nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
NML Cygni

NML Cygni (NML Cyg) on kirkas punainen hyperjättiläistähti Joutsenen tähdistössä. Se on tällä hetkellä kolmanneksi suurin tunnettu tähti; tähden säteen on arvioitu vastaavan jopa 1 650 Auringon sädettä. Tähden massa vastaa noin 25–40 Auringon massaa.
Ajan tytär

Ajan tytär on vuonna 1951 julkaistu Josephine Teyn kirjoittama salapoliisiromaani. Teos jäi kirjoittajan viimeiseksi hänen elinaikanaan julkaistuksi kirjaksi. Kirja käsittelee nykyajan poliisin tutkimusta rikoksista, joita Englannin kuninkaan Rikhard III:n väitettiin tehneen. Romaanin nimi on lainaus Francis Baconilta: "Truth is the daughter of time, not of authority." ("Totuus on ajan tytär, ei auktoriteetin.") Scotland Yardin komisario Alan Grant on joutunut sairaalaan katkaistuaan jalkansa. Pitkästyneenä hän kaipaa jotakin älyä vaativaa ajateltavaa. Hänen ystävänsä Marta Hallard ehdottaa, että hänen tulisi ottaa käsittelyyn jokin historiallinen tapaus. Koska Grant on erityisesti kiinnostunut ihmiskasvoista, Hallard tuo kuvia historiallisista henkilöistä, ja Grant kiinnostuukin heti Rikhard III:n muotokuvasta. Grant ylpeilee kyvyllään lukea henkilön olemuksesta, millainen henkilö on kyseessä. Rikhard näyttää hänen silmissään hellältä ja viisaalta mieheltä. Miksi historiankirjat kertovat Rikhard III olleen hirviö ja surmanneen veljensä kaksi poikaa tavoitellessaan Englannin kruunua? Amerikkalaisen opiskelijan avustuksella Grant alkaa tutkia historiankirjojen ja lähteiden avulla Englannin historiaa Rikhard III:n ajalta ja erityisesti 1480-lukua
Modulaarinen aritmetiikka

Modulaarinen aritmetiikka (lyhyemmin modulaariaritmetiikka, joskus myös kello­taulu­aritmetiikka), on kokonaislukuja käsittelevä matemaattisen lukuteorian haara, jossa luvut korvataan niillä jako­jäännöksillä (oikeastaan residyillä), jotka saadaan jaettaessa luku tietyllä vakiolla, moduluksella. Täten luvut ikään "kiertävät kehää" määrä­välein, saavuttaessaan tämä vakion. Nykyaikaisen lähestymis­tavan modulaariselle aritmetiikalle kehitti Carl Friedrich Gauss teoksessaan Disquisitiones Arithmeticae, joka julkaistiin vuonna 1801. Tutun esi­merkin modu­laari­sen aritme­tiikan käyttö­yhteydestä muodostavat kello­ajat. Kun käytetään 12 tunnin kello­aika­järjestelmää, johon tavalliset kellotaulut yhä perustuvat, kuusi tuntia kello 9:n jälkeen kello on 3. Tavallisessa yhteenlaskussa tosin saataisiin tulokseksi 9 + 6 = 15, mutta kello 12:n jälkeen kello­ajat alkavat uudestaan alusta, sillä vuorokausi on jaettu kahteen 12 tunnin jaksoon. Näin ollen tunnit noudattavat modu­laarista aritme­tiikkaa modulo 12. Nykyisin useimmissa maissa käytetään kuitenkin viralli­sesti 24 tunnin järjes­telmää, jossa kello­ajat alkavat uudestaan alusta vasta klo 24:n jälkeen. Jos kello on nyt 12, se on 3 tunnin kuluttua 15, mutta 21 tunnin kuluttua 9 seuraavana päivänä. Tällöin on siis kyseessä modu­laari­nen aritme­tiikka modulo 24. Modulaarista aritme­tiikkaa voidaan käsitellä mate­maatti­sesti ottamalla käyttöön kokonaislukujen kongruenssirelaatio, joka on yhteen­sopiva kokonais­lukujen renkaan lasku­toimitusten — yhteen-, vähennys- ja kertolaskun — kanssa. Jos valitaan jokin posi­tiivinen kokonais­luku n, kahden kokonais­luvun a ja b sanotaan olevan kongruentteja modulo n, mikä merkitään: jos niiden erotus on jaollinen n:llä
Guy Mollet

