nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Espanjan vastarintaliike

Espanjan vastarintaliike on Espanjan sisällissodan päättymisen jälkeen kenraali Francisco Francon sotilasdiktatuuria vastaan taistelleiden sissiryhmien yhteisnimitys. Suurin osa entistä tasavaltalaishallitusta kannattaneista ryhmistä toimi maanpaossa Ranskasta käsin. Toisen maailmansodan aikana ne osallistuivat myös Ranskan vastarintaliikkeen toimintaan ja vapauttivat sodan loppuvaiheessa useita kaupunkeja Lounais-Ranskassa, jossa liittoutuneiden joukot eivät taistelleet. Espanjan vastarintaliikkeen suurin operaatio oli hyökkäys Val d’Aranin laaksoon lokakuussa 1944, mutta Francon joukot ajoivat sissit takaisin Ranskaan kymmenen päivää kestäneiden taistelujen jälkeen. Vastarintaliikkeen viimeiset merkittävät osat vetäytyivät Espanjasta vuonna 1952, kun toivoa liittoutuneiden avusta Francoa vastaan ei enää ollut. Tämän jälkeen Espanjan vuoristoalueille jääneet pienet ryhmät taistelivat enää hajanaisesti oman hengissäpysymisensä puolesta ilman yhtenäistä organisaatiota. Sissiryhmien taistelu päättyi 1960-luvun puoliväliin mennessä. Toimintansa aikana Espanjan vastarintaliike sai huomattavaa tukea siviiliväestöltä niillä alueilla, joilla liike toimi aktiivisesti. Tämä johti hallituksen joukkojen julmuuksiin siviiliväestöä vastaan, minkä seurauksena vastarinta alkoi hiipua. Hallituksen sanomalehdissä ja radiossa ei sisseistä kerrottu yleensä mitään, joten monilla alueilla Espanjassa siviilit eivät edes tienneet heidän olemassaolostaan. Poliittisesti vastarintaliike koostui pääasiassa kommunisteista, sosialisteista ja anarkisteista. Merkittävin yksittäinen ryhmittymä muodostui anarkosyndikalistisen ammattiliiton CNT:n jäsenistä
Natriumjodidi

Natriumjodidi (NaI) on natrium- ja jodidi-ioneista muodostunut epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä, säteilyilmaisimissa ja orgaanisessa synteesissä. Natriumjodidi on huoneenlämpötilassa värittömiä kuutiollisia kiteitä. Kiteet muuttuvat ilman vaikutuksesta kellertäviksi, koska jodidi-ioni hapettuu jodiksi. Yhdiste on hyvin hygroskooppinen ja liukenee runsaasti veteen. Liukenemistapahtuma on eksoterminen. Veden lisäksi myös monet orgaaniset yhdisteet, kuten metanoli, etanoli ja asetoni, liuottavat natriumjodidia. Natriumjodidista tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja, kuten dihydraatti NaI·2H2O. Natriumjodidia valmistetaan pääasiassa neutraloimalla vetyjodidiliuoksia natriumhydroksidin tai natriumkarbonaatin avulla. Sitä voidaan valmistaa myös rautajodidien ja natriumkarbonaatin välisellä reaktiolla. Natriumjodidi erotetaan haihduttamalla liuoksesta ja tuote on tyypillisimmin dihydraattina tai pentahydraattina. Natriumjodidia käytetään jodin puutostilan hoidossa ja sitä voidaan lisätä myös ruokasuolaan
Suuri attraktori

