nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Laskeutumisluotain

Laskeutumisluotain eli laskeutuja on avaruusluotain, joka laskeutuu taivaankappaleelle, kuten kuuhun, planeetalle, komeetalle tai asteroidille. Se voi olla myös osa luotainta, kuten vaikkapa Cassini-Huygens, jossa on lisäksi kiertolaisosa. Kaasukehättömään kohteeseen laskeuduttaessa voidaan käyttää lähinnä vain jarruraketteja mutta kaasukehällisissä kohteissa myös kitkajarrutusta lämpökilven suojassa ja laskuvarjoa. Esimerkkinä monivaiheisesta laskeutumisesta katso Mars Science Laboratory. Laskeutuja voi edelleen olla liikkumaton asema, kulkija tai näiden yhdistelmä, kuten Mars Pathfinder. Esimerkkejä laskeutumisluotaimista ovat olleet Marsin Spirit- ja Opportunity-mönkijät ja Saturnuksen kuuhun Titaniin laskeutunut Huygens. Laskeutuja ohjataan laskeutumaan joko suoraan siirtoradalta tai se asettuu ensin kiertoradalle tai se laukaistaan ohilennosta, riippuen muiden muassa siitä, onko laskeutuja osa muuta luotainta vai itsessään koko luotain. Esimerkiksi laskeutujan lämpötilaa ja sähköntarvetta sekä tietoliikennettä hoitaa siirtolennon aikana usein erillinen siirtovaiheen apuosa, joka hylätään ennen laskeutumista. Siirtolennon aikana laskeutujan sähköistä toiminallisuutta yleensä testataan. Kohteen luona laskeutuja irrotetaan pyroteknisillä laitteilla mahdollisesta emäaluksesta. Emäalus jää yleensä kiertämään kohdetta, esimerkiksi planeettaa. Se toimii esimerkiksi laskeutujan radiolinkkinä Maahan
Tallinnan evakuointi

Tallinnan evakuointi tapahtui toisen maailmansodan aikana 28. elokuuta 1941. Operaatiossa evakuoitiin neuvostojoukkoja ja neuvostohallintoa perheineen, joiden maayhteydet itään saksalaiset olivat katkaisseet hyökättyään Neuvostoliittoon. Evakuointiin käytetyt lähes 200 laivaa juuttuivat suomalaisten ja saksalaisten Suomenlahden poikki laskemaan Jumindan miinakenttään, missä ne joutuivat alttiiksi miinoille, pommikoneille, rannikkotykeille sekä suomalaisten ja saksalaisten kevyille sota-aluksille. Kaikkiaan 65 alusta upposi ja 6 000–16 000 ihmistä kuoli. Käytyä taistelua pidetään esimerkkitapauksena merimiinojen tehokkaasta käytöstä sotatoimissa. Kun saksalaiset joukot alkoivat lähestyä Tallinnaa vuonna 1941, neuvostojoukot päättivät evakuoitua meritse Leningradiin. Suomalaiset saivat vihiä hankkeesta ja laskivat Jumindanniemen eteen, Lahemaan rannikon tuntumaan suuren miinakentän. Miinoja tuotiin muun muassa Porvoon Tolkkisten satamaan ennen sodan syttymista saksalaisilla rahtilaivoilla. Suomalaiset miinalaivat Ruotsinsalmi ja Riilahti laskivat kesäkuun 29. ja 30. päivän välisenä yönä 200 merimiinaa Jumindan niemen pohjoispuolelle Tallinna–Kronstadt-laivareitille
Suomen elinkeinoministeri

