nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Lasipalatsi

Lasipalatsi on liikerakennus Helsingin Kampissa Mannerheimintien varrella. Lasipalatsi valmistui vuonna 1936, ja se on Helsingin huomattavimpia funktionalistisia rakennuksia. Vuonna 2018 Lasipalatsiin avattiin uusi Amos Rex -taidemuseo. Lasipalatsin paikalla oli aiemmin Turun kasarmi, joka tuhoutui sisällissodassa 1918. Kolmen nuoren arkkitehdin Viljo Revellin, Heimo Riihimäen ja Niilo Kokon suunnittelema Lasipalatsi kohosi paikalle vuonna 1936. Rakennusurakoitsijana toimi Jalo Syvähuoko. Rakennus liittyi läheisesti vieressä sijainneeseen linja-autoasemaan. Liikehuoneistoja, ravintoloita ja elokuvateatterin sisältävä Lasipalatsi suunniteltiin alun perin väliaikaisrakennukseksi, joka oli tarkoitus myöhemmin purkaa suuremman liikerakennuksen tieltä. Varubodenin ruokakauppa, Siemen Oy - Frö Ab ja HOK:n jäätelöbaari (aikaisemmin Valion baari) olivat vuosikymmeniä Lasipalatsin näkyvimpiä yrityksiä. Elokuvateatteri Bio Rex oli valmistuessaan yksi kaupungin suurimmista, ja siellä järjestettiin muun muassa kotimaisten elokuvien juhlallisia ensi-iltanäytöksiä. Lasipalatsin alkuperäiset purkusuunnitelmat lykkääntyivät vuosikymmenestä toiseen, mutta rakennusta ei myöskään kunnostettu, koska sen lopullinen kohtalo oli ratkaisematta. 1990-luvulla Ale-pubin suurikokoiset mainoslakanat alleviivasivat rapistuneen talon alennustilaa
Finlandia-talo

Finlandia-talo on kongressi- ja tapahtumakeskus Töölönlahden rannalla Helsingin keskustassa. Finlandia-talo oli osa Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelmaa, jonka mukaan Töölönlahden länsirannalle olisi tullut rakentaa kulttuurirakennusten ketju. Muut Aallon suunnittelemat rakennukset eivät toteutuneet. Alvar Aalto suunnitteli rakennuksen vuonna 1962, ja se valmistui 1971. Kongressisiipi suunniteltiin vuonna 1970 ja rakennettiin vuosina 1973–1975. Taloon valmistui keväällä 2011 uusi näyttely- ja kokoustila. Finlandia-talon avajaisia vietettiin 2. joulukuuta 1971. Avajaiskonsertissa kantaesitettiin Einojuhani Rautavaaran Meren tytär ja Aulis Sallisen sinfonia nro 1 op. 24; lisäksi Isaac Stern soitti Helsingin kaupunginorkesterin solistina Sibeliuksen viulukonserton.lähde? Finlandia-talossa on muun muassa kokous- ja juhlatiloja pienimuotoisille yritystapahtumille, juhlille, näyttelyille, konserteille ja kansainvälisille suurkongresseille. Rakennus on myös suosittu nähtävyys, johon tutustuu vuosittain tuhansia matkailijoita eri puolilta maailmaa
Antisthenes

Antisthenes (m.kreik. Ἀντισθένης, Antisthenēs, n. 444–365 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi ja kyynisen koulukunnan perustaja. Hän oli Sokrateen oppilas. Antisthenes oli kotoisin Ateenasta. Hänen äitinsä oli kotoisin Traakiasta. Hän opiskeli nuoruudessaan retoriikkaa Gorgiaan alaisuudessa, ja mahdollisesti myös Hippiaan ja Prodikoksen oppilaana. Sanotaan, että hän eli alussa vauraissa olosuhteissa, mutta joutui sittemmin köyhyyteen. Joka tapauksessa hän löysi tiensä Sokrateen vaikutuspiiriin, ja hänestä tuli tälle hyvin omistautunut seuraaja. Hänen kerrotaan olleen niin innokas kuulemaan Sokrateen ajatuksia, että hän käveli päivittäin Pireuksesta Ateenaan, ja taivutteli myös ystävänsä mukaansa
Sega Game Gear