Suuri attraktori on merkittävä painovoima-anomalia galaksienvälisessä avaruudessa, Vesikäärmeen-Kentaurin superjoukon alueella. Sen massa on yhtä suuri kuin yli 10 000 Linnunradan massaa, ja se vaikuttaakin miljoonien valovuosien säteellä olevien galaksien, muun muassa Linnunradan ja Andromedan, liikkeeseen. Aiemmin uskottiin, että suuri attraktori aiheuttaa pimeän virtauksen, mutta nykytiedon mukaan ilmiö vaikuttaa myös havaittavan maailmankaikkeuden ulkopuolella. Ensimmäiset havainnot suuren attraktorin mahdollisesta olemassaolosta tehtiin vuosina 1973 ja 1978. Attraktorin sijainti määritettiin vasta vuonna 1986, ja sen etäisyydeksi Maasta laskettiin 150–250 miljoonaa valovuotta. Koska attraktori sijaitsee lähellä yötaivaan aluetta, jonka havainnointia Linnunrata häiritsee (eli ns. Zone of Avoidance), sitä on hyvin vaikeaa tutkia näkyvän valon aallonpituuksilla. Tiedetään kuitenkin, että Kulmaviivoittimen galaksijoukko on hyvin lähellä suuren attraktorin keskustaa. Shapleyn superjoukko taas on Maasta katsottuna suuren attraktorin takana.
Jussiivi

Jussiivi on suomen kieliopin nimitys verbin 3. persoonan ja passiivin imperatiivimuodoille. Jussiivi ilmaisee velvoitetta, sallimista tai myönnytystä. Jussiivin tunnus on yksikössä -koon ~ -köön ja monikossa -koot ~ -kööt. Toisin kuin 2. persoonan imperatiivi, jussiivi saa yleensä subjektin. Jussiivilause ei välttämättä ala verbillä kuten varsinaiset 2. persoonan imperatiivilauseet, vaan sekä subjekti että objekti voivat olla sekä ennen verbiä että sen jälkeen. Objekti on samassa sijassa kuin subjektillisessa väitelauseessakin. Jussiivi on puheessa harvinainen, ja sen yksikkö- ja monikkomuotojen käytössä esiintyy kirjoituksessakin horjuvuutta. Yksikön sijasta käytetään toisinaan t-päätteistä muotoa, johon sisältyy tunteenomaista lisäsävyä: Olihan se vähän harhaanjohtava otsikko, mutta olkoot, menihän se vissiin hyvään tarkoitukseen. Jotkut jussiivimuodot ovat kiteytyneet huudahduksiksi tai päivittelyiksi, kuten Eläköön!, hyi olkoon ja varjelkoon
American Pie (kappale)

”American Pie” on yhdysvaltalaisen folkrock -artisti Don McLeanin kappale vuodelta 1971. Kappale julkaistiin singlenä marraskuussa 1971 ja se nousi ykköseksi muun muassa Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Uudessa-Seelannissa. Kappaleen sanoituksessa säkeellä ”The Day the Music Died” viitataan vuoden 1959 lento-onnettomuuteen, jossa kuolivat Buddy Holly, Ritchie Valens ja The Big Bopper. ”American Pietä” pidetään McLeanin päätyönä. ”American Pie” nauhoitettiin 26. toukokuuta 1971. Alkuperäinen versio kestää 8 minuuttia ja 33 sekuntia, ja se on pisin Yhdysvaltain singlelistan ensimmäiselle sijalle noussut kappale. Kappaleesta on tehty myöhemmin lukuisia cover-versioita. Madonnan versio kappaleesta oli vuoden 2000 hittejä. Don McLean kirjoitti kappaleen Cold Springissä, New Yorkissa ja Philadelphiassa, Pennsylvaniassa. McLean on yleensä välttänyt vastaamasta suoriin, sanoitusta koskeviin kysymyksiin. Kappaleen sanat sisältävät lukuisia viittauksia yhdysvaltalaiseen sodanjälkeiseen populaarikulttuuriin sekä yhteiskunnallisiin ilmiöihin ja sanoja on pyritty tulkitsemaan eri tavoin laulun ilmestymisestä asti
Honeysuckle Rose (elokuva)

