nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut

Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen käsipalloliiton (IHF) järjestämä miesten käsipallon maailmanmestaruusturnaus. Ensimmäinen turnaus pelattiin vuonna 1938, ja nykyisin se järjestetään kahden vuoden välein. Yleisemmän, hallissa pelattavan käsipallon lisäksi myös ulkona pelattavassa käsipallossa järjestettiin seitsemät maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1938–1966. 1 Länsi-Saksan ja Itä-Saksan yhteinen joukkue. Vain halliversio.
Oulun vaakuna

Oulun kaupungin vaakunan on suunnitellut arkkitehti Martti Heikura. Vaakunan heraldinen selitys kuuluu: ”Punaisessa kentässä hopeisesta tyviöstä nouseva kultainen, sinisin portti- ja ikkuna-aukoin varustettu linna, jossa neljä viirein koristettua kupukattoista tornia; tyviössä sininen, punavaruksinen lohi.” Oulun kaupunki perustettiin vuonna 1605 Oulujoen suulle, jossa sijainneen Oulun linnan ympäristö oli kasvanut merkittäväksi kauppapaikaksi. Kaupungin varhaisimmissa sineteissä oli kaksi erilaista aihetta; toisessa oli kuvattuna lohi, toisessa lohen lisäksi myös nelitorninen linna. Jälkimmäinen alkoi vakiintua kaupungin tunnukseksi 1700-luvulla ja vaakunassa nykyään esiintyvä väritys vasta 1800-luvun lopussa. Vaakunan linna viittaa vuonna 1590 perustettuun Oulun linnaan, joka kuitenkin tuhoutui 1700-luvulla suuressa Pohjan sodassa. Linnan alapuolinen lohi kuvaa Oulujoen historiaa tärkeänä lohijokena. Vuonna 1861 venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne laati oman ehdotuksensa Oulun vaakunaksi muiden Suomen suuriruhtinaskunnan kaupunkien ohella. Ehdotuksessa vaakunan päävärinä on punaisen sijaan sininen, ja tyviön lohi on vanhan sinetin tapaan kuvattuna aaltojen päällä. Von Köhnen ehdotusta ei kuitenkaan koskaan otettu käyttöön. Vaakunan nykyisen mallin on suunnitellut arkkitehti Martti Heikura. Oulun kaupunginvaltuusto hyväksyi Heikuran ehdotuksen vuoden 1953 lopulla ja sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan seuraavana vuonna
Mehiläissyöjä

Elinvoimainen  Merops apiaster(Linnaeus, 1758) Mehiläissyöjä Wikispeciesissä Mehiläissyöjä Commonsissa Mehiläissyöjä (Merops apiaster) on värikäs pistiäisravintoon erikoistunut säihkylintu. Linnun pituus on 25–29 cm, siipien kärkiväli 36–40 cm ja paino noin 60 grammaa. Höyhenpuku on hyvin värikäs. Lajin voi sekoittaa vain johonkin toiseen mehiläissyöjälajiin, lähinnä vihermehiläissyöjään. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun selkä on himmeä ja vihertävä. Mehiläissyöjä pesii Etelä- ja Itä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja läntisessä Aasiassa Intian länsiosiin saakka. Euroopassa elää 950 000–2 000 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Afrikassa. Suomessa lajia tavataan lähes vuosittain kesäaikaan touko-elokuussa; ensimmäinen havainto on tehty 1949. Pesimäaikana elää avoimessa, lämpimässä ympäristössä, kuten viljelysseuduilla, puutarhoissa, harvapuustoisilla rinteillä ja jokivarsilla. Laji pesii yhdyskuntina jokivarsilla
Emansipaatio