Tämä on luettelo ministereistä Suomen työ- ja elinkeinoministeriössä sekä niitä edeltäneissä työministeriössä ja kauppa- ja teollisuusministeriössä. Työministerin vastuulla ovat työ- ja elinkeinoministeriön tieto-osastolle, työllisyys- ja yrittäjyysosastolle sekä työelämä- ja markkinaosastolle kuuluvat asiat. Hän johtaa valtion kuluttaja- ja kilpailupolitiikkaa, sekä on vastuussa työllisyys- ja yrittäjyysasioista, maahanmuutajien kotouttamisesta ja työelämän kehittämisestä. Työministeri toimii nykyisin lisäksi ministeriön päällikkönä. Työministerin tehtävät olivat ennen vuotta 1970 osa kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ministereiden tehtäväkenttää. Vuonna 1970 tämä ministeriö jakautui liikenneministeriöksi ja työvoimaministeriöksi. Ensimmäisenä työvoimaministerinä toimi Veikko Helle, joka siirtyi tehtävään vastaavasta salkusta aiemmasta ministeriöstä. Työministeriötä ovat perinteisesti hallinneet joko vasempaa laitaa (SDP, SKDL) tai poliittista populismia edustavat, useiden vasemmiston ideologioiden kanssa yhteneväiset, ns. pienen ihmisen puolella olevat puolueet (SMP, PS). Vain kahdesti aikaisemmin salkku on ollut poliittisessa hallituksessa porvaripuolueen hallussa. Vuosina 1976–1977 paikalla oli edellisen hallituksen opetusministeri ja poliitikon uraansa aloitellut nuori Paavo Väyrynen. Kokoomusta on edustanut kaksi työministeriä, Ilkka Kanerva Ahon hallituksessa ja Arto Satonen Orpon hallituksessa
Josua Järvinen

Josua Järvinen (synt. Lauttajärvi, 4. helmikuuta 1871 Orivesi – 28. helmikuuta 1948 Pori) oli suomalainen poliitikko ja kansakoulunopettaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1911. Hän erosi puolueesta kesken eduskuntakautensa lokakuussa 1910. Oriveden Lauttakulmassa syntyneen Järvisen vanhemmat olivat torppari Eleasar Lauttajärvi (1844−1883) ja Annastiina Joensuu (1849−1936). Syrjäisessä kylässä ei ollut koulua, jonka vuoksi hän suoritti 17-vuotiaana yksityisen kansakoulukurssin ja valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista 1895. Järvinen työskenteli kansakoulunopettajana Kullaalla 1895–1896, Karijoella 1896–1899, Laukaassa 1900–1905 ja Joroisissa 1905–1908 sekä vielä kansanedustajakautensa jälkeen Helsingissä 1913–1914. Vuosina 1915-1938 Järvinen työskenteli kansakouluntarkastajana Porissa. Järvinen suoritti työnsä lomassa ylioppilastutkinnon vuonna 1901. Hän jatkoi 1910-luvulla opintojaan Helsingin yliopistossa, jossa hän luki taloustiedettä, historiaa ja esteriikkaa valmistuen filosofian maisteriksi vuonna 1920. Järvinen oli kiinnostunut muun muassa tähtitieteestä ja julkaisi aiheesta kirjan vuonna 1910
Oskar Kaipio

Oskar Viljam Kaipio (8. toukokuuta 1874 Laukaa – 3. toukokuuta 1918 Terijoki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1910. Hänet teloitettiin sisällissodan aikana. Oskar Kaipion vanhemmat olivat Gabriel Kaipio (1841-1916) ja Henriikka Flinkman (1848-1896). Kansakoulun jälkeen hän kävi kansanopiston ja maanviljelyskoulun. Oltuaan pari vuotta saha- ja rautatietöissä muun muassa työnjohtajana Kaipio aloitti 1899 opinnot Jyväskylän seminaarissa. Vuonna 1903 Kaipio valmistui kansakoulunopettajaksi, jonka jälkeen hän työskenteli opettajana Hankasalmella 1903-1904 ja Saarijärvellä 1904–1907. Kaipio puolisoineen joutui lähtemään Saarijärveltä, kun heidän virkojaan Mahlun kansakoulussa ei vahvistettu koeajan jälkeen. Lehtitietojen mukaan syynä oli pariskunnan toiminta sosialidemokraattisessa puolueessa. Vappuna 1907 satoja paikkakuntalaisia osallistui vastalausekokoukseen, jossa kouluylihallitusta vaadittiin kumoamaan päätös. Kesällä 1907 Kaipio työskenteli Kotkassa ilmestyneen Eteenpäin-lehden toimituksessa, kunnes hänet valittiin opettajaksi Kuolemajärvelle
Jussi Aro