Honeysuckle Rose (tunnetaan myös nimellä On the Road Again) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut romanttinen draamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Willie Nelson, Dyan Cannon, Amy Irving, Slim Pickens, Joey Floyd, Charles Levin, Mickey Rooney Jr., Lane Smith, Pepe Serna ja Priscilla Pointer. Elokuvan on ohjannut Jerry Schatzberg. Elokuva voitti historian ensimmäisen Razzie-palkinnon huonoimmasta naissivuosasta. Helsingin Sanomien arvostelun mukaan ”juttu on kevyt ja kankeasti rakennettu ja vaatii katsojalta runsaasti hyväuskoisuutta”. Myös rakkaustarina esitetään kömpelösti, mutta kantrimusiikin maailma on lehden mukaan kuvattu varsin hyvin.
Piskarjovkan hautausmaa

Piskarjovkan hautausmaa (myös Piskarjovin hautausmaa; ven. Пискарёвское мемориа́льное кла́дбище, Piskarjovskoje memorialnoje kladbištše) on maailman suurin toisen maailmansodan uhrien hautausmaa Pietarin koillisosassa Venäjällä. Leningradin piirityksen aikana Piskarjovkaan haudattiin 420 000 nälkään ja pommituksiin kuollutta siviiliä sekä 70 000 kaupunkia puolustanutta sotilasta (toisten tietojen mukaan siviiliuhreja on yli 470 000 ja sotilaita 50 000). Muistohautausmaan rakentaminen aloitettiin vuonna 1955 arkkitehtien Aleksandr Vasiljevin ja Jevgeni Levinsonin suunnitelman mukaisesti. Kahdenkymmenen kuuden hehtaarin laajuiselle alueelle muotoiltiin 186 suurta hautakumpua ja istutettiin tuhansia puita, pensaita ja ruusuja. Sisäänkäyntiä reunustaa kaksi paviljonkia, joissa esitellään Leningradin piirityksestä kertovia asiakirjoja ja valokuvia. Yksi näyttelyesineistä on kopio Tanja Savitševan päiväkirjasta. Paviljonkien friisien tekstit on kirjoittanut runoilija Mihail Dudin. Yläterassin keskellä palaa Mars-kentältä tuotu ikuinen tuli. Sen portailta alkaa kolmesataa metriä pitkä yhteishautojen reunustama käytävä. Hautausmaan keskuksen muodostaa synnyinmaata symboloiva äiti-patsas (kuvanveistäjät Vera Isajeva ja Robert Taurit). Sen taustana on kivimuuri, johon on hakattu runoilija Olga Bergholtzin säkeet: Hautausmaa avattiin vuonna 1960
Vuoden 1907 herrasmiessopimus

Vuoden 1907 herrasmiessopimus oli Yhdysvaltojen ja Japanin välinen epävirallinen sopimus, jonka mukaan Yhdysvallat ei tulisi asettamaan rajoituksia japanilaisten maahanmuutolle, eikä Japani tulisi sallimaan Yhdysvaltoihin suuntautunutta maahanmuuttoa. Sopimuksen tavoitteena oli lieventää maiden välisiä jännitteitä. Herrasmiessopimus päättyi, kun Yhdysvalloissa tuli vuonna 1924 voimaan maahanmuuttolaki, joka kielsi kaikkien aasialaisten maahanmuuton Yhdysvaltoihin. Japanin voitettua Venäjän–Japanin sodan, Japani vaati tasavertaista kohtelua, mikä johti kuuteen noottiin Yhdysvaltojen ja Japanin välillä vuoden 1907 lopulta vuoden 1908 alkuun. Sopimusta edelsi Kaliforniassa syntynyt japanilaisvastaisuus. Vuonna 1906 San Franciscon koululautakunta oli asettanut säännöksen, jonka mukaan japanilaista alkuperää olevien lasten tuli käydä koulua omissa oppilaitoksissaan. Tuohon aikaan japanilaista alkuperää olevat henkilöt muodostivat noin yhden prosentin Kalifornian väestöstä. Useat heistä olivat saapuneet vuonna 1894 solmitun sopimuksen, joka takasi vapaan maahanmuuton Japanista, seurauksena. Vuoden 1907 sopimuksessa Japani sitoutui olemaan myöntämättä passeja Yhdysvaltoihin pyrkiville henkilöille. Vastavuoroisesti Yhdysvallat lupautui hyväksymään jo maassa oleskelevat japanilaiset ja sallimaan heidän sukulaistensa maahanmuuton. Yhdysvallat myös lupautui lopettamaan japanilaisten lasten syrjinnän kalifornialaisissa kouluissa. Japanin hallitus halusi säilyttää japanilaisten maineen maailman silmissä
Nathaniel P. Langford

