nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Meryl Streep

Mary Louise ”Meryl” Streep (s. 22. kesäkuuta 1949 Summit, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt sekä elokuvissa, televisiossa että teatterissa. Streep on hyvin arvostettu näyttelijä ja hän on voittanut Oscar-palkinnon kolme kertaa. Streep teki ensiesiintymisensä teatterissa vuonna 1971 näytelmässä The Playboy of Seville ja vuonna 1977 televisioelokuvassa Cross Checking – kovat otteet. Vuonna 1977 hän teki myös valkokangasdebyyttinsä elokuvassa Muistojeni Julia. Streep sai hyvän vastaanoton kriitikoilta roolisuorituksestaan menestyselokuvissa Kauriinmetsästäjä (1978) ja Kramer vastaan Kramer (1979), joissa kummassakin hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscarin saajaksi ja sai jälkimmäisestä ensimmäisen Oscar-palkintonsa. Myöhemmin Streep palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla rooleistaan elokuvissa Sofien valinta (1982) ja Rautarouva (2011). Streep on ollut ennätykselliset 21 kertaa Oscar-ehdokkaana, eli useammin kuin yksikään mies- tai naisnäyttelijä aikaisemmin. Lisäksi hän on ollut ehdolla ennätykselliset 32 kertaa Golden Globen saajaksi ja on voittanut palkinnon kahdeksan kertaa, joten hänellä on enemmän ehdokkuuksia ja voittoja kuin yhdelläkään mies- tai naisnäyttelijällä aikaisemmin. Streep on palkittu uransa aikana lisäksi muun muassa kahdella Emmyllä, kahdella Baftalla, kahdella SAG:llä ja Cannesin elokuvajuhlien palkinnolla
Chennai

Koordinaatit: 13°5′2″N, 80°16′12″E Chennai (tamiliksi சென்னை, Ceṉṉai, vuoteen 1996 Madras) on Tamil Nadun osavaltion pääkaupunki Bengalinlahden rannalla Intiassa. Chennai on Intian kuudenneksi suurin kaupunki, kaupungissa asui neljä miljoonaa ihmistä vuonna 2011 ja sen esikaupunkialueella noin 8 696 010. Kaupunki on tunnettu muun muassa tamilinkielisestä elokuvateollisuudestaan, Kollywoodista. Kaupunki on kaupan ja teollisuuden keskus, se on Intian suurimpia ja eräs maailman suurimpia teknologiakeskuksia. Kaupunkia kutsutaan "Etelä-Intian portiksi". Monet ulkomaalaiset yritykset ovat ulkoistaneet palvelutoimintojaan ja perustaneet tuotantolaitoksiaan kaupunkiin. Nokialla oli matkapuhelintehdas kaupungin lähistöllä ja tukikeskus. Matkapuhelimen latureita valmistava Salcomp avasi tehtaan kaupunkiin syyskuussa 2007. Kaupungin yliopistollisista oppilaitoksista tunnetuimpiin kuuluu IIT Madras, joka oli vuonna 2020 Intian korkeatasoisin teknillinen korkeakoulu ja kansainvälisesti arvioituna eräs maan kärkiyliopistoista. Chennain lämpötila vaihtelee 20 °C:n ja 37 °C:n välillä. Kylmin kuukausi on tammikuu, jolloin keskimääräinen alin lämpötila on 20 °C. Kuumimmat kuukaudet ovat toukokuu ja kesäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 37 °C
Meksikonlahti

