nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Iso tammi

Iso tammi on kalevalaisessa runoudessa esiintyvä jättimäinen, taivaan peittävä puu, maailmanpuu. Kalevalassa iso tammi kasvaa maailmaan jo alkuaikana, kun maailmaa vielä muokataan ja luodaan. Tammi peittää kuun ja auringon, ja maailmaan tulee pimeä. Puulle etsitään kaatajaa, ja joku epäonnistuu yrittäessään. Lopulta merestä tulee pieni vaskeen pukeutunut mies, joka kasvaa jättiläiseksi ja iskee kolmella iskulla puun poikki. Taivaanvalot vapautuvat vihdoin, ja maailma on valmis. Puun taikavoimat vapautuvat ihmisten iloksi. Latvan taittaja saa iäisen taian, oksan taittaja iäksi onnen ja lehvän leikkaaja saa ikuisen lemmen. Tammen lastut ajelehtivat merellä ja päätyvät vihdoin rantaan. Hiiden piika pikkarainen, Lapin koira rautahammas tai joku muu paha olento tekee niistä noidannuolia. Tämä yksityiskohta ei ehkä ole satunnainen, se saattaa sisältää myyttisen käsityksen aseiden alkuperästä – ne syntyvät samaan aikaan ja liittyvät samoihin kulttuurin edistysaskeliin kuin monet hyvää tuottavat asiat. Noidannuolia hoidettaessa niiden synty luetaan joskus loitsuissa ison tammen kaatoon
Kultaneito

Kultaneito eli kultainen nainen on ihmisen tekemä nainen tai naisen kuva tai patsas Kalevalassa ja kalevalaisissa kansanrunoissa. Kalevalassa Seppo Ilmarinen tekee naisen hopeasta ja kullasta korvikkeeksi menetettyään puolisonsa. Nainen on kuitenkin kova ja kylmä, eikä lämmitä nukkuessa kylkeä. Opetuksena Väinämöinen valistaa, ettei pitäisi naida kullan tai hopean vuoksi, koska kulta ja hopea hohkaavat kylmyyttä. Kultaneitoperinne tunnettiin Suomen, Karjalan, Inkerinmaan ja Viron alueilla. Suomalaisten ja karjalaisten keskuudesta runon eeppinen muoto säilyi parhaiten Karjalan ortodoksisella väestöllä. Luterilaisten suomalaisten keskuudessa perinne oli laajalti kadonnut 1800-lukuun mennessä, muttei kuitenkaan kokonaan.
Stavros Fasoulas

Stavros Fasoúlas (kreik. Σταυρός Φασουλάς, s. 1968 Helsinki) on suomalainen videopelisuunnittelija, joka tuli tunnetuksi 1980-luvulla Commodore 64:n pelien Sanxion, Delta ja Quedex suunnittelijana ja toteuttajana. Brittiläisen Thalamus-yhtiön julkaisemat pelit menestyivät kansainvälisesti, ja Fasoulas sai paljon myönteistä huomiota suomalaisissa kotimikrolehdissä. Suomen videopeliala henkilöityi 1980-luvulla häneen ja Jukka Tapanimäkeen. Vuonna 1993 Fasoulas perusti yhdessä Ilari Kuittisen kanssa Terramarque-nimisen pelitalon, joka oli Bloodhousen ohella ensimmäinen suomalainen videopelejä kehittävä yritys. Vuoden 1994 jälkeen Fasoulas jätti pelialan, eikä hänen myöhemmistä vaiheistaan ole varmaa tietoa. Stavros Fasoulasin tie tietokoneiden pariin alkoi vuonna 1982, kun hän opetteli BASIC-ohjelmointikielen alkeet koulussa. Konekielen hän opetteli ystävänsä Commodore VIC-20:llä, mutta varsinaiseksi työkalukseen hän hankki vuonna 1984 Commodore 64:n. Fasoulas julkaisi ensimmäisen pelinsä, Kreikan mytologiasta ammentavan The Odysseyn ilmaisjakeluun vuonna 1984. Aiemmin samana vuonna hän oli jo ehtinyt koodata Pac-Man-kloonin VIC-20:lle, jonka ohjelmalistaus julkaistiin Mikrobitti 1/1984 -lehdessä. Fasoulasin ensimmäinen kaupallinen peli oli vuoden 1985 tasohyppely Joe the Whizz Kid
Jukka Tapanimäki

