nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Sosiobiologia

Sosiobiologia on yhteisöllisten ilmiöiden biologisten perusteiden järjestelmällistä tutkimista. Sanan sosiobiologia teki tunnetuksi Edward O. Wilson teoksessaan Sociobiology: The new synthesis vuonna 1975. Sosiobiologian mukaan ihmisen käyttäytyminen, kulttuuri ja yhteiskunta perustuu joko kokonaan tai hyödyllisten ominaisuuksien osalta luonnonvalinnan suosimiin adaptaatioihin. Sosiobiologian olemusajatteluun nojaavia piirteitä kohtaan on esitetty ankaraa kritiikkiä ja sitä on ajoittain verrattu jopa astrologiaan, joka väittää ennustavansa ihmisen elämäntapahtumia tähtien asentojen perusteella. Sosiobiologiaa ei tule sekoittaa evoluutiopsykologiaan, vaikka sosiobiologiaa voikin pitää tämän eräänlaisena edeltäjänä. Sosiobiologiassa on keskitytty evoluutiopsykologiaa enemmän tarkastelemaan esimerkiksi ekologisten seikkojen vaikutusta eläinyhteisöjen sisäisiin käyttäytymismalleihin ja samalla on kiinnitetty vähemmän huomiota yksilöiden neurologiaan ja psykologiaan liittyvien seikkojen vaikutukseen (jotka puolestaan evoluutiopsykologia huomioi). Sosiobiologian tutkimusmenetelmät ovat olleet laadultaan teoreettisia, metodologisia ja joskus fylogeneettisia. Filosofisesta näkökulmasta käsin on kiistelty siitä, kuinka paljon yksilön käyttäytymiseen vaikuttavat geenit ja kuinka paljon ympäristöön sopeutuminen ja opitut asiat. Sosiobiologiaan on vaikuttanut kognitiivinen psykologia. Jotkut käyttäytymisekologiset teoriat ovat päteviä vain tarkasteltaessa yksilöiden käyttäytymistä näennäisessä mielessä, mutta eivät päde käyttäytymistä tarkasteltaessa monimutkaisemmilla käyttäytymistutkimusmenetelmillä. Sosiobiologian ja evoluutiopsykologian välisestä erosta on tutkijoiden kesken erilaisia mielipiteitä
Nicklas Lidström

2015 Nicklas Erik Lidström (s. 28. huhtikuuta 1970 Krylbo, Ruotsi) on uransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkoilija, jota pidetään modernin jääkiekon aikakauden parhaana puolustajana. Lidström saavutti urallaan mm. olympiakultaa, maailmanmestaruuden ja neljä Stanley Cupia. Lidström tunnetaan ennen kaikkea NHL-seura Detroit Red Wingsistä, jota hän edusti vuodesta 1991 lopettamiseensa saakka. Lempinimillä Mr. Perfect ja Perfect Human tunnettu Lidström voitti James Norris Memorial Trophyn NHL:n parhaana puolustajana seitsemästi ja oli ehdolla yksitoista kertaa. Vuonna 2002 hänet palkittiin myös pudotuspelien parhaalle pelaajalle annettavalla Conn Smythe Trophyllä ensimmäisenä eurooppalaisena. Häntä on pidetty kaikkien aikojen parhaana ruotsalaisena jääkiekkoilijana. Lidströmiä pidetään myös yhtenä historian parhaista jääkiekkopuolustajista. Arvostettu jääkiekkolehti The Hockey News valitsi Lidströmin jääkiekkohistorian parhaaksi NHL:ssä koskaan pelanneeksi eurooppalaiseksi
Don McLean