Guy Alcide Mollet (31. joulukuuta 1905 Flers, Orne – 3. lokakuuta 1975 Pariisi) oli ranskalainen sosialistinen poliitikko, joka toimi sosialistisen puolueen (SFIO) puoluesihteerinä vuosina 1946–1969 ja Ranskan pääministerinä 1956–1957. Mollet toimi alun perin lyseon englanninopettajana Arrasissa. Hän liittyi sosialistiseen puolueeseen vuonna 1921, ja hänet valittiin 1939 sosialistien johtaman opettajien ammattiliiton puheenjohtajaksi. Toisessa maailmansodassa hän jäi 1940 saksalaisten sotavangiksi. Vapauduttuaan hän liittyi vuonna 1942 vastarintaliikkeeseen. Sodan jälkeen Mollet valittiin 1945 Arrasin pormestariksi sekä 1946 Ranskan edustajainkamarin jäseneksi Pas-de-Calais'sta. Samana vuonna hänestä tuli puolueen pääsihteeri. Pitkän puoluesihteerikautensa aikana hän vastusti sosialistien liittoutumista kommunistisen puolueen kanssa. Heinäkuusta 1950 heinäkuuhun 1951 hän toimi Euroopan neuvostoon liittyneistä asioista vastanneena ministerinä. Pierre Mendès-Francen johtaman keskustavasemmiston voitettua vuoden 1956 parlamenttivaalit Mollet kohosi kokoomushallituksen pääministeriksi tammikuussa 1956
Jackie Marrero

Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. lokakuuta 2013.Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. lokakuuta 2013. Joseph ”Jackie” Marrero García (s. 4. syyskuuta 1993 San Juan) on puertoricolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Suomen Kakkosen Kultsu FC:tä ja on pelannut myös Puerto Ricon maajoukkueessa. Marreron kasvattajaseura on Academia Quintana. Kaudella 2012 hän pelasi North American Soccer Leaguen Puerto Rico Islandersissa, jonka kanssa hän osallistui myös CONCACAF Champions Leagueen. Hänellä oli Islandersin kanssa sopimus myös kaudesta 2013, mutta seura päätti pitää välivuoden sarjasta. Alkukauden 2013 Marrero edusti Academia Quintanaa Puerto Ricon Liga Nacionalissa
Aleksei Puškov

Aleksei Konstantinovitš Puškov (s. 10. elokuuta 1954) on venäläinen poliitikko ja tutkija. Puškov on parlamentaarikko ja duuman ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja. Hän kuuluu valtapuolue Yhtenäiseen Venäjään. Puškov on kansainvälisten suhteiden yliopiston MGIMO:n professori ja diplomaattiakatemian ajankohtaisten kansainvälisten ongelmien instituutin johtaja. Hän on myös Venäjän delegaation johtaja Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa. Puškov on väitellyt tohtoriksi historiasta.
Kasarmitorin sähköasema