Meksikonlahti on Atlantin valtameren lahti Pohjois-Amerikan eteläpuolella. Sen pohjoisosana on Yhdysvaltain etelärannikko, ja läntinen ja eteläinen rantaviiva aina Jukatanin niemimaalle asti kuuluu Meksikolle. Itäosiltaan lahti rajoittuu Kuubaan ja Karibianmereen. Atlantin valtamereen se yhdistyy Yhdysvaltain ja Kuuban välistä kulkevan Floridansalmen kautta. Lahteen laskee muun muassa Mississippijoki. Meksikonlahden kokonaispinta-ala on hieman alle 1,6 miljoonaa neliökilometriä. Lahdelta saa alkunsa Golfvirta, joka kuljettaa lämmintä vettä Euroopan ja Skandinavian rannikoille, ja tuhoisat trooppiset hirmumyrskyt eli hurrikaanit ovat yleinen vieras lahdella. Meksikonlahdella on myös Florida Keysin saariketju. Rannikon tärkeimpiin kaupunkeihin lukeutuvat muun muassa Tampa, New Orleans ja Houston Yhdysvalloissa, Veracruz Meksikossa ja Havanna Kuubassa. Lahdesta on käytetty nimitystä Meksikonlahti jo ainakin 1500-luvun lopulta lähtien; muita historiallisia nimiä ovat olleet Uuden-Espanjan lahti ja Floridanmeri. Yhdysvaltain presidentti Donald Trump vaihtoi presidentin asetuksella tammikuussa 2025 Yhdysvaltain viranomaisviestinnässä ja viranomaisten tuottamissa kartoissa lahden Yhdysvaltain-puoleisen osan nimeksi Gulf of America (’Amerikanlahti’).
Deep Impact (luotain)

Deep Impact on NASAn luotainohjelma, joka tutki komeettojen koostumusta ohilento- ja iskeytyjäosasta koostuneella luotaimella. Deep Impact laukaistiin Cape Canaveralista 12. tammikuuta 2005. Luotaimen osa iskeytyi suunnitellusti Tempel 1 -komeettaan 4. heinäkuuta 2005. Avaruusluotaimen suunnittelusta vastasivat Ball Aerospace & Technologies Corp. ja Jet Propulsion Laboratory. Alkuperäisen tieteellisen tehtävänsä jälkeen luotain toimi EPOXI-nimisen tutkimustehtävän palveluksessa. Deep Impact jatkoi toimintaansa vuoteen 2013, jolloin yhteys katkesi. Ongelman syynä pidetään ohjelmointivirhettä. Luotain oli monta vuotta suunnitellun elinikänsä yli, ja ylivuoto sen järjestelmän kellossa aiheutti tietokoneen jumiutumisen. Deep Impact koostui kahdesta erillisestä osasta: ohilentoluotaimesta (flyby spacecraft) ja iskeytyjästä (smart impactor)
Henrik IV (Ranska)

Henrik IV (13. joulukuuta 1553 Pau, Béarn, Navarran kuningaskunta – 14. toukokuuta 1610 Pariisi, Ranskan kuningaskunta) oli ensimmäinen Bourbon-sukuinen Ranskan kuningas. Hän hallitsi vuosina 1589–1610. Hän oli Navarran kuningas Henrik III vuodesta 1572 lähtien. Henrikin vanhemmat olivat Vendômen herttua Anton Bourbonilainen ja Navarran kuningatar Jeanne d’Albret. Henrikillä oli viisi sisarusta, joista vain nuorempi sisar Catherine de Navarre (1559–1604) eli aikuiseksi asti; tämä oli Navarran kruununperijä, kunnes Henrikin ensimmäinen poika syntyi vuonna 1601. Lisäksi hänellä oli avioton velipuoli Charles (1554–1610), josta tuli Rouenin arkkipiispa. Henrik periytyi isänsä kautta suoraan ylenevässä polvessa Ranskan Kapetingien-suvun kuninkaista. Tuskin oli kuitenkaan odotettavissa, että hän jonakin päivänä nousisi Ranskan valtaistuimelle, sillä Katariina de' Médici oli jo synnyttänyt kolme poikaa kuningas Henrik II:lle ja synnyttäisi pian neljännen. Prinssi Henrik vietti suurimman osan varhaislapsuudestaan ​​Béarnissa. Vuosina 1561–1567 hän asui pikkuserkkujensa Ranskan kuninkaan lasten kanssa, joiden joukossa oli hänen tuleva vaimonsa Marguerite de Valois
T. S. Eliot

