nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Punakaartin sota

Punakaartin sota on kaksiosainen Suomen sisällissodan aikaisia punaisten sotatoimia käsittelevä Jussi T. Lappalaisen kirjoittama teossarja, joka ilmestyi vuonna 1981. Kyseessä on ensimmäinen tieteellisesti laadittu kokonaisesitys punaisen Suomen sodankäynnistä. Teoksen kustansi opetusministeriön alainen punakaartin historiakomitea, joka perustettiin kesäkuussa 1967. Punakaartin sotahistoria annettiin Jussi T. Lappalaisen kirjoitettavaksi, ja lisäksi historiakomitea julkaisi kolme muuta projektin tuloksena syntynyttä tutkimusta vuosina 1982–1986. Suomen tietokirjailijat ry valitsi Punakaartin sodan vuonna 2014 julkaisemansa 100 merkittävän suomalaisen tietokirjan listalle. Lappalainen toimi kirjan ilmestyessä Turun yliopiston Suomen historian apulaisprofessorina. Hän kävi tutkimustaan varten kolmen vuoden ajan läpi vanhempaa tutkimusta, punaisten asiakirjoja sekä muistitietoa. Varsinainen kirjoitustyö kesti kolme ja puoli vuotta, jonka jälkeen käsikirjoitus oli valmiina vuonna 1978. Ennen kirjan julkaisua sen kävivät vielä läpi professori L. A
Orkhomenos (Arkadia)

Orkhomenos Commonsissa Orkhomenos (m.kreik. Ὀρχομενός, lat. Orchomenus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Trípolin kunnassa lähellä nykyistä Orchomenóksen kylää, noin 30 kilometriä pohjoiseen Trípolin kaupungista. Orkhomenoksen akropoliina eli yläkaupunkina toimi suhteellisen korkea, noin 800 metrin korkeudelle kohoava kukkula, joka sijaitsee nykyisen kylän pohjoispuolella. Sen ympärillä oli tasankoa ja vuoria. Kaupunkivaltion alueen eteläpuolella oli Mantineian alue, josta sen erottivat Ankhisia-vuoret, kun taas pohjoispuolella Oligyrtos-vuorten takana sijaitsivat Feneos ja Stymfalos. Orkhomenos on Arkadian vanhimpia kaupunkeja. Sen paikka on ollut asuttu jo esihistoriallisella ajalla. Antiikin ajalla kaupunkia kutsuttiin Arkadian Orkhomenokseksi erotukseksi Boiotian Orkhomenoksesta eli Minyalaisten Orkhomenoksesta. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin perustaja oli Lykaonin poika Orkhomenos
Will Grayson, Will Grayson

Will Grayson, Will Grayson on yhdysvaltalaiskirjailijoiden John Greenin ja David Levithanin yhdessä kirjoittama romaani. Se on kirjoitettu kahden eri Will Grayson -nimisen henkilön näkökulmasta niin, että Green on kirjoittanut toisen luvut ja Levithan toisen. Englanninkielinen alkuperäisteos julkaistiin vuonna 2010 ja Helene Bützowin suomenkielinen käännös elokuussa 2017. Idea kahdesta samannimisestä pojasta kirjoittamiseen on lähtöisin David Levithanin kokemuksesta opiskeluajoilta. Hänet sotkettiin yliopistolla toistuvasti mieheen, jolla oli lähes sama nimi kuin hänellä. Will Grayson, Will Grayson nousi julkaisunsa jälkeen The New York Timesin myydyimpien lastenkirjojen listalla kolmanneksi ja pysyi listalla kolme viikkoa. Se on ensimmäinen listalle päässyt seksuaalivähemmistöaiheinen kirja.
Nicolas Luomi