Emansipaatio tarkoittaa vapautumista vierasmääräisyydestä, tulemista riippumattomaksi jostakin. Alun perin latinankielinen sana emancipatio tarkoitti pojan julistamista täysivaltaiseksi kansalaiseksi, vapauttamista isän holhouksesta. Nykyisin käytetyimmässä merkityksessä emansipaatiolla tarkoitetaan naisten vapautumista patriarkaatin ylivallasta ja tulemista tasa-arvoisiksi miesten kanssa. Tämän ohella käsitettä käytetään kuitenkin myös alussa esitetyssä yleisemmässä merkityksessä, mistä on esimerkkinä vaikkapa filosofi Jürgen Habermasin käyttämä käsite emansipatorinen tiedonintressi.
Lokus

Lokus (lat. locus, paikka) on perinnöllisyystieteissä geenin tai DNA-jakson sijaintipaikka kromosomissa. DNA-jakson vaihtelua lokuksessa kutsutaan alleeliksi. Geenikartta on kuvaus yksilön lokuksesta ja tarkasta fenotyypistä. Jokaisella geenillä on oma paikkansa kromosomissa. Tätä paikkaa kutsutaan lokukseksi. Kutakin kromosomia on yksilön soluissa yleensä kaksi kappaletta, joten kuhunkin ominaisuuteen vaikuttavia geenejä on kaksi kappaletta. Tämän vuoksi samaan ominaisuuteen vaikuttavat geenit sijaitsevat lajin kaikilla yksilöillä samassa kromosomiparissa sen tietyissä lokuksissa. Geenin paikka voidaan kirjoittaa "6p21.3". Sijainti alue voidaan osoittaa vastaavasti. Esimerkiksi geenin OCA1 lokus voidaan kirjoittaa "11q1
Eläintarhan kenttä

Eläintarhan kenttä (ruots. Djurgårdens sportplan) on Helsingin Taka-Töölössä Eläintarhan puistossa sijaitseva urheilukenttä, joka valmistui vuonna 1910. Se oli Helsingin pääurheilukenttä Olympiastadionin valmistumiseen vuoteen 1938 saakka. Jalkapalloilun pääareenana se toimi vuoteen 1915 asti, jolloin Töölön pallokenttä otettiin käyttöön. Eläintarhan kentällä olevan paviljonkirakennuksen on suunnitellut kaupunginarkkitehti Karl Hård af Segerstad. Eläintarhan puiston paikalla sijaitsi vaatimaton puistoalue jo 1700-luvun lopulla. 1850-luvulta lähtien sitä kehitettiin työväestölle tarkoitetuksi kansanpuistoksi, jota kutsuttiin nimellä Töölön puisto. Sen esikuvana oli Tukholmassa sijaitseva Djurgården, jonka mukaan myös Töölön puistoa alettiin kutsumaan Eläintarhaksi, vaikka varsinaista eläintarhaa ei paikalla ole milloinkaan toiminut. Urheilukentän rakentamista Eläintarhan puistoon esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1897. Suunnitelmien laatimista vauhditti samaan aikaan valmistunut Turun Urheilupuisto, koska Helsingissä ei haluttu jäädä turkulaisista jälkeen. Kenttää alettiin rakentamaan kaupunginpuutarhuri Svante Olssonin suunnitelmien mukaan vuonna 1903 ja se valmistui lopulta 1910. Eläintarhan kenttä oli aluksi hyvin vaatimaton, juoksuratojen keskellä oleva pallokenttä oli hiekkapintainen ja urheilijoiden pesu- ja pukeutumistilat, käymälät sekä yleisölle tarkoitetut kioskipalvelut puuttuivat kokonaan
Elara (kuu)

Elara on Jupiterin epäsäännöllistä rataa kiertävä kuu, joka löydettiin vuonna 1905. Se on saanut nimensä Tityos-jättiläisen äidin Elaran mukaan. Elara tunnettiin nimellä Jupiter VII vuoteen 1975, jolloin se sai nykyisen nimensä. Alkuvuodesta 2007 New Horizons -luotain lensi Elaran ohitse ja otti useita kuvia.
Orivesi (Saimaa)