Nobelin kirjallisuuspalkinto Thomas Stearns Eliot (26. syyskuuta 1888 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat – 4. tammikuuta 1965 Lontoo, Britannia) oli englantilais-amerikkalainen runoilija, näytelmäkirjailija ja kriitikko. Eliot oli 1900-luvun merkittävimpiä englanninkielisiä kirjailijoita. Nobelin kirjallisuuspalkinnon hän sai vuonna 1948. Eliotin tuotanto voidaan jakaa kolmeen kauteen, Aution maan (1922) modernismiin, Neljän kvarteton (1943) uskonnollissävyiseen runouteen sekä näytelmäteoksiin, kuten Murha katedraalissa (1935). Eliotin runoelma Autio maa (The Waste Land, 1922) nousi ensimmäisen maailmansodan jälkeisen sukupolven tunnukseksi, koska se kuvasi pettymystä, kulttuuripessimismiä ja maailmantuskaa. Sen Lauri Viljasen suomentamasta avausrivistä ”Huhtikuu on kuukausista julmin” on tullut lentävä lause. Itse Eliot piti pääteoksenaan neljän pitkän runon kokoelmaa Neljä kvartettoa (Four Quartets, 1943). Siinä näkyy Eliotin myöhemmän iän taipumus uskonnollisuuteen. Teoksen osat Burnt Norton, East Coker, The Dry Salvages ja Little Gidding olivat ilmestyneet itsenäisinä teoksina jo vuosina 1935–1942. Runot ovat Eliotin varhaiskauden runouteen verrattuna tyyliltään vuolaampia ja mietteliäämpiä
Doris Day

Doris Day (Doris Mary Ann Kappel­hoff; 3. huhtikuuta 1922 Cincinnati, Ohio – 13. toukokuuta 2019 Carmel Valley Village, Kalifornia) oli yhdys­valtalainen näyttelijä ja laulaja. Hän oli 1950- ja 1960-luvulla Yhdysvaltain tunnetuimpia ja parhaiten palkattuja naisnäyttelijöitä. Day aloitti uransa big band -laulajana ja levytti useita menestyskappaleita. Näyttelijänä hän aloitti musikaaleista, mutta hän siirtyi myös monipuolisempiin rooleihin. Parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden Day sai elokuvasta Kaikki alkoi puhelimesta (1959). Day teki viimeisen elokuvansa vuonna 1968. Sen jälkeen hän näytteli tilannekomediasarjassa Doris Day Show, juonsi keskusteluohjelmaa ja keskittyi eläintensuojeluun. Doris Kappelhoff syntyi Cincinnatissa vuonna 1922. Hänen vanhempansa William ja Alma Kappelhoff olivat saksalaistaustaisia. Kappelhoff harrasti nuorena tanssia, mutta lupaava ura päättyi auto-onnettomuuteen
Tigrinja

Tigrinja on Etiopian Tigrayn alueella ja Eritreassa asuvien etelätigrejen puhuma seemiläinen kieli. Tigrinja kuuluu etiopianseemiläisten kielten pohjoishaaraan. Sen lähimmät sukukielet ovat tigre ja ge’ez. Etiopiassa tigrinjasta käytetään myös nimitystä tigrai. Se jakautuu toisiaan lähellä oleviin murteisiin, joita ei ole riittävästi tutkittu. Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan tigrinjaa puhui äidinkielenään 4 325 000 henkeä eli noin 6 prosenttia maan väestöstä. Tigrayn alueella puhujia oli 95 prosenttia. Eritreassa tigrinjaa puhuu äidinkielenään noin puolet väestöstä (2,5 miljoonaa vuonna 2006) maan pohjoisosassa, varsinkin Eteläisellä ja Keskisellä alueella. Kieltä käyttävät myös Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja Lähi-itään muuttaneet siirtolaiset. Tigrinjaa kirjoitetaan etiopialaisella kirjaimistolla. Oikeinkirjoitus noudatti aikaisemmin ge’ezin malleja, mutta perustuu nykyään etupäässä puhekieleen. Kirjakielen pohjana on historiallisen Hamasienin alueen ja Asmaran kaupungin murre
Hugo Gernsback