Don McLean ([/məˈkleɪn/] s. 2. lokakuuta 1945, New Rochelle, New York) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, jonka tunnetuimpia kappaleita ovat "American Pie" ja "Vincent" vuodelta 1971. Don McLean syntyi ja varttui New Rochellessa New Yorkin osavaltiossa. Hän kiinnostui folkmusiikista teini-ikäisenä. Vuonna 1963 McLean opiskeli lyhyen aikaa Villanovan yliopistossa, kunnes päätti ryhtyä kokopäiväiseksi folkmuusikoksi. Hän alkoi esiintyä Gaslight Caféssa ja Bitter Endissä ja niiden jälkeen Troubadurissa Los Angelesissa. Hän sai vuonna 1968 tutkinnon New York State Council of Arts -taidekoulusta, minkä jälkeen hän pääsi lämmittelemään folkmuusikko Pete Seegeriä tämän jokilaivakiertueella Hudsonjoella vuonna 1969. McLeanin esikoisalbumi Tapestry julkaistiin MediaArtsilta vuonna 1970, ja single ”Castles in the Air” nousi Yhdysvaltain easy listening -listan sijalle 40. McLeanin toisen albumin American Pie julkaisi United Artists vuonna 1971, ja sen ensimmäinen single ”American Pie” nousi Yhdysvaltain singlelistan ykköseksi tammikuussa 1972. Albumin toinen single ”Vincent”, joka kertoo taiteilija Vincent van Goghista, nousi vuoden lopulla singlelistan sijalle 12. McLeanin kolmas albumi Don McLean (1973) ei menestynyt yhtä hyvin kuin edeltäjänsä
Vietnamin tasavalta

Vietnamin tasavallan sijainti. Etelä-Vietnam (vietn. Miền Nam Việt-nam), virallisesti Vietnamin tasavalta (vietn. Việt-nam Cộng-hòa), oli vuodesta 1955 vuoteen 1975 olemassa ollut valtio. Ranskalaiset ja Ranskan siirtomaavaltaa tukeneet vietnamilaiset perustivat sen Vietnamin itsenäistyessä antikommunistiseksi valtioksi. Valtion viralliset nimet olivat Vietnamin valtio (1949–1955), Vietnamin tasavalta (1955–1975) ja Etelä-Vietnamin tasavalta (1975–1976). Sen pääkaupunki oli Saigon, nykyinen Hồ Chí Minhin kaupunki. Vietnamin sodassa Yhdysvallat tuki voimakkaasti Etelä-Vietnamin hallitusta. Vuonna 1975 Etelä-Vietnam antautui sodassa Pohjois-Vietnamia vastaan ja sai kommunistihallinnon. Lopulta 1976 Vietnamit yhdistyivät. Vietnamin jako syntyi Geneven konferenssissa 1954 Việt Minh -joukkojen taisteltua vuodesta 1941 japanilaismiehitystä ja Ranskan siirtomaaherruutta vastaan. Toisen maailmansodan jälkeen ja itsenäisyyssodan tai ensimmäisen Indokiinan sodan jatkuessa ranskalaiset luopuivat siirtomaaherruudestaan ja loivat antikommunististen vietnamilaisten kanssa Vietnamin valtion (Quốc gia Việt-nam), jonka nimelliseksi päämieheksi asetettiin entinen keisari Bảo Đại
Patricia Highsmith

Patricia Highsmith (alk. Mary Patricia Plangman; 19. tammikuuta 1921 Fort Worth, Texas, Yhdysvallat – 4. helmikuuta 1995 Locarno, Sveitsi) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten psykologisista trillereistään. Ennen kirjailijanuraansa Highsmith avusti sarjakuvajulkaisuja. Hän nousi maineeseen esikoisteoksellaan Muukalaisia junassa (1950), joka on filmattu useita kertoja; tunnetuin on Alfred Hitchcockin versio vuodelta 1951. Romaani Lahjakas herra Ripley (1955) esitteli antisankari Tom Ripleyn, jonka seikkailuja seurattiin kaikkiaan viidessä teoksessa. Highsmith kirjoitti myös monia novelleja, jotka ovat usein makaabereja, satiirisia tai täynnään mustaa huumoria. Monissa Highsmithin teoksissa esiintyy homoseksuaalisia sävyjä, ja salanimellä Claire Morgan kirjoitettu The Price of Salt (1952) on lesborakkauden kuvaus, jossa on aikakaudelle epätyypillisesti onnellinen loppu.lähde? Idean romaaniin kirjailija sai kohtaamastaan naisesta tavaratalon leluosastolla jouluruuhkassa, ja se julkaistiin myöhemmin oikealla tekijännimellä. Highsmith on kertonut vastaanottaneensa ennätysmäärän lukijapostia tästä kirjastaan, ja kirjeitä tuli vielä kauan romaanin ilmestymisen jälkeen. Todd Haynes ohjasi siitä 2015 valmistuneen menestyselokuvan Carol
Harlem

