedossa ei tiedossa 3 000 vangittua, yhteensä kaikilta saarilta 15 388 vangittua sotilasta Operaatio Siegfried oli toisessa maailmansodassa Saksan joukkojen suorittama maihinnousu Hiidenmaalle. Se oli osa suurempaa operaatio Beowulfia. Maihinnousujoukkoja komensi kenraaliluutnantti Siegfried Haenicke ja maihinnousulaivastoa amiraali Franz Claassen. Operaatio alkoi 12. lokakuuta 1941 maihinnoususta Hiidenmaalle ja päättyi 21. lokakuuta saarella olleiden puna-armeijan joukkojen antautumiseen. Saksalaiset vangitsivat yhteensä 15 388 puna-armeijan sotilasta, joista noin 3 000 Hiidenmaalta ja saivat sotasaaliiksi yhteensä 212 käsiasetta/kivääriä, 70 kranaatinheitintä, 309 konekivääriä, 18 panssariajoneuvoa, 602 moottoroitua ajoneuvoa ja kaksi lentokonetta.selvennälähde? Saksan laivaston kevyt risteilijä Kölnin, 2. torpedovenelaivueen sekä 1., 4
Haitin vallankumous

elokuu 1791 – 1. tammikuuta 1804 Saint-Domingue, nykyinen Haiti Haiti itsenäistyi vuonna 1804 Ranska Espanja Haitin orjakapinalliset Yhdistynyt kuningaskunta André Rigaud Charles Leclerc Donatien de Rochambeau Toussaint L'Ouverture Jean-Jacques Dessalines Henri Christophe Alexandre Pétion Haitin vallankumous oli orjien vallankumous Ranskan siirtokunta Saint-Dominguella vuosien 1791 ja 1804 välillä. Verisen vallankumouksen päätteeksi Saint-Domingue itsenäistyi nimellä Haiti 1. tammikuuta 1804 Amerikan toisena valtiona Yhdysvaltojen jälkeen. Vallankumous oli maailman historian ensimmäinen, ja toistaiseksi ainoa, onnistunut orjakapina. Sen myötä Haitista tuli myös maailman historian ensimmäinen valtio, jonka ovat perustaneet entiset orjat. Nykyinen Haiti oli 1700-luvulla Ranskan siirtomaa Saint-Domingue. Saint-Domingue oli siirtomaakaudellaan yksi Karibian alueen tuottoisimmista alueista. Se oli tuolloin maailman suurin sokerintuottaja. Sokeriruokoplantaasien lisäksi alueella kasvatettiin puuvillaa, kahvia ja indigoa. Ranskan siirtomaakaupasta Saint-Domingue kattoi puolet ja sen kauppa oli kolmanneksen suurempi kuin koko Ison-Britannian Länsi-Intian siirtokuntien kauppa. Tuotanto Saint-Dominguessa perustui etenkin orjuudelle
Medikofiilitutkinto

Medikofiilitutkinto eli lääketieteellinen alkututkinto oli lääketieteen opintoihin valmistava yliopistollinen tutkinto, joka oli käytössä Suomessa vuodesta 1890 vuoteen 1945. Tutkinto vaadittiin ennen lääketieteelliseen tiedekuntaan kirjoittautumista ja kliinisten opintojen aloittamista, ja se sisälsi kemian, fysiikan, eläin- ja kasvitieteen opintoja kuulusteluineen sekä äidinkielen ja latinan, ranskan, saksan tai englannin pro exercitio -kielikokeen. Kasvitiede poistettiin opetusohjelmasta vuonna 1933. Medikofiilitutkinnon saattoi suorittaa vain Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan matemaattis-luonnontieteellisessä osastossa. Se oli mahdollista suorittaa neljässä lukukaudessa eli kahdessa vuodessa. Ennen medikofiilitutinnon käyttöönottoa eli vuoteen 1889 asti Helsingin yliopistossa lääketiedettä opiskelevilta vaadittiin medkofiilitutkintoa laajempi filosofian kandidaatin tutkinto, jolla medikofiilitutkinnon myöhemminkin saattoi korvata. Medikofiilitutkinnon lakkauttamisen jälkeen pääsyvaatimukseksi lääketieteen opintoihin tuli karsintakurssi.
Burmantähtikilpikonna

Äärimmäisen uhanalainen  Geochelone platynota(Blyth, 1863) Burmantähtikilpikonna Wikispeciesissä Burmantähtikilpikonna Commonsissa Burmantähtikilpikonna (Geochelone platynota) on jättiläiskilpikonnien sukuun kuuluva laji. Se on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton punaisen listan mukaan äärimmäisen uhanalainen. Kilven pituus on noin 30 senttimetriä. Kilvessä on tähtimäisiä kuvioita, joissa on keltaista väriä ruskealla pohjalla. Suomut ovat kohoumallisia. Burmantähtikilpikonnaa esiintyy Myanmarissa (eli Burmassa). Se on kotoperäinen maan keskiosassa sijaitsevalla kuivalla alueella. Burmantähtikilpikonna syö enimmäkseen ruohoa ja lehtiä.
Kuinka Aku Ankkaa luetaan