Nicolas Luomi (s. 1. kesäkuuta 1995 Helsinki) on suomalais-ranskalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Ranskan Ligue Magnusin Chamonix HC:ssä. Luomi on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän voitti seurassa kauden 2008–2009 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia ja kauden 2009–2010 päätteeksi SM-hopeaa. Luomi ei saanut kuitenkaan kumpanakaan kautena peliaikaa joukkueessaan. Kaudella 2011–2012 hän pelasi HIFK:n B-nuorten lisäksi myös lainalla Helsingin Jääkiekkoklubin A-, B- ja B2-nuorissa. Kaudella 2012–2013 Luomi toimi HIFK:n B-nuorten selkeänä kakkosmaalivahtina Patrik Virtaselle. Kaudeksi 2013–2014 Luomi siirtyi Mikkelin Jukureiden A-nuorten Mestisjoukkueeseen. Hän puki kauden aikana myös kahteen Mestis-otteluun sekä Hydraulic Oilersin paidan lainalle kolmeen Suomi-sarjan otteluun. Kaudeksi 2014–2015 Luomi nimettiin niin ikään Jukureiden Mestis-rinkiin kolmosmaalivahdiksi Ronan Quemenerille ja Tadeas Galanskylle. Hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa
Maria Anna (Espanjan kuningatar, 1634–1696)

Maria Anna (esp. Mariana; 22. tai 23. joulukuuta 1634 Wiener Neustadt, Itävallan arkkiherttuakunta – 16. toukokuuta 1696 Madrid, Espanja) oli Habsburg-sukuinen Itävallan arkkiherttuatar ja Espanjan kuningatar. Hän oli kuningas Filip IV:n puoliso sekä Espanjan sijaishallitsija poikansa Kaarle II:n alaikäisyyden aikana vuosina 1665–1675. Filip IV oli myös Maria Annan eno. Maria Annan vanhemmat olivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Ferdinand III ja tämän ensimmäinen puoliso Maria Anna Espanjalainen. Hänen veljiään olivat Böömin kuningas Ferdinand IV ja keisari Leopold I. Puolan kuningatar Eleonoora oli Maria Annan sisarpuoli hänen isänsä myöhemmästä avioliitosta. Maria Anna sai hyvän koulutuksen ja äiti kasvatti hänet Espanjan hallitsijan tulevaksi puolisoksi. Hän puhui ja kirjoitti sujuvasti saksaa, espanjaa ja ranskaa sekä piti teatterista
Nikopolis

Nikopolis (m.kreik. Νικόπολις, lat. Nicopolis; ”Voiton kaupunki”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin yleensä sotavoittojen kunniaksi perustettuihin kaupunkeihin:
Hurrikaani Ophelia

Hurrikaani Ophelia Commonsissa Hurrikaani Ophelia oli vuoden 2017 kymmenes hurrikaani ja 15. nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella. Viisiportaisella Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin tasolle kaksi. Ophelia oli poikkeuksellinen hurrikaani, koska se kulki Atlantin sellaisissa osissa, joissa merivesi on yleensä liian viileää hurrikaanien kehittymiselle. Ophelia alkoi muodostua 6. lokakuuta rintamavyöhykkeen aallosta noin 1 300 km Azorien länsipuolella. Seuraavana päivänä se alkoi saada subtrooppisen matalapaineen piirteitä. Siitä kehittyi trooppinen myrsky, ja keskiviikkona 11. lokakuuta se saavutti hurrikaanin voiman. Ophelia voimistui kolmanteen luokkaan eli voimakkaaksi hurrikaaniksi 14. lokakuuta paikallista aikaa. Ophelia kulki Atlantin itäosassa Kanariansaarten länsipuolelta ja Azorien yli
Karpaattienkello

Campanula carpaticaJacq. Karpaattienkello Wikispeciesissä Karpaattienkello Commonsissa Karpaattienkello (Campanula carpatica) on monivuotinen ruohovartinen kasvi. Se kasvaa 10–25 cm korkeaksi. Lajista on jalostettu koristekasveiksi suurikukkaisia lajikkeita, joilla on kasvin kokoon nähden suuret siniset tai valkoiset, ylöspäin suuntautuvat kellomaiset kukat.
Kentin prinssi Michael