Jukka Tapanimäki (11. elokuuta 1961 – 1. toukokuuta 2000) oli 1980-luvun lopussa tunnetuin suomalainen tietokonepelien kehittäjä Stavros Fasoulasin ohella. Tampereelta kotoisin oleva Tapanimäki kehitti pelinsä Commodore 64 -tietokoneelle, mutta niistä on olemassa käännöksiä myös muille laitteille. Tapanimäki toimi myös MikroBitti- ja C=-tietokonelehtien peliarvostelijana ja ohjelmointiartikkelien kirjoittajana. Hän julkaisi vuonna 1990 myös kirjan C-64 Pelintekijän Opas. Tapanimäeltä julkaistiin kaupallisesti neljä peliä, joista viimeiseksi jäi vuoden 1991 Moonfall. Alun perin Tapanimäki oli kiinnostunut mainosgraafikon urasta ja opiskeli hetken myös kirjallisuustiedettä. Lopulta hän päätyi tietokoneiden pariin. Hän sai ensimmäisen tietokoneensa vuonna 1985 ja opiskeli ohjelmoinnin alkeet parissa kuukaudessa. Hänen ystävänsä mukaan Tapanimäki ei ollut aikaisemmin edes koskenut tietokoneisiin, mutta hallitsi Commodore 64:n 3–4 kuukauden perehtymisen jälkeen. Stavros Fasoulaksen kehittämä Sanxion sai Tapanimäen kokeilemaan pelien kehittämistä
Abakan (kaupunki)

Koordinaatit: 53°43′N, 91°25′E Abakan (ven. Абака́н, hakassiksi Ағбан, Ağban) on Hakassian tasavallan pääkaupunki Jenisein ja Abakanin yhtymäkohdassa Etelä-Siperiassa Venäjällä.  Kaupungin paikalle perustettiin venäläinen sotilaslinnoitus 1707. Kaupungin nimenä oli vuoteen 1925 asti Ust-Abakanskoje (myös Abakansk nimeä käytettiin). Vuosina 1925-31 kaupungin nimenä oli Hakassk ja 1931 se sai nykyisen nimensä. Abakan on Hakassian merkittävin teollisuuskeskus. Tärkeimmät teollisuudenalat ovat elintarvike- ja puuteollisuus. Lisäksi on rauta-, teräs-, kone-, huonekalu-, tekstiili- ja kenkäteollisuutta. Abakanista on rautatieyhteys pohjoiseen Atšinskiin, itään Taižettiin ja länteen Novokuznetskiin; kaupunki sijaitsee eteläisemmän Siperian rautatielinjan varrella ja siellä on lentoasema. Abakanin kautta kulkee M54 valtatie. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee Jeniseille padottu Krasnojarskin tekojärvi; kaupungissa on jokisatama ja Jeniseillä on laivaliikennettä.  Kaupungin suosituin urheilulaji on jääpallo
Voittamaton armada

