nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Kukkolankoski

Kukkolankoski (ruots. Kukkolaforsen) on Tornionjoessa Suomen ja Ruotsin rajalla sijaitseva noin 3,5 kilometriä pitkä koski, jonka pudotuskorkeus on 14 metriä. Se on Suomen pisin vapaana virtaava koski. Kukkolankosken Suomen puoleisella rannalla on Tornioon kuuluva Kukkolan kylä ja Ruotsin puolella Haaparannan Kukkolan kylä. Tornion keskustaan Kukkolankoskelta on matkaa noin 14 kilometriä. Suomen puolella sijaitseva Kukkolankosken kalakenttä on vuosisatoja vanha siian ja lohen kalastuspaikka. Alue on suosittu matkailukohde, jossa on muun muassa alkuperäisellä paikallaan säilyneitä hirsisiä kalastusaittoja. Rannalla on myös kuvanveistäjä Ensio Seppäsen vuonna 1961 paljastettu Lauttamies-patsas. Kukkolankosken kalakenttä kuuluu Museoviraston luokittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Kylän tärkeä elinkeino ennen aikaan oli kalastus. Kalastusoikeudet oli jaettu ja jaetaan edelleen maanomistuksen perusteella taloittain. Kukkolassa kehittyi oma siian pyyntitekniikka, ns
Kuudennusmies

Kuudennusmies (ruots. sexman) ja joissain Suomen pitäjissä myös seurakunnan vanhin, kyläntarkastaja tai kinkeri- eli yökuntamies oli Suomessa toiminut monipuolisia tehtäviä varten valittu seurakunnan luottamusmies. Varhaisimmat maininnat kuudennusmiehistä ovat Kustaa Vaasan ajoilta, mutta varsinaisesti instituutiosta on runsaasti mainintoja 1600-luvulta lähtien. Pitäjänkokouksessa, kirkonkokouksessa, jonka paikkana oli yleensä kirkkohuone ja aika jumalanpalveluksen jälkeen, kirkkoherra ja pitäjäläiset valitsivat yhdessä kirkkopitäjän kuudennusmiehet, joita oli aina useampi samanaikaisesti tehtäviään hoitamassa. On myös mainintoja, että pitäjäläiset olivat valinneet kuudennusmiehet käräjillä, mutta tämä on ollut varmaankin poikkeus säännöstä. Kuudennusmiehet valittiin yleensä kinkerikunnittain, eli edustettuina olivat pitäjien eri osat. 1800-luvulla kuudennusmiesten tehtävät siirtyivät seurakuntien kirkkoneuvostoille. Aluksi kuudennusmiesten tehtävänä oli edustaa omaa kulmakuntaansa kirkollisessa itsehallinnossa, ja toisaalta heidän tuli huolehtia siitä, että heidän oman alueensa asukkaat suorittivat yhteiset velvollisuutensa, elivät Herran nuhteessa ja tottelivat annettuja käskyjä. Keskeistä oli myös huolehtiminen papiston kymmenysten ja verojen maksamisesta. Kuudennusmiesten tehtävät muuttuivat kuitenkin ajan myötä enemmän maallista hallintoa, lähinnä kunnanhallintoa, vastaaviksi. Kuudennusmiesten tuli siksi kantaa myös kirkollisista rikkomuksista langetetut sakot, he toimeenpanivat ulosottoja, ja heillä oli joskus jopa oikeus maan pakkolunastukseen, jos ja kun yleinen etu pakkolunastusta edellytti. Kuudennusmiesten tehtävien monipuolisuutta kuvaa se, että heidän piti ilmoittaa papistolle, jos heidän alueelleen pitäjässä oli ilmaantunut tarttuvia tauteja, ja he toimittivat sairaanhoitoa tarvitsevat seurakuntalaiset hospitaaleihin
Kirkonisäntä

