nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Tyyne Tokoi

Tyyne Oskarintytär Tokoi (ven. Тюне Оскаровна Токой, Tjune Oskarovna Tokoi; 25. elokuuta 1903 Kannus, Suomi – 15. marraskuuta 1937 Leningrad, Neuvostoliitto) oli Neuvostoliittoon asettunut suomalainen kommunisti, joka toimi 1930-luvulla Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) Leningradin-toimiston johtajana. Hänet teloitettiin Stalinin puhdistusten aikana. Tokoin vanhemmat olivat tunnettu sosiaalidemokraattinen poliitikko Oskari Tokoi ja Hanna Räimä. Tokoi vietti lapsuutensa Kannuksessa ja Helsingissä. Hänen isänsä pakeni Suomen sisällissodan lopussa vuonna 1918 Venäjälle, mutta jätti perheensä Pietariin loikatessaan myöhemmin samana vuonna Muurmannin legioonaan brittien liittolaiseksi. Äiti Hanna palasi Suomeen neljän lapsen kanssa vuonna 1921, mutta Tyyne Tokoi ja hänen isoveljensä Nestori jäivät Neuvosto-Venäjälle. Tokoi omaksui Pietarissa kommunistisen maailmankatsomuksen. Hän työskenteli vuodesta 1919 SKP:lle ja opiskeli vuosina 1922–1925 Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston suomalaisella sektorilla, minkä jälkeen hän oli kaksi vuotta puoluetyössä Neuvosto-Karjalassa. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen (NKP) vuonna 1926
Bona Kellgren

Bonaparta Moreaua Fredrika Lovisa (Bona) Kellgren (synt. Calonius 1. maaliskuuta 1801 Kuopio – 16. huhtikuuta 1889 Kuopio) oli suomalainen laivanvarustaja. Hän peri miehensä August Kellgrenin laivanvarustamon ja kauppahuoneen Kuopiossa vuonna 1850 ja kehitti sitä yhdeksi suurimmista suomalaisista yrityksistä. August Kellgren oli aloittanut uransa kehittelemällä mesimarjajalosteita. Hän omisti olutpanimon ja polttimon Kuopiossa, mutta vasta sahatoiminta oli tehnyt hänestä upporikkaan. Hän omisti Atrakosken sahan Nilsiässä sekä viipurilaisen kauppahuoneen, jossa toimi Hackman & Co. liikekumppanina. Miehensä kuoltua Bona Kellgrenistä tuli testamentin mukaisesti Kuopion suurimman kauppahuoneen johtaja. Laivanvarustaja Bona Kellgrenin rakennuttamat kuunarit Wellamo ja Savon Neito kuljettivat rahtia Viipuriin ja Pietariin sekä myös Saksaan, Italiaan ja Englantiin. Hän oli myös osaomistajana muutamissa laivoissa ja lotjissa ja kuljetutti rahtia muiden omistamissa laivoissa
Vajra

Vajra (hindiksi वज्र vajr, tiibetiksi རྡོ་རྗེ། dorje) tai salamavaltikka on vajrayana-buddhalaisuudessa esiintyvä symbolinen esine. Vajra kuvastaa tantrisen polun ylivoimaisuutta, maskuliinisuutta, suurta myötätuntoa ja taitavia tekoja. Vajran keskiosa ilmentää todellisuuden perimmäistä luonnetta ja sen haaroittuvat päät yleensä symboloivat vajrayana-buddhalaisuudessa tärkeitä buddhaperheitä. Vajraa käytetään soittokellon kanssa. Kello kuvastaa tällöin feminiinisyyttä, viisautta ja śūnyatāa. Yhdessä vajra ja soittekello symboloivat valaistumisen nondualistista luonnetta. Seremonioissa vajraa pidellään oikeassa kädessä ja soittokelloa vasemmassa kädessä. Vajra on sanskritia ja tarkoittaa timanttia ja salamaa. Sana on sukua suomenkielisille sanoille vasara ja vaaja. Vajra esiintyy vajrayana-buddhalaisessa taiteessa Vajradharan, Vajrasattvan, Vajrapanin ja Mahasthamapraptan käsissä. Vajrasta on olemassa myös muunnos, johon kuuluu kaksi ristikkäin asetettua vajraa: se tunnetaan nimellä kaksoissalamavaltikka eli viśvavajra. Kaksoissalamavaltikka on Amoghasiddhin tunnus
Elohopeajodidi