Harlem on kaupunginosa New Yorkissa Manhattanin pohjoisosassa. Vuonna 1658 hollantilaisena siirtokuntana perustettu Harlem muuttui 1900-luvulla pääosin afroamerikkalaisten asuttamaksi, ja se oli 1920-luvun Harlemin renessanssi -kulttuuriliikkeen keskus. Harlem oli rappiotilassa 1930-luvulta 1990-luvulle. Alueella on 1900-luvun loppupuolelta alkaen asunut paljon latinoja, ja 2000-luvulla sinne alkoi muuttaa jälleen myös valkoisia. Harlemilla ei ole kiinteitä rajoja. Sen rajoiksi voidaan katsoa pohjoisessa 155. katu, idässä East River ja Harlem River, etelässä 96. katu Central Park -puiston itäpuolella ja 110. katu sekä Cathedral Parkway puiston pohjois- ja länsipuolella, ja lännessä Amsterdam Avenue. Mustan Harlemin pääkatu on 125. katu, ”the Main Stem”. Harlemin asukkaista 2000-luvun alussa on mustia noin 40 prosenttia
Pessi ja Illusia

Pessi ja Illusia on Yrjö Kokon kirjoittama satu. Pessi-peikko ja Illusia-keiju saivat alkunsa jatkosodan aikana rintamalla, kun Kokko laati lapsilleen joululehteä. Vuonna 1944 julkaistun kirjan kuvituksena on Kokon ottamia luontokuvia. Teos on käännetty useille kielille, ja siitä on otettu lukuisia uusintapainoksia. Vuoden 2001 painoksessa valokuvat on korvattu Kristina Segercrantzin piirroksilla. Pessistä ja Illusiasta on tehty baletti, näytelmiä, elokuvia ja Japanissa myös sarjakuva. Alun perin Kokko suuntasi teoksen lähinnä aikuisille. Hän muokkasi siitä lapsille tarkoitetun version vuonna 1963. Vuonna 1954 valmistui Jack Witikan ohjaama fantasiaelokuva Pessi ja Illusia, joka pohjautui Ahti Sonnisen Yrjö Kokon tekstien pohjalta säveltämään satubalettiin Pessi ja Illusia (1952). Witikan elokuvan pääosissa olivat Doris Laine, Maj-Lis Rajala ja Heikki Värtsi. Heikki Partanen ohjasi kirjan pohjalta kokoillan elokuvan Pessi ja Illusia, joka sai ensi-iltansa tammikuussa 1984. Nimirooleja esittävät lapsinäyttelijät Sami Kangas ja Annu Marttila, muissa rooleissa nähdään muun muassa Eija Ahvo, Raimo Grönberg ja Jorma Uotinen
Lapuan Virkiä