Voittamaton armada, myös Espanjan armada, (esp. Grande y Felicísima Armada) oli 1580-luvun lopulla koottu Espanjan suuri sotalaivasto, jolle kuningas Filip II antoi tehtäväksi suorittaa maihinnousu Englantiin vuonna 1588. Maihinnousun tarkoituksena oli palauttaa katolinen kirkko Englantiin ja samalla tukahduttaa englantilaisten tukema kapina Espanjan Alankomaissa. Filipin laivaston oli tarkoitus kuljettaa Parman herttua Alessandro Farnesen johtamat espanjalaisjoukot Alankomaista Englannin kanaalin yli. Laivastoon kuului 130 alusta, 2 400 tykkiä ja 30 000 miestä. Sen komentajaksi määrättiin alun perin Espanjan kokenein amiraali, Santa Cruzin markiisi, mutta hän kuoli sairauteen ennen kuin laivasto oli lähtövalmis. Uudeksi komentajaksi määrättiin Medina-Sidonian herttua Alonso de Guzman el Bueno, jolla ei ollut lainkaan aiempaa kokemusta mereltä. Armada sai vastaansa 197 englantilaisalusta, jotka olivat espanjalaisia pienempiä, mutta myös ketterämpiä ja tulivoimaisempia. Englantilaisten komennossa olivat amiraalit Charles Howard ja Francis Drake. Armada lähti Lissabonista 28. toukokuuta määränpäänään Englannin kanaali. Se joutui kuitenkin huonon sään viivästyttämäksi ja ensimmäiset havainnot siitä saatiin vasta 19
L. M. Montgomery

Lucy Maud Montgomery (30. marraskuuta 1874 Clifton – 24. huhtikuuta 1942 Toronto) oli kanadalainen kirjailija. L. M. Montgomeryn kutsumanimi oli Maud. L. M. Montgomery syntyi Cliftonissa, Prinssi Edwardin saarella. Hänen äitinsä Clara Woolner MacNeill Montgomery kuoli tuberkuloosiin Montgomeryn ollessa kaksivuotias, ja hänen isänsä, Hugh John Montgomery, jätti Maudin tämän äidinpuoleisten isovanhempien huostaan. Hugh Montgomery matkusti länteen ja asettui Saskatchewaniin Prince Albert -nimiseen kaupunkiin. Hugh Montgomery avioitui myöhemmin uudelleen ja Mary Anne McCraesta tuli Montgomeryn äitipuoli
Vilhelm I (Saksa)

Vilhelm I, koko nimeltään Wilhelm Friedrich Ludwig (22. maaliskuuta 1797 Kronprinzenpalais, Berliini, Preussin kuningaskunta – 9. maaliskuuta 1888 Charlottenburgin linna, Berliini) oli Preussin kuningas vuosina 1861–1888 sekä Saksan ensimmäinen keisari (saks. Kaiser), joka hallitsi vuosina 1871–1888. Hänen valtakaudellaan Saksan yhdistyminen nosti Saksan Euroopan suurvallaksi. Wilhelm Friedrich Ludwigin vanhemmat olivat Preussin kruununprinssi, tuleva kuningas Fredrik Vilhelm III ja prinsessa Luise von Mecklenburg-Strelitz. Hän oli kymmenlapsisen perheen toiseksi vanhin poika. Hänen vanhempi veljensä oli Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV ja sisarensa Charlotte oli Venäjän keisarinna Aleksandra Fjodorovna. Vilhelm kuului Hohenzollernin sukuun. Keisari Aleksanteri II oli Vilhelmin sisaren Charlotten poika. Hänen opettajanaan vuosina 1801–1809 oli Johann Friedrich Gottlieb Delbrüc, joka vastasi myös veljen, kruununprinssi Friedrich Wilhelmin koulutuksesta. 12-vuotiaana hänen isänsä nimitti hänet upseeriksi Preussin armeijaan
Adiafora

Adiafora (m.kreik. ἀδιάφορα, ”yhdentekevät [asiat]”) tarkoittaa filosofiassa ja etiikassa moraalisesti neutraaleja asioita. Teologisena terminä adiaforalla viitataan tekoihin, jotka eivät itsessään ole moraalisia eivätkä moraalittomia. Kristinuskossa käsite viittaa ehdonvallan asioihin, joita ei pidetä uskonopin suhteen ehdottomina. Adiaforaa voidaan myös kuvata termillä moraalinen yhdentekevyys. Adiafora oli alun perin stoalaisen filosofian käsite, joka tarkoitti sellaisia asioita, jotka olivat moraalilain ulkopuolella − eli tekoja, jotka eivät olleet määrättyjä eivätkä kiellettyjä. Stoalaiset luokittelivat kaiken inhimillisen toiminnan kolmeen luokkaan. Hyve, kuten viisaus, oikeudenmukaisuus ja sellaiset asiat, olivat hyviä asioita. Niiden vastakohdat, paheet, olivat pahoja asioita. Näiden lisäksi oli kuitenkin monia muita asioita, kuten varallisuus, maine ja terveys, jotka eivät olleet itsessään hyvää eikä pahaa. Siksi niiden katsottiin muodostavan eettisesti neutraalin alueen, ja niitä kutsuttiin nimellä adiafora
C-lehti