Nathaniel Pitt Langford (9. syyskuuta 1832 Oneidan piirikunta, New York – 18. lokakuuta 1909 Saint Paul, Minnesota) oli yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija, liikemies ja Yellowstonen kansallispuiston ensimmäinen intendentti. Nathaniel oli 11. George ja Chloe Langdordin 13 lapsesta. Hän asui kotonaan isänsä kuolemaan 1853 asti. Langford muutti Saint Pauliin ja työskenteli pankkialalla. Hän lähti kaupungista kesäkuussa 1862, jolloin hän liittyi James L. Fiskin johtamalle tutkimusmatkalle Idahon kulta-alueille. Langford nimettiin 15. heinäkuuta 1864 kaksi kuukautta aiemmin perustetun Montanan territorion veronkerääjäksi. Hän oli virassa vuoteen 1868, jolloin presidentti Andrew Johnson erotti hänet
Where’s My Water?

Wikipediassa ei ole tämän nimistä artikkelia.
Horace Ramey

Horace Patton Ramey (12. helmikuuta 1885 Wise – 15. syyskuuta 1974 Sun City) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpaili pika- ja keskimatkojen juoksussa. Hän edusti seuratasolla Chicago AA:ta. Ramey läpäisi olympiakarsinnat ja pääsi mukaan Lontoon kisoihin 1908, joissa hän kisasi 400 ja 800 metrin matkoilla. Hän joutui keskeyttämään 800 metrillä, mutta pääsi 400 metrin matkalla välieriin saakka. Ramey oli 400 metrin alkuerissä parempi lähtönsä kahdesta juoksijasta, mutta jäi toiseksi välierässä. Rameyn ennätys 400 metrillä oli 50,5 sekuntia ja 800 metrillä 1.57,0; molemmat ennätykset juostiin vuonna 1908.
Vasara ja hiljaisuus

Vasara ja hiljaisuus: Lyhyt johdatus työkalujen historiaan on kuvanveistäjä, kuvataiteen tohtori Jyrki Siukosen teos, jossa hän pohtii tekemisen ja sanomisen (puheen) suhdetta. Näkökulma on kuvanveistäjän, mutta sitä kautta avautuu näkökulmia muuhunkin esteettisiä valintoja sisältävään tekemiseen. Kirjan on julkaissut Kuvataideakatemia. Taiteilijana Siukonen käsittelee aihettaan sisältäpäin. Käsillä tekeminen on hänen mukaansa usein sanatonta eikä sitä voi edes sanallisesti teoretisoida. Työkalun käyttöön sen teorian hallitsemisesta ei ole paljon apua. Sen olemuksen ymmärtää vasta tekemisen kautta. Siukonen on tutkinut filosofien Heideggerin, Wittgensteinin ja Lévi-Straussin ajatuksia työn tekemisestä. Kriitikko Timo Valjakka toteaa kirja-arvostelussaan, että teos on viime aikojen taidekirjallisuuden parhaimmistoa. Hän luonnehtii Siukosta sivistyneeksi ja mukaansatempaavaksi kirjoittajaksi. Teoksen kuvituksena on kuvia kuvanveistäjien työhuoneista. Hanna Helavuori nostaa teoksen esimerkiksi siitä, millaista taiteen tutkimuksen tulisi olla: seesteistä ja kirkasta
Liisa Rautiainen