Orivesi on Vuoksen vesistöön kuuluva ja Saimaaseen luettava järvenosa Liperin, Rääkkylän ja Kiteen alueilla Pohjois-Karjalassa ja Savonlinnan alueella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 601 km², ja pinnankorkeus 75,9 metriä merenpinnan yläpuolella. Orivesi saa vetensä koillisesta, Pielisen reitin vedet kokoavasta Pyhäselästä kapeiden Arvin- ja Kivisalmien kautta, kaakosta Kiteen Pyhäjärvestä Puhoksen kosken ja Hiiskosken kautta sekä pohjoisesta Viinijärvestä Taipaleenjokea pitkin. Orivedestä vedet jatkavat matkaansa lounaassa Orivirran ja rinnakkaisten salmien kautta Pyyveteen ja edelleen Enonveden kautta Haukiveteen. Hyvin pieni osa Oriveden vesistä poistuu etelässä Raikuun kanavan kautta Puruveteen. Orivesi on sokkeloinen, yli 1 500 saaren rikkoma järvi, jolla on pituutta pohjois–eteläsuunnassa enimmillään 60 kilometriä ja leveyttä 16 kilometriä järven keskiosassa. Järven osa-alueita ovat eteläinen, vähäsaarisena kraatterialtaana tunnettu Paasselkä, keskiosien Orivedenselkä ja Savonselkä, kaakossa Kiteelle työntyvä Mustanselkä sekä pohjoisessa kapean Onkisalmen erottama Heposelkä. Järven saarien yhteenlaskettu pinta-ala on yli 100 km², ja niistä suurimmat ovat Oravisalo, Varpasalo, Niinikkosaari, Siikasaari, Suoparsaari ja Ikolansaari. Järven lounaisrannalla sijaitsee Savonrannan kirkonkylä, pohjoisrannalla Liperin kirkonkylä ja kaakossa Mustanselän rannalla Kiteen Puhoksen kylä. Kuten muutkin Saimaan osajärvet, myös Orivesi on suhteellisen syvä: keskisyvyys on yli yhdeksän metriä ja suurin mitattu syvyys 74 metriä. Rantaviivaa suurella Orivedellä on yli 1 300 kilometriä. Savonlinnan ja Joensuun välinen syväväylä kulkee järven poikki
Genil

Genil on 358 kilometrin pituinen Guadalquivirin sivujoki Andalusiassa, Espanjassa. Joen valuma-alue on 8 278 neliökilometriä.lähde? Sen alkulähde sijaitsee Sierra Nevadan vuorilla, pohjoiseen vuoriston korkeimmasta huipusta Mulhacénista. Suuria kaupunkeja joen varrella ovat Granada ja Écija. Joki on roomalaiselta nimeltään Singilis. Sen nykyinen nimi on peräisin maurilaisesta mukaelmasta joen roomalaisnimestä.
Australian Broadcasting Corporation

Australian Broadcasting Corporation eli ABC on Australian kansallinen yleisradioyhtiö, joka perustettiin vuonna 1932. Radiopalvelujen rinnalle tulivat televisiolähetykset vuonna 1956 ja verkkopalvelut vuonna 1995. ABC:tä rahoittaa pääasiallisesti Australian hallitus. Kolmivuotisen rahoitusjärjestelmän perusteella ABC:n rahoitus määritetään ja tarkistetaan kolmen vuoden välein. ABC:n ensimmäisen virallisen radiolähetyksen aloitti Australian silloinen pääministeri Joseph Lyons 1. heinäkuuta 1932. ABC:llä oli historiansa alukupuolella 12 radioasemaa eri puolilla maata, ja ne lähettivät ohjelmaa 11 tuntia päivässä. ABC:n perustamisen yhteydessä hallitus nimitti sille hallituksen ja siihen viisi komissaaria, mukaan lukien puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja. Alkuvuosina ABC paini teknisten ongelmien kanssa: vuoteen 1933 saakka Sydneyn ja Perthin välinen lankapuhelin ei esimerkiksi pystynyt välittämään musiikkia, ainoastaan puheen. Tasmania ei ollut yhteydessä mantereeseen puhelimella ennen kuin Bassinsalmen yli vedettiin puhelinkaapeli vuonna 1936. Ensimmäinen toimittaja palkattiin vuonna 1934, ensimmäinen uutistoimittaja nimitettiin vuonna 1936 ja ensimmäinen Canberran-kirjeenvaihtaja Warren Denning aloitti lähetystyöt parlamenttitalon lehdistökeskuksesta vuonna 1939. Toisen maailmansodan aikana, sen jälkeen kun Britannian julisti sodan natsi-Saksalle 1939, myös Australia liittyi liittoutuneiden riveihin
Vuoden 1939 konklaavi