C-lehti (kirjoitusasu logossa C=lehti) oli vuosina 1987–1992 ilmestynyt suomalainen tietokonelehti, joka oli suunnattu nimenomaan Commodore-merkkisten koneiden kuten Commodore 64:n ja Amigan käyttäjille. C-lehti oli MikroBitin sisarlehti, ja suuri osa sen toimittajakunnasta oli samaa. C-lehdessä oli paitsi paljon peliarvosteluja, myös muun muassa ohjelmointia, grafiikkaa ja laitteistoa käsitteleviä syvällisiä teknisiä artikkeleita, joita kirjoittivat muutamat kansainvälisestikin tunnetut suomalaiset pelien tai demojen tekijät kuten Jukka Tapanimäki ja Jori Olkkonen. C-lehti syntyi yhteistyössä Commodoren Suomen maahantuojan PCI-Datan kanssa, joka oli aikaisemmin julkaissut Poke & Peek -lehteä. PCI-Data meni konkurssiin vuoden 1990 lopussa. C-lehden levikin tippuessa ja toisaalta Pelit-vuosikirjojen (kokonimeltään Tietokonepelien vuosikirja: Pelit) sekä PC-pelien menestyessä, kustantaja päätti yhdistää C-lehden ja kausijulkaisut tietokonepeleihin erikoistuneeksi aikakauslehdeksi nimeltä Pelit. C-lehden tilaajat ohjattiin joko Pelit- tai MikroBitti-lehden tilaajiksi. C-lehden lukijoille ja avustajille Pelit-lehden perustaminen tuli yllätyksenä. Amiga-harrastajat olivat myös pettyneitä päätökseen.
Soidin

Soidin tarkoittaa useilla linnuilla parittelua edeltävää käyttäytymistä, jonka seurauksena yksilöt tulevat sellaiseen fysiologiseen vireeseen, että parittelu on mahdollista. Soitimeen kuuluvat olennaisena osana vastavuoroiset vaistotoiminnot, lähinnä signaalit ja reaktiot. Koiraan höyhenpuku on soidinaikana kauneimmillaan. Esimerkiksi korea-asuiset metsokoiraat kerääntyvät keväällä yhteisille soidinpaikoille näyttävään yhteissoitimeen, joka alkaa varhain aamulla. Lajille ominainen soidinkäyttäytyminen on usein isolaatiotekijä joka estää harhapariutumisen eri lajeihin kuuluvien yksilöiden kesken. Lintujen lisäksi soidinmenoja on myös muilla selkärankaisilla kuten kaloilla sekä monilla selkärangattomilla kuten heinäsirkoilla.
Kostea lämpömittari

Kostea lämpömittari muodostaa yhdessä tavallisen, "kuivan" lämpömittarin kanssa psykrometriksi kutsutun kosteusmittarin. Kostea lämpömittari koostuu tavanomaisesta lämpömittarista sekä mittarin nestesäiliön ympärille sidotusta kankaasta, sukasta. Havaintoa tehtäessä on mittarin sukan oltava kasteltu puhtaalla vedellä. Veden haihtuminen sukasta laskee mittarin lukemaa, sillä veden höyrystymiseen vaadittava energia on peräisin itse mittarin lämpöenergiasta. Tarvittavan energian määrä on suoraan verrannollinen veden höyrystymisen nopeuteen, joka puolestaan riippuu ilman kosteudesta. Siten ilman suhteellinen kosteus tai vesihöyryn osapaine voidaan laskennallisesti määrittää, kun tiedetään ilman lämpötila ja kostean lämpömittarin näyttämä lukema. Kostean lämpömittarin lukemaa voidaan käyttää myös suoraan esimerkiksi ihmisen kokeman lämpöstressin mittana, sillä siihen vaikuttaa sekä ilman kosteus että lämpötila.
Itä-Helsinki