Jussi Taneli Aro (5. kesäkuuta 1928 Lapua – 11. maaliskuuta 1983 Espoo) oli Helsingin yliopiston seemiläisten kielten professori ja Afrikan ja Aasian kielten ja kulttuurien laitoksen esimies. Hän oli tunnettu monipuolisena tieteilijänä ja islamilaisen maailman asiantuntijana. Jussi Aro oli pienviljelijä Maria Aron poika, joka kiinnostui kirjoista ja vieraista kielistä jo lapsena. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1945 alle 17-vuotiaana. Aro valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1949, lisensiaatiksi 1956 ja väitteli filosofian tohtoriksi joulukuussa 1961. Hän toimi Helsingin yliopiston assyriologian ja seemiläisen filologian dosenttina vuodesta 1956 ja seemiläisten kielten professorina vuodesta 1965. Hän oli yliopiston Afrikan ja Aasian kielten ja kulttuurien laitoksen esimies ja sai teologian kunniatohtorin arvon 1973. Raamatunkäännöskomitean jäsen Aro oli vuodesta 1974 ja Vanhan testamentin käännösyksikön puheenjohtaja vuodesta 1976. Suomen Pipliaseura julkaisi Aron suomentamana Psalmit nykysuomeksi vuonna 1973. Aro oli suomentamassa ensimmäisen kerran Koraania Armas Salosen kanssa
Johan Liro

Johan Ivar (Jysi) Liro (vuoteen 1906 Lindroth) (19. lokakuuta 1872 Sipoo – 16. syyskuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä ja filosofian tohtori. Liron vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Siljus ja Anna Elisabeth Setula. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1894 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1900, filosofian lisensiaatiksi 1903 ja filosofian tohtoriksi 1907. Liro oli Helsingin yliopistossa kasvifysiologian apulainen 1909–1921, kasvibiologian ja -patologian ylimääräinen professori 1921–1940, Maatalouskoelaitoksen kasvitautiosaston johtaja 1911–1937, Turun yliopiston kasvitieteen professori ja vararehtori 1921–1922. Hän kuului Vanamo-seuran perustajiin ja oli sen puheenjohtaja 1919–1943. Liro oli kasvipatologi ja mykologi eli sienitutkija. Hänen ansiotaan oli että Suomessa aloitettiin tieteellisellä pohjalla oleva kasvinsuojelutyö. Hänen tieteellisten julkaisujensa määrä käsittää noin 5 000 painosivua, lähinnä ruoste- ja nokisieniä käsitteleviä teoksia. Mycotheca Fennica -sienikokoelma on hänen perustamansa. Hän oli Suomen ensimmäinen kasvibiologian ja kasvipatologian professori
Mikko Vainio