Kentin prinssi Michael (Michael George Charles Franklin, s. 4. heinäkuuta 1942 Iver, Buckinghamshire) on Britannian kuninkaallisen perheen jäsen. Hänen isänsä prinssi George, Kentin herttua oli Elisabet II:n isän Yrjö VI:n veli, joten Kentin prinssi Michael on Elisabet II:n serkku. Hänen äitinsä oli maanpakoon joutuneen Kreikan kuningashuoneen jäsen. Prinssi Michael meni naimisiin paronitar Marie-Christine von Reibnitzin kanssa Wienissä vuonna 1978. Heillä on kaksi lasta. Esikoinen Frederick Windsor syntyi vuonna 1979 ja vuonna 1981 syntyi Gabriella Windsor. Koska prinssi Michaelin vaimo on roomalaiskatolinen, prinssi joutui luopumaan kruununperimysoikeudestaan. Tämä perustui kahteen lakiin: vuoden 1689 Bill of Rights ja vuoden 1701 Yhdistyneen kuningaskunnan vallanperimyslaki. Tämä kuitenkin peruttiin vuoden 2013 kruununperimyslaissa ja kruununperimysoikeus palautettiin. Vuonna 2023 hän oli kruununperimysjärjestyksessä sijalla 52
2,4-Dinitrofenoli

2,4-dinitrofenoli (DNP) on orgaaninen yhdiste. DNP on biologisesti aktiivinen aine. Se estää adenosiinitrifosfaatin (ATP:n) tuottoa mitokondrioissa ja toimii siksi laihdutusvalmisteena. Aineen laihdutuskäyttö voi kuitenkin aiheuttaa vakavia sivuvaikutuksia ja se on ollut syynä useisiin kuolemantapauksiin. DNP:tä voidaan käyttää antiseptisenä aineena ja hyönteismyrkkynä. Se on esiaste joidenkin rikkivärien ja puun säilöntäaineiden valmistuksessa. DNP:tä on käytetty valokuvauksen kehitysaineiden ja räjähteiden valmistuksessa. DNP:tä on myös käytetty rikkakasvimyrkkynä. Muita dinitrofenoleihin kuuluvia rikkakasvimyrkkyjä ovat muun muassa 2,4-nitrofenoli-o-kresoli (DNOC), dinosebi ja dinoterbi. DNP on keltainen ja kiteinen aine, jolla on makea ja tunkkainen haju. DNP sublimoituu ja haihtuu helposti päästettäessä vesihöyryä sen lävitse. DNP on liukoinen useimpiin orgaanisiin liuottimiin ja emäksisiin vesiliuoksiin
Dschinghis Khan (kappale)

Dschingis Khan on samannimisen saksalaisyhtyeen esittämä kappale vuoden 1979 Euroviisuissa. Frederik on esittänyt kappaleen suomeksi nimellä Tsingis Khan samannimisellä albumillaan. Laulun sanat kertovat mongolihallitsija Tšingis-kaanista. Kappale sijoittui Euroviisuissa neljänneksi 86 pisteellä.
Elisabet Valois