Kirkkoväärtiksi (ruots. kyrkovärd) nimitetään Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa eri jumalanpalveluksen eri palvelutehtävissä toimivia vapaaehtoisia maallikoita. Ruotsin kirkossa kirkkoväärti on kirkkojärjestyksessä mainittu luottamustehtävä, joka tulee olla jokaisessa seurakunnassa. Kirkkoväärtin tehtävä syntyi pian sen jälkeen, kun kristillinen kirkko 300-luvulla jKr. sai valtiollisen aseman Rooman valtakunnassa. Keskiajalla kirkkoväärtien pääasiallisena tehtävänä oli vastata taloudesta. Pitäjän, seurakunnan omaisuutta tuli vaalia tarkasti. Kirkkoväärtit vastasivat yhdessä seurakunnan papin kanssa myös pitäjän kirkosta – itse raken­nuksen ja ylläpidon lisäksi myös kirkon inventaariosta. Ruotsi-Suomessa kussakin seurakunnassa tuli olla kaksi kirkkoväärtiä ja heidät valittiin tehtävään kirkonkokouksessa. Kirkonkokous valitsi myös "kuudennusmiehet" (sexmännen), ja heidän tehtävistään on 1800-luvulla kehittynyt kirkkoneuvosto. Ruotsin kirkossa kirkkoväärtin tehtävä on kirkkojärjestyksessä määritelty ”maallikkovirka”, joka tulee olla joka seurakunnassa ja kirkkoväärteille on kirkkojärjestyksessä määritellyt tehtävät ja vastuualue. Joskus Suomessa nimitys ”kirkkoväärti” on korvattu nimikkeellä ”kirkonisäntä”, vaikka nimitys ”kyrkvärd” ei tule ruotsin kielen sanasta värd ’isäntä’
Viljo Salminen

Viljo Frithiof Salminen (11. elokuuta 1905 Askola – 8. lokakuuta 1991 Lahti) oli Suomen ilmavoimien lentäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Viljo Salminen oli ylennetty lentomestariksi 16. toukokuuta 1931. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan pommitus- ja tiedustelulentäjänä. Hänelle esitettiin jo jatkosodan alussa toisen luokan Mannerheim-ristiä, lähinnä talvisodan ansioista, mutta sotamarsalkka Mannerheim ei 18. elokuuta 1941 hyväksynyt esitystä vaan myönsi Salmiselle 3. luokan Vapaudenristin. Ilmavoimienkomentajan uusintaesityksesta lentomestari Salminen nimitettiin 5. marraskuuta 1941 Mannerheim-ristin ritariksi numero 33. Hänen sotalentojensa määrä oli tuolloin 105, joista 49 talvisodassa
Fat Man

Fat Man (suom. Lihava mies) oli Nagasakin yllä 9. elokuuta 1945 räjäytetty ydinpommi, joka tappoi räjähdyshetkellä noin 40 000 ihmistä. Vuoden 1945 loppuun mennessä säteilyn seurauksiin oli kuollut arviolta 80 000 ihmistä. Ydinpommissa käytettiin fissioituvana aineena plutoniumia, jota oli 6,2 kilogrammaa. Plutoniuminen pallo oli noin 9 senttimetriä halkaisijaltaan, mutta kuitenkin ontto. Fat Man painoi yhteensä 4 545 kilogrammaa. Pommin painavin osa olivat 96-kulmaiset räjähdelinssit: noin 2 400 kiloa omamassaltaan. Niissä oli lomittain nopeaa ja hidasta räjähdeainetta tarkoin vuorovälein. Koko pommin keskuksessa oli säteilylähde, joka alkoi fissiossa tuottaa nopeasti ionisaatiota eli neutronisäteilyä. Lisäksi ulko-osassa oli säteilyn heijaste, jonka tarkoitus on pitkittää fission kestoa. Imploosiossa tapahtuu sisäänpäin suuntautuva symmetrinen iskuaalto
Veikko Linna