Kasarmitorin sähköasema on kaupunginarkkitehti Selim A. Lindqvistin suunnittelema rakennus Helsingin Kaartinkaupungissa Kasarmikadun ja Pienen Roobertinkadun kulmassa Kasarmikatu 30:ssa. Rakennus valmistui vuonna 1909. Kun Helsingin sähkölaitoksella ei enää ollut rakennukselle tarvetta, siinä toimi Helsingin poliisilaitoksen Keskustan poliisipiiri vuosina 1974–2012. Nykyään siinä toimii Hotel Lilla Roberts. Rakennuksessa on yksi Helsingin vanhimmista hisseistä. Alun perin asemalla muutettiin Suvilahden voimalaitoksen tuottama 5 000 voltin kolmivaiheinen virta tasavirraksi. Helsingin keskustassa viimeiset alueet siirtyivät käyttämään vaihtovirtaa 1940–1950-luvulla. Helsingin kaupunki myi talvella 2012–2013 rakennuksen ja vieressä Pienen Roobertinkadun puolella olevan Gunnar Taucherin 1931 suunnitteleman toimistorakennuksen Royal Ravintolat Oy:lle, joka muutti rakennuksen hotelliksi. Hotel Lilla Roberts avattiin 12. elokuuta 2015. Hotellin pääovi ja vastaanotto tulivat Pienen Roobertinkadun puoleiseen rakennukseen
Tuomas Taittonen

Tuomas Mikonpoika Taittonen (28. marraskuuta 1817 Kuuttila, Vähäkyrö – 13. maaliskuuta 1915 Valkeakoski) oli suomalainen räätäli, kasööri ja kanavapäällikkö. Itseoppinut Taittonen hoiti 1850-luvulla Vähässäkyrössä silloisen Suomen suurinta kansankirjastoa ja hän hankki myös ns. Perhon noidan mustankirjan Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kokoelmiin. Taittosen vanhemmat olivat talollinen Mikko Juhonpoika ja Susanna Tuomaantytär. Kuusilapsisen perheen isä kuoli Tuomaksen ollessa kolmevuotias. Äiti Susanna piti taloa leskenä aina 1820-luvun lopulle jolloin isännyys siirtyi vanhimmalle pojalle Juholle. Kotitalo oli köyhä joten perheen nuorempien lasten piti lähteä hakemaan elantonsa muualta. Tuomas työskenteli renkinä ja hankittuaan tarvittavan opin Laihian Pukkalan kylän räätäliltä C. H. Stenforsilta hän alkoi toimia kyläräätälinä
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2013 – miesten kaksinpeli

Andy Murray oli turnauksen hallitseva mestari, mutta hän hävisi tänä vuonna puolivälierissä Stanislas Wawrinkalle. Yksikään yhdysvaltalainen miespelaaja ei edennyt turnauksen neljännelle kierrokselle. Näin ei ollut käynyt Yhdysvaltain avointen historiassa kertaakaan aikaisemmin. Turnauksen voitti Espanjan Rafael Nadal, joka päihitti loppuottelussa Novak Đokovićin.
Sisä- ja ulkokulma

Sisä- ja ulkokulma ovat geometriassa monikulmioihin liittyviä käsitteitä. Sisäkulma määritellään monikulmiossa kärjen viereisten sivujen väliseksi sisäänpäin aukeavaksi kulmaksi. Sen suuruus riippuu muista kulmista ja kulmien lukumäärästä (n kulmaa): Ulkokulma määritellään monikulmiossa kärjen viereisen sivun ja toisen viereisen sivun jatkeen väliseksi kulmaksi. Sen suuruus 𝛽𝑖 riippuu sisäkulman 𝛼𝑖 arvosta eli saman kärjen sisä- ja ulkokulma ovat toistensa suplementtikulmia.
Robin Saastamoinen

Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. joulukuuta 2020. Robin Saastamoinen (s. 22. kesäkuuta 1993 Mäntsälä) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä ja hän pelaa JJK:n riveissä. Aiemmin Saastamoinen on pelannut myös lahtelaisjoukkueissa eli Lahden Reippaan ja FC Lahden riveissä. Veikkausliiga-debyyttinsä hän teki FC Lahden paidassa 29. huhtikuuta 2012 pelatussa ottelussa FC Interiä vastaan. Enimmäkseen hän on pelannut FC Lahden akatemiajoukkueessa vuosina 2013-2017. Kaudella 2018 hän pelasi Lahden Reippassa Kolmosta, joka oli nostamassa seuraa Kakkoseen. Saastamoinen siirtyi kaudeksi 2019 Jyväskylään ja pelasi Kolmoseen pudonneessa JJK Jyväskylässä, jota oli nostamassa Kolmosesta Kakkoseen
Henrik Nuori