Vuoden 1939 konklaavi eli paavin valitseva kardinaalien kokous pidettiin 1. maaliskuuta – 2. maaliskuuta 1939. Konklaavi valitsi seuraajan samana vuonna menehtyneelle paavi Pius XI:lle. Konklaavin voitti lopulta italialainen Eugenio Pacelli, joka otti paavilliseksi nimekseen Pius XII:n. Hän täytti paaviksi tulemisen päivänä 63 vuotta. Vuonna 1939 konklaavissa valittiin paavia selvästi puhkeavaa sotaa varten. Pacelli oli juristin ja hallintomiehen uran omaavana kuurian kokenein diplomaatti, vaikka hänellä ei ollut kokemusta hiippakunnan tai seurakunnan johtajana. Hänet valittiin paaviksi kolmannessa äänestyksessä 2. maaliskuuta saaden 48 ääntä 62:sta. Neljäntoista muun kuuriakardinaalin mielestä Pacelli oli liian ujo, pelokas ja päättämätön voidakseen toimia paavina. 1903 · 1914 · 1922 · 1939 · 1958 · 1963 · 1978 (ensimmäisen kerran) · 1978 (toisen kerran)
Peter Bogdanovich

Peter Bogdanovich (serb. Петар Богдановић, Petar Bogdanović; 30. heinäkuuta 1939 Kingston, New York, Yhdysvallat – 6. tammikuuta 2022 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä. Hänen tunnetuimpia ohjauksiaan on Viimeinen elokuva, jonka hän ohjasi Larry McMurtryn romaanin pohjalta vuonna 1971. Hän sai opetusta Stella Adlerilta. Bogdanovich tunnetaan myös dokumentaristina ja kirjailijana, joka haastatteli elokuvahistorian suuruuksia Orson Wellesistä ja John Fordista alkaen. Bogdanovich sai vuonna 1971 parhaan käsikirjoituksen Bafta-palkinnon. Hänen isänsä oli serbi ja äitinsä itävallanjuutalainen. Bogdanovichin kotikieli oli lapsuudessa serbia, jonka hän oppi aiemmin kuin englannin kielen. Useita Oscar-ehdokkuuksia saaneen Viimeisen elokuvan ohella Bogdanovich ohjasi muiden muassa elokuvat Paperikuu (1973), Daisy Miller (1974) ja Etsivät vauhdissa (1981).
Mauno Koivuneva