Sega Game Gear oli Segan 1990-luvun alussa lanseeraama kannettava pelikonsoli, josta oli tarkoitus tulla Nintendon Game Boyn haastaja. Game Gear oli värillinen käsikonsoli samaan tapaan kuin Atari Lynx. Tämän uskottiin antavan sille etulyöntiaseman Game Boyhin verrattuna – Game Boy muuttui värilliseksi vasta vuonna 1998. Lisäksi Game Geariin oli saatavilla Master Gear -niminen lisälaite, jonka avulla Game Gearilla saattoi pelata kaikkia Sega Master Systemin pelejä. Game Gear ei kuitenkaan onnistunut valtaamaan markkinoita Game Boylta, sillä se kulutti värillisen ja taustavalollisen näyttönsä vuoksi huomattavasti enemmän paristoja, eikä Sega onnistunut saamaan sille riittävän laajaa pelivalikoimaa. Sega lopettikin Game Gearin tukemisen vuonna 1997, joskin Majesco uudelleenjulkaisi Game Gearin ja valikoiman pelejä vuonna 2000. Loppuvuodesta 2006 Playpal julkaisi uuden, pienemmän version Game Gearista, joka sisältää 20 Game Gearin ja Sega Master Systemin peliä.    Mikrobitti kehui arvostelussaan Game Gearin grafiikkaa ja Castle of Illusion Starring Mickey Mouse -peliä. Moitteita arvostelija antoi konsolin persoonattomasta ulkonäöstä, häiritsevästi sijoitetusta ja liian kirkkaasta virtavalosta, nappituntumasta, näytön katselukulman kapeudesta, keskinkertaisista äänistä ja pelivalikoiman yleisestä keskinkertaisuudesta.
Sega Master System

Sega Master System on videopeliyhtiö Segan 8-bittinen pelikonsoli. Se kilpaili Nintendon 8-bittisen konsolin kanssa videopelimarkkinoiden valtiaan asemasta 1980-luvulla. Master System ilmestyi Japanissa vuonna 1985 (tuotiin Eurooppaan 1987). Teknisiltä ominaisuuksiltaan Master Systemissä oli kovinta kilpailijaansa 8-bittistä Nintendoa nopeampi prosessori ja hieman kehittyneempi grafiikka, mutta sen äänipiiri (Texas Instruments SN76489) oli yksinkertaisempi. Japanissa laitetta myytiin aluksi nimellä Sega Mark III, myöhemmin samalla nimellä kuin muualla eli Master System. Tässä Japanin versiossa oli myös toinen äänipiiri, Yamaha YM2413 (OPLL), joka oli riisuttu malli AdLib- ja Sound Blaster- äänikorteissa käytetystä FM-piiristä. Sega Mark III:ssa FM-piiri oli lisälaite, mutta Japanin Master Systemissä se oli valmiiksi mukana. Tallenusmediana oli pelimoduulin lisäksi ohut "Sega-kortti" (Sega Card), jolle oli oma paikkansa. Näille ei kuitenkaan mahtunut kovin isoja pelejä, joten niiden käytöstä luovuttiin varhain. Lisäksi laitteissa oli usein jokin sisäänrakennettu peli (Suomessa myydyissä laitteissa Hang-On, Safari Hunt tai Alex Kidd in Miracle World). Master System epäonnistui kilpailussa Nintendoa vastaan selvemmin Pohjois-Amerikassa ja kotimaassaan Japanissa. Sen sijaan se onnistui voittamaan Nintendon myyntiluvuissa joissakin Euroopan maissa, Etelä-Koreassa ja Australiassa
James Clerk Maxwell