Veikko Adolf Lindgren, vuodesta 1955 Linna, (13. tammikuuta 1901 Joroinen – 24. elokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Veikko Lindgren) syntyi 1901 Joroisissa puuseppä Frans Lindgrenin ja Matilda Hannulan perheeseen. Teini-iässä vuosina 1915–1917 hän kävi Henry Carlssonin balettikoulun. Linnan näyttelijänura alkoi Turun Työväen Teatterissa vuonna 1919. Sieltä Linna siirtyi Hämeenlinnan Työväen Näyttämölle 1922. Turun uudelleenkiinnityksen jälkeen Linna toimi 1928 Bror Niskan kiertueella ja 1929–1936 näyttelijänä ensin työväenteatterisssa ja sitten Viipurin Kaupunginteatterissa. Linna toimi sitten Varkauden työväenteatterin ja Kuusankosken kansannäyttämöiden johtajana ja 1942–1946 Suomen Filmiteollisuuden kuukausipalkkaisena näyttelijänä. Tämän jälkeen hänet kiinnitettiin Helsingin Kansanteatteriin, jossa Linna työskenteli 1960-luvun loppupuoliskolle asti tehden lukuisia rooleja muun muassa näytelmissä Rikhard III ja Sanny Kortmanin koulu. Helsingin Sanomien Sole Uexküll luonnehti Veikko Linnan Helsingin-kauden suorituksia usein ”kansanomaisen linjan luonnetehtäviksi”, pikkurooleissakin aidoiksi ja pesunkestäviksi. Linnan ensimmäinen elokuvarooli oli Moision isäntä elokuvassa Laulu tulipunaisesta kukasta
Vicky Binns

Vicky Binns (s. 27. elokuuta 1982 Manchester lähde?) on brittiläinen näyttelijä, joka esiintyi saippuasarjassa Emmerdale vuosina 1999-2003 ja Coronation Street 2005–2010.
Viktor Drevitski

Viktor Drevitski (ven. Виктор Древицкий) (s. 28. lokakuuta 1955 Kalinovka, Ukraina, Neuvostoliitto) on ukrainalaissyntyinen näyttelijä, joka on asunut Suomessa vuodesta 1985. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Pakanamaan kartta,Tahdon asia, Helppo elämä, Puhtaat valkeat lakanat, Pimeän hehku ja Pysäyttäkää Nyqvist sekä elokuvissa Mielensäpahoittaja, Romanovin kivet ja Vares – yksityisetsivä.
Canale 5

Canale 5 on italialainen Mediasetin omistama televisiokanava. Se oli maan ensimmäinen valtakunnallinen kaupallinen tv-kanava, joka on perustettu vuonna 1978. Se tunnettiin ennen nimellä TeleMilano 58, mutta kanava muutti nimensä Canale 5:ksi vuonna 1980.lähde? Canale 5 esittää paljon amerikkalaisia televisiosarjoja, jotka on dubattu italiaksi.lähde?
Lewis Hamilton

Lewis Carl Davidson Hamilton (s. 7. tammikuuta 1985 Stevenage, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen rata-autoilija ja Formula 1 -sarjan seitsenkertainen maailmanmestari. Hamilton teki läpimurtonsa Formula 1:ssä jo ensimmäisellä kaudellaan 2007, jolloin hän hävisi maailmanmestaruuden Kimi Räikköselle yhdellä pisteellä. Seuraavalla kaudella Hamilton voitti äärimmäisen tasaisessa maailmanmestaruustaistossa Felipe Massan yhdellä pisteellä ja nousi maailmanmestariksi. Hamilton ajoi McLarenilla kauteen 2012 asti ja siirtyi seuraavalla kaudella Mercedekselle. Hän hallitsi sarjaa vuosia uudessa tallissaan, kunnes kaudella 2021 Max Verstappen riisti vallan häneltä. Hamilton ehti ajaa ennätykselliset 356 kilpailua Mercedes-moottoria käyttävissä talleissa, kunnes hän vuonna 2025 ajaa Ferrarin F1-tallissa. Ennen F1-sarjaan siirtymistä hän oli voittanut GP2-luokan mestaruuden kaudella 2006. Kauden 2007 päätyttyä Hamilton muutti Britanniasta Sveitsiin, koska koki yksityiselämänsä häiriintyvän muuten liikaa. Hamiltonilla on grenadalaista siirtolaistaustaa. Hamiltonin isä on Anthony Hamilton
Diagnoosi: Murha