Mikko Ilmari Vainio (15. lokakuuta 1923 Mäntsälä – 12. marraskuuta 2017 Lahti) oli suomalainen poliitikko. Vainio oli SMP:n kansanedustaja Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1970–1975 ja 1983–1987 sekä presidentin valitsijamies vaaleissa 1978. Vainio oli myös Lahden kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen sekä Neste Oy:n hallintoneuvoston jäsen. Vainion vanhemmat olivat pientilallinen Lauri Ilmari Vainio ja Hellin Heta Lehtonen. Vainio työskenteli 1940-luvulla hitsaajana ja 1950-luvulta alkaen metallialan sekä käsityön ja teknisten aineiden opettajana Lahden kotiteollisuuskoulussa ja -opettaja-opistossa sekä Salpausselän yhteiskoulussa. Hän viljeli myös pientilaa Mäntsälässä ja harjoitti salaojitus- ja maanrakennusalan yritystoimintaa. Vainio kuului Suomen maaseudun puolueen puoluehallitukseen, ja hän oli eduskuntaryhmän varapuheenjohtaja. Vainio oli SMP:n Etelä-Hämeen piirijärjestön puheenjohtaja 1970–1990 ja puolueen lehteä kustantaneen Pientalonpoika-yhtiön hallituksen puheenjohtaja. Vainio kuului Perussuomalaisten Tukisäätiön hallitukseen. Vainio oli kahdesti naimisissa, ensin kauppias Linda Meeri Salon kanssa 1944–1986 (kuollut) ja sitten myymälänhoitaja Tellervo Kyllikki Lehtosen kanssa vuodesta 1987
Väinö Rautiainen

Väinö Armas Rautiainen (16. helmikuuta 1932 Saarijärvi – 2. helmikuuta 2011 Saarijärvi) oli suomalainen yrittäjä ja kansanedustaja. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuosiksi 1979–1983 Kristillisestä liitosta Keski-Suomen läänin vaalipiiristä. Rautiainen oli yrittäjä. Hän aloitti 1956 lämpöpattereiden valmistajana ja laajensi toimintaa myöhemmin muoviputkijärjestelmiin ja keskuslämmityskattiloihin. Kirjapainoteollisuuskin tuli mukaan hänen yritystoimintaansa. Rautiainen oli 1976 verotetuin yksityishenkilö Suomessa. Rautiainen valittiin kansanedustajaksi vuosiksi 1979–1983 Kristillisestä liitosta Keski-Suomen läänin vaalipiiristä. Rautiainen sai useita tunnustuksia, muun muassa valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 1977. Kotikunta Saarijärvi myönsi hänelle 1997 Saarijärven Paavo -arvonimen kotiseudun hyväksi tehdystä työstä. Rautiaisella oli Yhdysvalloissa karjatila, jossa hän asui 1980-luvun lopulta alkaen, mutta säilytti Suomen kotimaana, jonne hän palasi vaimon sairastuttua
Hanoi Rocksin diskografia

Tämä on suomalaisen rockyhtye Hanoi Rocksin diskografia, jossa on lueteltu yhtyeen yhdeksän kokonaisen albumin lisäksi singlet, maksisinglet, EP:t ja myös laittomat nauhoitteet eli bootlegit, jotka eivät ole yhtyeen virallisia julkaisuja. Näin ollen diskografia kattaa kaikki julkaisut, joissa esiintyy Hanoi Rocks. Ensimmäinen albumi Bangkok Shocks, Saigon Shakes, Hanoi Rocks ja Oriental Beat on julkaistu Suomessa vielä tuplalevynä yhdessä paketissa vuonna 1984. Yhtyeen viimeinen levy Rock & Roll Divorce on tavallaan vain puolivirallinen, koska se julkaistiin vasta yhtyeen hajoamisen jälkeen ja kitaristi Andy McCoyn varastamien eräänlaisten bootleg-nauhojen pohjalta. Albumi on kuitenkin yhtyeen virallisilla kotisivuilla laskettu yhtyeen 1980-luvun tuotannon viimeiseksi levyksi, joksi se yleisesti lasketaan. Tässä osiossa ovat kaikki 12-tuumaiset maksisinglet. Listassa on myös EP:itä, jollaiseksi lasketaan jos kappaleiden määrä on neljä tai enemmän. Kaikissa listassa luetelluissa kaupallisissa maksisingleissä on kappaleita vähintään kolme. Listalle laitettu promo-EP Mental Beat on poikkeus, koska se on Hanoi Rocksin virallisen kotisivun 12 tuumaisten singlejen listalla (Arkistoitu – Internet Archive). Tämä osio noudattaa tätä yhtyeen virallista listaa. Listalla ovat kaikki Hanoi Rocksin päämarkkina-alueilla julkaistut singlet. Näiden lisäksi singlejä on julkaistu Australiassa, Espanjassa, Etelä-Afrikassa, Puolassa, Venäjällä ja Ruotsissa
Suuri pelko