Henrik Nuori (28. helmikuuta 1155 - 11. kesäkuuta 1183) oli nimellisesti Englannin kuningas, Anjoun kreivi ja Normandian herttua. Hän oli toinen kuningas Henrik II:n ja Eleanoora Akvitanialaisen lapsista ja ensimmäinen ehdokas kruununperijäksi ensimmäisen lapsen Vilhelmin kuoltua lapsena. Lisänimen "Nuori" uskotaan johtuvan hänen ennenaikaisesta kuolemasta 28-vuotiaana vuonna 1183 tai asemasta Henrikin ensimmäisenä lapsena ja mahdollisena kruununperijänä, joka eli aikuisikään asti. Aikalaiset käyttivät sitä kuitenkin vain erottaakseen vallassa olevan Henrikin ja Henrik Nuoren, kuninkaan pojan. Henrik II:n valtakausi oli kamppailua kruunusta isän ja poikien välillä. Henrik Nuori kruunattiin Englannin kuninkaaksi 15-vuotiaana 14. kesäkuuta vuonna 1170, mutta käytännössä hän ei juuri hallinnut. Henrik Nuori meni naimisiin Marguerite de Francen (1158–1197) kanssa lapsena jo 1160 ja hänet kruunattiin toisen kerran kuninkaaksi elokuussa 1172 menetettyään sitä ennen kruunun isälleen. Marguerite oli Ludvig VII:n tytär tämän toisesta avioliitosta Constance de Castillen kanssa, joten heillä oli yhteisiä sisaruspuolia, Marie de France ja Alix de France. Pian Henrik menetti kruunun uudelleen
Orient (auto)

Orient oli vuosina 1902–1908 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki. Ensimmäinen Orient-auto oli halpa, kevyt ja kaksipaikkainen Orient Buckboard. Autossa oli bensiinikäyttöinen yksisylinterinen moottori ja kaksi vaihdetta. Orient Buckboard painoi vain 227 kiloa. Autotehdas sijaitsi Walthamissa, Massachusettsin osavaltiossa. Vuonna 1905 esiteltiin nelisylinterinen Orient, jota valmistettiin vuoteen 1908, jolloin autojen tuotanto keskeytyi. Vuonna 1909 tehdas muutti nimensä Metz Companyksi, joka jatkoi autojen tuotantoa vuoteen 1922. Orient-autoja tuotiin Suomeenkin vuodesta 1906 lähtien. Maahantuojan esitteessä vuodelta 1907 esitellään Orient BB ja kehutaan sen talviominaisuuksia auton keveyden ja ilmajäähdytteisen moottorin vuoksi. Orient BB maksoi Suomessa 2 500 markkaa. Takana sijaitsevan moottorin päälle sai lisähinnasta yhden hengen istuimen 60 markalla. Autoon sai haluamansa värin 50 markalla
Howeitat

Howeitat (arab. الحويطات‎‎) on historiallisen Transjordanian alueella ja nykyisen Jordanian ja Saudi-Arabian alueella vaikuttava arabiheimojen liitto. Howeitat jakautuu useaan haaraan, mukaan lukien Ibn Jazi, ibu Tayi ja Sulaymanniyin. Tunnettuihin Howeitat-päälliköihin kuului muun muassa Auda ibu Tayi, joka osallistui ensimmäisen maailmansodan aikana Osmanien valtakuntaa vastaan käytyyn arabikapinaan. Howeitat mainitaan myös historiallisissa lähteissä, kuten brittiläisen T. E. Lawrencen arabikapinaa käsittelevässä omaelämäkerrallisessa teoksessa Seven Pillars of Wisdom (1922). Teokseen pohjautuvassa elokuvassa Arabian Lawrence (1962) nähdään Howeitat-heimo ja sen päällikkö Auda ibu Tayi.
Condemnation (The Jasser Arafatsin albumi)