James Clerk Maxwell (13. kesäkuuta 1831 Edinburgh – 5. marraskuuta 1879 Cambridge) oli skotlantilainen fyysikko. Hän kehitti Maxwellin yhtälöt, jotka kuvaavat sähköisten ja magneettisten kenttien käyttäytymistä ja vuorovaikutusta. Lisäksi hän johti kaasumolekyylien nopeuksien jakaumalain, joka on kineettisen kaasu­teorian perusta. Maxwell oli Penicuikin nuoremman Clerk-suvun haaran viimeinen edustaja. Maxwellia on yleensä pidetty Newtonin ja Einsteinin välisen ajan suurimpana fyysikkona. Kaikista 1800-luvun tiedemiehistä hänellä oli eniten vaikutusta 1900-luvun fysiikkaan, sillä hänen on katsottu raivanneen tietä sekä suhteellisuusteorialle että kvanttimekaniikalle.. Vuonna 1931 Maxwellin syntymän satavuotisjuhlilla Einstein kuvasi Maxwellin töitä ”kaikkein syvällisimmiksi ja kaikkein antoisimmiksi, mitä fysiikka on kokenut sitten Newtonin”. Algebrallinen matematiikka geometrian elementeillä on piirre, joka esiintyy paljon Maxwellin töissä. Maxwell osoitti, että sähköinen ja magneettinen voima ovat kaksi toisiaan täydentävää näkökantaa sähkömagnetismille
PIK-16 Vasama

Pik-16 "Vasama" on suomalaisvalmisteinen yksipaikkainen vakioluokan purjelentokone. Kurt Hedström ja Tuomo Tervo aloittivat suunnittelun vuonna 1959. Kone on suunniteltu Teknillisen korkeakoulun opinnäytteenä ja Polyteknikkojen ilmailukerhon (PIK) puitteissa. Prototyypin rekisteritunnus oli OH-XVA ja ensilento tapahtui 1. kesäkuuta 1961. KK Lehtovaara valmisti Vasamaa kaikkiaan 56 kpl ja niistä neljäkymmentä meni vientiin, joten voidaan sanoa, että kyseessä oli melkoinen vientimenestys. Ainoastaan PIK-20 ylittää suomessa suunnitellun ja valmistetun lentokoneen vientimäärien lukumäärässä. Menestykseen vaikutti varmasti OSTIV:n palkinto vuoden parhaasta vakioluokan purjekoneesta 1963 ja Argentiinan MM-kisojen kolmas sija samana vuonna. Vasama oli Puolalaisen Fokan ohella viimeisiä vanerirakenteisia purjekoneita ennen lasikuidun yleistymistä purjelentokoneiden rakennusmateriaaleina. Runko ja siivet ovat puurakenteiset, ja metallia on käytetty lähinnä ohjainpintojen saranoissa ja muissa lujuutta vaativissa paikoissa. Koneen rakenteissa käytettiin monia innovatiivisia ratkaisuja, kuten kokovanerinen kuorirakenne siivessä sekä V-pyrstö, jolla haluttiin vähentää ilmanvastusta. Pyrstöratkaisu ei kuitenkaan osoittautunut onnistuneeksi, ja varsinkin hitailla nopeuksilla ohjausominaisuudet olivat heikot
Seitsenvuotinen sota