Suuri pelko (ransk. Grande Peur) on nimitys Ranskan maaseudulla heinä- ja elokuussa 1789 tapahtuneille talonpoikien levottomuuksille, jotka muuttuivat suureksi hyökkäykseksi koko feodaalijärjestelmää vastaan. Tapahtumat liittyivät Ranskan suuren vallankumouksen alkuvaiheeseen. Ranskassa oli ollut levotonta keväästä 1789 alkaen. Maata vaivasi elintarvikepula, josta tosin kärsittiin eniten kaupungeissa. Kuningas Ludvig XVI oli jo aiemmin taipunut kutsumaan Versailles’hin koolle säätyjen yleiskokouksen, jonka odotettiin toteuttavan suuria uudistuksia. Kolmannen säädyn edustajat julistautuivat 17. kesäkuuta kansalliskokoukseksi, joka kolme päivää myöhemmin vannoi valan, että se ei hajaantuisi ennen kuin se olisi säätänyt Ranskalle perustuslain. Ludvig XVI valmistautui käyttämään sotajoukkoja kansalliskokouksen hajottamiseen, mutta hän joutui luopumaan suunnitelmasta, kun Pariisin kansanjoukot valtasivat Bastiljin linnoituksen 14. heinäkuuta. Vallankumousta tukeneet Pariisin porvarit asettivat kaupungille uuden hallinnon ja perustivat kansalaismiliisin, josta kehittyi Ranskan kansalliskaarti. Pariisin esimerkkiä seurattiin pian muissa kaupungeissa, joissa myös perustettiin uusia kaupunginhallituksia ja kansalliskaartin osastoja
Virginia Techin verilöyly

Virginia Techin verilöyly oli killing spree -tyyppinen joukkomurha, joka tapahtui 16. huhtikuuta 2007 Virginian teknillisen yliopiston (Virginia Tech) kampuksella Blacksburgissa, Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Verilöyly käsitti kaksi erillistä ampumistapausta, joissa kuoli yhteensä 33 ihmistä, ampuja mukaan lukien, ja loukkaantui 23, joista luodeista seitsemäntoista ja loput kuusi paetessaan ampujaa ikkunoiden kautta. Ampuja oli eteläkorealainen Seung-Hui Cho. Ammuskelussa kuolleet olivat opiskelijoita sekä koulun henkilökuntaa. Verilöyly käsittää kaksi erillistä ampumistapausta. Viranomaisten vahvistaman tiedon mukaan ammuskeluissa kuoli 33 ihmistä. Ammuskelussa kuoli opiskelijoita, henkilökuntaa sekä tekijä itse. Hänellä ei ollut mukanaan henkilötodistusta, mutta hänet on tunnistettu eteläkorealaiseksi Seung-Hui Choksi, jolla oli pysyvä työ- ja oleskelulupa Yhdysvaltoihin eli niin sanottu Green Card. 23-vuotias Cho opiskeli yliopistossa pääaineenaan englantia, mutta oli kertonut muun muassa huonetoverilleen opiskelevansa kauppatieteitä. Ammuskelussa kuoli viisi yliopiston työntekijää G.V
Arto Karila