Lapuan Virkiä on vuonna 1907 perustettu lapualainen urheilun yleisseura. Seurassa toimii laaja joukko urheilijoita, valmentajia, toimihenkilöitä sekä jäseniä. Seuran huippuvuodet osuivat 1960-, 1970- ja 1980-luvuille, mutta sen jälkeen on menestys ollut hieman hiljaisempaa. Seuraa ovat vuosien varrella edustaneet useat huippu-urheilijat kuten Lauri Koskela, Tapio Korjus, Martti Vainio, Mikko Huhtala, Pertti Ukkola, Harri Koskela, Harri Haatainen, Martti Halmesmäki, Arvi Pikkusaari ja Ville Hautala. Useilla seurassa urheilleista löytyy kansainvälistä kilpailukokemusta ja menestystä: muun muassa seuralainen Tapio Korjus voitti keihäänheiton olympiakultaa Soulissa vuonna 1988. Kotimaisista kilpailuista on useita Suomen-mestaruuksia niin yksilö- kuin joukkueurheilusta, muun muassa painista yli 50 mestaruutta sekä naisten pesäpallosta 11 Suomen-mestaruutta. Miesten hiihtojoukkue on voittanut SM-viestissä 2004 pronssia, 2005 hopeaa ja 2006 kultaa. Seura on toiminut useasti erilaisten kotimaisten kilpailuiden järjestäjänä. Seurassa toimii 11 jaostoa: hiihto, jalkapallo, jääkiekko, lentopallo, paini, pesäpallo, alppihiihto, suunnistus, uinti, kunto- ja yleisurheilu. Lapuan Virkiän toiminta lähti liikkeelle Lapuan Nuorisoseuran alaosastona, jonka alaisuudessa se toimi ensimmäiset 30 vuotta. Alkuvuosina toiminta sai osakseen eri asenne-esteitä joista yhtenä suurimmista on pidetty maakunnan vahvaa uskonnollisuutta. Urheilun harrastaminen keskittyi pyhäpäiviin arjen vastapainoksi, joten sitä pidettiin helposti häiritsevänä käyttäytymisenä
Lucasin ja Lehmerin alkulukutesti Mersennen luvuille

Lucasin ja Lehmerin alkulukutesti Mersennen luvuille on algoritmi, jolla voi määrittää onko annettu Mersennen luku alkuluku. Testin keksi ensimmäisenä Edouard Lucas vuonna 1878 ja testiä kehitti Derrick Lehmer 1930-luvulla. Lucasin ja Lehmerin alkulukutesti Mersennen luvuille toimii seuraavasti: Olkoon Mp = 2p− 1 testattava Mersennen luku, missä p on pariton alkuluku. Määritellään sarja {si} kaikilla i ≥ 0 asettamalla Tällöin Mp on alkuluku vain jos Lukua sp − 2 mod Mp kutsutaan p:n Lucasin ja Lehmerin jäännökseksi.
Yahoo

Yahoo! Inc. (joskus myös Y!) on yhdysvaltalainen internet-palveluita tarjoava yhtiö. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Sunnyvalessa, Kaliforniassa. Yahoon perustivat David Filo ja Jerry Yang tammikuussa 1994. Yhdysvaltalainen teleoperaattori Verizon Communications osti Yahoon internetliiketoiminnan vuonna 2016. Verizonin omistama yhtiö tunnettiin nimellä Oath kun Verizon yhdisti sen AOL:n kanssa, sitten nimellä Verizon Media, kunnes nimeksi vaihdettiin jälleen Yahoo! alkuperäisen yrityksen lakkauttamisen jälkeen. Alexa Internetin mittauksen mukaan Yahoo! oli syksyllä 2011 internetin neljänneksi suosituin verkkosivusto oltuaan vuonna 2006 kaikkein suosituin verkkosivusto. Yahoo! tarjoaa muun muassa sähköpostin, pikaviestimen, hakukoneen, aihehakemiston, ostoksia, urheilua ja monia muita internetpalveluita. 1. helmikuuta 2008 Microsoft ilmoitti tehneensä ehdotuksen ostaa Yahoo! 44,6 miljardilla dollarilla, mutta toukokuussa se veti tarjouksensa takaisin. Yritysjärjestelyllä Microsoft yritti haastaa hakukoneyhtiö Googlen, joka hallitsee vahvasti internetin kasvavia mainosmarkkinoita. Yahoo merkitsee suomeksi iloista huudahdusta sekä öykkäriä, moukkamaista henkilöä
Connacht