1754/1756–1763 Eurooppa, Pohjois-Amerikka, Etelä-Amerikka, Afrikka, Aasia Preussi Iso-Britannia Hannover Hessen-Kassel Portugalin kuningaskunta Braunschweig-Lüneburg Braunschweig-Wolfenbüttel Schaumburg-Lippe Ranskan kuningaskunta Itävalta Venäjän keisarikunta Espanja Ruotsi Saksi Yrjö IIYrjö IIIWilliam CavendishRobert CliveEdward BraddockGeorge WashingtonFredrik SuuriPrinssi HenriChristoph II von DohnaJoosef IPietari III Ludvig XVKruununprinssi LudvigFrans IMaria TeresiaAugust IIIElisabetKaarle IIIAadolf Fredrik Seitsenvuotinen sota oli sota, jossa Iso-Britannia, Preussi ja Hannover taistelivat Ranskaa, Itävaltaa, Venäjää, Ruotsia ja Saksia vastaan vuosina 1756–1763. Myöhemmin sotaan vedettiin mukaan Espanja ja Portugali. Sodan lopputulos Euroopan osalta oli, että Preussi pelastui vastustajiensa yhteistyökyvyttömyyden vuoksi ja sai Hubertusburgin rauhassa pitää aikaisemmin valtaamansa Sleesian. Euroopassa käytyyn sotaan kiinteästi liittyneessä Ranskan, Espanjan ja Ison-Britannian välisessä suuressa siirtomaasodassa Iso-Britannia sai rauhanteossa lähes kaikki Ranskan siirtomaat. Ruotsin osallistumista sotaan kutsutaan Pommerin sodaksi. Se osallistui Preussin vastaiseen liittokuntaan vuodesta 1757 lähtien. Ruotsin sotatoimet etenivät huonosti ja se oli helpottunut, kun rauha solmittiin vuonna 1762 ilman aluemuutoksia. Preussin ja Itävallan välistä sotaa kutsutaan myös kolmanneksi Sleesian sodaksi. Itävallan perimyssodan vuonna 1748 päättänyt Aachenin rauha jätti monia kiistoja Euroopan politiikkaan. Itävaltaa harmitti erityisesti Sleesian menettäminen Preussille. Itävallan hallitsija Maria Teresia muutti ulkopolitiikkansa Preussin-vastaiseksi, ja Itävallan ja Preussin välinen jännite kasvoi entisestään. Vuonna 1756 Preussin kuningas Fredrik II Suuri teki ennalta ehkäisevän hyökkäyksen Itävallan liittolaisen Saksin kimppuun
Syöpägeeni

Syöpägeeni eli onkogeeni on mutatoitunut geeni, joka voi saada solun muodostamaan kasvaimen, mikä voi johtaa syöpään. Onkogeenit saavat kasvaimia aiheuttavat ominaisuutensa mutaatioiden kautta (gain-of-function -mutaatio). Onkogeenit voivat syntyä soluissa normaalisti toimivista proto-onkogeeneistä (esisyöpägeenit), mutta myös virukset kantavat onkogeenejä. Onkogeenien tuotteet, onkoproteiinit, ovat yleensä osa solukasvun säätelyteitä. Onkoproteiinit eivät joko vastaa säätelyyn tai niiden aktiivisuus on kasvanut. Esimerkkejä onkoproteiineista:
John Cooper (säveltäjä)

John Cooper eli Giovanni Coprario (n. 1570 – 1626) oli englantilainen säveltäjä ja luutun sekä viola da gamban soittaja. Säveltäjän ristimänimi oli John Cooper, mutta hän muutti nimensä Giovanni Coprarioksi muutettuaan Italiaan 1600-luvun alussa. Hän palveli Englannin hovissa ja opetti musiikkia. Cooperin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu muun muassa fantasioita, sarjoja sekä muuta musiikkia jousisoittimille. Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Vincenzo Ruffo

Vincenzo Ruffo (noin 1510 Verona – 1587 Sacile) oli italialainen säveltäjä. Ruffo ryhtyi Veronassa papiksi vuonna 1531. Hän julkaisi ensimmäiset sävellyksensä vuonna 1539. Vuonna 1542 Ruffo siirtyi neljäksi vuodeksi Milanoon. Ruffon varhaisissa teoksissa oli vaikutteita alankomaalaisen koulukunnan säveltäjien musiikista.
Zombi