Elisabet de Valois (ransk. Élisabeth, esp. Isabel de Valois); (2. huhtikuuta 1545 Fontainebleau, Ranska – 3. lokakuuta 1568 Madrid, Espanja) oli Espanjan kuningas Filip II:n kolmas puoliso ja Espanjan kuningatar vuosina 1559–1568. Elisabet oli Ranskan Valois-sukuisen kuningas Henrik II:n ja Katariina de’ Medicin vanhin tytär. Hänellä oli yhdeksän sisarusta, joista Frans II:sta, Kaarle IX:stä ja Henrik III:sta tuli vuorollaan Ranskan kuninkaita, Claudesta Lothringenin herttuatar ja Margueritesta Ranskan kuningatar sekä kirjailija. Elisabet luvattiin jo lapsena puolisoksi Espanjan kuningas Filip II:n pojalle, samanikäiselle kruununprinssi Don Carlosille. Kesäkuussa 1559 Ranskan ja Espanjan välillä solmitun Cateau-Cambrésis’n rauhan yhteydessä kuningas Filip kuitenkin päätti naida 14-vuotiaan Elisabetin itse, sillä Filipin toinen puoliso, Englannin kuningatar Maria I oli kuollut hieman aiemmin. Elisabetin isä Henrik II haavoittui 30. kesäkuuta hääjuhlallisuuksiin liityneissä Place des Vosgesilla järjestetyissä turnajaisissa tapahtuneessa onnettomuudessa, jolloin hänen silmäänsä lensi pirstoutuneen puukeihään säle. Lääkäreitten ponnisteluista huolimatta silmä tulehtui ja aiheutti kuolemaan johtaneen sepsiksen 10
Max Payne (pelisarja)

Max Payne on Remedy Entertainmentin kehittämä toimintapelisarja. Remedyn myytyä oikeudet kolmannen osan on kehittänyt Rockstar Games. Peliin perustuen on tehty myös elokuva Max Payne (2008).
William Fargo

William George Fargo (1818–1881) oli yhdysvaltalainen liikemies, Henry Wellsin rinnalla toinen Wells Fargo -kuljetusyhtiön perustajista ja samalla American Express -yhtiön ylimmän johdon edustaja vuosina 1850–1881. Monien liikeyritysten johtotehtävien lisäksi Fargo toimi myös New Yorkin osavaltion Buffalon kaupungin pormestarina vuosina 1862–1866. Lännenelokuvistakin tutut Wells Fargon hevosvetoiset postivaunut kuljettivat postin lisäksi rahaa, jalometalleja, tavaralähetyksiä ja matkustajia, ja olivat 1800-luvulla jatkuvasti laajenevan valtion nopein liikenneyhteys. Nykyisin luottokorttiyhtiönä tunnettu ”Amex” syntyi alun perin Fargon ja Wellsin ja muiden yrittäjien kuljetusliikkeiden fuusiosta. Myös Wells Fargo -yritys toimii nykyisin kuljetusalan sijasta finanssialalla. New Yorkin osavaltion Pompeyssä varttunut William Fargo jätti koulun 13-vuotiaana ja ryhtyi postinkantajaksi. Parinkymmenen vuoden iässä hän pääsi töihin elintarvikealalle Syracusessa, erikoistui kuljetusten hoitoon ja vuonna 1841 hänestä tuli rautatieyhtiölle työskentelevä pikalähetti Albanyn ja Buffalon kaupunkien välille. Vuoden kuluttua hän siirtyi yritykseen nimeltä Livingston, Wells & Co. ja tapasi näin tulevan yhtiökumppaninsa Henry Wellsin. Keväällä 1845 Fargo, Wells ja kolmas mies Daniel Dunning perustivat yrityksen nimeltä Wells & Co., joka alkoi tehdä kuljetuksia Buffalosta länteen Cincinnatiin, Saint Louisiin ja Chicagoon, joihin ei vielä ollut rautatieyhteyttä. Kuljetuksia alettiin hoitaa jokilaivoilla ja hevosvankkureilla tuotenimellä Western Express
Kate Wilhelm

Hugo-palkintoNebula-palkintoLocus-palkinto Kate Wilhelm (8. kesäkuuta 1928 Toledo, Ohio – 8. maaliskuuta 2018 Eugene, Oregon) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän voitti kolme Nebula-palkintoa ja Hugon teoksella Where Late the Sweet Birds Sang.
Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys

Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys eli MPV-pelkistys on kemiallinen reaktio, jossa alkoholi pelkistää karbonyyliyhdisteen kuten aldehydin tai ketonin hapettuen itse karbonyyliyhdisteeksi. Reaktio vaatii katalyytikseen alumiinialkoksidin. Reaktio on minetty Hans Meerweinin, Wolfgang Ponndorfin ja Albert Verleyn mukaan, jotka raportoivat reaktion vuosina 1925–1926. Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistyksellä on tärkeitä sovelluksia orgaanisen kemian synteeseissä. Reaktion käänteisreaktiota nimitetään Oppenauer-hapetukseksi. Meerwein, Ponndorf ja Verley havaitsivat reaktion jokainen itsenäisesti. Meerwein raportoi alumiinietoksidin pelkistävän aldehydejä primäärisiksi alkoholeiksi vuonna 1925. Samana vuonna Verley osoitti, että geranioli pelkistää butyraldehydin butanoliksi alumiinietoksidin läsnä ollessa. Vuonna 1926 Ponndorf raportoi, että myös ketonit voidaan pelkistää käyttämällä pelkistimenä isopropanolia alumiini-isopropoksidin läsnä ollessa. Nykyisinkin käytetyin pelkistin on isopropanoli. Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys tapahtuu useille aldehydeille ja ketoneille ja se on selektiivinen karbonyyliryhmän suhteen ja monet muut funktionaaliset ryhmät selviytyvät reagoimatta. Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys on tasapainoreaktio ja reaktiota ajetaan tuotteina kohden poistamalla reaktioseoksesta asetonia tislaamalla
Hampton Fancher

Hampton Lansden Fancher (s. 18. heinäkuuta 1938 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Blade Runnerin (1982) ja sen jatko-osan Blade Runner 2049:n (2017) käsikirjoittamisesta.
RAND Corporation

RAND Corporation on yhdysvaltalainen voittoa tuottamaton tutkimuslaitos ja ajatushautomo, joka perustettiin 1948 tuottamaan analyysejä Yhdysvaltain asevoimille. Project RAND perustettiin Douglasin lentokonetehtaan alaisuuteen pian toisen maailmansodan jälkeen 1. lokakuuta 1945. Projektin taustalla olivat ilmavoimien kenraali H. H. "Hap" Arnold, sotaministerin neuvonantaja MIT:n Edward Bowles, Douglasin johtaja Donald Douglas, Douglasin pääinsinööri Arthur Raymond ja hänen avustajansa Franklin Collbohm. Collbohm nousi RANDin johtajaksi 1946. Ensimmäinen projektin raportti oli Preliminary Design of an Experimental World-Circling Spaceship, jossa hahmoteltiin maata kiertävän satelliitin mahdollisuuksia tekniikan osalta, ongelmia ja hintaa, mutta myös sen merkitystä ja mahdollisuuksia ihmistä kantavan laitteen rakentamiseen. Vuonna 1947 projekti muutti Douglasin tehtaalta omiin toimistotiloihinsa Santa Monicaan. 14. helmikuuta 1948 projekti irrotettiin Douglasista omaksi voittoa tuottamattomaksi järjestökseen. RAND Corporation sai alkurahoituksenaan miljoona dollaria korottomana lainana ja pankkitakauksena Fordin säätiöltä
New Hartford

Koordinaatit: 43°4′9″N, 75°17′18″W New Hartford on kunta New Yorkin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestölaskennan mukaan asukasluku oli 22 166. Yhdysvaltain väestönlaskentatoimiston mukaan New Hartfordin pinta-ala on 66,03 neliökilometriä, josta 65,73 neliökilometriä on maa-aluetta ja 0,31 neliökilometriä (0,39%) on vettä.
Mannen

Mannen on Norjan tunturi, jonka laki on 1 294 metriä merenpinnan yläpuolella. Se sijaitsee Horgheimissa Romsdalenissa Raumajoen varrella. Tunturi on epävakaa, ja se voi romahtaa milloin vain. Sitä on seurattu vuodesta 2009. Romahtaessaan se voi saada liikkeelle 100 miljoonan m³ maamassan. Pienempikin, noin 2–3 miljoonan m³:n, romahdus voi yltää asumuksiin, rautatiehen ja Eurooppatiehen E136. Maamassa voi tukkia Raumajoen ja aiheuttaa tulvan.
Paulus Utsi