Itä-Helsinki on epävirallinen alue Helsingin itäisissä osissa. Helsingin virallisessa aluejaossa karkeimman eli ylimmän tason muodostavat suurpiirit. Kolmen itäisimmän suurpiirin (Kaakkoinen, Itäinen ja Östersundomin suurpiiri) muodostama kokonaisuus on sosiaalinen ja kulttuurinen käsite, ei virallinen maantieteellinen alue. Alue rajautuu lännessä Kulosaaren siltaan ja Lahdenväylään sekä Porvoonväylään, idässä ja pohjoisessa maarajaan Vantaan ja Sipoon kanssa ja etelässä Suomenlahteen. Alueella asuu noin 170 000 asukasta, mikä on noin neljännes helsinkiläisistä. Itä-Helsingin alueet liitettiin Helsinkiin suuressa alueliitoksessa 1946 sekä Vuosaaren alueliitoksessa 1966. Östersundom liitettiin Helsinkiin tammikuussa 2009. Itä-Helsinki on asuntokannaltaan muuhun Helsinkiin verrattuna uudehkoa. Alueen ensimmäiset kerrostalot rakennettiin 1950-luvulla, mutta erityisen tunnusomaisia alueella ovat 1960-luvulla rakennetut väljät elementtilähiöt, kuten Myllypuro, Puotinharju, Kontula, Mellunmäki ja Keski-Vuosaari. Alueella on myös laajoja omakotitaloalueita. Nykyään Itä-Helsingin tärkein aluekeskus on Vartiokylän kaupunginosaan kuuluva Itäkeskus, jossa sijaitsevat muun muassa kauppakeskukset Itis ja Easton Helsinki. Muita tärkeitä aluekeskuksia ovat Herttoniemi, Vuosaari ja Kontula
Panamá

Koordinaatit: 8°59′16.82″N, 79°31′6.7″W Panama tai Panama City (esp. Ciudad de Panamá) on Panaman pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 880 691. Suurkaupunkialueella asuu yhteensä noin 1,7 miljoonaa ihmistä eli suunnilleen puolet maan väestöstä. Panama sijaitsee Tyynenmeren rannalla Panaman kanavan suulla. Kaupunki on maan hallinnollinen, poliittinen ja kulttuurinen keskus.lähde? Kaupungin perusti 15. elokuuta 1519 Pedro Arias de Avila eli Pedrarías Dávila. Se on vanhin eurooppalaisten perustama asutuskeskus Amerikan Tyynenmeren puoleisella rannikolla. 1800-luvulla Simón Bolívar yritti perustaa kaupunkiin yleisamerikkalaisen kongressin
Pyykösjärvi

Pyykösjärvi on noin 1 500 asukkaan kaupunginosa Oulussa. Se sijaitsee noin viisi kilometriä keskustasta pohjoiseen samannimisen järven etelärannalla, Puolivälinkankaan ja Linnanmaan palvelujen lähellä. Pääosin alueella on omakoti- ja rivitaloasutusta. Talvisin Pyykösjärveä kiertää hiihtolatu. Järvi on myös pilkkijöiden suosiossa. Syksyllä ja keväällä järven ranta on lintubongareiden suosima paikka. Alueella levähtää useita muuttolintulajeja.
Lordi Byron