Elohopeajodidi (HgI2) on elohopea- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pigmenttinä ja analyyttisen kemian reagenssina. Elohopeajodidi on dimorfista eli sillä on kaksi eri kiderakenneta. Näistä huoneenlämpötilassa stabiili on alkeiskopiltaan rombista ja väriltään oranssinpunaista. Toinen muoto on huoneenlämpötilassa metastabiili keltainen tetragonaalinen muunnos. Punainen muoto muuttuu keltaiseksi kuumennettaessa 126 °C:n lämpötilaan ja väri palautuu punaiseksi yhdisteen jäähtyessä. Tätä ilmiötä kutsutaan termokromismiksi. Elohopeajodidi on veteen käytännöllisesti katsoen liukenematonta, mutta se liukenee jodidiliuoksiin muodostaen kompleksisen tetrajodomerkuraatti(II)ionin ([HgI4]2-). Punaista elohopeajodidia voidaan valmistaa elohopean ja jodin välisellä reaktiolla, kun alkuaineita hierretään. Saostettaessa yhdistettä jonkin vesiliukoisen elohopeasuolan esimerkiksi elohopeanitraatin vesiliuoksesta jodidien avulla muodostuu ensin keltaista muotoa, joka muuttuu hyvin nopeasti punaiseksi muodoksi. Keltaista elohopeajodidia voidaan valmistaa sekoittamalla elohopeajodidin etanoliliuosta kylmän veden kanssa, josta se kiteytyy. Elohopeajodidia voidaan käyttää pigmenttinä, eräiden ihosairauksien hoidossa, tietyillä metalleilla doupattuna fotovastuksissa, metakrylaattien ja akrylaattien polymeroitumiskatalyyttinä sekä analyyttisen kemian analyyseissä niin kutsutussa Nesslerin reagenssissa, jota käytetään osoittamaan ammoniakin tai ammoniumsuolojen läsnäolo
Jodoformi

Jodoformi eli trijodimetaani (CHI3) on halogenoituihin alkaaneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä sekä antiseptisenä aineena lääketieteessä ja eläinlääketieteessä. Jodoformi on huoneenlämpötilassa keltaista kiteistä ainetta ja sillä on tunnusomainen epämiellyttävä haju. Yhdiste liukenee vain hyvin niukasti veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, etikkahappoon, kloroformiin ja bentseeniin. Jodoformi hajoaa valon vaikutuksesta. Voimakkaasti kuumennettaessa jodofomi hajoaa, jolloin muodostuu muun muassa jodia. Jodoformia voidaan valmistaa emäksisissä olosuhteissa asetonista, kaliumjodidista ja natriumhypokloriitista tai etanolista ja jodista emäksisissä olosuhteissa. Myös eräät muut ketonit ja alkoholit reagoivat muodostaen jodoformia. Tämä reaktio tunnetaan myös jodoformireaktiona. Nykyään teollisesti jodoformia valmistetaan kuitenkin pääasiassa elektrolysoimalla jodidien laimeita etanoli- tai asetoniliuoksia. Jodoformia voidaan käyttää haavojen hoidossa antibakteerisena aineena. Sitä voidaan myös käyttää viisaudenhampaiden poiston jälkeen ehkäisemään alveoliittia
Iso Mustajärvi (Urjala)

Iso Mustajärvi  on Pirkanmaalla Urjalan Valajärvellä sijaitseva järvi. Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jaettiin neljännessä jakovaiheessa Nuutajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 30 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 111,2 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvessä on yksi pieni luoto pohjoisrannan tuntumassa. Siihen laskee kuusi ojaa, joista huomattavimmat ovat eteläpäähän laskevat Vähän Mustajärven lyhyt laskuoja ja Koskenoja, joka tuo ojitetun Haisevasuon kuivatusvesiä, sekä pohjoispäähän laskevat Mustajärvenkorven kuivatusvesien johto-oja ja Runkankorven laskuoja. Järven oma laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja se yhtyy Valajärven kylän pelloilla Mustanojaan, joka tulee Valajärvestä ja laskee Nuutajärveen. Järvi on 1,4 kilometriä pitkä, 550 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä. Järven rannat ovat paikoin jyrkkärinteisiä. Näin on esimerkiksi Levonnenänvuoren ja Mustajärvenvuoren rannoilla. Rannoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Valajärveltä ja Tourunkulmalta
Valajärvi (järvi Urjalassa)