Paulus Utsi (7. heinäkuuta 1918 Yykeänmuotka, Norja – 1. toukokuuta 1975 Porjus, Ruotsi) oli saamelainen runoilija ja käsityöläinen. Utsi toimi saamelaiskäsitöiden (sámi duodji) opettajana pohjoisessa Lapissa, myös Inarissa. Hän oli aktiivinen yhdistysihminen ja saamelaispoliitikko. Hän korosti saamen kielillä kirjoittamisen tärkeyttä. Utsi kirjoitti koko elämänsä, mutta ehti julkaista vain yhden kirjan elinaikanaan: runokokoelman Giela giela (1974). Muut runot ja tekstit on julkaistu postuumisti. Hänen puolisonsa Inger Utsi toimitti ja käänsi hänen tekstejään. Kuoleman jälkeen ilmestyivät Giela gielain (1980), Don čanat mu alccesat (1992) ja Följ stigen; texter 1941–1974 (2000). Paulus Utsi oli ensimmäinen saamelaiskirjailija, joka löi itsensä läpi sodanjälkeisessä ajassa. Hänestä tuli tärkeä inspiraation lähde nuorille saamelaiskirjailijoille, kuten Nils-Aslak Valkeapäälle
Bahadur Šah I

Bahadur Šah I oli Suurmogulien valtakunnan hallitsija vuosina 1707–1712. Bahadur Šah syntyi 14. lokakuuta 1643 Burhanpurissa ja hän oli Suurmogulien valtakunnan hallitsija Aurangzebin poika. Hänen alkuperäinen nimensä oli Mu'azzam. Vuodesta 1663 hän edusti isäänsä Deccanissa Keski-Intiassa ja vuosina 1683–1684 hän johti sotaretkeä maratheja vastaan Portugalin siirtokunta Goaan. Ilman Portugalin tukea sotaretki päättyi tuhoisaan tappioon. Aurangzeb kuoli vuonna 1707 ja koska Suurmogulit eivät tavallisesti nimittäneet seuraajaansa, edellisen hallitsijan kuolema johti usein veriseen valtakamppailuun. Mu'azzam toimi isänsä kuollessa Kabulin kuvernöörinä ja joutui taistelemaan veljeänsä Azam Šahia vastaan ennen nousuaan valtaistuimelle hallitsijanimellä Bahadur Šah. Bahadur Šah päätyi taistelemaan uhkia vastaan useilta eri tahoilta. Häntä vastustivat Jaipurin ja Udaipurin rajputihallitsijat ja sikhit Punjabissa. Sikhien kymmenes ja viimeiseksi jäänyt guru Gobind Singh sai surmansa vuonna 1708 ja vaikka uutta gurua ei enää ilmaantunut, Banda Bahadur jatkoi sikhien vastarintaa myöhemmin. Marathit olivat puolestaan uhanneet valtakuntaa jo Bahadur Šahin isän valtakaudella
Elisabet (Romanian kuningatar)

Elisabet (synt. Pauline Elisabeth Ottilie Louise; 29. joulukuuta 1843 Neuwied, Preussi – 3. maaliskuuta 1916 Curtea de Argeș, Romania) oli Romanian kuninkaan Kaarle I:n puoliso ja kirjailija. Hän julkaisi muun muassa romaaneja ja runokokoelmia, pääasiassa kirjailijanimellä Carmen Sylva. Elisabetin vanhemmat olivat Wiedin ruhtinas Hermann ja Maria von Nassau. Elisabet nai vuonna 1869 Romanian ruhtinaaksi valitun Hohenzollern-Sigmaringenin prinssin Kaarle I:n, joka vuonna 1881 kruunattiin kuninkaaksi. Romanian kuningattarena Elisabet omistautui hyväntekeväisyystyölle ja koulutuksen edistämiselle. Vuosien 1877–1878 Venäjän–Turkin sodan aikana hän panosti haavoittuneiden sotilaiden hoitoon ja perusti Elisabetin risti -nimisen kunniamerkin ansioituneille sotilassairaanhoitajille. Elisabetin ja Kaarlen avioliitosta syntyi vain yksi lapsi, kolmivuotiaana kuollut prinsessa Maria (1870–1874). Elisabet oli kirjallisesti, taiteellisesti ja musiikillisesti lahjakas. Hän kirjoitti romaaneja, näytelmiä, novelleja, esseitä ja runokokoelmia, ja julkaisi romanialaisten kansantarinoiden kokoelmia
Karthaia