Hugo Gernsback (16. elokuuta 1884 Luxembourg – 19. elokuuta 1967 New York) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, keksijä ja kustantaja, jonka ansiosta tieteiskirjallisuudesta tuli itsenäinen kirjallisuuden laji.Hän keksi ”science fiction” -termin ja perusti Amazing Stories -lehden. Gernsback sai teknisen alan koulutuksen Luxemburgissa ja Saksassa, jonka jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1904 markkinoidakseen keksimäänsä paranneltua paristoa. Hän perusti radiotarvikeliikkeen ja vuonna 1908 radioharrastajille suunnatun Modern Electrics -lehden, joka myöhemmin sulautui Popular Science -lehteen. Vuonna 1911 lehti julkaisi Gernsbackin jatkokertomuksen, josta kehittyi vuonna 1925 romaani Ralph 124C 41+. Romaanin juoni sijoittui 27. vuosisadalle, ja se oli melko kaavamainen pulp-seikkailu. Siinä oli kuitenkin oivaltavasti kuvattu ja jännittävä tulevaisuus, joka oli täynnä fantastisia keksintöjä ja avaruusmatkailua. Tämä tarina loi perustan monille tieteiskirjallisuudessa sittemmin tyypillisille asetelmille. Toinen hänen kirjoittamansa tarina oli Ultimate World, joka ilmestyi vasta vuonna 1971
Yhteiskuntatieteiden filosofia

Yhteiskuntatieteiden filosofia on filosofian osa-alue. Se tutkii yhteiskuntatieteisiin liittyviä filosofisia kysymyksiä, kuten ihmisten järjestäytymisen myötä syntyneitä rakenteita ja suhteita.
Little Bighornin taistelu

25.–26. kesäkuuta 1876 Little Bighorn -joki, Montana Intiaanien täydellinen voitto Yhdysvallat LakotatSiouxitCheyennetArapahot George Armstrong Custer † Istuva HärkäGallHullu Hevonen noin 465 (Custer komensi 215 sotilaan yhtymää) 1 800–4 000 268 kuollutta55 haavoittunutta ei tietoa, arvioitu 58 kuollutta, joista 10 siviiliä Little Bighornin taistelu käytiin 25.–26. kesäkuuta 1876 Little Bighorn -joen maastossa nykyisen Montanan alueella. Siitä muodostui samalla tunnetuin Yhdysvaltain 1800-luvun lopun intiaanisotien taisteluista. Istuva Härkä, Hullu Hevonen ja Gall johtivat siouxien, cheyennien ja arapahojen yhteenliittymää, joka murskasi everstiluutnantti George Armstrong Custerin johtaman Yhdysvaltain 7. ratsuväkirykmentin täydellisesti – Custer itse sekä suuri määrä muita upseereita sai surmansa, ja rykmentti kärsi erittäin pahoja tappioita. Taistelu on ollut suosittu aihe sekä historiantutkimuksessa että populaarikulttuurissa. Taistelu – etenkin kenraali Custerin joukkojen sankarillisena pidetty taistelu viimeiseen mieheen, niin sanottu Last Stand – on esiintynyt lukemattomissa elokuvissa ja teoksissa. Suurten intiaanisotien varhainen välikohtaus oli vuonna 1854 Wyomingissa tapahtunut Grattanin verilöyly, jossa läntiset siouxit eli lakotat surmasivat 29 Yhdysvaltain sotilasta. Seuraavalla vuosikymmenellä tasankointiaanien ja Yhdysvaltain väliset jännitteet kasvoivat ennakoiden suurta yhteenottoa
Johannes VII Palaiologos