Diagnoosi: Murha (eng. Diagnosis: Murder) on yhdysvaltalainen komediallinen rikossarja vuosilta 1993–2001. Sarja kertoo losangelesilaisen keskussairaalan lääkäristä Mark Sloanista, joka tutkii murha-arvoituksia joihin hän törmää joko työssään, poliisietsivänä toimivan poikansa kautta tai aivan sattumalta. Sarjan päänäyttelijöitä ovat Dick Van Dyke (Mark Sloan), Barry Van Dyke (Steve Sloan), Victoria Rowell (Amanda Bentley-Livingston), Scott Baio (Jack Stewart), Charlie Schlatter (Jesse Travis), Michael Tucci (Norman Briggs). Scott Baion tilalle tuli Charlie Schlatter. Mark Sloan on töissä lääkärinä Los Angelesin keskussairaalassa. Hän törmää murhatapauksiin useimmiten poikansa Steve Sloanin kautta, joka toimii poliisina Los Angelesissa. Mark Sloan törmää toki murhatapauksiin myös sattumalta. Yleensä apuun rientävät tohtorit Amanda Bentley ja Jesse Travis. He ovat Steven ja Markin hyviä ja läheisimpiä ystäviä. He auttavat joskus jopa murhien ratkonnassa. Sarjassa nähdään myös vierailevia tähtiä kuten Chad Michael Murray ja Ben Matlock
Eino Mallila

Eino Ilmari Mallila (5. heinäkuuta 1919, Laihia – 26. helmikuuta 1942, Krivi) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari. Jatkosodassa alikersantti Mallila toimi konekiväärijoukkueen varajohtajana Jalkaväkirykmentti 3:n 2. konekiväärikomppaniassa. Hänet nimitettiin 7. lokakuuta 1941 Mannerheim-ristin ritariksi numero 20. Perusteluissa mainitaan hänen tuoneen puolijoukkueensa konekivääreineen taistellen pois saarroksista kolmen vihollislinjan lävitse. Mallila ylennettiin kersantiksi 7. syyskuuta 1941. Mallila kaatui 26. helmikuuta 1942 Krivillä vihollisen suorasuuntaustykin ammuksen räjähdettyä hänen edessään ja hän menehtyi vammoihinsa matkalla joukkosidontapaikalle
Antoine Quentin Fouquier-Tinville

Antoine Quentin Fouquier-Tinville (10. kesäkuuta 1746 Herouël, Aisne – 7. toukokuuta 1795 Pariisi) oli ranskalainen lakimies, joka toimi vallankumoustuomioistuimen yleisenä syyttäjänä Ranskan suuren vallankumouksen terrorin aikana. Hänet tunnettiin työssään ahkerana ja armottomana. Hän oli tosiasiassa puheenjohtajia tärkeämpi mies vallankumousoikeudessa. Ennen vallankumousta Fouquier-Tinville toimi vuosina 1773–1783 Pariisin Châtelet’n tuomioistuimessa puolustusasianajajana (procureur). Jouduttuaan luopumaan omasta toimistostaan hän työskenteli Pariisin poliisikomentajan virastossa. Hän oli vallankumousjohtaja Camille Desmoulinsin sukulainen ja ystävä sekä innokas vallankumouksen kannattaja. Vuonna 1792 Fouquier-Tinville oli Pariisin Saint-Merrin piirin komissaarina kunnes sai nimityksen Pariisin rikosoikeuden syytevalamiehistön (jury d'accusation) johtajaksi. Maaliskuussa 1793 hänestä tuli Robespierren ja Dantonin tuella uuden vallankumoustuomioistuimen yleinen syyttäjä ja johtava hahmo. Hän hoiti työnsä tehokkaasti ja kävi joka päivä hakemassa ohjeensa suoraan Ranskaa hallinneelta yhteishyvän valiokunnalta. Seitsemäntoista kuukauden aikana Fouquier-Tinvillen on sanottu järjestäneen yli 2 400 ihmistä tuomituiksi kuolemaan
Kiinteäfaasiuutto