Connacht (toisinaan englanniksi myös Connaught) on yksi Irlannin neljästä historiallisesta provinssista. Se sijaitsee Länsi-Irlannissa Atlantin valtameren rannalla. Connacht on jaettu viiteen kreivikuntaan: Galway, Leitrim, Mayo, Roscommon ja Sligo. Siellä on arviolta 550 742 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 16 935,43 neliökilometriä. Connachtin korkein kohta on Mweelrea (814 metriä) Mayossa ja suurin saari on Achill, joka on samalla myös koko Irlannin suurin saari. Connachtin suurin järvi Lough Corrib. Suurin osa iirin kielen puhujista asuu Connachtissa. Varsinkin Mayossa ja Galwayn kreivikunnassa sijaitsee useita Gaeltacht-alueita, joissa enemmistö puhuu iiriä. Näillä alueilla ei esimerkiksi ole englanninkielisiä tiekylttejä, vaan kaikki kyltit ovat pelkästään iiriksi. Connachtin kaupunkikeskukset ovat Galway etelässä ja Sligo pohjoisessa. Galway on Connachtin väkirikkain kaupunki 79 504 asukkaallaan (2016). Connacht tunnettiin muinoin nimellä Cóiced Ol nEchmacht
James Coburn

Oscar-palkinto (1997) James Coburn (31. elokuuta 1928 Laurel, Nebraska – 18. marraskuuta 2002 Beverly Hills, Kalifornia) oli Oscar-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. Coburn tunnettiin etenkin karskeista rooleistaan, joita hän näytteli muun muassa lännenelokuvissa 7 rohkeata miestä, Maahan, senkin hölmö! sekä Pat Garrett ja Billy the Kid, toiseen maailmansotaan sijoittuvassa sotavangeista kertovassa elokuvassa Suuri pakoretki, vakoiluelokuvassa Derek Flint erikoistehtävissä, lama-ajan katutappeluelokuvassa Haastaja ja Sam Peckinpahin elokuvissa Rautaristi ja Majuri Dundee. Pahan nivelreuman takia hän esiintyi vain muutamassa elokuvassa 1980-luvulla. Hän väitti parantuneensa rikkipohjaisten tablettien avulla. Coburn palasi täten elokuviin 1990-luvulla. Coburn esiintyi 1990-luvulla muun muassa elokuvissa Nuoret sankarit 2, Nunnia ja konnia 2 – Lisää säpinää, The Player – Pelimies, Eraser – suojelija, Pähkähullu professori, Maverick ja Lumihauvat. Hän voitti parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon elokuvasta Verijäljet, jossa hän näytteli Nick Nolten isää. Coburn antoi äänensä myös Disneyn ja Pixarin animaatioelokuva Monsterit Oy:n herra Rumilukselle. Coburn näytteli uransa aikana yli sadassa elokuvassa ja sai vuonna 1994 45 vuoden elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle osoitteeseen 7055 Hollywood Boulevard. Hän sai myös vuoden 1999 Oscar-gaalassa Parhaan miessivuosan palkinnon roolistaan elokuvassa Verijäljet
Taisteluplaneetta Galactica (1978)

Taisteluplaneetta Galactica (engl. Battlestar Galactica) on vuosina 1978–1979 tuotettu yhdysvaltalainen television tieteissarja, jonka loi Glen A. Larson. Sarja kertoo ihmiskunnan viimeisistä eloonjääneistä, jotka pakenevat cylon-nimisiä robotteja avaruuden halki. Sarjan pääosissa nähdään muun muassa Richard Hatch, Dirk Benedict ja Lorne Greene. Sarjan pilottijakso maksoi 7 miljoonaa dollaria, ja se oli aikanaan kallein siihen mennessä tehty; pilottijaksoa esitettiin myös elokuvateattereissa. Sarjan tuotanto Yhdysvalloissa lopetettiin 21 jakson jälkeen huhtikuussa 1979 (pilottijakso lasketaan joissain yhteyksissä kolmeksi jaksoksi ja sarjan pituudeksi ilmoitetaan 24 jaksoa), mutta vuotta myöhemmin sitä seurasi spin-off-sarja Galactica 1980. Sarja on saanut sittemmin huomiota vuonna 2003 alkaneen Taisteluplaneetta Galactican myötä, joka pohjautuu löyhästi alkuperäiseen 1970-luvun sarjaan. Sarjaa esitettiin Suomessa Mainostelevisiossa 17. helmikuuta 1981 (jakso: "Kadonnut Planeetta I") - 28. lokakuuta 1982 (jakso: "Jumalan Käsi). Pilottijaksoa ei esitetty Suomen televisiossa ennen kuin 1980-luvun lopulla
Welthauptstadt Germania