Zombi tai zombie on voodoossa taikakeinoin liikkuvaksi tehty vainajan ruumis, jota voi käyttää palvelijana. Kauhuviihteessä ja muussa populaarikulttuurissa zombit ovat usein syntyneet puolivahingossa erilaisten epäonnistuneiden kokeiden seurauksena. Yhtään ”oikeaa” zombia ei ole päästy tutkimaan. Mahdollisten todellisten zombien on väitetty kärsivän mielenterveyden häiriöistä, kuten katatonisesta skitsofreniasta, joka on tulkittu paluuksi haudan takaa. Afrikkalaisperäinen voodoo-uskonto vallitsi Haitissa vapaasti maan itsenäistyttyä ja pitkälti samalla eristäydyttyä muusta maailmasta vuodesta 1804 lähtien. Vuonna 1810 sana zombie mainittiin ensimmäisen kerran englanninkielisessä kirjassa History of Brazil, jossa se viittasi länsiafrikkalaiseen jumalaan. Afrikasta zombimytologia levisi Haitiin, missä uskottiin yleisesti noituuteen. Haitissa zombien uskotaan olevan bokoriksi tai hounganiksi kutsuttujen voodoo-pappien kuolleista tuomia ihmisiä. Joskus zombiksi muuttaminen oli rangaistus, mutta usein heidät tarkoitettiin orjiksi. Yhdysvaltalainen William Seabrook kirjoitti Haitissa asuttuaan vuonna 1929 kirjan The Magic Island, jolla hän toi Haitin zombi-perinteen muun maailman tietoisuuteen. Seabrook kuvaili zombit kuulemansa perusteella "sieluttomiksi ihmisruumiiksi, yhä kuolleiksi mutta haudasta nostetuiksi, noituudella eläväntapaiseksi palautetuiksi; he ovat vainajia, jotka on saatu kävelemään, käyttäytymään ja liikkumaan kuin olisivat elossa". Zombeja käytettiin Seabrookin mukaan orjina
Ruhollah Khomeini

Ruhollah Khomeini (pers. ‏ آیت‌الله روح‌الله خمینی‎, 24. syyskuuta 1902 Khomein, Persia – 3. kesäkuuta 1989 Teheran, Iran), tunnetaan myös nimellä ajatollah Khomeini, oli iranilainen šiiapappi, suurajatollah ja vuoden 1979 Iranin vallankumouksen uskonnollinen ja poliittinen johtaja. Ruhollah Khomeini syntyi 24. syyskuuta 1902 Khomeinissa Persiassa, joka oli vielä tuolloin maan nimi. Hänen sukunimensä oli Mousavi (Mostafavi), jonka hän vaihtoi aikuisena kotikaupunkinsa nimen mukaiseksi Khomeiniksi. Khomeinin isoisä ja isä olivat šiialaisia mullaheja eli uskonoppineita. Isä kuoli Khomeinin ollessa viiden kuukauden ikäinen, ja pojan kasvattivat äiti ja täti, heidän kuoltuaan isoveli. Khomeini kävi islamilaisia kouluja ja asettui vuonna 1922 asumaan Qomin kaupunkiin. Šiialaisena oppineena ja opettajana Khomeini kirjoitti useita teoksia islamilaisesta filosofiasta, laista ja etiikasta. Hän myös arvosteli maan hallitsijaa, šaahi Mohammad Reza Pahlavia
Giuseppe Farina

Emilio Giuseppe "Nino" Farina (30. lokakuuta 1906 Torino, Italia – 30. kesäkuuta 1966 Aiguebelle, Ranska) oli italialainen autourheilija ja ensimmäinen virallisen F1-sarjan maailmanmestari. Hänen lempinimensä oli "Torinon herrasmies". Farina aloitti kilpailemisen Grand Prix -autoilla 1930-luvun aikana. 1930-luvun lopulla Farina voitti useita Grand Prix -ajoja, ja häntä pidetäänkin aikansa parhaimpiin lukeutuvana kuljettajana. Hänen "suorakätistä" ajotyyliään kopioitiinkin useasti. Hän voitti Italian Grand Prix -sarjan mestaruuden vuosina 1937–1939 ja kilpaili samoihin aikoihin myös kansainvälisissä sarjoissa. Toisen maailmansodan jälkeen Farina osallistui jälleen Grand Prix -kilpailuihin ja voitti vuonna 1946 järjestetyn Nations GP -kilpailun. Kun FIA ilmoitti aloittavansa Formula 1 -luokalle oman maailmanmestaruussarjansa, Farina ilmoittautui mukaan ja sai ajettavakseen Alfa Romeon Tipo 159 F1-auton. Farina voitti kaikkien aikojen ensimmäisen Formula 1 -kilpailun, Britannian Grand Prix'n Silverstonessa 13. toukokuuta 1950
Tujoni