George Noel Gordon Byron, 6. Byronin paroni eli lordi Byron (22. tammikuuta 1788 Lontoo – 19. huhtikuuta 1824 Mesolongi, Kreikka) oli englantilainen romantiikan ajan runoilija ja poliitikko. Byronin pääteoksena pidetään runoelmaa Don Juan (1819–1824). Tälle teokselle kuten Byronin koko tuotannollekin on tunnusomaista lyyrinen tunnelmointi, ivan käyttö, ulkopuolisuuden tunne ja toiminnan korostus. Byronin vanhemmat olivat kapteeni John "Mad Jack" Byron ja hänen toinen vaimonsa Catherine Gordon, Gightin linnan perijä. Hänet kastettiin äidinpuoleisen isoisänsä George Gordon of Gightin mukaan. Isoisä hukuttautui kanavaan 1779, ja Catherine Gordon joutui myymään maat maksaakseen isänsä velat. Isosedän kuoltua 1798 George Byronista tuli kuudes paroni Byron, ja hän peri Newstead Abbeyn Nottinghamshiressa. Kartanosta ei kuitenkaan tullut tuloja kuin 800 puntaa vuodessa, ja tila vaati kunnostusta. Byron ja äitinsä muuttivat pian Nottinghamiin, eivätkä asuneet Newsteadissa koskaan pitkiä aikoja
Oppimisteoria

Oppimisteorialla tarkoitetaan teoreettista mallia siitä, miten ihminen tai muu eliö oppii. Oppimisteorian ohella käytetään käsitettä oppimiskäsitys. Käsitys oppimisesta on muuttunut aikakausien mukaan. Perusoppimisprosesseina voidaan nähdä: Keskeisimpiä oppimisteorioita ovat nykysuuntaus kognitivismi ja myöhemmin siitä "jalostettu" konstruktivismi. Näissä keskeistä on oppijan oma rooli oppimisessa ja tiedon ymmärtäminen sekä ajattelu. Nämä suuntaukset lähtivät kehittymään 1960-luvulta. Ennen 60-lukua vallassa ollut behaviorismi ja uus-behaviorismi perustivat oppimisnäkemyksensä siihen, että ihminen on ärsykkeisiin reagoiva mekaaninen kone, eikä tunteilla, motivaatiolla, mielentiloilla ym. ole mitään merkitystä oppimisen kannalta. Behaviorismissa keskeisiä oppimismalleja olivat välineellinen ehdollistuminen ja klassinen ehdollistuminen. 1900-luvulla vaikuttanut Robert M. Gagné erotteli oppimisen eri tyylejä: Tämän hetken merkittäviä suomalaisia oppimisteoreetikkoja ovat muun muassa
Škoda Auto

Škoda Auto (laus. tšek. [ʃkoda]) on saksalaiseen Volkswagen-konserniin kuuluva tšekkiläinen, aiemmin tšekkoslovakialainen autonvalmistaja, jonka kotipaikka sijaitsee Mladá Boleslavin kaupungissa. Se on Mercedes-Benzin ja Peugeot’n ohella yksi vanhimmista edelleen toimivista autonvalmistajista. Škoda on ollut jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen pääsponsori vuodesta 1993. Tämän hetkinen sopimus kestää aina vuoteen 2021. Škoda-yhtymän (Škodovy závody) perusti Emil von Škoda Plzeňissä vuonna 1859. Škoda kasvoi 1800-luvulla Itävalta-Unkarin suurimmaksi teollisuusyritykseksi. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Škoda siirtyi autoteollisuuteen ja alkoi valmistaa lisenssillä ranskalaisia Hispano-Suiza-autoja. Vuonna 1924 Škoda osti Mladá Boleslavissa toimineen autovalmistajan, Laurin & Klementin. Laurin & Klementin juuret ulottuvat 1800-luvun loppuun, jolloin se aloitti polkupyörien valmistuksen. 1899 yritys alkoi valmistaa moottoripyöriä ja 1905 lähtien autoja
Vesihöyry