Valajärvi  on Pirkanmaalla Urjalassa sijaitseva järvi. Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jaettiin neljännessä jakovaiheessa Nuutajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 106 hehtaaria ja siinä on kahdeksan saarta. Suurin saarista on Sepänsaari, joka on myös asuttu. Muita järven keskellä olevia saaria ovat Satulakari ja Selkäkari. Rannan tuntumassa ovat esimerkiksi Lammassaari ja Pääskynkivi. Järven vedenpinnan korkeus on 106,9 metriä meren pinnan yläpuolella ja siihen laskee alle kymmenen lyhyttä metsä- ja pelto-ojaa, joista huomattavin on ojitetun Pussilansuon kuivatusvesiä tuova Ammonoja. Järven laskujoki lähtee järven eteläpään lahdenpohjukasta ja se yhtyy parin kilometrin jälkeen Nuutajärveen laskevaan Mustanojaan. Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 950 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä. Rannat ovat monen tyyppisiä ja niitä ovat muun muassa suo-, metsä-, pelto- ja kalliorantoja. Yleensä ranta on matala, mutta esimerkiksi Lantinvuorella, Kiviniityllä ja Ojansuunvuorella on jyrkempiä rantoja
Kivijärvi (Urjala)

Kivijärvi  on Pirkanmaalla Urjalan Leikkikankaan ja Raikonkulman välissä sijaitseva suojeltu järvi. Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Tämän sisällä järvi kuuluu Nuutajoen valuma-alueeseen. Järven pinta-ala on 65 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 111,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on yksi saari Kissankallion edustalla. Kivijärvestä laskee Postilanoja kolme metriä alempana sijaitsevaan Vähäjärveen. Kivijärven laskevia tulo-ojia on seitsemän, joista huomattavimmat tuovat ojitettujen Kaita- ja Kaakkosuon kuivatusvesiä. Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 650 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä. Järven lähiympäristössä on sijainnut kolme maatilaa, mutta niiden tilojen viljely on vähentynyt oleelisesti. Järven rannoille on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Valtatie 9 ohittaa järven kaakossa. Nuutajoen valuma-alueen sisällä järvi kuuluu Nuutajärveen laskevan Ihanajoen valuma-alueeseen
Särkijärvi (Urjala)

Särkijärvi  on Pirkanmaalla Urjalassa sijaitseva järvi. Järvi sijaitsee Forssan rajalla ja sen kaakkoisin pää ulottuu hiukan myös Forssan ja Kanta-Hämeen puolelle. Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Nuutajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järvellä on yhdeksän saarta, joista suurin on selällä sijaitseva Selkäsaari. Järven pinta-ala on 163 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 116,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee vain neljä metsäojaa. Järven laskuoja Kokonoja lähtee sen länsirannasta. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on vain 1,6 metriä. Syvin kohta, jossa on vettä 3,2 metriä, sijaitsee järven eteläpäässä nimettömän luodon edustalla. Järvi on 2,5 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 9,5 kilometriä. Järven länsirannat ovat matalaa ja soistunutta metsämaata
Kokonjärvi (Urjala)

Kokonjärvi  on osaksi Pirkanmaalla Urjalan Välkkilän ja Kokon kylissä ja osaksi Kanta-Hämeessä Forssan Koijärvellä sijaitseva järvi. Järven pinta-ala on 474 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 107,5 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on kuusi saarta, joista suurimmat ovat 130 metriä pitkä, mutta kapea, Kattissaari, hieman lyhyempi Kivikari ja Mustaniemen vieressä oleva 130 metriä pitkä suosaari. Järveen laskee 117 ojaa, joista huomattavimpia ovat Kivenkorvensuon ja Karjalammin yhteinen laskuoja Koivulanlahteen, Lahmajärveltä tuleva Välkkilänoja ja palosuon kuivatusvesiä tuova johto-oja. Järven laskujoki Kokonjoki lähtee järven luoteispäästä Ikaalasta ja laskee Rutajärveen. Järvi on 4,5 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 18,6 kilometriä. Kokonjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen ja tämän sisällä edelleen Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen. Urjalan Rutajärveen laskevan Kolkanjoen–Kokonjoen vesireitillä Kokonjärven alapuoliselle osuudelle jäävät kuivatettu Vanhajärvi ja Uutisjärvi. Kokonjärven yläpuoliselle osuudelle jäävät Lahmajärvi Urjalassa ja Hirsjärvi Urjalan ja Tammelan rajalla. Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Kokkois järvi”. Silloin sijaitsi järven pohjoisrannalla laaja peltoaukea, jossa olivat ”Kokkoisbyn” 15 taloa. Koivulanlahden rannassa sijaitsi ”Hakonlaks byn” neljä taloa ja etelärannalla Koiviston kohdalla yksi talo tai torppa
Pynnänjärvi