Tujoni (C10H16O) on orgaaninen yhdiste, jonka leimahduspiste on 64 °C. Se on antiseptinen, väritön, voimakkaan hajuinen neste. Tujoni on ketoni, jolla on kaksi stereoisomeeristä muotoa: α-tujoni (CAS 546-80-5) ja β-tujoni (CAS 471-15-8). Tujoni ei liukene veteen, mutta etanoliin ja dietyylieetteriin kylläkin. Tujonia on muun muassa absintissa, noin 1,8–6 mg/l. Lisäksi sitä käytetään aromiaineena elintarvikkeissa. Sen on aiemmin sanottu aiheuttavan epilepsiaa ja hallusinaatioita, mutta väite on nykyisin kyseenalaistettu.lähde? Suurina annoksina tujoni on kuitenkin keskushermostolle myrkyllistä, ja esimerkiksi jotkin paljon tujonia sisältävät pietaryrtin eri kannat aiheuttavat myrkytysoireita. Myrkytysoireita ovat kouristukset, huimaus ja jopa kuolema. Kasveissa tujonia on muun muassa salviassa ja koiruohossa sekä tuijapuissa, joista se on saanut nimensäkin. Koska monia tujonia sisältäviä kasveja käytetään mausteina ja rohdoksina, Euroopan neuvosto on määritellyt suurimman turvallisen tujoniannoksen ja määritellyt erilaisten juomien suurimman sallitun tujonipitoisuuden.
Postitalo (Helsinki)

Postitalo on entinen Posti- ja telelaitoksen (nyk. Posti Group Oyj, Telia Finland Oyj) pääkonttori Helsingin keskustassa. Keltasävyinen, funktionalismia edustava rakennus on Kaarlo Borgin, Jorma Järven ja Erik Lindroosin suunnittelema ja valmistunut vuonna 1938. Vuonna 1927 Posti- ja lennätinlaitos yhdistyivät ja kasvaneiden posti- ja puhelinliikenteen määrien vuoksi niiden toimintaa piti laajentaa. Postin ja lennättimen toiminnot kokoavan uuden Pääpostin tiloihin oli tulossa viimeisintä huipputekniikkaa olevat postinkäsittelylaitteet ja muuta uutta tekniikkaa, mikä oli rakennuksen suunnittelun ja tarvittavan tilamäärän lähtökohtana. Talossa korostui tekniikka, nopeus ja toimivuus, mikä samalla sopi funktionalismin aatteisiin. Kaikki tilat oli jaettu toimintojen kesken, mikä vaikutti sekä talon pohjakaavaan että huoneiden keskinäiseen järjestykseen. Tontilta purettiin vanhat kaasulaitosrakennukset, joiden toiminta oli siirretty Suvilahteen. Vuonna 1934 pidetyssä arkkitehtuurikilpailussa parhaiten pärjäsivät Jorma Järvi ja Erik Lindroos, molemmat vastavalmistuneita arkkitehteja. Postitalon suunnittelijoihin otettiin vielä mukaan Kaarlo Borg, edustamaan kokemusta parikymmentä vuotta nuorempien Järven ja Lindroosin rinnalle. Postitalon rakennustyöt alkoivat talvella 1935. Talon runko on rautabetonia ja tiiltä, mutta rakentamisessa käytettiin myös uudenlaisia materiaaleja, kuten julkisivussa käytettyä Kupittaan saven postileimakuvioitua keltaista klikkeriä
Epigeneettinen periytyminen