Kuinka Aku Ankkaa luetaan (esp. Para leer al Pato Donald) on vuonna 1972 ilmestynyt chileläisen kirjailijan Ariel Dorfmanin ja belgialaisen sosiologin Armand Mattelartin teos. Se julkaistiin suomennettuna vuonna 1980 ja on lisäksi käännetty ainakin 13 muulle kielelle. Kirjassa analysoidaan Yhdysvalloissa 1940–1960-luvuilla piirrettyjen Aku Ankka -sarjakuvien edustamaa maailmankuvaa marxilaisesta ja latinalaisamerikkalaisesta näkökulmasta. Tekijöiden mukaan Kuinka Aku Ankkaa luetaan on vastaisku kapitalistiselle kulttuuri-imperialismille ja sen tarkoituksena on kuvata, kuinka amerikkalainen populaarikulttuuri tukee imperialismin ja kapitalismin arvoja. Dorfman ja Mattelart eivät erottele eri käsikirjoittajien ja piirtäjien tarinoita toisistaan, vaan Kuinka Aku Ankkaa luetaan keskittyy lähinnä Walt Disneyn persoonaan. Suurin osa teoksen aineistosta lienee kuitenkin koostunut Carl Barksin sarjakuvista. Kuinka Aku Ankkaa luetaan kirjoitettiin vuonna 1970 Chilessä tapahtuneen sosialistisen presidentin Salvador Allenden valtaannousun jälkeen. Sen kirjoittajista Ariel Dorfman toimi vuosina 1970–1973 Allenden neuvonantajana kulttuuriasioissa. Armand Mattelart puolestaan oli muuttanut maahan vuonna 1962 ja työskenteli tutkijana Chilen katolisessa yliopistossa. Teoksen syntyyn vaikutti yhdysvaltalaisen viihdeteollisuuden hallitseva asema Chilen markkinoilla. Yli 80 prosenttia kaikista maassa esitetyistä elokuvista oli amerikkalaisia ja The Walt Disney Company vastasi suurimmasta osasta maassa julkaistuista lapsille suunnatuista sarjakuvista
Isonzon taistelut

Isonzon taistelut olivat osa ensimmäistä maailmansotaa. Ne käytiin Isonzojoella (slov. Soča), joka oli silloin kokonaan Itävalta-Unkarin alueella. Ne olivat keskeinen osa Italian rintamaa. Taistelujen osapuolina olivat Itävalta-Unkarin ja Italian joukot. Italia yritti hyökätä vuodesta 1915 alkaen peräti 11 kertaa murtaakseen turhaan vastustajan rintaman. Kahdestoista Isonzon taistelu käytiin vuonna 1917, jolloin Saksan keisarikunta yhdessä Itävallan kanssa voitti italialaiset perusteellisesti. Rintama siirtyi silloin länteen Piavelle. Isonzon taistelut käytiin toistuvissa rankkasateissa ja tulvissa ja ne olivat sangen veriset. Uhreja oli yhteensä arviolta puolisen miljoonaa kaatunutta. Itävallan joukot menettivät noin 200 000 ja Italia noin 300 000 miestä. Silti on arvioitu, että niiden taktinen merkitys oli vähäinen
Heinäveden kotiseutumuseo

Heinäveden kotiseutumuseo toimii vanhassa pitäjänmakasiinissa eli lainajyvästössä Heinäveden kirkonmäellä pitäjäntuvan vieressä. Se avattiin 13. elokuuta 1961 museon pihalla pidettävän kotiseutupäivän yhteydessä. Museo toimii lainajyvästön entisessä tilassa. Museon perusti ja aiemmin omisti 30. toukokuuta 1955 perustettu Heinävesi-seura. Vuodesta 2002 alkaen museo on kuulunut Heinäveden kunnalle. Museossa on noin 2 000 esinettä, joista vanhimmat ovat ajalta 3 000–1 600 eaa. Museo on avoinna kesäisin ennalla ilmoitettuina päivinä.
Pahojärven piilokirkko

Pahojärven piilokirkko on lohkareluola Varsinais-Suomessa Laitilassa. Sen pituus on 6 metriä, leveys 6 metriä ja korkeus 5 metriä. Sotapakolaiset käyttivät sitä asuinpaikkana. Tarinan mukaan isonvihan aikana sinne pakenivat Varhonkylän kyläläiset piiloon mutta Killun muori paljasti heidät. Kaikki surmattiin, vain muori säästettiin. Tapaus tunnetaan Varhonkylän verilöylynä.
Sergei (arkkimandriitta)

Sergei, siviilinimeltään Yrjö Rajapolvi (s. 23. huhtikuuta 1965), on Suomen ortodoksisen kirkon Helsingin hiippakunnan apulaispiispa, tittelinään Haminan piispa. Hän valmistui Kuopion ortodoksisesta pappisseminaarista vuonna 1988, ja ortodoksisen uskonnon aineenopettajaksi Joensuun yliopistosta vuonna 1990. Ennen piispaksi tuloaan Sergei toimi pitkään Heinäveden Valamon luostarin johtajana eli igumenina, joksi hänet valittiin vuonna 1997 Sergei liittyi Valamon luostarin veljestöön vuonna 1990. Hän on kuulunut myös Valamon kansanopiston johtokuntaan ja Valamo-säätiön valtuuskuntaan. Sergei on lisäksi ollut Valamon Ystävät ry:n hallituksen jäsen vuosina 2000–2012 ja Ortodoksinen Veljestö ry:n hallituksessa vuodesta 1997 alkaen ja vuodesta 2015 sen puheenjohtaja. Hän toimi useana vuonna Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokouksessa papiston edustajana ja apulaispiispaksi valitsemisen jälkeen vuodesta 2022 alkaen itseoikeutettuna jäsenenä. Vuodesta 2022 alkaen piispa Sergei on toiminut myös pyhien Sergein ja Hermanin veljeskunnan (PSHV) puheenjohtajana.  Vuonna 2011 arkkipiispa Leo erotti Sergein Valamon luostarin johdosta. Erottamisen taustalla olivat erimielisyydet luostarin talouden hoitamisesta. Apulaisoikeuskansleri katsoi kuitenkin, ettei johtajan erottaminen ollut lain mukaan mahdollista