Kiinteäfaasiuutto eli SPE (engl. Solid-phase extraction) on erotusmenetelmä, jolla erotetaan aineseoksen osat toisistaan, tai pääaine epäpuhtauksista. SPE:tä käytetään laboratorioissa puhdistamaan analysoitavia näytteitä esimerkiksi veri- tai vesinäytteitä. Menetelmää voidaan verrata neste-neste uuttoon. SPE:ssä erotettavaa ainetta sitova stationäärifaasi on kiinteä ja se on yleensä pakattu lieriömäiseen injektioruiskua muistuttavaan koteloon tai vaihtoehtoisesti lieriömäiseen kasettiin. Erotettavat aineet tuodaan stationäärifaasiin sopivaan nesteeseen liuotettuina. Menetelmää käytetään selektiivisesti uuttamaan, konsentroimaan ja puhdistamaan kohdeanalyyttejä ennen analysointia HPLC:llä tai GC:llä. SPE:n etuina ovat: Kiinteäfaasiuutossa käytetään pieniä kertakäyttöisiä kolonneja, joissa täytteenä on vastaavanlaisia materiaaleja kuin nestekromatografiassa. Lisäksi on kehitetty erikoismateriaaleja spesifisiin erottamisiin. Kiinteäfaasiuutossa stationäärifaasi on kiinteä ja liikkuva faasi nestemäinen. Kun valitaan sopiva liuotin ja täytemateriaali, saadaan tutkittava yhdiste pidättymään stationäärifaasiin ja matriisin aineet kulkeutumaan kolonnin läpi pidättymättä. Vaihtamalla tämän jälkeen eluenttia ja/tai eluentin pH:ta, saadaan tutkittava(t) yhdiste(et) eluoitumaan ulos kolonnista
Carl-Birger Kvikant

Carl-Birger Valdemar Kvikant (30. kesäkuuta 1912 Kokkola – 17. kesäkuuta 1944 Perkjärvi) oli suomalainen kapteeni ja Mannerheim-ristin ritari. Carl-Birger Kvikant oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti ja työskenteli historian- ja äidinkielenopettajana Oulussa. Kvikant osallistui talvi- ja jatkosotaan. Hänet ylennettiin kapteeniksi 8. lokakuuta 1942. Panssaridivisioonan Rynnäkkötykkipataljoonan komppanianpäällikkö Kvikant nimitettiin 26. kesäkuuta 1944 Mannerheim-ristin ritariksi numero 132, kuolemansa jälkeen. Kvikant haavoittui kuolettavasti vihollisen tykistökeskityksessä 16. kesäkuuta 1944 Perkjärven aseman lähellä taisteluosasto Kvikantin ollessa valmistautumassa hyökkäykseen. Hänet tuotiin 17
Konfirmaatio

Konfirmaatio on kirkollinen toimitus, jossa seurakunnan jäsenestä tulee täysivaltainen kirkon jäsen. Konfirmaation juuret ovat kastetapahtumassa. Suomessa evankelis-luterilaisen kirkon rippikoulussa annettavan kasteopetuksen jälkeen voi tulla konfirmoiduksi, jolloin kastettu tunnustautuu kristityksi ja seurakunta rukoilee uskon vahvistusta. Ortodoksisessa kirkossa konfirmaatio tapahtuu jo kasteessa. ”Konfirmaatio”-sanan juuret ovat latinan sanassa ”confirmare”, joka tarkoittaa vahvistamista. Luterilaisen käsityksen mukaan konfirmaatiossa tapahtuu kasteen vahvistaminen. Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa konfirmaatio mielletään rippikoulun päätösjuhlaksi, vaikka rippikoulun voikin käydä myös osallistumatta konfirmaatioon. Rippikoulussa valmistaudutaan konfirmaatioon, joka useimmiten toimitetaan seurakunnan messun yhteydessä. Luterilaisessa kirkossa on perinteisesti korostettu konfirmaation ja ehtoolliselle osallistumisen yhteenkuuluvuutta. Aikuisrippikoulun käyneen ei tarvitse erikseen osallistua konfirmaatioon. Kirkollinen avioliittoon vihkiminen ei edellytä konfirmaatiota, vaan siihen riittää rippikoulun käyminen.lähde? Luterilainen kirkko otti 1960-luvun alussa käyttöön alban konfirmoitavien asuna
Partenia