Condemnation on suomalaisen death/thrash metal -yhtyeen The Jasser Arafatsin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Violent Journey Records.
Vikenti Veresajev

Vikenti Vikentjevitš Veresajev (ven. Вике́нтий Вике́нтьевич Вереса́ев, oikea sukunimi Smidovitš, Смидо́вич; 16. tammikuuta (J: 4. tammikuuta) 1867 Tula – 3. kesäkuuta 1945 Moskova) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen kirjailija. Vikenti Veresajev syntyi lääkärin perheeseen. Hän opiskeli Tulan klassisessa lukiossa ja valmistui Pietarin yliopiston historiallis-kielitieteellisestä tiedekunnasta. Narodnikkien vaikutuksesta hän suoritti lääkärin tutkinnon Tarton yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen Pietarin Botkinin sairaalassa. Veresajevin ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1887. Hänen varhainen tuotantonsa heijastaa kirjailijan pettymystä narodnikkeihin ja kehitystä kohti marksilaisuutta. Laajaa huomiota herättivät sivistyneistön aatteellista näköalattomuutta kuvaava pienoisromaani Bez dorogi (”Vailla tietä”, 1895) sekä lääkärinammatista kriittisesti kertova Zapiski vratša (”Lääkärin muistiinpanoja”, 1901). Vuonna 1901 Veresajev karkotettiin Tulaan, minkä jälkeen hän matkusteli Venäjällä ja Länsi-Euroopassa
Witheria

Tuberculosis, lauluKusmar Rotten, kitaraPredator, kitaraRob Diver, rummut Hardon, kitara (2000–2005)Skeletor, bassokitara (2002–2006)J. Warhead, kitara, taustalaulu (2005–2012) Violent Journey Records, 2011Stay Heavy Records, 2009Twisted Face Productions, 2006 Witheria on suomalainen thrash metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2000 nimellä Fallout. Entisellä nimellään yhtye julkaisi yhden demon, minkä jälkeen se muutti nimensä nykyiseen muotoonsa vuonna 2001. Maaliskuussa 2013 yhtye ilmoitti nauhoittavansa materiaalia uuteen albumiinsa, joka julkaistiin 30. toukokuuta 2014 nimellä "Devastating Return".
Fruktoosi-1-fosfaatti

Fruktoosi-1-fosfaatti (C6H13O9P) on fruktoosin fosforyloitu johdannainen ja tärkeä välituote fruktoosin metaboliassa. Eliöt muuttavat fruktoosin fruktoosi-1-fosfaatiksi siirtämällä fosfaattiryhmän ATP-molekyyliltä fruktoosin 1-asemaan. Tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on fruktokinaasi. Fruktoosi-1-fosfaatti muunnetaan Aldolaasi B:n katalysoimana glyseraldehydiksi ja dihydroksiasetonifosfaatiksi, joka on glykolyysin välituote. Näin eliöt voivat hyödyntää fruktoosia solujen energiantuotannossa. Aldolaasi B:n perinnöllisessä puutostilassa fruktoosi-1-fosfaatti kerääntyy ihmisen elimistöön, erityisesti maksaan ja munuaisiin. Poikkeuksellisen korkea yhdisteen määrä elimistössä johtaa glykolyysi ja glukoneogeneesin estymiseen ja sitä kautta laktiseen asidoosiin. Fruktoosi-1-fosfaatti inhiboi myös glykogeenin aineenvaihduntaan osallistuvia entsyymejä glykogeenifosforylaasia ja fosfoglukomutaasia.
Kirsti Toppari