Johannes VII Palaiologos (1370–1408) hallitsi Bysantin keisarina lyhyen ajan vuonna 1390 ja myöhemmin Manuel II:n hallitsijakumppanina vuosina 1399–1402. Hänen isänsä oli Andronikos IV Palaiologos. Vuonna 1390 Johannes kaappasi vallan Johannes V:ltä, mutta hänet syrjäytettiin vain kuuden kuukauden päästä. Johannes V nousi jälleen valtaistuimelle osmanien ja Venetsian avustuksella. Kun Johannes V kuoli vuonna 1391 solmi hänen poikansa Manuel II Palaiologos rauhan Johannes VII:n kanssa jotta valtakunta säästyisi sisällissodalta. Johannes tunnustaisi Manuelin keisariksi, mutta Manuelin kuollessa Johanneksen pojasta Andronikos V:stä tulisi keisari. Kun turkkilaiset julistivat sodan vuonna 1399, lähti Manuel II anomaan apua Länsi-Euroopan mailta. Hän jätti Johanneksen valtakunnan hallitsijaksi. Suureksi yllätykseksi turkkilaiset lyötiin perusteellisesti vuonna 1402 Timur Lenkin ansiosta. Turkkilaiset solmivat heti rauhan Bysantin kanssa ja antoivat takaisin kaikki Euroopan puolella olevat maat, mukaan lukien Thessalonikan kaupungin. Kun Manuel palasi Konstantinopoliin, palautti Johannes hallinnon hänelle. Johannes hallitsi tämän jälkeen Thessalonikan kuvernöörinä aina kuolemaansa asti vuonna 1408
Wimme Saari

Wimme Saari (s. 1959 Kelottijärvi, Enontekiö) on uudenlaisen joikaustekniikan kehittänyt saamelaisartisti. Hänen tyylissään perinteiseen joikaukseen yhdistyy erilaisia äänenmuodostustapoja ja monipuolisia melodioita. Saari syntyi ja kasvoi Enontekiön Kelottijärvellä. Hän joutui käymään koulua sisäoppilaitoksissa, joista pääsi kotiin vain viikonlopuksi. Hän kouluttautui sähköasentajaksi ja äänitarkkailijaksi. Työssään äänitarkkailijana Yleisradiossa hän löysi sukunsa vanhoja joikunauhoja, joilla joikasivat hänen enonsa sekä hänen äitinsä serkku. ”Nehän avasivat minulle ovet vanhaan Saamenmaahan ja tähän uraan. Kovasti innostuneena yritin opetella heidän joikunsa – kun kerran ensi kertaa kuulin.” Saari tunsi halua ryhtyä joikaamaan, mutta asiassa oli kahdenlaisia esteitä. Ensinnäkin hänen kasvuympäristössään oli joikaamista pidetty syntinä, ja toisaalta hän ajatteli, että oma lähestymistapa joikaamiseen pilaisi perinteen. Hän joikasi ensin perinteisellä tavalla, mutta sanoo, että se “alkoi tympäistä ja tuntua lopulta vankilalta
Fissiili

Sana fissiili viittaa tavallisesti sellaiseen nuklidiin, joka voi hajotessaan eli fissioituessaan tuottaa todennäköisesti keskimäärin enemmän kuin yhden, sen energisen neutronin (teoriassa myös fotonin tai muun hiukkasen), joka voisi aikaansaada fission toisessa vastaavassa nuklidissa ja näin ollen voi tapahtua ydinreaktioiden ketjureaktio eli ydinketjureaktio. Sanaa käytetään myös puhuttaessa isotoopeista, materiaaleista tai jopa aineista. Fissiili isotooppi on sellainen atomi, jonka nuklidi on fissiili. Fissiili materiaali tai ydinasemateriaali sisältää pääosin fissiilejä isotooppeja. Yleiskielessä käytettävä "fissiili aine" sisältää ainakin jonkin verran fissiilejä isotooppeja; ydinasemateriaali on siten fissiiliä ainetta, mutta fissiili aine ei välttämättä ole ydinasemateriaalia, ja siten käsite "fissiili aine" on harhaanjohtava. Aine voi sisältää fissiileja tai epäfissiilejä nuklideja erilaisissa suhteissa. Jos aine sisältää riittävästi (massa) ja riittävällä tiheydellä (isotooppinen rikastusaste) fissiilejä nuklideja ts. niitä sisältäviä isotooppeja, voidaan aineella saavuttaa kriittinen massa ja ainetta voidaan kutsua ydinasemateriaaliksi tai fissiiliksi materiaaliksi. Ydinpolttoaine ei ole fissiiliä materiaalia, eikä ydinasemateriaalia, sillä fissiilien nuklidien isotooppinen rikastusaste siinä on tavallisesti (kevytvesireaktori) 2–5 % luokkaa. Tällainen ydinpolttoaine ei voi saavuttaa kriittistä massaa millään määrällä, sillä fissiilien nuklidien tiheys on liian pieni määrästä riippumatta. Yleiskielessä ydinpolttoaineesta joskus puhutaan "fiissiilinä aineena", vaikka vain pieni osa aineesta sisältää fissilejä nuklideja/isotooppeja. Pieniä määriä fissiiliä materiaalia voidaan lisätä ydinpolttoaineeseen utilisaatio-tarkoituksessa, mutta ydinpolttoaine ei voi olla kokonaan fissiiliä materiaalia
RinneRadio