Kirsti Anna Eliisabet (Liisa) Rautiainen (15. syyskuuta 1919 Kemi – 24. elokuuta 2018 Keminmaa) oli suomalainen kuvataiteilija ja kuvataideopettaja, joka tunnetaan lyijykynätöistään sekä suurikokoisista maalauksistaan. Rautiainen aloitti opintonsa Taideteollisessa oppilaitoksessa Helsingissä vuonna 1949 ja valmistui 1952. 1960–1970-luvuilla Korolainen muodosti modernistisen Ryhmä Kemin yhdessä Nina Vanaksen, Harry Porkon, Lea Kaupin, Toivo Hoskarin ja Olavi Korolaisen kanssa. Eva-Johanna Mäkisen väitöstutkimuksessa häntä luonnehditaan Lapin taiteen uranuurtajaksi. Rautiaiselle myönnettiin taiteilijaeläke 1987 ja Lapin yliopiston kunniatohtorin arvo vuonna 1992. Tita Jänkälä on ohjannut Rautiaisesta kertovan 26 minuuttia pitkän dokumenttielokuvan Toinen ovi, joka valmistui vuonna 2010.
HMS Defender (D114)

HMS Defender (viirinumerot I47 ja D114) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Daring-luokan hävittäjä, joka piti alun perin nimetä HMS Dogstariksi. Se nimettiin uudelleen huhtikuussa 1946. Alus tilattiin 16. helmikuuta 1945 Alexander Stephen and Sonsilta Greenockista, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1946. Alus laskettiin vesille 27. heinäkuuta 1950 ja valmistui 5. joulukuuta 1952. Alus liitettiin Kaukoidän laivastoon, jossa se oli lokakuussa 1953 Japanissa Yhdysvaltain laivaston mukana osana 5. risteilijäviirikköä ennen liittymistään 1954 Välimeren laivaston Daring-osasto A:han. Alus oli huollettavana, mistä se palasi palvelukseen 14. kesäkuuta 1955 ollen sekä Koti- että Välimeren laivastoissa
Saturometri

Saturometri on laite, jolla mitataan kaasujen kokonaiskyllästystä vedessä. Sen avulla kalanviljelijä voi selvittää, onko vedessä liikaa kaasuja. Tällöin tarvitaan myös tieto ilmanpaineesta. Jos käsi veteen laitettaessa peittyy välittömästi ilmakupliin, on vesi ylikyllästetty. Kaasujen kokonaiskyllästysprosentti S% voidaan laskea seuraavasti: 𝑆%=𝑃𝑎𝑡𝑚+𝑃𝑠𝑎𝑡𝑃𝑎𝑡𝑚⋅100 missä Psat on saturometrin lukema ja Patm vallitseva ilmanpaine.
Tukilentolaivue

Tukilentolaivue (TukiLLv) on Suomen ilmavoimiin Satakunnan Lennoston Pirkkalan lentokentälle sijoitettu joukkoyksikkö. Laivueen tehtävänä on puolustusvoimien ja valtiohallinnon tukeminen tukilentotoiminnalla sekä tutkimus- ja koelentotoiminta. Sen muita tehtäviä ovat mm. lentokuljetukset, laskuvarjohyppytoiminta, ilma- ja kartoituskuvaukset ja maalinhinaukset. lähde? Aiemmin itsenäisenä toiminut laivue liitettiin Ilmasotakoulun organisaatioon 1. tammikuuta 2005 koulun nimenvaihdoksen yhteydessä. Pirkkalaan laivue siirtyi 1. heinäkuuta 2014 ja 1. tammikuuta 2015 alkaen laivue liitettiin virallisesti Satakunnan Lennostoon. lähde? Laivue operoi ilmavoimien kuljetus- ja yhteyskoneilla kuten EADS CASA C-295M (CC), Learjet 35 (LJ), Pilatus PC-12NG (PI) ja Valmet L-70 Vinka (VN) sekä tutkimus- ja koelentokoneilla BAe Hawk (HW) ja F/A Hornet (HN) Pirkkalan tukikohdassa. Laivue jakautuu lentueisiin: lähde? Vuoden 2012 helmikuussa julkistetussa puolustusvoimauudistuksessa Tukilentolaivue päätettiin siirtää Pirkkalaan vuonna 2014. Samalla siihen liitettiin aiemmin Jämsän Hallissa sijainnut Ilmavoimien Koelentokeskus
Noetiikka