Karthaia Commonsissa Karthaia (m.kreik. Κάρθαια, lat. Carthaea) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Keoksen eli nykyisen Kéan saarella Kykladeilla Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee saaren kaakkoisrannikolla. Karthaia kukoisti arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. lähtien. Varhaisella klassisella kaudella se oli osa Keoksen tetrapolista eli neljän kaupungin liittoa, johon kuuluivat sen lisäksi myös Iulis, Koressia ja Poieessa. Strabonin aikaan ajanlaskun alun tienoilla Karthaia oli liittänyt itseensä Poieessan ja Iulis Koressian, joten kaupunkeja oli vain kaksi. Karthaia tunnettiin antiikin aikana monumentaalisesta arkkitehtuuristaan, linnoitteistaan ja hopearahoistaan. Kaupungin, samoin kuin koko saaren, asukkaat olivat joonialaisia. Persialaissodissa kaupungin asukkaat taistelivat kreikkalaisten puolella ja osallistuivat muun muassa Artemisionin ja Salamiin taisteluihin
Heikki Simojoki

Heikki Juhani Simojoki (22. tammikuuta 1906 Tornio – 17. syyskuuta 1990 Helsinki; sukunimenä Simelius –1928 saakka) oli suomalainen hydrologi ja Helsingin yliopiston geofysiikan professori. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1926 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1931 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi vuonna 1940. Hänen saksankielinen väitöskirjansa (1940) tarkasteli Suomen sisävesien jääoloja; työ oli otsikoitu Über die Eisverhältnisse der Binnenseen Finnlands. Simojoki teki opinto- ja tieteellisiä matkoja useisiin eri maihin. Hän oli Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti vuosina 1948–1967. Simojoki toimi Kuopion suomalaisen yhteiskoulun matematiikan ja luonnonopin opettana vuosina 1932–1945. Merentutkimuslaitoksella hän toimi assistenttina 1945–1947, talassologina ja jääosaston johtajana 1947–1956. Valtion meteorologisen keskuslaitoksen ilmasto-osaston johtajana hän palveli 1956–1958 ja Tie- ja vesirakennushallituksen hydrografisen toimiston johtajana 1958–1967. Helsingin yliopiston geofysiikan virkaatekevä professori hän oli vuodet 1966–1967 ja geofysiikan professori 1967–1972.  Hänen tieteellinen tuotantonsa kattaa lukuisia hydrologian, meteorologian ja oseanografian alojen tutkimuksia
Formantti