Kirsti Hilja Julia Toppari (o.s. Harmaja, ent. Joutsia; 31. elokuuta 1923 Helsinki – 1. marraskuuta 2018 Espoo) oli suomalainen toimittaja, koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän työskenteli Helsingin Sanomissa vuodesta 1950 alkaen ja oli Aku Ankan päätoimittajana vuosina 1978–1988. Toppari aloitti työskentelyn Sanoma-yhtiössä vuonna 1950 ja loi uransa Helsingin Sanomien palveluksessa. Hän oli Helsingin Sanomien ”Nuorten posti” -palstan ensimmäinen toimittaja vuosina 1954–1968, ja vastasi lähes 20 vuotta yksinään myös lehden yleisönosaston toimittamisesta ennen siirtymistään vuonna 1978 saman yhtiön julkaisemaan Aku Ankkaan. Yhdessä Kaija Hackzellin kanssa Toppari toimitti Helsingin Sanomissa vuosina 1966–2001 ilmestynyttä paikallishistoriallista ”Helsingin vanhoja kortteleita” -artikkelisarjaa, jonka sisältö koottiin kuudeksi kirjaksi. Loppuvaiheessa Hackzell teki sarjaa yksin, ja kaksi viimeistä kirjaa ovat kokonaan hänen kirjoittamiaan. Toppari ja Hackzell palkittiin molemmat työstään vuonna 2001 kultaisella Helsinki-mitalilla
Edward Wood Halifax

Edward Frederick Lindley Wood, Halifaxin ensimmäinen jaarli (vuosina 1925–1934 paroni Irwin, 1934–1944 Halifaxin varakreivi; 16. huhtikuuta 1881 Powderhamin linna, Devonshire – 23. joulukuuta 1959 Garrowby Hall, lähellä Yorkia, Yorkshire) oli brittiläinen konservatiivipoliitikko, joka oli Neville Chamberlainin hallituksen ulkoministerinä vuosina 1938–1940. Hänet muistetaan Saksaan suunnatun myönnytyspolitiikan edustajana. Halifax toimi myös Intian varakuninkaana 1926–1931 ja Britannian suurlähettiläänä Yhdysvalloissa 1941–1946. Wood syntyi Powderhamin linnassa Devonshiressä. Hänen isänsä oli Halifaxin toinen varakreivi Charles Lindley Wood, joka oli tunnettu kirkonmies ja anglokatolisuuden johtaja Yorkshiren alueella. Woodin vasen käsivarsi oli syntymästä saakka surkastunut eikä hänellä siksi ollut vasenta kättä. Hän oli alkujaan isänsä neljäs poika, mutta hänen kolme isoveljeään kuolivat varhain ja siten hänestä tuli yhdeksänvuotiaana tämän perillinen. Wood kävi koulunsa Etonissa ja Oxfordin Christ Churchissa. Vuonna 1903 hänet valittiin Oxfordin All Souls Collegen jäseneksi. Wood edusti vuosina 1910–1925 Yorkshiren Riponia parlamentin alahuoneessa ja kuului konservatiivien ryhmään
Italian hyökkäys Brittiläiseen Somalimaahan

3.–19. elokuuta 1940 Brittiläinen Somalimaa Italian voitto Brittiläinen Somalimaa siirtyi Italian haltuun Kuuden kuukauden miehitysjakso Italian Itä-Afrikassa alkoi Yhdistynyt kuningaskunta Brittiläinen Intia Brittiläinen Somalimaa Pohjois-Rhodesia Britannian Itä-Afrikka Italia Italian Itä-Afrikka Reade Godwin-Austen Arthur Chater Aostan herttua Guglielmo Nasi Carlo De Simone 4 000 sotilasta 24 000 sotilasta 38 kuollutta102 haavoittunutta120 kadonnutta 465 kuollutta1 530 haavoittunutta Noin 3 000 somalialaista siviiliä kuoli Italian hyökkäys Brittiläiseen Somalimaahan (ital. conquista italiana della Somalia britannica) oli Italian ja Brittiläisen kansainyhteisön tukeman Yhdistyneen kuningaskunnan välinen sotatoimi Afrikan sarven alueella toisessa maailmansodassa. Tapahtumat alkoivat 3. elokuuta 1940 Italian Itä-Afrikan joukkojen hyökätessä brittien hallitsemaan Britannian Itä-Afrikkaan. Taistelut päättyivät brittien vetäydyttyä alueelta Adeniin pari viikkoa myöhemmin. Italian julistettua sodan liittoutuneille 10. kesäkuuta 1940 Italian asevoimat eivät olleet valmistautuneet pitkiin sotatoimiin Pohjois- ja Itä-Afrikassa. Tämän seurauksena Benito Mussolini määräsi ainoastaan valtaamaan määrättyjä alueita Egyptin, Sudanin ja Brittiläisen Itä-Afrikan raja-alueilta. Kesäkuun lopulla Italian Itä-Afrikan varakuningas ja kuvernööri Aostan herttua Amedeo esitteli Italian sodanjohdolle (ital. Comando Supremo) suunnitelmansa hyökätä Brittiläiseen Somalimaahan
Anat