Noetiikka (kreikan sanasta νοητικός noētikos, 'älyllinen') tarkoittaa klassisessa filosofiassa metafyysisen filosofian haaraa, joka tutkii mieltä ja älyä. Noeettiset doktriinit saivat alkunsa Aristoteleen ja Plotinoksen opeista. Nykyään noetiikalla voidaan tarkoittaa myös rajatiedettä, jonka mukaan tietoisuus tuottaa energiaa, joka pystyy muuttamaan fyysistä maailmaa. Noetiikka inspiroi kirjailija Dan Brownia kirjoittamaan aiheesta romaanissaan Kadonnut symboli.
Kylmä piste

Kylmä piste eli (CMB) Cold spot on taivaan mikroaaltojen taajuudella nähtävissä oleva alue, joka on epätavallisen kylmä verrattuna kosmisen taustasäteilyn odotettuihin vaikutuksiin alueella. Se on 70 mikrokelviniä kylmempi kuin keskimääräinen taustasäteilyn lämpötila 2,7 K. Usein suurimmat lämpötilanvaihtelut ovat 17 mikrokelvinin luokkaa. Eräs pisteen olemassaololle annettu selitys on suuri tyhjiö Maan ja kosmisen taustasäteilyn välillä. Tämä selittäisi pisteen kylmyyden verrattuna ympäröivään alueeseen johtuen siitä, että pimeä energia venyttää tyhjiötä fotonien kulkiessa sen läpi. Kuitenkin myös epätavallisempia selityksiä on esitetty, kuten se, että kylmä piste viittaisikin vaihtoehtoisten maailmankaikkeuksien olemassaoloon.
Välimeren lingua franca

Välimeren lingua franca eli sabir oli Välimerellä puhuttu pidginkieli. Kieltä puhuttiin 1000-luvulta 1800-luvulle, ja sen puhujat olivat esimerkiksi kauppiaita, merirosvoja ja orjakauppiaita, jotka yhteisen äidinkielen puuttuessa tarvitsivat kielen kanssakäymiseen toistensa kanssa. Kieli muodostui pääasiassa italian ja oksitaanin pohjalta, mutta se sai vaikutteita muistakin läntisen Välimeren alueella puhutuista kielistä kuten kreikastalähde?, espanjasta ja portugalista. Ajan kuluessa myös ranskan kieli alkoi vaikuttaa Välimeren lingua francassa voimakkaasti ja korvasi sen lopulta käytöstä kokonaan. Välimeren lingua franca tunnettiin Egyptissä nimellä lisan al ifrang' ja Pohjois-Afrikassa nimillä sabir sekä myöhemmin petit mauresque. Lännessä nimitys lingua franca tuli yleiseen käyttöön 1600-lukuun mennessä. Kielen nimi franca tulee arabien tavasta kutsua kaikkia länsieurooppalaisia "frankeiksi". Nimitys lingua franca muuttui myöhemmin merkitykseltään tarkoittamaan mitä tahansa sellaista kieltä, jota jollakin laajalla alueella yleisesti osaavat muutkin kuin sen äidinkieliset puhujat ja jota erikieliset yleisesti käyttävät keskinäiseen kommunikointiin yleisesti silloinkin, kun se ei ole kummankaan äidinkieli. Alkuperäinen Välimeren lingua franca ei siis itse asiassa ollut lingua franca termin nykyisessä merkityksessä, koska se ei ollut kenenkään äidinkieli. Lingua franca sai alkunsa ehkä jo ristiretkien aikaan Palestiinan rannikolla venetsialaisten, genovalaisten ja pisalaisten kauppiasyhteisöissä. Tämän kielen yhteys myöhemmin Välimerellä puhuttuun kieleen ei kuitenkaan ole täysin selvä. Ensimmäiset tunnetut viitteet Välimeren kielestä Pohjois-Afrikasta ovat 1400-luvulta
H.O.T.