Welthauptstadt Germania (suom. maailmanpääkaupunki Germania) on jälkeenpäin annettu nimitys natsi-Saksassa vireillä olleelle rakennusprojektille, jonka tavoitteena oli uudelleenrakentaa valtakunnan pääkaupunki Berliini ”maailmanpääkaupungiksi”. Adolf Hitler nimitti arkkitehti ja varusteluministeri Albert Speerin hankkeen johtajaksi, mutta Speerin laatimista suunnitelmista ja pohjapiirroksista huolimatta Welthaupstadt Germanian rakennustöistä ehdittiin vuosina 1937–1943 toteuttaa vain pieni osa. Welthauptstadt Germania oli Hitlerin suunnitelma tehdä Berliinistä kokosuhteeltaan ja väkiluvultaan maailman suurin asutuskeskus, joka olisi myös Euroopan pääkaupunki ja koko maailmanhistorian suurenmoisin metropoli. Hitler olisi halunnut kaupungin symbolisoivan kansallissosialistisen ”Suur-Saksan” maailmanmahtia ja vertasi sitä muinaisen maailman suurkaupunkeihin, kuten Babyloniin ja Roomaan. Suunnitelman pääosan muodosti Berliinin vanhan keskustan, Mitten länsipuolelle, pääasiassa Tiergartenin puistoalueen ja Schönebergin itäosaan rakennettava kaupungin uusi laaja ja mahtipontinen keskusta-alue. Näiltä alueilta olisi lähes koko vanha rakennuskanta purettu uudisrakennusten tieltä. Vuonna 1937 Hitler nimitti luotetun arkkitehtinsä Albert Speerin Generalbauinspektor für die Reichshauptstadt Berlinin eli ”valtakunnanpääkaupunki Berliinin päätarkastajan” virkaan, mutta ensimmäinen askel ”maailmanpääkaupungin” luomiseksi oli jo otettu, kun Berliinin olympiastadion oli rakennettu vuoden 1936 kesäolympialaisia varten. Speer esitteli Hitlerille ja Saksan rakennusministeriölle luonnoksia ja pohjapiirroksia kaupungista, joka oli tarkoitus rakentaa silloisen Berliinin paikalle. Speerin suunnitelmien pohjalta rakennettiin Welthauptstadt Germanian pienoismalli, jonka avulla voitiin tarkastella kaupungin kokosuhdetta ja rakennuskaavoja. Speerin laatiman aikataulun mukaan maailmanpääkaupunki olisi rakennettu 1940-luvun varrella ja se olisi valmistunut vuoteen 1950 mennessä, mutta toisen maailmansodan alkamisen jälkeen aikataulun arvioitiin viivästyvän muutamalla vuodella. Suunnitelman keskeisin osa oli noin viisi kilometriä pitkä ja 120 metriä leveä puistokatu Prachtallee ("Mahtikatu") tai Nord-Süd-Achse (Pohjois-etelä-akseli)
Myyttiset alkuasuttajat