Parthenia (m.kreik. Παρθενία) oli antiikin aikainen roomalais-berberinen kaupunki Mauretaniassa nykyisessä Algeriassa. Se sijaitsi nykyisen Setifin eteläpuolisella ylängöllä. Vandaalien hyökkäykseen saakka 400-luvulla Partheniassa sijaitsi katolinen piispanistuin. Kaupunki hylättiin lopullisesti varhaisella keskiajalla. Kaupungista ei ole jäänyt jäänteitä, eikä sen tarkka sijainti ole tiedossa. Nykyisin Parthenia on ollut katolisen kirkon titulaaripiispanistuin nimellä Parthenia (ital. Partenia). Se saavutti odottamatonta kuuluisuutta 13. tammikuuta 1995, jolloin paavi Johannes Paavali II nimitti Parthenian titulaaripiispaksi ranskalaisen Évreux'n tuolloisen piispan Jacques Gaillot'n. Samalla hän menetti asemansa Évreux'n piispana
Suomen luonto

Elävä luonto Suomessa koostuu pääasiassa metsätalousmetsistä, ojitetuista soista ja järvien eliöyhteisöistä sekä ihmisen vaikutuksen voimakkaimmin muokkaamista viljellyistä alueista ja kaupunkiluonnosta. Lähes luonnontilaisia metsiä ja soita on luonnonpuistoissa, jotka on tarkoitettu tutkimuskäyttöön. Erilaisilla suojelualueilla on metsätalouskäytöltä rauhoitettuja metsiä ja soita. Näitä, samoin kuin monia talousmetsiin kuuluvia alueita käytetään myös virkistysalueina. Suomen pinta-alasta 78 % on metsän peitossa. Tyypillisesti metsä on sekametsää, jossa havupuut ovat vallitsevia. Kasvilajisto on pääosin boreaalista. Niityt ovat kasvistoltaan Suomen runsaslajisimpia alueita ja kangasmetsät, rämeet ja karut kalliot vähälajisimpia. Nisäkäslajisto on melko tyypillinen itäiselle havumetsävyöhykkelle. Monen nisäkäslajin pohjoisimmat ja läntisimmät asuinalueet ovat Suomessa. Linnuston erityispiirre on kahlaajien runsaus. Vakituinen kalalajisto on melko niukka, koska merialueet ovat pääsääntöisesti vähäravinteisia, vähäsuolaisia, viileitä ja ison osan vuodesta jään peitossa
Ulkomaantyöntekijä

Ulkomaantyöntekijä on henkilö, joka työnsä takia oleskelee tilapäisesti tai toistaiseksi muualla kuin omassa tai työnantajaorganisaationsa kotimaassa. Siirtolainen taas on pysyvästi maasta pois muuttanut henkilö. Nimitys ekspatriaatti (engl. expatriate) pohjautuu latinan sanoihin ex ’poissa jostakin, entinen’ ja patria ’isänmaa’. Nimitys tuli kuuluisaksi niin kutsutun ”kadotetun sukupolven” ansiosta. Tällä viitattiin yhdysvaltalaisiin kirjailijoihin ja taiteilijoihin, jotka jäivät Pariisiin ensimmäisen maailmansodan jälkeisiksi ajoiksi aina 1930-luvun lamaan saakka. Heitä olivat muun muassa Ernest Hemingway, F. Scott Fitzgerald, T. S. Eliot, Ezra Pound ja Gertrude Stein. Siirtolaisten ja ulkomaantyöntekijöiden ero on melko häilyvä. Siirtolaiset pyrkivät yleensä muuttamaan pysyvästi pois lähtömaastaan ja tulemaan uuden asuinmaansa pysyviksi asukkaiksi ja kansalaisiksi
BloodRayne 2