Arto Tapio Karila (s. 28. lokakuuta 1957 Helsinki) on suomalainen tietoliikenteen ja tietoturvan tutkija ja asiantuntija. Hän on uransa aikana toiminut muun muassa tietokoneverkkojen ja tietoturvan professorina Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1995–2001. Hän on tullut julkisuudessa tunnetuksi UMTS-teknologian kriitikkona ja WLAN-teknologian puolestapuhujana, sekä tietoturvaan liittyvistä lausunnoistaan. Karila kirjoitti ylioppilaaksi 1976. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1982, tekniikan lisensiaatiksi 1986 ja väitteli Teknillisessä korkeakoulussa tohtoriksi 1991. Hän on lisäksi suorittanut Atlantassa Georgia Institute of Technologyssa Master of Science -tutkinnon 1985. Karila toimi Posti- ja telelaitoksen atk-keskuksessa suunnittelijana 1981–1982, teleosaston asiakasjärjestelmäkehityksen apulaisjohtajana 1989–1990 ja palvelukehityksen johtajana 1990–1992. VTT:n palveluksessa hän oli erikoistutkijana 1982–1988. Vuodesta 1987 lähtien hän on ollut konsulttina omassa yrityksessään. Vuodesta 2006 lähtien Karila on ollut sivutoimisesti yksi Tietotekniikan tutkimuslaitoksen (HIIT) johtavista tutkijoista
Kaarlo Luoto

Kaarlo Vihtori (Karl Viktor) Luoto (20. syyskuuta 1875 Rautalampi – 26. tammikuuta 1947 Kuopio) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka oli Johan Kockin ohella yksi Helsingin punakaartin johtajista vuoden 1905 suurlakon aikana. Luodon vanhemmat olivat sekatyömies Juho Kaunikki Luoto ja Henrika Sundvall. Hän kävi Kotkan porvarikoulun sekä palveli sitten Suomen ns. vanhassa väessä suorittaen aliupseerikoulun. Toimi lyhyen ajan näyttelijänä, sittemmin räätälinä. Piti Helsingissä Yrjönkadulla Iiris-kahvilaa, joka toimi aktivistien tukikohtana.Vuodesta 1905 alkaen Työmies-lehden toimittajanakin ollut Luoto oli SDP:n jäsen, mutta hänen mielipiteensä poikkesivat niin paljon puolueen valtavirrasta, että hänet erotettiin puolueesta kaksi kertaa. Vuoden 1905 suurlakon ja vuoden 1906 Viaporin kapinan aikoihin hän toimi kansalliskaartin komentajan kapteeni Johan Kockin apulaisena sekä kaartin sisälle syntyneen punakaartin päällikkönä. Luoto erotettiin tämän jälkeen sosialidemokraattisesta puolueesta hänen tekemiensä pankkiryöstöjen vuoksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana Luoto oli Saksan keisarikunnan laivaston tiedustelupalvelun agenttina ja kävi usein tiedustelumatkoilla Suomessa esiintyen Favorin-nimellä
Juho Kirves

Johan (Juho) Kirves (s. 25. toukokuuta 1868 Jaakkima) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1914 ja 1917–1918. Sisällissodan aikana hän työskenteli punaisten hallinnossa ja pakeni sodan jälkeen Neuvosto-Venäjälle. Kirveen viimeisistä elinvuosista ei ole tietoa. Jaakkiman Miklin kylässä syntyneen Kirveksen vanhemmat olivat talollinen Petter Kirves ja Anna Parikka. Kansakoulun käytyään hän työskenteli metallimiehenä Kotkassa, Helsingissä, Pietarissa, Tverissä, Moskovassa ja Tulassa, kunnes asettui Viipuriin vuonna 1900. Viipurin työväenyhdistyksen johtohahmoihin lukeutunut Kirves valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa maaliskuussa 1907. Kirves oli kansanedustajana vuoteen 1914, jonka jälkeen hän työskenteli Suomen Metalliteollisuustyöntekijäin Liiton taloudenhoitajana 1915–1916. Hänet valittiin jälleen eduskuntaan 1917. Sisällissodan käynnistyttyä Kirves nimitettiin SDP:n uuden puolueneuvoston jäseneksi. Hän oli kannattanut parlamentaarista linjaa, mutta ryhtyi siitä huolimatta työskentelemään punaisten hallinnossa
Safed