Mauno Koivuneva (9. maaliskuuta 1904 Viipuri – 7. heinäkuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen vanhoillislestadiolainen pappi, Päivämiehen pakinoitsija Paimenpoika 1955–1978 ja Koiviston Viesti -lehden perustaja ja päätoimittaja. Mauno Koivuneva syntyi herännäishenkiseen kotiin Viipurissa. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Viipurin Suomalaisesta Lyseosta keväällä 1926 hän aloitti teologian opinnot Helsingin yliopistossa. Pappisopiskelujen loppuunsaattaminen viivästyi, koska Koivunevasta tuli SNLK:n poikatyön matkasihteeri vuonna 1929 ja SNMKY:n urheiluliiton sihteeri vuonna 1930. Tähän työhön hän sai vaikutteita kansainvälisestä NMKY:n toiminnasta, vierailtuaan mm. Tanskassa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa 1920–1930-lukujen vaihteessa. Vaikka Koivuneva erosi tehtävistään jo 1930-luvun alussa, aikakirjoihin jäivät hänen omat urheilusaavutuksensa NMKY:ssä eli mestaruudet 1 500, 5 000 ja 10 000 metrin juoksuissa vuosina 1929 ja 1930. Nyt hän sai lisäksi aikaa saattaa loppuun teologian opintonsa. Erotutkinnon Helsingin yliopiston teologisesta tiedekunnasta hän suoritti joulukuussa 1933, ja papiksi hänet vihittiin Viipurissa 3. tammikuuta 1934
Kuluttajaverkkolasku

E-lasku on verkkolasku, jonka laskun saaja voi saada verkkopankkiinsa tai OmaPostiinsa. Sen käyttöönotto yksinkertaistaa maksamista verkkopankissalähde?. Käyttöönotto edellyttää verkkopankin asiakkuutta ja se tapahtuu verkkopankin kautta. Sen tekninen sanomamuoto Suomessa on Finvoice. Verkkopankissa on luettelo kaikista laskuttajista, jotka voivat lähettää e-laskuja. Kuluttaja voi valita luettelosta ne laskuttajat, joiden haluaa jatkossa lähettävän hänelle verkkolaskuja. Kuluttaja voi myös yksittäistä laskua maksaessaan valita, että haluaa jatkossa laskut kyseiseltä laskuttajalta verkkolaskuna. Pankki välittää laskuttajille ilmoituksen verkkolaskun käyttöönotosta. Kuluttajan valitsemien laskuttajien laskut alkavat tulla sähköisesti suoraan hänen verkkopankkiinsa maksettaviksi. Pankit tarjoavat erilaisia verkkolaskuun liittyviä lisäpalveluita. Näitä ovat muun muassa sähköposti- ja/tai tekstiviesti-ilmoitus verkkopankkiin saapuneesta laskusta sekä laskujen automaattinen maksaminen. Kuluttajan itsensä automaattiseen maksamiseen määrittämät laskut maksetaan ilman erillistä hyväksyntää, jos ne alittavat kuluttajan verkkopankissa asettaman eurorajan
Anthony Harvey

Anthony Harvey (3. kesäkuuta 1931 Lontoo – 23. marraskuuta 2017 Water Mill, Southampton, New York, Yhdysvallat) oli brittiläinen elokuvaohjaaja ja -leikkaaja. Hänen ohjaustöihinsä lukeutui muun muassa Leijona talvella (The Lion in Winter, 1968), joka toi ohjaajalleen Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuuden. Vuonna 1967 Harvey oli ehdolla Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan saajaksi elokuvastaan Maanalaisessa (1966).
Eknomoksen taistelu

256 eaa. Sisilian eteläpuolella, Libyanmerellä Rooman voitto Rooman valtakunta Karthago Lucius Manlius Vulso LongusMarcus Atilius Regulus HamilkarHanno 330 kaleeria 350 kaleeria 24 upotettua laivaa 30 upotettua ja 64 vallattua laivaa Eknomoksen taistelu käytiin Rooman valtakunnan ja Karthagon laivastojen välillä 256 eaa. Taistelupaikka oli Libyanmerellä Sisilian etelä-rannikolla lähellä Eknomos-vuorta. Karthagolaiset eivät pystyneet päihittämään alkumenestyksestään huolimatta roomalaisten corvuksia - entraussiltoja, jotka olivat jokaisen roomalaislaivan keulassa. Karthago hävisi taistelun ja sen laivasto oli poissa pelistä. Näin Rooman hyökkäysjoukot purjehtivat Välimeren yli Afrikkaan ilman vastarintaa. Roomalaiset lähettivät Sisiliaan v. 264 eaa. joukkojaan auttamaan mamertiinejä, jotka olivat vallanneet Messanan kaupungin, mutta kärsivät sitten tappion Syrakusan johtajalle Hieronille. Myös Karthago oli lähettänyt kenraali Hannon johtamia joukkoja Sisiliaan, jossa ne taistelivat roomalaisia vastaan. Roomalaiset alkoivat rakentaa laivastoa tajutessaan, että Sisilian maasto oli erittäin vaikeakulkuista ja heidän tarvitsisi saada meren herruus päästäkseen nousemaan maihin Afrikkaan. He keksivät myös corvuksen - järeän entraussillan, jonka avulla pystyttiin sitomaan oma ja vihollisen laiva yhteen
Ylä-Urpala