BloodRayne 2 on Terminal Realityn kehittämä ja Majesco Entertainmentin julkaisema kolmannen persoonan toimintapeli. Peli julkaistiin vuonna 2004 PlayStation 2:lle ja Xboxille sekä seuraavana vuonna Microsoft Windowsille. BloodRayne 2:n juoni ei jatku suoraan siitä, mihin BloodRayne loppui, vaan 60–70 vuotta myöhemmin vaihtoehtoisessa 2000-luvun ympäristössä. Professori Trumain tappoi Raynen isän Kaganin, joka oli vampyyri ja vaikutusvaltainen natsien yhteistyökumppani, toisen maailmansodan loppupuolella. Kun Rayneltä poistettiin tämä hänelle mielihyvää antava etu, hän on viimeiset vuosikymmenet etsinyt Kagan muita jälkeläisiä ja tuhonnut heidät. Näitä lapsia, Raynen puolisiskoksia, on liittynyt yhteen joukoksi, jota kutsutaan nimeltä Cult of Kagan. Kultti on luonut aineen nimeltä The Shroud, jonka avulla vampyyrit eivät vahingoitu auringon valolta, mikä antaa heille mahdollisuuden toimia kaikkina vuorokaudenaikoina. Se myös vääristää luontokappaleet kieroutuneiksi perversioiksi ja saa puut kuolemaan lähes välittömästi, ruohon syttymään tuleen ja ruumiit vääntelehtimään. Käyttämällä tätä ainetta kultti on vannonut luovansa uuden vampyyrien ylivallan jatkaen Kagan perintöä.
Lucius D. Clay

Lucius Dublignon Clay (23. maaliskuuta 1897 Marietta, Georgia, Yhdysvallat – 16. huhtikuuta 1978 Chattham, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kenraali. Clay työskenteli kenraali Eisenhowerin apulaisena 1945, Yhdysvaltain sotilaskuvernöörinä Saksassa 1946 ja Yhdysvaltain Euroopan-sotavoimien komentajana Saksassa 1947–1949. Häntä on kutsuttu Berliinin ilmasillan ”isäksi”. Lucius Clay valmistui Yhdysvaltain sotilasakatemiasta West Pointista vuonna 1918. Hän toimi erilaisissa siviili- ja sotilashallinnon virkatehtävissä 1920- ja 1930-lukujen aikana. Clay toimi opettajana West Pointin sotilasakatemiassa erikoistuen sotilas- ja siviililentokenttien rakentamiseen. Clay yleni armeijan nuorimmaksi prikaatikenraaliksi vuonna 1942. Hänelle myönnettiin The Legion of Merit -kunniamerkki 1942 ja Distinguished Service Medal -kunniamerkki 1944. Bronze Star -kunniamerkin Clay sai ansioistaan Cherbourgin sataman toiminnan vakiinnuttamiseksi saksalaisten lähdön jälkeen. Clay palveli kenraali Eisenhowerin apulaisena 1945
Formula 1 -kausi 1996

Formula 1 -kausi 1996 oli Williamsin, ja etenkin Damon Hillin juhlaa. Hill voitti maailmanmestaruuden niukalla erolla tallikaveriinsa Jacques Villeneuveen. Mestaruus ratkesi vasta kauden päättävässä Japanin Grand Prix'ssä, kun Villeneuven takarengas irtosi ja kanadalainen joutui keskeyttämään. Myös erikoisia kilpailuja nähtiin, kuten Monacossa, jossa sateentäyteisessä kilpailussa maaliin pääsi vain kolme kuljettajaa. Seuraavat tallit ja kuljettajat kilpailivat Formula 1 -luokan maailmanmestaruudesta kaudella 1996. Australia | Brasilia | Argentiina | Eurooppa | San Marino | Monaco | Espanja Kanada | Ranska | Iso-Britannia | Saksa | Unkari | Belgia | Italia | Portugali Japani
Lana Turner