Myyttiset alkuasuttajat ovat useissa mytologioissa esiintyviä kuvitteellisia kansoja tai olentoja, jotka ovat asuttaneet jotain maata tai aluetta ennen sen nykyistä väestöä, mutta joutuneet sittemmin väistymään. Tällaisten alkuasuttajien toiminnalla on selitetty muun muassa poikkeuksellisia maastonmuotoja. Usein myyttiset alkuasuttajat olivat jumalia tai jumalaisia, mutta toiset saattoivat olla pahoja ja arvaamattomia. Pohjoismaissa ja Baltiassa on laajalti uskottu alueella muinoin asuneisiin jättiläisiin, ja joskus myös kääpiöihin. Myös lappalaiset on uskottu alkuasuttajiksi monin paikoin fennoskandiassa. Australian alkuasukkaat uskoivat jumalten tehneen maanmuotoja uniajaksi kutsuttuna alkuaikana. Suomessa muun muassa maanpinnan ja kallioiden muotoa, kasvillisuutta, saaria, vesistöjä, soita, isoja kiviä, aarteita, virvatulia ja kivirakennelmia on selitetty muinaisilla olennoilla. Maanpinnan ja vedenpohjan muodot syntyivät erään käsityksen mukaan jo maailman alussa, kun jokin jättikokoinen olento tai ihminen, esimerkiksi Väinämöinen, liikutteli ruumistaan. Väinämöinen tai joku muu saattoi myöhemminkin iskeä tai raaputtaa viivoja ja merkkejä kallioon. Jättiläiset ja hiidet ovat heitelleet ja vieritelleet isoja kiviä, ja asetelleet niitä korkeille paikoille siirtolohkareina sittemmin tunnettuihin muodostelmiin. Lappalaiset ja hiidet ovat koonneet kiviröykkiöitä, jotka tunnettiin esimerkiksi hiidenkiukaina. Moni aarretta koskeva tarina kertoo hiitten, peikkojen tai lappalaisten asuneen joskus alueella, ja jättäneen lähtiessään aarteen piilopaikkaansa
Nikkoliitti

Nikkoliitti Commonsissa Nikkoliitti eli nikkeliini (NiAs) on kidejärjestelmältään heksagoninen mineraali. Tämä mineraali, kuten sen alkuainekin, on saanut nimensä saksankielisestä sanasta, joka tarkoittaa "paholaisen nikkeli".lähde? Kiteet ovat harvinaisia; yleensä nikkoliitti on satunnaisina rakeina tai tiiviinä massana. Nikkoliitti on väriltään kirkkaankuparinpunainen, mutta hapettuu harmaaksi. Viiru on ruskeanmusta. Kiilto on metallinkiilto. Nikkoliitin kovuus on 5,0–5,5 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 7,5–7,8 g/cm³.lähde? Nikkoliitti on tärkeä nikkelimineraali. Sitä esiintyy muun muassa Kanadassa ja Saksassa.
Hiivaniemi

Hiivaniemi on ennen sotia Vahvialaan kuulunut kylä, jonka Suomen puolelle jäänyt osa liitettiin Lappeen kuntaan vuonna 1946. Nykyisin kylä on kuntaliitosten myötä osa Lappeenrannan kaupunkia. Urho Kekkonen omisti ennen sotia Paarmakallio-nimisen maatilan Hiivaniemessä, mutta tila jäi Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle. Hanhijoki • Hiivaniemi • Houni • Hovinmaa • Huotari • Häsälä • Järvenpää • Kintere • Koskela • Louko • Löytömäki • Nurmi • Rakkola • Rakkolanjoki • Sipilä • Sydänmaa • Tervajoki • Tervajärvi • Vahviala • Vanhakylä
Kasapanos

Kasapanos oli pioneeripataljoonassa palvelleen kapteeni Kaarlo Tuurnan vuonna 1936 kehittelemä panssarintorjunta-ase. Panosta käytettiin panssareiden lisäksi myös pesäkkeitä vastaan. Kasapanoksesta oli sekä tehdastekoinen että kenttäolosuhteissa koottava versio. Tehdasvalmisteinen kasapanos oli painoltaan joko kaksi, kolme tai neljä kilogrammaa. Panoksen rakenne oli seuraavanlainen: räjähteet oli sijoitettu puisen varren päässä olevaan metallilaatikkoon, räjäytin ja sokka sijaitsivat varressa. Panoksessa käytettiin saksalaisen M/32-käsikranaatin räjäytintä. Talvisodan aikana huomattiin nopeasti, että 1–2 kg TNT:tä oli riittävä määrä vahingoittamaan telaketjuja pahasti, jos panos räjäytettiin panssarivaunun telan alla tai vieressä. Kuuden kilon kasapanos oli riittävä tuhotakseen jokaisen sodassa käytetyn panssarivaunun, mikäli se räjäytettiin panssarivaunun moottoritilan kannella. Helmikuussa 1940 Suomen Päämaja ilmoitti seuraavat TNT-määrät riittäviksi eri panssarivaunujen ja -ajoneuvojen tuhoamisessa:
Eero Kasanen