Ylä-Urpala eli Torfjanovka (ven. Торфяновка) on maaseututaajama Venäjällä Suomen rajan tuntumassa, Leningradin alueen Viipurin piirin Tienhaaran kunnassa. Asukasluku on noin 300 (2008). Ylä-Urpalassa sijaitsee Helsingin ja Pietarin välisen E18-tien rajanylityspaikan Venäjän puoleinen raja-asema, noin 3 km Suomen Vaalimaan raja-asemasta ja 2 km valtakunnanrajasta itään. Vaalimaan–Ylä-Urpalan rajanylityspaikka on vilkkain Suomen ja Venäjän välisistä rajanylityspaikoista. Ylä-Urpala oli yksi Suomen Virolahden kunnan kylistä, jotka talvi- ja jatkosodan jälkeen jäivät Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle. Kuvanveistäjä Johannes Takanen syntyi kylässä vuonna 1849. Kylän entiset asukkaat ovat perustaneet Ylä-Urpala seura ry:n.
Vedenpaisumus (albumi)

Suomen virallinen lista: 31. Vedenpaisumus on suomalaisen Aknestik-yhtyeen seitsemäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 31.
Billy Dee Williams

Billy Dee Williams (oikealta nimeltään William December Williams, Jr. s. 6. huhtikuuta 1937) on yhdysvaltalainen näyttelijä, taiteilija ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Lando Calrissianin roolista Tähtien sodasta ja Harvey Dentin roolista Batmanista. Hänelle on omistettu myös tähti Hollywood Walk of Famelle. Williams syntyi New Yorkissa. Hänen äitinsä oli länsi-intialainen ja isänsä texasilainen. Hänellä on kaksoissisar Loretta, jonka kanssa Williams kasvoi aikuiseksi Harlemissa isoäitinsä kanssa. Williams varttui ylioppilaaksi Manhattanin lukiossa, missä hän oli Diahann Carrollin ystävä. Hän esitti Carrollin aviomiestä 1980-luvun saippuasarjassa Dynastia. Williams teki debyyttinsä vuonna 1959 elokuvassa The Last Angry Man, missä pääosaa esitti Paul Muni
Nikola Radulović

Nikola Radulović (s. 26. huhtikuuta 1973 Zagreb, Jugoslavia) on kroatialais-italialainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Radulović kuului Italian maajoukkueeseen, joka voitti hopeaa vuoden 2004 olympiakisoista Ateenassa. Hän oli mukana myös pronssia voittaneessa Italian joukkueessa EM-kilpailuissa 2003. Hän oli debytoinut maajoukkueessa edellisissä EM-kilpailuissa 2001. Seurajoukkueista Radulović edusti muun muassa Air Avellinoa, ASVEL Villeurbannea ja Joventut Badalonaa. 4 Radulović |5 Basile |6 Galanda |7 Soragna |8 Marconato |9 Pozzecco |10 Righetti |11 Rombaldoni |12 Bulleri |13 Mian |14 Chiacig |15 Garri |Valmentaja Recalcati
K-PAX