Moon Hee-joonJang Woo HyukTony AnKangtaLee Jae Won S.M. Entertainment H.O.T. (kor. 에쵸티) oli suosittu eteläkorealainen poikabändi 1990-luvun lopussa. Yhtyeen nimi on akronyymi, joka tulee sanoista "High-five Of Teenagers". Yhtyeen muodosti vuonna 1996 S.M. Entertainment ja se hajosi vuonna 2001. H
Hannulan herätys

1900-luku 2000-luku Hannulan herätys oli erityisesti Lounais-Suomessa 1900-luvun alussa vaikuttanut herätysliike, joka on saanut nimensä keskeisimmän johtohahmonsa Frans Hannulan mukaan. Herätyksen vaikutusaluetta olivat evankelisina tunnetut kaupungit ja pitäjät. Hannulan herätys ja evankelisuus esiintyivät samoilla paikkakunnilla rinnakkaisliikkeinä, joskus kansan tietoisuudessa toisiinsa sulautuen ja toisinaan taas kilpailevina liikkeinä. Hannulan herätys muutti monen seurakunnan hengellisen rakenteen ja ajattelutavan, rikastutti niiden toimintaa ja vaikutti syvästi niiden suorittamaan lähetystyöhön. 1900-luvun vaihde oli Suomessa ahdistuksen ja levottomuuden aikaa. Maan valtiollinen asema oli epävarma ja mielialaa kiristi pappien kuulutettavaksi määrätty asevelvollisuuslaki. Kirkon johdon alistuva asenne herätti kiivaan valtiokirkollisuuden kritiikin ja suuri työväenliike omaksui avoimesti kirkonvastaisen ohjelman 1903. Yhteiskunnan eri ryhmien väliset taloudelliset ja poliittiset ristiriidat kääntyivät papistoa vastaan. Radikaalin työväenliikkeen leviäminen koettiin joissakin pitäjissä erittäin pahana ja sosialismin kristinuskolle vihamielinen katsantokanta sai jalansijaa. Aikakauteen vaikutti myös evankelisen liikkeen sisäinen kriisi ja vapaakirkollisten arviot seurakuntaelämän maallistumisesta koettiin oikeutetuksi. Erityisesti Varsinais-Suomen papiston piirissä erottiin Härmän kokouksen jälkeen evankeliumiyhdistyksen piiristä. 1900-luvun alussa Suomen Lähetysseuran entinen lähetyssaarnaaja Frans Hannula kiersi ympäri Lounais-Suomea järjestämässä lähetysjuhlia
Pälvisokeus

Pälvisokeus eli skotooma tarkoittaa näkökentässä ilmeneviä sokeita kohtia. Se voi johtua silmähermon surkastumisesta, esimerkiksi Behrin oireyhtymä II -tyypissä. Pälvisokeutta voi ilmetä migreenilääkkeen haittavaikutuksena.
Kuningaskunnan peruslait

Kuningaskunnan peruslait (esp. Leyes Fundamentales del Reino, vuoteen 1947 asti Valtion peruslait (Leyes Fundamentales del Estado)) muodostivat Espanjan oikeusjärjestyksen pohjan caudillo Francisco Francon järjestelmän aikana, kunnes vuonna 1978 voimaan tullut Espanjan perustuslaki korvasi ne. Kuningaskunnan peruslakeja oli kahdeksan ja ne säädettiin vuosikymmenten kuluessa. Ensimmäinen niistä säädettiin vielä Espanjan sisällissodan aikana ja viimeinen itse asiassa lopetti francolaisen järjestelmän osana kuningas Juan Carlos I:n ja pääministeri Adolfo Suarezin johtamaa laillisesti toteutettua siirtymäkautta. Sisällissodan päättyessä 1939 loppui vuonna 1931 säädetyn Espanjan II tasavallan perustuslain soveltaminen Espanjan alueella. Peruslait eivät muodostaneet perustuslakia, vaan niitä luonnehditaan espanjankielisellä sanalla fueros (yks. fuero), joita hallitsijat julistivat Iberian niemimaalla feodaaliaikoina. Tällä viitataan siihen, että ne eivät olleet kansanvaltaisesti säädettyjä tai muokattavissa, vaan ne olivat peräisin ainoalta lailliselta auktoriteetilta eli hallitsijalta. Kuningaskunnan peruslait säätämisjärjestyksessä:
Otava-konserni