Anat on länsiseemiläinen jumalatar. Hänet tunnetaan etenkin ugaritilaisista teksteistä vuosilta 1500–1200 eaa. ja muinaisesta Egyptistä, ja hänet mainitaan vielä 400-luvulla eaa. Egyptin Elefantinen juutalaisyhteisössä kirjoitetuissa teksteissä ja epäsuorasti myös Vanhassa testamentissa. Anat kuvattiin yleensä nuoreksi ja väkivaltaiseksi soturijumalattareksi. Anat on samankaltainen kuin sumerilainen Inanna ja mesopotamialainen Ištar, ja häntä on verrattu lisäksi kreikkalaisiin sekä intialaisiin jumalattariin kuten Durgaan ja Kaliin. On myös mahdollista että Anat on sama jumala kuin Astarte. Anatista on säilynyt hyvin vähän esineistöä, ja sekin on samankaltaista esimerkiksi Astartea kuvaavien esineiden kanssa. Anatia palvottiin sodan jumalattarena Lähi-idässä ja 1400-luvulta eaa. alkaen myös Egyptissä, missä hänet yhdistettiin hevosiin ja sotavaunuihin ja missä hän toimi faaraon suojelijana varusteinaan miekka ja kilpi. Ugaritissa Anatin tehtävät olivat maskuliinisia, kuten sodankäynti, metsästys ja politiikka. Hän oli myös eläinten suojelija, "eläinten valtiatar"
Mihail Šatrov

Mihail Filippovitš Šatrov (ven. Михаи́л Фили́ппович Шатро́в, oikea sukunimi Maršak, Марша́к; 3. huhtikuuta 1932 Moskova – 23. toukokuuta 2010 Moskovalähde?) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja, koulutukseltaan vuori-insinööri. Hän kuului Luottamuksen käsikirjoittajaryhmään. Mihail Šatrov syntyi insinöörin perheeseen. Hänen isänsä, puoluejohtaja Aleksei Rykovin lanko, menehtyi 1930-luvun lopulla Stalinin vainoissa ja äiti vangittiin vuonna 1949. Šatrov valmistui Moskovan vuori-instituutista vuonna 1956 ja liittyi NKP:hen vuonna 1961. Šatrov tunnetaan parhaiten vallankumoushistoriallisista ja Lenin-aiheisista näytelmistään kuten Šestoje ijulja (”Heinäkuun kuudes”, 1964), Sinije koni na krasnoi trave (”Sinisiä hevosia punaisella nurmella”, 1979), Tak pobedim! (”Näin me voitamme”, 1982, Neuvostoliiton valtionpalkinto 1983) ja Eteenpäin… eteenpäin… eteenpäin! (Dalše… dalše… dalše!, 1988). Hän on laatinut käskirjoituksen suomalais-neuvostoliittolaiseen elokuvaan Luottamus (1976). Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Šatrov keskittyi Moskovaan vuonna 2003 avatun kulttuurikeskus Krasnyje Holmyn rakentamiseen.
Vladimir Tendrjakov