K-PAX on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka on ohjannut Iain Softley. Elokuva kertoo mielenterveyspotilaasta nimeltä Prot, joka uskottelee muille tulevansa K-PAX-planeetalta. Pääosia näyttelevät Kevin Spacey (Prot) ja Jeff Bridges (psykiatri). Elokuva perustuu Gene Brewerin samannimiseen romaaniin. K-PAXin ensi-ilta oli Suomessa 8. maaliskuuta 2002. Elokuvan alussa Spaceyn esittämä Prot ilmestyy newyorkilaiselle rautatieasemalle ja näkee läheltä ryöstön. Poliisit saapuvat paikalle ja epäilevät syylliseksi Protia, joka kertoo tulevansa ulkoavaruudesta K-PAX-nimiseltä planeetalta. Poliisit epäilevät hänen mielenterveyttään, ja Prot joutuu psykiatriselle osastolle, jossa työskentelee Bridgesin esittämä psykiatri Mark Powell. Powell saa Protin tutkittavakseen ja alkaa vähitellen kiinnostua tämän vakuuttavasti esittämistä väitteistä ja teorioista. Prot saa tähtitieteen tohtoritkin ymmälleen tietomäärästään. Päivien kuluessa laitoksella Prot kertoo päivämäärän, jolloin hän aikoo poistua Maan päältä
Colmar

Koordinaatit: 48°04′54″N, 07°21′20″E Colmar (saks. Colmar, Kolmar) on kaupunki Itä-Ranskassa Grand Estin hallintoalueella (région) Alsacessa lähellä Saksan rajaa. Colmar on Haut-Rhinin departementin pääkaupunki (prefektuuri) ja Alsacen kolmanneksi väkirikkain kaupunki. Colmar sijaitsee noin 20 kilometriä Reinistä länteen, Illjoen varrella, suunnilleen Baselin (60 km) ja Strasbourgin (65 km) puolivälissä. Kaupunki on kuuluisa maalauksellisesta vanhastakaupungistaan, jossa on säilynyt lukuisia ristikkotaloja keskiajalta ja renessanssin ajalta. Kaupunki sijaitsee keskellä Alsacen viinitietä ja sen katsotaan olevan alsacelaisten viinien pääkaupunki (capitale des vins d'Alsace). Ensimmäinen asiakirjamaininta Colmarista on vuodelta 823 nimellä Columbarium, joka merkitsee latinaksi kyyhkyslakkaa. Vuonna 1226 Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluvasta Colmarista tuli vapaa valtakunnankaupunki (freie Reichsstadt). Ludvig XIV:n joukot valtasivat Colmarin 1673, ja Ranskan valta vahvistettiin Nijmegenin rauhassa kuusi vuotta myöhemmin. Vuosina 1871–1918 Colmar kuului Saksan keisarikuntaan osana Elsass-Lothringenia. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kaupunki liitettiin muun Elsass-Lothringenin tapaan takaisin Ranskaan. Toisessa maailmansodassa Saksa valloitti Colmarin 1940
Brasiliankoskelo

Äärimmäisen uhanalainen  Mergus octosetaceusVieillot, 1817 Brasiliankoskelo Wikispeciesissä Brasiliankoskelo Commonsissa Brasiliankoskelo (Mergus octosetaceus) on äärimmäisen uhanalainen sorsalintu. Maailmassa arvioidaan olevan jäljellä alle 250 tämän lajin yksilöä. Brasiliankoskelo on tumma, hoikka lintu jonka pää on kiiltävän tummanvirhreä, ja niskassa suvulle tunnusomainen ”takatukka”. Selkäpuoli on tummanharmaa, rinta vaaleamman harmaa, vatsa lähes valkea. Nokka on pitkä ja tumma, jalat oranssinpunaiset.
Uranuksen renkaat