Tapani RinneAleksi MyllykoskiJuuso Hannukainen Konsta "DJ Muffler" Mikkonen, Tuomas "Verneri Lumi" Norvio, DJ Ken-One, Kimmo Kajasto, Jari Kokkonen, Seppo Tyni, Tommi Lindell, Keimo Hirvonen, Jan Noponen, Janne Lehto, Zarkus Poussa Rockadillo Records, The Ambient Zone, Pyramid (Johanna Kustannus), Aani RinneRadio on elektronista musiikkia soittava jazzvaikutteinen yhtye, jonka musiikissa on kuultavissa usein myös maailmanmusiikin vivahteita. Yhtyettä on pidetty alansa edelläkävijänä eri musiikkityylien yhdistämisessä, koska se fuusioi jazzia ambient- ja teknomusiikkiin jo kauan ennen ilmiön yleistymistä kansainvälisesti.  Esimerkiksi suomalaista populaarimusiikkia käsittelevän kirjasarjan kolmannessa osassa Suomi soi 3 ‒ Ääniaalloilta parrasvaloihin (Tammi, 2005) on todettu, että “RinneRadio oli vuosikausia aikaansa edellä”. Yhtyeen virallisilla kotisivuilla RinneRadion tuottamaa musiikkia kuvaillaan yhdistelmäksi drum’n’bass- ja teknorytmejä sävytettyinä tummasävyisellä dub technolla, runsailla ambient-äänimaailmoilla sekä ajattomilla saksofoni- ja bassoklarinettiosuuksilla, joista yhdessä syntyy kiihkeän transsimaista ja surrealistista tanssimusiikkia.” RinneRadion nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat Tapani Rinne (puhallinsoittimet), Aleksi Myllykoski (konesoundit) ja Juuso Hannukainen (perkussiot). Kirjailija-toimittaja Petri Silas on kuvannut Tapani Rinteen asemaa suomalaisessa musiikissa Finnish Jazz -teoksen viidennessä painoksessa seuraavasti: “Rinne haeskelee aina uusia horisontteja, ja hänen seksikäs sopraanosaksofoninsa ja kaihoisa bassoklarinettinsa edustavat eräitä suomalaisen jazzin kaikkein omaperäisimmistä äänistä.” Arvostettu edesmennyt jazz-muusikko ja säveltäjä Edward Vesala perusti RinneRadion vuonna 1988 saksofonisti-säveltäjä Tapani Rinteelle Helsingissä järjestettyjen Sound & Fury -työpajojen jäljiltä, joihin viimeksi mainittu osallistui. Ensilevy RinneRadio näki päivänvalon samana vuonna ja käsitti vaikuttavan listan aikakauden suurimpia jazz-artisteja, joihin lukeutuivat muun muassa Raoul Björkenheim, Iro Haarla ja Seppo Tyni. Vesala myös tuotti ja suurimmalta osin sävelsi debyyttilevyn. Yhtyeen toinen levy Dance and Visions ilmestyi vuonna 1990, ja sillä vieraili ensimmäistä kertaa RinneRadion historiassa muun muassa saamelainen Wimme Saari joikuineen. Uutena virallisena jäsenenä esiteltiin samalla albumilla Jari Kokkonen. Hän jatkoi kokoonpanossa aina vuoteen 2001 saakka
Dodoma