Formantti on resonanssin vahvistama osaääneistön taajuus. Puheen ja äänen tutkimuksessa sillä tarkoitetaan erityisesti äänen taajuusspektrin amplitudihuippuja, eli taajuusalueita, joille akustinen energia on kasaantunut. Formantilla voidaan tarkoittaa myös ääntöväylän siirtofunktiota, joka synnyttää taajuusspektrin amplitudihuiput. Taajuudeltaan kolmea alinta, ääniväylän muodosta suoraan riippuvaista formanttia merkitään F1, F2 ja F3. Konsonanttien muodostuminen on useiden formanttien summa, mutta yleensä jo alimmat formantit F1 ja F2 riittävät erottamaan vokaalit toisistaan. Havaitun vokaalin laadun ja kahden ensimmäisen formantin välistä yhteyttä voidaan tarkastella esimerkiksi kuuntelemalla täällä, miten ääniväylän ominaisuuksia simuloivat kaistanpäästösuodattimet vaikuttavat synteettiseen äänilähteeseen. Formantit ovat perustaajuudesta riippumattomia, mutta mikäli perustaajuus on resonanssialuetta ylempänä, formantit voivat kadota. Esimerkiksi sopraanon laulamia vokaaleja on hankala erottaa toisistaan. Aivotutkimuksessa formantteja on käytetty etenkin tutkittaessa foneemien käsittelyä aivoissa. Mikäli aivot kykenevät erottamaan kaksi ärsykettä – tässä tapauksessa äännettä – toisistaan, saadaan tietyissä koeasetelmissa esille aivosähkökäyrällä mitattavissa oleva poikkeavuusnegatiivisuusvaste. Poikkeavuusnegatiivisuusvasteen avulla ollaan selvitetty, että jo sikiöt osaavat erottaa matalataajuuksisia vokaaleja toisistaan. Toistuvan kielelliselle informaatiolle altistumisen myötä vauvan aivoissa alkaa muodostua tämän äidinkielelle ominainen foneemikartta, joka voidaan havaita behavioraalisilla menetelmillä 6–12 kk:n iässä
Tuohikotin taistelu

29. huhtikuuta 1918 Tuohikotti, Valkeala punaiset perääntyvät valkoiset punaiset William Hj. Spåre Aleksei Osipov n. 450 n. 1 000 34 kaatunutta 33 kaatunutta Tuohikotin taistelu oli 29. huhtikuuta 1918 Valkealan Tuohikotin kylässä käyty Suomen sisällissodan taistelu. Valkealan pohjoisosassa sijaitsevan Tuohikotin kautta oli Mäntyharjun suunnasta yhteys sekä länteen Savon radalle että etelään Kouvolan tärkeälle risteysasemalle. Punaiset olivat ottaneet kylän haltuunsa jo helmikuussa. Mäntyharjun suunnasta etenemään lähteneiden valkoisten tarkoituksena oli kiertää Tuohikotin kautta länteen ja katkaista Savon rata. Näin Mäntyharjun eteläpuolella Voikoskella, Mouhussa ja Hillosensalmella olleet punaiset olisivat jääneet saarroksiin. Valkoisilta osallistui taisteluun Savon ryhmään kuulunut Etelä-Savon rykmentin 1. pataljoona sekä 150 Uudenmaan rakuunarykmentin rakuunaa
Joe Orton

John Kingsley ”Joe” Orton (1. tammikuuta 1933 Leicester – 9. elokuuta 1967 Lontoo) oli englantilainen näytelmä- ja romaanikirjailija, joka tuli lyhyen teatteriuransa aikana 1960-luvun puolessavälissä tunnetuksi monista mustan huumorin sävyttämistä anarkistisista, räävittöminäkin pidetyistä farsseistaan. Suomeksi niistä on esitetty ainakin Entertaining Mr Sloane (1964, nimillä Herra Sloane, Huvia herra Sloanille ja Olkaa kilttejä Mr. Sloanelle), Loot (1965, suom. Saalis) sekä What the Butler Saw (postuumi kantaesitys 1969, suomeksi nimillä Hullun kirjoissa ja vähän Eevankin ja Leikitäänkö lääkäriä?). Orton alkoi kirjoittaa näytelmiä 1960-luvun alussa, teki läpimurron vuonna 1964 mutta kuoli jo vuonna 1967 pitkäaikaisen miesystävänsä Kenneth Halliwellin surmaamana. John Lahrin kirjoittaman Ortonin elämäkerran (1978) pohjalta ohjasi Stephen Frears vuonna 1987 ensi-iltansa saaneen tragikomediallisen elokuvan Prick Up Your Ears.