Uranuksella on himmeät planeettaa kiertävät renkaat. Ne koostuvat tummista kappaleista, joiden koko vaihtelee pölyhiukkasista noin kymmeneen metriin. Uranus oli toinen aurinkokunnan planeetta, jolta löydettiin rengasjärjestelmä. William Herschel väitti löytäneensä Uranukselta renkaat jo vuonna 1789, mikä tosin on hieman epäilyttävää, sillä seuraavaan kahteen vuosisataan renkaista ei mainittu mitään. Rengasjärjestelmä löydettiin varmasti vuonna 1977 vahingossa tähdenpeiton avulla. Tarkoituksena oli tutkia Uranuksen kaasukehää, mutta tutkimuksissa kävi ilmi, että tähti oli kadonnut ja ilmestynyt takaisin viisi kertaa ennen peittymistään Uranuksen taakse. Tästä pääteltiin, että planeetalla oli pakko olla rengasjärjestelmä. Ensi kertaa renkaat kuvasi Voyager 2 -luotain ohittaessaan planeetan vuonna 1986. Samalla luotain löysi kuusi uutta rengasta, mikä nosti tunnettujen renkaiden kokonaismäärän yhteentoista. Joulukuussa 2005 Hubble-avaruusteleskooppi löysi pari uutta rengasta, jotka sijaitsivat erittäin kaukana planeetasta. Tämän löydön myötä Uranuksella tunnetaan kolmetoista rengasta. Uranuksen renkaat ovat todennäköisesti melko nuoret, ja on erittäin epätodennäköistä, että ne olisivat muodostuneet yhdessä Uranuksen kanssa
Montevideon kaupunginosat

Montevideo on Uruguayn pääkaupunki. Kaupungissa on noin 1,5 miljoonaa asukasta, jotka asuvat 59 eri barrioissa eli kaupunginosissa. Jokaisella barriolla on oma asukkaiden sosiokulttuuriselle tasolle sopiva identiteetti, maantieteellinen sijainti ja toiminta. Jotkin kaupungin barrioista olivat aikaisemmin itsenäisiä kuntia, jotka liitettiin ajan mittaan kaupunkiin, esimerkiksi Sayago ja Pocitos. Toiset taas saivat alkunsa teollisuusalueina (esimerkiksi Cerro). Kolmatta ryhmää sitten edustavat muun muassa Malvín Nortessa sijaitseva Euskal Erría ja Pradossa sijaitseva Parque Posadas, jotka nousivat kaavoituksen mukaan kokonaisina suurina asuntoalueina.
Chathaminmerimetso

Äärimmäisen uhanalainen  Phalacrocorax onslowi(Forbes, 1893) Chathaminmerimetso Wikispeciesissä Chathaminmerimetso Commonsissa Chathaminmerimetso (Phalacrocorax onslowi) on merimetsoihin kuuluva lintu. Chathaminmerimetso on äärimmäisen uhanalainen lintu, sitä on jäljellä vain 270 paria, ja nekin elävät pienellä alueella Populaatio on pienentynyt pääosin maanviljelyn ja villien eläinten takia. Chathaminmerimetso on mustavalkoinen 63 cm pitkä merimetso, jolla on metallinkiiltoisen musta pää, niskan takaosa, selkämys ja pyrstön päällys. Linnun alapuoli on valkoinen, ja sen jalat ovat vaaleanpunaiset. Linnun nokan ympärys on oranssinvärinen. Lajia tavataan ainoastaan Chathamsaarilla, Uudessa-Seelannissa, ja sieltäkin se on häviämässä, sillä vuonna 1997 löydettiin 842 paria, 16 vuotta myöhemmin 2003–2004 chathaminmerimetsoja oli jäljellä vain 271 paria. Chathaminmerimetsot viihtyvät usein avoimilla merialueilla ja kivikkoisilla rannoilla. Chathaminmerimetso pesii suurissa kolonioissa, yleensä korkealla, paljaiden kivien päällä saaren korkeimmissa kohdissa tai jyrkänteiden reunalla. Chathaminmerimetso syö pääosin kalaa.