Koordinaatit: 6°10′23″S, 35°44′31″E Dodoma on Tansanian ja Dodoman alueen pääkaupunki. Vuonna 2012 sen asukasluku oli 410 956. Pääkaupungin siirtoa Dodomaan Dar es Salaamista on suunniteltu 1970-luvulta lähtien. Tansanian valtiopäivät siirtyi Dodomaan helmikuussa 1996, mutta monet virastot sekä diplomaattiset edustustot sijaitsevat edelleen vanhassa pääkaupungissa. Dodoma oli alkujaan paikka, jossa karavaanit pysähtyivät matkallaan Tanganjikajärven ja Intian valtameren rannikon välillä. Se sijaitsee eteläisen ylängön itäreunalla keskellä viljavia maanviljelysalueita. Kaupunki alkoi kasvaa, kun sen läpi rakennettiin rautatie maataloustuotteiden kuljetusta varten 1900-luvun alussa. Dodomassa on puolikuiva eli semiaridi ilmasto, jonka päivälämpötilat ovat melko korkeat ympäri vuoden. Yölämpötilat laskevat kuitenkin alimmillaan 13 °C:seen heinäkuussa. Ilmastossa on havaittavissa selkeä kuivakausi ja sadekausi. Sadekausi ajoittuu marraskuusta huhtikuuhun ja kuivakausi toukokuusta lokakuuhun. Dodoman piirikunta jakaantuu 30 hallinnolliseen osa-alueeseen tai kaupunginosaan, joita ovat Chamwino, Chihanga, Dodoma Makulu, Hazina, Hombolo, Ipala, Kikombo, Kikuyu North, Kikuyu South, Kilimani, Kiwanja cha Ndege, Kizota, Madukani, Majengo, Makole, Makutupora, Mbabala, Mbalawala, Miyuji, Mkonze, Mpunguzi, Msalato, Mtumba, Nala, Ng'ong'ona, Nzuguni, Tambukareli, Uhuru, Viwandani ja Zuzu
Severus Kalkaros

Severus Kalkaros (engl. Severus Snape; 9. tammikuuta 1960 – 2. toukokuuta 1998) on kuvitteellinen hahmo englantilaisen kirjailijan J. K. Rowlingin Harry Potter -kirjasarjassa. Kalkaros opettaa taikajuomia ja myöhemmin pimeyden voimilta suojautumista Tylypahkassa. Myöhemmin hänestä tulee Tylypahkan rehtori. Kalkaros suhtautuu vihamielisesti Rohkelikon oppilaisiin ja on kirjasarjan aikana luotettavuudeltaan pitkään epäselvä hahmo, ja etenkin Harry ja Ron sekä Sirius Musta epäilevät hänen lojaaliuttaan, vaikka Dumbledore vakuuttaa luottavansa Kalkarokseen. Kalkaros oli myös kaksoisagenttina Voldemortin joukoissa, ja lopulta hän myös tappoi Tylypahkan rehtorin Dumbledoren heidän sopimuksensa mukaisesti. Kalkaros puolestaan kuolee Voldemortin käärmeen Naginin surmaamana. Kalkaros oli todellisuudessa aina uskollinen Feeniksin killalle ja hänen kuolemansa jälkeen Harry Potter kutsui häntä rohkeimmaksi mieheksi, jonka on tavannut
Oulun linna