Epigenetiikka on molekyylibiologian osa-alue, joka tutkii geenien ekspressiota eli sitä miten ja miksi geenit kytkeytyvät päälle ja pois päältä eri tavoin ilman, että geenien nukleotidisekvenssit muuttuvat. Epigenetiikka on tutkimusala joka tutkii periytymistä joka rikkoo mendeliläisiä periytymissääntöjä. Geneettinen epigeneesi säätelee geenien ilmiasua eli yksilön fenotyyppiä ja se perustuu usein geenien vaientamiseen. Epigeneettinen periytyminen tarkoittaa perinnöllisen tiedon siirtoa solun tai eliön jälkeläiselle ilman, että perinnöllinen tieto on koodattuna DNA:n tai RNA:n sekvenssiin. Epigeneettisen periytymisen vuoksi saman geneettisen informaation sisältävät solut voivat jakautumisten myötä erilaistua ja toimia hyvin eri tavoin. Sana epigeneesi (kreik. επί ’päällä’ + γένεσις ’syntyperä’) tarkoittaa solukkojen kehittymistä erilaistumattomasta kudoksesta. Kokeelliset tutkimukset ovat todistaneet ilmiön eläimillä. Ihmisillä sitä ei ole vielä vahvistettu, mutta ylisukupolvisissa väestötutkimuksissa on nähty yhteyksiä, jotka voisivat selittyä epigeneettisen periytymisen kautta. Tällainen mahdollisuus on esillä tutkimuksessa, jossa on arveltu lapsuuden aikaisen kaltoinkohtelun johtavan siittiöihin siten, että muutos voi näkyä seuraavan sukupolven aivoissa. Epigeneettiset säätelytekijät mahdollistavat epigeneettisen periytymisen aktivoimalla ja passivoimalla geenejä. Epigeneettinen periytyminen voi tapahtua esimerkiksi DNA:han liittyneen proteiinin välityksellä
Freeganismi

Freeganismi on elämäntapa, jossa pyritään minimoimaan luonnonvarojen kulutus ja tukemaan mahdollisimman vähän kapitalismin periaatteiden mukaan toimivaa yhteiskuntaa. Freeganismin harjoittajien eli freeganien mukaan monimutkaiset tuotantoketjut ja yritysten voitontavoittelu aiheuttavat sen, että kaikki tuotanto perustuu hyväksikäyttöön ja riistoon – joko työntekijöiden, eläinten tai ympäristön. Siksi freeganit pyrkivät parhaansa mukaan pidättäytymään kaikesta tällaisia tuotantotapoja tukevasta kulutuksesta. Freeganit korostavat yhteistyötä, yhteisön huolenpitoa ja anteliaisuutta materialismin, kilpailun ja voitontavoittelun sijaan. Sana freegan on muodostettu englannin sanoista "free" (vapaa tai ilmainen) ja "vegan" (vegaani). Freeganien mukaan edes veganismi ei estä ympäristön tai ihmisten hyväksikäyttöä. Elintarvikkeen vegaanisuus ei takaa esimerkiksi sitä, että sen tuotannossa ja kuljetuksessa ei ole kulutettu suurta määrää öljyä, että työntekijöiden palkka ja työolosuhteet ovat olleet riittävän hyvät tai että viljelyssä ei ole käytetty hyönteismyrkkyjä tai kaadettu sademetsiä. Freeganismissa ei ole veganismin tapaan ehdottomia sääntöjä tai kieltoja, vaan kyseessä on paremminkin filosofia, aate, yhteisö tai kulttuuri. Freeganit tunnustavatkin sen, että aatteen noudattaminen kaiken aikaa kaikilla mahdollisilla tavoilla on mahdotonta. Monet freeganit ovat anarkisteja ja kannattavat liberaalin kommunismin ajatuksia vapaaehtoisesta yhteistyöstä ja keskinäisestä avusta. Freeganit pyrkivät täysin välttämään tavaroiden ostamisen kaupasta. Käytännössä useimmat elävät muiden ihmisten poisheittämillä jätteillä
Nefertiti