Otava-konserni (viralliselta nimeltään Otava Oy, vuosina 2000–2010 Otava-Kuvalehdet Oy) on suomalainen mediakonserni, joka keskittyy kirjojen ja aikakauslehtien kustantamiseen. Graafisen viestinnän kustantajana se on neljänneksi suurin Suomessa. Konserni on jaettu kirjaryhmään, jonka tärkein tytäryhtiö on Kustannusosakeyhtiö Otava sekä lehtiryhmään, jonka tärkein tytäryhtiö on Otavamedia Oy. Otava-konserni omistaa myös Suomalainen Kirjakauppa Oy:n, Like Kustannus Oy:n ja Otavan Kirjapaino Oy:n. Otava Oy:n omistavat Reenpään suku ja Otavan kirjasäätiö. Kustannusosakeyhtiö Otava Oy perustettiin vuonna 1890. Kirjapainotoiminnan Otava aloitti 1908 ja aikakauslehtien kustantamisen Suomen Kuvalehden myötä 1916. Otava oli perustamassa Yhtyneitä Kuvalehtiä (nyk. Otavamedia) 1934 sekä Suurta Suomalaista Kirjakerhoa 1969. Vuodesta 1998 yhtiöt ovat olleet kokonaan konsernin omistuksessa. Asiakaslehtiä julkaiseva Kynämies tuli osaksi konsernia vuonna 2000. Vuonna 2006 Otava-Kuvalehdet osti Sonera Plazan (nykyinen Plaza
Wienin offensiivi

2.–13. huhtikuuta 1945 Wien, Itävalta Neuvostoliiton ja Bulgarian voitto Saksa Neuvostoliitto Bulgaria Rudolf von Bünau Wilhelm Bittrich Fjodor Tolbuhin Vladimir Stoitšev Neuvostoliitto: 644 700 sotilastaBulgaria: 100 900 sotilasta 19 000 kaatunutta47 000 vangittua 18 000 kaatunutta Wienin offensiivi oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen käymä taistelu Wienin kaupungin hallinnasta. Taistelu alkoi 2. huhtikuuta ja päättyi 14. huhtikuuta 1945 neuvostojoukkojen vallattua kaupungin. Taistelussa lyötiin Saksan II SS-panssariarmeijakunta ja 6. SS-panssariarmeija sekä lukuisia muita pienempiä yhtymiä. Puolustautuneista saksalaisista joutui sotavankeuteen 47 000.
Deklamaatio

Deklamaatio (lat. declamatio 'puheharjoitus', 'puheen ilmeikäs esittäminen' ) on puheen ja laulun välimuoto. Se on runon, puheen tai näytelmän taiteellista esittämistä, joskus liioitellulla tyylillä. Myös musiikin alalla käytetään puheenomaisesta laulusta nimitystä deklamaatio, erityisesti tarkoittaen oopperoiden resitatiiveja . Deklamaatio oli roomalaisessa retoriikassa suosittu harjoitustehtävä. Opiskelijan oli laadittava puhe jostakin kuulijaan voimakkaasti vaikuttavasta aiheesta, ja siinä käytettiin erilaisia liioittelun muotoja. Samanlaista klassista retoriikkaa harjoitettiin yliopistoissa keskiajalta uudelle ajalle saakka. Retoriikkaan sisältyneitä ylioppilaiden pitämiä opinnäytepuheita voidaan pitää myöhemmän ajan deklamaatioina.