Vesihöyry (arkikielessä pelkkä höyry) on kaasumaista vettä. Vesihöyry on hajutonta, mautonta ja väritöntä, eikä sitä siis voi ihmissilmin erottaa muista ilmakehän kaasuista. Vesihöyryä syntyy, kun vesi haihtuu tai jää sublimoituu. Veden, H2O, kiinteää olomuotoa sanotaan jääksi ja nesteolomuotoa vedeksi. Vesihöyryä voi syntyä myös kemiallisissa reaktioissa. Kylläinen vesihöyry tarkoittaa vesihöyryä, joka on paineen mukaisessa tiivistymislämpötilassaan. Mikäli vesihöyry tällöin menettää lämpöä, se tiivistyy nestemäiseksi vedeksi. Arkikielessä sanomme näkevämme vesihöyryä teekattilassa, tupruamassa höyryjunan piipusta tai pakkasella hengitysilmassa. Täsmällisemmässä ilmaisussa arkikielen sanaa höyry kuitenkin käytetään eri tavalla. Kaikissa näissä tapauksissa kaasumuotoinen vesi on jo tiivistynyt pienenpieniksi pisaroiksi, samoiksi joista tavallinen sumu muodostuu. Pilvet eivät siis ilmatieteen ammattikielellä ilmaistuna ole vesihöyryä, vaan nestettä (tai jäätä tai näiden yhdistelmää) sisältävää aerosolia, ts. hyvin pieniä vesipisaroita (ja/tai jäähitusia) leijumassa kaasussa
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1934

Vuoden 1934 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Italiassa. Ne olivat historian toiset jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut. Halukkaiden osallistujamaiden määrä oli kasvanut 32:een, joten ensimmäistä kertaa oli järjestettävä myös karsinnat. Karsinnoista lopputurnaukseen selviytyi 16 maata. Hallitseva mestari Uruguay ei osallistunut Italiassa pidettävään MM-turnaukseen protestiksi eurooppalaisten joukkueiden poissaololle vuoden 1930 kisoista. Italian isännöimän turnauksen taustalla toimi vahvasti fasistipuolueen johtaja Benito Mussolini, jolle kisat olivat poliittisen propagandan näytös. Italia voitti turnauksessa maailmanmestaruuden, mikä takasi Mussolinille täydellisen propagandavoiton. Mussolinin on väitetty painostaneen otteluiden tuomareita, jotta nämä olisivat tuominneet italialaisten eduksi. Etenkin Italian ja Espanjan välinen tasatulokseen päättynyt puoliverierä ja sitä seurannut uusintaottelu jäivät historiaan useista räikeistä tuomarivirheistä, jotka koituivat Italian eduksi. Samanlaisia viitteitä oli myös Italian välieräottelussa Itävaltaa vastaan ja loppuottelussa Tšekkoslovakiaa vastaan. Kiistanalaisista tapahtumista huolimatta Italia oli ennen turnausta yksi voittajasuosikeista, mutta epäiltäväksi jäi kuinka turnaus olisi päättynyt ilman poliittista vaikutusta. Italian ja Benito Mussolinin halukkuus järjestää MM-turnaus ei johtunut pelkästään urheilullisista syistä, ennen kaikkea kyse oli politiikasta
Animismi