Nefertiti, myöhemmin Neferneferuaten-Nefertiti (1300-luku eaa) oli Egyptin kuningatar, faarao Amenhotep IV:n (Amenofis IV:n) myöhemmin Akhenatenin (Ekhnatonin) päävaimo ja faarao Tutankhamonin anoppi. Nefertitin tiedetään olleen kuulu kauneudestaan. Hänen nimensä tarkoittaa "kauneus on saapunut". Nimi Neferneferuaten-Nefertiti hieroglyfein: Hiukan ennen Akhenatenin hallituskauden loppua Neferneferuaten-Nefertiti "katoaa" ja hänen tilalleen ilmestyy Ankhkheperura-Neferneferuaten nimellä tunnettu sijaishallitsija. Nimien samankaltaisuus viittaa siihen, että Nefertiti muutti nimensä siirtyessään kuningattaresta sijaishallitsijaksi. Akhenatenin kuoltua Ankhkheperura-Neferneferuaten muutti nimensä Ankhkheperura-Smenkaraksi, (myös Semenekhkare) kun hänestä tuli Akhenatenin seuraaja. Nefertiti ja Smenkara ovat siis mahdollisesti sama henkilö. Koska Nefertitillä oli vaalea iho ja sirot piirteet, jotkut egyptologit ovat arvelleet, että hän voisi olla vierasmaalaista syntyperää. Nimi on joillekin tutkijoille riittänyt todisteeksi vierasmaalaisuudesta. Useimmat egyptologit eivät kuitenkaan tue tätä käsitystä. Brittiläinen egyptologi Joann Fletcher uskoo löytäneensä ja tunnistaneensa Nefertitin muumion, mutta hänen teoriansa on kohdannut laajaa vastustusta. Ennen Fletcherin tutkimuksia Egyptin museoviraston johtaja Zahi Hawass röntgenkuvasi yhdessä Kent Weeksin kanssa kyseistä muumiota, ja he totesivat sen olevan noin 16-vuotiaana kuollut tyttö, kun taas Nefertitin olisi pitänyt olla yli 30-vuotias
James Stewart

Parhaan miespääosan Oscar1940 Skandaalihäät James Maitland "Jimmy" Stewart (20. toukokuuta 1908 Indiana, Pennsylvania – 2. heinäkuuta 1997 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Stewart aloitti elokuvauransa 1930-luvulla. Hän esiintyi useissa Frank Capran elokuvissa, muun muassa Herra Smith lähtee Washingtoniin (1938) ja Ihmeellinen on elämä (1946), josta on tullut osa anglosaksista jouluperinnettä. Elokuvasta Skandaalihäät (1940) Stewart sai Oscar-palkinnon. Stewartin uran katkaisi toinen maailmansota. Hän haki Yhdysvaltain maavoimien lentojoukkoihin, joiden palvelukseen hän pääsi maaliskuussa 1941. Yhdysvaltain liityttyä mukaan toiseen maailmansotaan hän lensi B-17 Flying Fortress- ja B-24 Liberator -pommikoneita osana 8. ilmavoimia 20 taistelulennolla. Myöhemmin hän näytteli useissa ilmailuaiheisissa elokuvissa. Hän yleni lopulta prikaatikenraalin arvoon ilmavoimien reservissä ennen kuin jäi eläkkeelle siitä vuonna 1968
Cary Grant

Oscar-kunniapalkinto Cary Grant (syntyään Archibald Alexander Leach; 18. tammikuuta 1904 Bristol, Englanti, Iso-Britannia – 29. marraskuuta 1986 Davenport, Iowa, Yhdysvallat) oli englantilaissyntyinen näyttelijä. Hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1942. Grant kuului 1930-luvulta lähtien Hollywoodin kirkkaimpiin tähtiin. Hänet tunnettiin komediatähtenä sekä Alfred Hitchcockin luottonäyttelijänä. Cary Grant syntyi 18. tammikuuta 1904 Bristolin satamakaupungissa Englannissa. Hän sai nimekseen Archibald Leach, ja häntä kutsuttiin Archieksi. Hänen isoveljensä kuoli nuorena. Grant oli 10-vuotias, kun hänen äitinsä Elsie suljettiin mielisairaalaan. Poika asui sen jälkeen yhdessä isänsä Eliasin ja isoäitinsä kanssa