Eero Olavi Kasanen (s. 25. joulukuuta 1952, Turku) on suomalainen kauppa- ja taloustieteilijä. Kasanen syntyi lääketieteen tohtori Antero Kasasen ja Sylvi Järven perheeseen. Hän on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1974 ja väitellyt kauppatieteiden tohtoriksi Turun kauppakorkeakoulussa vuonna 1982. Lisäksi hän on suorittanut kauppatieteiden tohtorin (Doctor of Business Administration) tutkinnon Harvardin yliopistossa vuonna 1986. Kasanen toimi Helsingin kauppakorkeakoulun (HSE) rehtorina 1996–2009. Vuonna 2010 hän toimi Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun johtavana dekaanina ja vuodesta 2011 alkaen rahoituksen professorina. Ennen valintaansa HSE:n rehtoriksi Kasanen työskenteli useissa opetus- ja tutkimustehtävissä eri yliopistoissa Suomessa ja Suomen Akatemiassa, HSE:n laskentatoimen professori hän oli vuoden 1996 alusta. Kasasen tutkimustyö käsittelee lähinnä rahoitusteoriaa. Akateemisten tehtäviensä lisäksi Kasanen on toiminut esimerkiksi Keskon, Emil Aaltosen säätiön, Suomen Kansallisteatterin ja Henki-Sammon hallituksissa. Vapaa-ajallaan Kasanen harrastaa purjehdusta ja moottoripyöräilyä
Sonia Gandhi

Sonia Gandhi (hindiksi सोनिया गांधी, Soniyā Gaṃdhī, syntyään Edvige Antonia Albina Màino,tarvitaan parempi lähde s. 9. joulukuuta 1946 Lusiana, Italia) on italialaissyntyinen intialainen poliitikko ja Intian kongressipuolueen puheenjohtaja. Gandhi on Intian entisen pääministeri Rajiv Gandhin leski. Forbes valitsi Gandhin maailman kolmanneksi vaikutusvaltaisemmaksi naiseksi vuonna 2004. Sonia syntyi Lusianan kylässä, lähellä Vicenzan kaupunkia, Venetossa, Italiassa vuonna 1946 roomalaiskatolilaiseen perheeseen. Hänen vanhempansa olivat Stefano Maino ja Paola Predebon, ja Sonialla oli kaksi sisarusta. Isä Stefano taisteli toisessa maailmansodassa ja sodan päätyttyä perhe muutti Torinon liepeille.. Gandhi tapasi tulevan puolisonsa ollessaan kielikurssilla Cambridgessä ja he menivät naimisiin vuonna 1968. Parin häitä vietettiin Sonian uskonnollisista taustoista huolimatta hindulaisten perinteiden mukaisesti. Intian kansalaisuuden Gandhi sai vuonna 1983
Turbo (albumi)

Turbo on brittiläisen heavy metal -yhtye Judas Priestin albumi vuodelta 1986. Glenn Tipton, Rob Halford ja K. K. Downing alkoivat tehdä kappaleita albumille lokakuussa vuonna 1984 Marbellassa Espanjassa. Osa faneista vierasti syntetisaattoreita, ja heille Turbo oli pettymys. Levy menestyi silti: se nousi brittilistalla sijalle 33 ja Billboard 200:lla sijalle 17, ja se pysyi listalla 36 viikkoa. ”Locked in” kohosi Billboard Top Mainstream Rock Single -listalla sijalle 25. Albumin tunnetuin kappale lienee ”Turbo Lover”, josta tehtiin myös musiikkivideo. Se on myös yhtyeen vakiokappaleita konserteissa. Myös kappaleesta ”Locked in” on tehty musiikkivideo. Kaikki kappaleet ovat Glenn Tipton, Rob Halford ja K. K