Animismi eli sielu-usko on varsinkin luonnonkansoilla yleinen käsitys, jonka mukaan kaikilla olioilla on sielu. Antropologi Edward Tylor esitti teoksessaan Primitive Culture vuonna 1871 käsitteen animismi alkukantaisten kulttuurien uskonnoille, joiden mukaan jokainen luonnonesine, kuten kivi, puu tai vesiputous, on jumaluus tai sen ilmentymä. Siihen liittyy siis usko lukemattomiin henkiolentoihin, jotka asuvat esimerkiksi eläimissä ja kasveissa valvoen maailman tapahtumia ja vaikuttaen niihin. Ihmisillä tämä henkiaines on sielu, joka jää jäljelle ruumiin kuoltua. Animismin käsitettä on arvosteltu, mutta sen on sanottu sopivan yhä kuvaamaan uskomusjärjestelmiä, joilla ei ole kirjoituksiin jähmettynyttä teologista oppia. Animismia on myös rinnakkain järjestäytyneiden uskontojen kanssa, esimerkiksi buddhalaisuudessa. Metsästäjä-keräilijäheimojen animistisessa todellisuuskäsityksessä ihminen on yleensä jokseenkin tasavertainen eläinten, kasvien ja luonnonvoimien kanssa. Rituaalit ovat välttämättömiä, koska niillä pyydetään lupa käyttää eläimiä tai kasveja ravinnoksi, puuta polttopuuksi sekä muuta vastaavaa. Suomalaisten muinaisessa maailmankuvassa oli animistisia piirteitä. Kaikessa voitiin uskoa olevan voimaa tai olentoja, eli väkeä. Saamelaisilla oli useita pyhiä uhripaikkoja, joita kutsuttiin seidoiksi. Seidan haltijaa lepytettiin lahjoilla muun muassa metsästysonnen takaamiseksi
Harry Potter ja salaisuuksien kammio

Harry Potter ja salaisuuksien kammio (engl. Harry Potter and the Chamber of Secrets) on brittiläisen kirjailijan J. K. Rowlingin kirjoittaman Harry Potter -kirjasarjan toinen osa. Englanninkielinen alkuteos julkaistiin 2. heinäkuuta 1998 ja suomennos vuonna 1999. Vaikka Rowling koki kirjan lopettamisen vaikeaksi, se sai hyviä arvosteluja kriitikoilta ja nuorilta lukijoilta, vaikka kriitikot ajattelivatkin sen olevan turhan pelottava nuoremmille lapsille. Kirjasta on tehty myös samanniminen elokuva, joka ilmestyi vuonna 2002 ja josta tuli kolmas elokuva joka tuotti yli 600 miljoonan dollarin lipputulot. Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia voitti kuitenkin Saturn-palkinnon parhaasta fantasiaelokuvasta. Harryn toisena vuonna Tylypahkan noitien ja velhojen koulussa koulun seiniin ilmestyy sarja varoituksia, jotka kertovat Salaisuuksien kammion avautuneen ja että "Luihuisen perillinen" tappaa kaikki koulun oppilaat, joiden vanhemmat eivät ole velhoja. Näitä uhkauksia seuraa sarja hyökkäyksiä, joiden seurauksena koulun oppilaita löydetään kangistettuna. Kouluvuoden aikana Harry ja hänen ystävänsä Ron ja Hermione tutkivat hyökkäyksiä ja Harry kohtaa jälleen täysiä voimiaan havittelevan Lordi Voldemortin
Harry Potter ja Azkabanin vanki

Harry Potter ja Azkabanin vanki (engl. Harry Potter and the Prisoner of Azkaban) on brittiläisen kirjailijan J. K. Rowlingin kirjoittaman Harry Potter -kirjasarjan kolmas osa. Englanninkielinen alkuteos ilmestyi 8. heinäkuuta 1999 ja suomennos vuonna 2000. Kirjasta on tehty myös samanniminen elokuva ja peli. 13-vuotias Harry Potter viettää kaikessa rauhassa kesälomaansa, kun komenteleva Marge-täti saapuu vierailulle. Illallispöydässä Marge saa Harryn suuttumaan niin kovasti, että hän tulee taikakeinoin paisuttaneeksi tädin. Harry pakenee, sillä luvattomasta taikomisesta seuraa velhomaailmassa rangaistus. Harry matkustaa Poimittaislinjalla Viistokujalla sijaitsevaan majataloon, Vuotavaan noidankattilaan, jossa taikaministeri Cornelius Toffee on häntä vastassa. Sen sijaan että rankaisisi Harrya, ministeri onkin huolestunut hänen turvallisuudestaan, sillä entinen lordi Voldemortin kannattaja ja vaarallinen velho, Sirius Musta, on paennut Azkabanin velhovankilasta