Koordinaatit: 32°57′57″N, 35°29′54″E Safed (hepr. ‏צְפַת‎, Tz’fat) on kaupunki Pohjois-Israelissa. Safed sijaitsee kukkulalla noin 850 metrin korkeudella merenpinnasta 48 kilometriä Akkon kaupungista itään ja 40 kilometriä Tiberiaksesta pohjoiseen. Safed on Ylä-Galilean suurin kaupunki. Vuoden 2018 lopussa sen asukasluku oli 35 715. 1500-luvulla kaupunki oli juutalaisen kabbala-liikkeen keskus ja sitä pidetään yhtenä neljästä juutalaisuuden pyhästä kaupungista. Safed on joskus liitetty Josephuksen ensimmäisen juutalaissodan aikana linnoittamaan Sepph-nimiseen (Σεπφ) kaupunkiin Galileassa. Safed mainitaan myös Jerusalemilaisessa Talmudissa paikkana, josta annettiin tulimerkkejä uudenkuun ja eri juhlallisuuksien aikana Jerusalemin toisen temppelin kaudella. Talmudin mainintojen jälkeen Safed katoaa pitkäksi aikaa historiankirjoista, kunnes se mainitaan taas ristiretkien yhteydessä nimellä Saphet vuonna 1140. Tuolloin sitä kuvailtiin Anjoun kreivi Fulkin rakennuttamana vahvana linnoituksena Akkon ja Genesaretinjärven välillä. Vuonna 1168 se luovutettiin temppeliherroille ja muslimihallitsija Saladin valtasi sen Hattinin taistelun jälkeen vuonna 1188. Aijubidit purkivat linnoituksen vuonna 1220, mutta temppeliherrat jälleenvaltasivat sen ja rakensivat linnan uudelleen vuonna 1240
Malmö Redhawks

Malmö Redhawks on ruotsalainen, Malmöstä kotoisin oleva jääkiekkoseura, joka pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL:ssä. Seura on perustettu vuonna 1972 nimellä Malmö IF. Malmö Redhawks (silloiselta nimeltään Malmö IF) on pelannut Ruotsin finaalissa vuosina 1992 ja 1994 voittaen mestaruuden molemmilla kerroilla. Tuolloin seurassa pelasivat suomalaiset Raimo Helminen sekä 1994 Mikko Mäkelä. Seuran saavutuksiin kuuluu myös Euroopan Cupin voitto vuodelta 1993 ja pronssi vuodelta 1994. Malmö Redhawks on Elitserienin maratontaulukossa kymmenentenä. Joukkueen kotihallina toimii 12 600 katsojaa vetävä Malmö Arena. Lähde: EliteProspects
Answers in Genesis

Answers in Genesis (lyhennettynä AiG, suom. vastaukset Genesiksessä) on kansainvälinen kristillinen järjestö, joka on keskittynyt erityisesti Nuoren Maan kreationismiin: levittämään käsitystä, että Jumala loi maailman kuudessa päivässä alle 10 000 vuotta sitten. Järjestö on perustettu vuonna 1994. Sen näkyvin saavutus on 28. toukokuuta 2007 avattu Luomismuseo (engl. Creation Museum) Petersburgissa Kentuckyssa Yhdysvalloissa. Järjestö on vuonna 2016 avannut myös Ark Encounter -teemapuiston noin 60 km päässä Williamstownissa Kentuckyssa. Puistossa on 510 jalkaa pitkä ja 85 jalkaa leveä (155×26 m) Nooan arkin malli. AiG tuottaa päivittäin puolitoistaminuuttisen tietoiskuohjelman, jota esitetään lukuisilla kristillisillä radiokanavilla. AiG:n päätavoite on levittää viestiä, jonka mukaan Raamattu on totta ja luomiskertomus on koko kirjan perusta. Järjestö on "puolikirkollinen" eli se ei ole opillisesti sitoutunut mihinkään kristinuskon suuntaukseen.
Italialaissodat