Oulun linna (ruots. Uleåborg, ”Oulujoen linna”) valmistui vuonna 1590 Oulujoen suistossa sijaitsevalle saarelle (nyk. Linnansaari). Linna rakennettiin niiden sotaretkien tukikohdaksi, joita ruotsalaiset tekivät pitkän vihan aikana Vienan Karjalaan kuningas Juhana III:n hallituskaudella. Kyseessä oli puu- ja maavallien muodostama linnoitus. Mahdollisesti samalla paikalla on sijainnut myös novgorodilaisten vuonna 1375 rakentama linna, jonka ruotsalaiset valtasivat vuonna 1377. Professori Kyösti Julkun teorian mukaan tämä keskiaikainen linna on kuitenkin sijainnut Kastellissa. Nykyisin Linnansaaressa nähtävillä olevat rauniot ovat peräisin kolmannesta linnasta, jonka kuningas Kaarle IX määräsi rakennettavaksi vuonna 1605. Kuninkaan valtakirjassa 8. huhtikuuta 1605 annetaan ensin määräyksiä Kajaanin linnan rakentamisesta ja sitten määrätään uudelleen rakennettavaksi Oulun linna. Käskyn mukaan vanhat puurakenteet tuli hajottaa ja saaren ympäri tuli rakentaa ampumasuojilla varustettu valli. Venäläiset polttivat linnan puuvarustukset 29
Bertolt Brecht

Bertolt Brecht, oik. Eugen Berthold Friedrich Brecht (10. helmikuuta 1898 Augsburg, Baijeri, Saksan keisarikunta – 14. elokuuta 1956 Itä-Berliini, Saksan demokraattinen tasavalta) oli saksalainen näytelmäkirjailija, runoilija ja teatteriohjaaja. Hänen tunnettuihin teoksiinsa kuuluvat Kolmen pennin ooppera (yhteistyössä säveltäjä Kurt Weillin kanssa), Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti (yhdessä Hella Wuolijoen kanssa), Äiti Peloton ja hänen lapsensa, Setšuanin hyvä ihminen ja Galileo Galilein elämä. Augsburgissa syntyneen Bertolt Brechtin äiti oli protestantti ja isä katolinen paperitehtaan johtaja. Brecht opiskeli lääketiedettä ja työskenteli ensimmäisen maailmansodan aikaan lääkintäjoukoissa. Sotakokemusten katsotaan vaikuttaneen syvällisesti hänen ajatteluunsa. Sodan jälkeen hän palasi lääketieteen opintoihin, mutta keskeytti ne 1921. Brechtin ensimmäinen näytelmä Baal esitettiin vuonna 1923. Siitä tuli erittäin suosittu. Vuonna 1927 Brecht alkoi lukea Karl Marxin Pääomaa, ja vuoteen 1929 mennessä hänestä oli tullut kommunisti
George Michael

George Michael (synt. Georgios Kyriacos Panayiotou, kreik. Γεώργιος Κυριάκος Παναγιώτου, Geórgios Kyriákos Panagiótou; 25. kesäkuuta 1963 East Finchley, Lontoo, Britannia – 25. joulukuuta 2016 Goring, Oxfordshire, Britannia) oli englantilainen poplaulaja ja lauluntekijä, joka tunnetaan Wham!-duosta ja sen jälkeisestä soolotuotannostaan. Michael aloitti uransa muodostamalla yhtyeen The Executive parhaan ystävänsä, samaa Bushey Meads -koulua käyvän Andrew Ridgeleyn kanssa. Menestys alkoi kuitenkin vasta vuonna 1981, kun he perustivat yhdessä Wham!-duon. Ensimmäinen albumi Fantastic! oli menestys, ja vuoden sisällä he julkaisivat ensimmäinen singlensä "Wham Rap! (Enjoy What You Do)". Seuraava julkaisu "Young Guns (Go For It)" oli ensimmäinen monista peräkkäisistä Top-10-hiteistä Britanniassa. Sen jälkeen julkaistiin "Bad Boys", "Club Tropicana", "Wake Me Up Before You Go Go", "Freedom", "Last Christmas/Everything She Wants" ja "I'm Your Man" sekä toinen albumi Make It Big. George Michael lauloi myös alkuperäisellä Band Aid -levytyksellä ”Do They Know It's Christmas?” ja lahjoitti tuotot "Last Christmas / Everything She Wants" -singlestä hyväntekeväisyyteen. Hän lauloi taustalla David Cassidyn vuoden 1985 hitillä ”The Last Kiss”