David di Donatello -palkinto1966 Madame X Julia Jean ”Lana” Turner (8. helmikuuta 1921 Wallace, Idaho – 29. kesäkuuta 1995 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Oscar-ehdokkaana ollut näyttelijä ja aikansa seksisymboli. Lähes 50-vuotisen uransa aikana hän toimi niin pin-up-mallina kuin elokuvanäyttelijänäkin ja oli 1940-luvulla yksi suosituimmista sekä suuripalkkaisimmista Hollywoodin filmitähdistä. Turnerin sopimusyhtiö oli 18 vuoden ajan Metro-Goldwyn-Mayer (MGM). Köyhän työläisperheen tytär Julia Turner muutti Kaliforniaan kuusivuotiaana, ja hänet löydettiin elokuvaan 15-vuotiaana. Turnerin ura lähti 1940-luvun alussa nousukiitoon MGM:llä. Musikaalien pirteiden tyttöroolien jälkeen hän saavutti menestystä sensuelleissa femme fatalen osissa. Turnerin menestyselokuvia ovat muun muassa Väärin eletty vapaus (1941), Tohtori Jekyll & Mr. Hyde (1941), Revyytyttö (1941), Sotareportteri (1942) ja Kohtalon tuomio (1946). Turner oli tunnettu myös myrskyisästä yksityiselämästään, johon kuului seitsemän aviomiestä, useita romansseja sekä murhaskandaali. Hänen rakastajansa Johnny Stompanato kuoli puukotuksen uhrina 1958, ja puukottaja oli hänen oma tyttärensä Cheryl Crane
Korppi (runo)

Korppi (The Raven) on yhdysvaltalaisen Edgar Allan Poen vuonna 1845 julkaistu runo. Se kuvaa kuollutta rakastettuaan kaipaavan miehen ja hänen ikkunastaan sisään lentäneen korpin keskiöisen dialogin. ”Korppi” herätti jo julkaisuaikanaan paljon huomiota ja teki Poesta välittömästi kuuluisan Yhdysvalloissa. Sitä luetaan ja mukaillaan edelleen paljon. ”Korppi” kertoo miehestä, joka tutkii puoleenyöhön asti menneisyyden salatieteistä kertovia kirjojaan. Ovelta kuuluu koputusta. Ensimmäisellä kerralla mies avaa oven, ja siellä ”yö vain luo varjoaan”. Mies jää valvomaan ja muistelemaan kuollutta Lenooraa, jolla on ollut hänelle suuri merkitys. Toisella kerralla mies avaa ikkunan, ja sisään lentää korppi, joka jää istumaan Pallasta esittävän kuvapatsaan päälle. Mies puhuu korpille, joka vastaa aina huutaen ”ei enää milloinkaan!” (engl. nevermore!, suomennoksessa ”ei milloinkaan”). Mies suuttuu ja hätyyttelee korppia pois, mutta se pysyy patsaan päällä
Friedrich Zander

Friedrich Zander (ven. Фри́дрих Арту́рович Ца́ндер, Fridrih Arturovitš Tsander, latv. Frīdrihs Canders; 23. elokuuta 1887 – 28. maaliskuuta 1933) oli koko maailman ja Neuvostoliiton rakettitekniikan pioneereja. Hän rakensi Neuvostoliiton ensimmäisen nestemäistä ajoainetta käyttävän raketin ja kehitti avaruustekniikan matemaattista teoriaa. Zander syntyi Riiassa baltiansaksalaiseen perheen lapseksi. Hänen isänsä Artur Konstantinovitš oli lääkäri. Fridrih opiskeli insinööriksi. Hän innostui tuolloin Konstantin Tsiolkovskin teorioista. Hän kiinnostui eniten Marsin tutkimuksesta. Hänellä oli tapa tokaista itselleen ”Kohti Marsia”, mutta hän myös teki ratalaskelmat, miten Marsiin voi lentää