1494–1559 Etelä- ja Länsi-Eurooppa suurvaltojen valtataistelu Habsburgien voitto {{1494–1498 • 1499–1504 • Cambrain liiga • Urbino • 1521–1526 • Cognacin liiga • 1536–1538 • 1542–1546 • 1551–1559}} Italialaissodat eli suuri Italian sota oli sarja pääasiassa Italiassa vuosina 1494–1559 käytyjä sotia, joihin osallistui pääosa Euroopan silloisista suurvalloista. Sodat saivat alkunsa Ranskan kuninkaan Kaarle VIII:n laajentumispyrkimyksistä Italiaan (muun muassa Milanon herttuakuntaan ja Napolin kuningaskuntaan), mutta laajenivat lopuksi koskemaan muitakin alueita. Sotia leimasi jatkuva voimasuhteiden muutos, kun taistelevien osapuolten liittokunnat muuttivat muotoaan. Eurooppalainen sodankäynti kehittyi huomattavasti italialaissotien aikana (muun muassa tykit, bastionijärjestelmä sekä jalka- ja ratsuväen taktiikka ja aseistus). Italialaissodat päättyivät vuonna 1559, kun Espanja sai Milanon ja Napolin. Hävitys Italiassa siirsi Euroopan taloudellista ja kulttuurista painopistettä pohjoisemmaksi.
Mars 3

Mars 3 oli Neuvostoliiton vuonna 1971 Marsia tutkimaan lähettämä avaruusluotain. Luotain oli kaksiosainen: se koostui kiertorataosasta ja laskeutumiskapselista. Mars 3 laukaistiin 28. toukokuuta 1971 ja laskeutumiskapseli irroittautui luotaimesta 2. joulukuuta 1971 laskeutuakseen planeetan pinnalle. Mars 3:n laskeutujan lähetin lopetti toimintansa 20 sekuntia laskeutumisen jälkeen tuntemattomista sysistä eikä signaalia enää tullut Maahan asti. Ei ole tiedossa, oliko kyse laskeutujan viasta vai kierorataosasta johtubasta viestinnän viiveestä. Luotain lähetti kuvan, josta ei saanut selvää yksityiskohdista ja valaistus oli heikko, mutta tämä virhe saattoi johtua Marsissa tuolloin olleesta pölymyrskystä. Toisten lähteiden mukaan tämä oli valheellista propagandaa, jolla haluttiin peittää operaation täydellinen epäonnistuminen. Vuonna 2013 Marsin pinnalta otetuista kuvista löydettiin osia, jotka saattoivat olla Mars 3:n jäännökset. Luotaimen edeltäjä oli Mars 2 ja näiden jälkeen lähetettiin Marsiin vielä luotaimet 4, 5, 6 ja 7. Mars 2 ja 3 olivat rakenteeltaan samanlaisia avaruusluotaimia
Boys Don’t Cry (The Curen albumi)

Boys Don’t Cry on englantilaisen rock-yhtye The Curen vuonna 1980 julkaistu albumi. Se on Yhdysvaltain markkinoille muokattu versio Three Imaginary Boys -albumista. Alkuperäisen version kappaleet ”Object” ja ”World War” poistettiin kaikista uusintapainoksista, ja ”Object” korvattiin ”So What” -kappaleella alkaen vuodesta 1986. Alkuperäisellä kappalelistalla varustettuja CD-levyjä ehdittiin julkaista jonkin verran, mutta ne ovat todella harvinaisialähde?.
Seventeen Seconds

Seventeen Seconds on englantilaisen rock-yhtye The Curen studioalbumi vuodelta 1980. Se julkaistiin uudelleen vuonna 2005, sisältäen toisen levyn, jolla on mm. demoja ja live-esityksiä levyn teon ajalta.
Faith (The Curen albumi)

Faith on The Curen kolmas albumi ja se on julkaistu vuonna 1981. Se julkaistiin uudelleen vuonna 2005 kahden levyn versiona. Toinen levy sisältää muun muassa ennenjulkaisemattomia demoja. CD sisältää harvinaisia kappaleita vuosilta 1980–1981.