Vladimir Fjodorovitš Tendrjakov (ven. Влади́мир Фёдорович Тендряко́в, 5. joulukuuta 1923 nykyisen Vologdan alueen Verhovažjen piirin Makarovskajan kylä, Neuvostoliitto – 3. elokuuta 1984 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen neuvostokirjailija. Vladimir Tendrjakov syntyi virkailijaperheeseen. Hän haavoittui toisessa maailmansodassa, työskenteli opettajana ja Komsomolin piirisihteerinä. Vuonna 1945 Tendrjakov muutti Moskovaan, jossa hän opiskeli Neuvostoliiton elokuvakoulussa ja myöhemmin Gorkin kirjailijainstituutissa, josta hän valmistui vuonna 1951. Tendrjakov liittyi NKP:hen vuonna 1948. Tendrjakov oli Stalinin kuolemaa seuranneen suojasään näkyvimpiä kirjailijoita. Hänen kertomuksensa, pienoisromaaninsa ja romaaninsa kuvaavat etupäässä maaseudun ongelmia ja yksilön moraalisia valintoja. Niistä tunnetuimpia ovat Vävy (Ne ko dvoru, 1954), Kelirikko (Uhaby, 1956), Podjonka – vek korotki (”Surviaisella on lyhyt elämä”, 1965), Tri meška sornoi pšenitsy (”Kolme säkillistä juolavehnää”, 1973) ja Rasplata (”Tilinteko”, 1979). Kirjailijan neuvostoyhteiskunnan traagisia vaiheita kuvaavat kertomukset ja antiutopia Tietokone-evankeliumi (Pokušenije na miraži) ilmestyivät vasta perestroikan aikana
Vladimir Bogomolov

Vladimir Osipovitš Bogomolov (ven. Влади́мир О́сипович Богомо́лов, 3. heinäkuuta 1926 Moskovan alueen Kirillovon kylä – 30. joulukuuta 2003 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Vladimir Bogomolov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän osallistui toiseen maailmansotaan, palveli armeijassa vuoteen 1952 saakka ja valmistui journalistiksi vuonna 1958. Samana vuonna ilmestynyt pienoisromaani Ivan teki Bogomolovin tunnetuksi todenmukaisena sodankuvaajana. Myöhemmin Andrei Tarkovski ohjasi sen pohjalta elokuvan Ei paluuta (1962). Kirjailijan pääteos on Neuvostoliiton vastavakoilusta kertova romaani Elokuu 1944 (V avguste sorok tšetvjortogo, myös Moment istiny, 1974), joka piirtää kaunistelemattoman kuvan Stalinista, mutta vääristelee Puolan vastarintaliikkeen historiaa.
Miguel Díaz-Canel

Miguel Díaz-Canel Bermúdez (s. 20. huhtikuuta 1960 Placetas, Villa Clara, Kuuba) on kuubalainen poliitikko, Kuuban kommunistisen puolueen pääsihteeri ja maan presidentti. Hänet valittiin Kuuban presidentiksi vuonna 2018 ja jatkokaudelle huhtikuussa 2023. Vuosina 2009–2012 Díaz-Canel toimi Kuuban opetusministerinä ja helmikuussa 2013 hänet valittiin Kuuban ensimmäiseksi varapresidentiksi. Díaz-Canel valmistui 1982 sähköinsinööriksi ja heti opintojen päätyttyä liittyi armeijaan suorittamaan asevelvollisuutta. Hän oli armeijassa vuoteen 1985 asti. Armeijan aikana hän aloitti myös opettajan opinnot Marta Abreu -yliopistossa Las Villasissa. Vuodesta 1987 hän johti Kuuban kommunistista nuorisoliittoa pääsihteerinä. Vuonna 1993 Díaz-Canel sai työpaikan kommunistisessa puolueessa ja vuotta myöhemmin hänet valittiin kommunistisen puolueen Villa Claran alueen pääsihteeriksi. Vuonna 2003 hänet äänestettiin huomattavasti suuremman Holguínin provinssin pääsihteeriksi. Hän saavutti tehtävässään vankan suosion alueen asukkaiden keskuudessa