Pynnänjärvi  on Pirkanmaalla Urjalan Halkivahassa ja Vesilahden Krääkkiössä sijaitseva järvi. Suurin osa järvestä kuuluu Urjalaan, koillisosa on Vesilahden puolella. Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alue jaetaan vielä Lumijoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 86 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 110,9 metriä meren pinnan yläpuolella. Sen rannat ovat alavia ja osittain soistuneitakin. Itäpuolen etelärannassa sijaitsee Miekkostenvuori, joka laskeutuu veteen jyrkkärinteisenä ja kohoaa yli 35 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Siihen laskee useita suo-ojia, joista huomattavimpia ovat Karhusuon ja Verstaansuon laskuojat. Järven oma laskuoja on Pynnänoja, joka yhtyy Jouttunkulmanojaan kuivatetun Jouttunjärven koillispäässä. Jouttunkulmanojan nimitys muuttuu alempana Riehunojaksi, joka laskee Laadunjärveen. Järvessä on viisi saarta, joista Selkäsaari on suurin. Se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä
1. taktinen lentolaivue

1. taktinen lentolaivue (puol. 1 Eskadra Lotnictwa Taktycznego 1.ELT) on Puolan ilmavoimien hävittäjälentolaivue, joka muodostettiin vuonna 2001 Minsk Mazowieckissa Puolassa vuonna 1944 perustettusta 1. hävittäjärykmentistä (puol. 1. Pułk Lotnictwa Myśliwskiego). Laivue on sijoitettu 23. taktiseen lentotukikohtaan ja sen kalustona on Mikojan MiG-29 ja MiG29UB -koneet. Laivueesta on neljä konetta huhtikuusta 2010 alkaen kolme kuukautta Baltian ilmavalvonnassa. Laivueenkomentaja everstiluutnantti everstiluutnantti Robert Kozak johti sadan hengen osastoa, johon kuului kahdeksan lentäjää. Laivue oli ollut ensimmäisen kerran Baltian ilmavalvonnassa tammikuusta maaliskuuhun 2006
Ranskan tuomioistuinjärjestelmä

Ranskan tuomioistuinlaitos on kaksijakoinen: oikeusasiain tuomioistuimet eli yleiset tuomioistuimet ja hallintotuomioistuimet muodostavat molemmat oman hierarkiansa. Samantapainen kahtiajako on tehty useissa muissakin romaanis-germaanisen tradition maissa (Suomi mukaan luettuna), kun taas anglosaksisen common law -oikeusperinteen maissa hallinnon tuomioistuinkontrolli kuuluu pääasiassa yleisille riita- ja rikosasiain tuomioistuimille. Suomen ja Ranskan lainkäyttöjärjestelmät muistuttavat toisiaan pääpiirteiltään tuomioistuinjärjestelmän kaksijakoisuuden vuoksi, mutta yksityiskohdissa on eroja. Ranskassa esimerkiksi vakavat rikokset käsitellään vain niihin erikoistuneissa tuomioistuimissa (cour d’assises), ja hallintotuomioistuinjärjestelmä on kolmiportainen (Suomessa kaksiportainen). Ylimmän oikeusasteen tuomioistuimet puolestaan toimivat Ranskassa lähinnä kassaatiotuomioistuimina, eivätkä ne yleensä anna asiaratkaisuja toisin kuin Suomen korkein oikeus. Sen sijaan molempien valtioiden korkeimmat oikeudet valvovat lainkäytön yhdenmukaisuutta ja normien soveltamisen oikeellisuutta. Ranskassa lainrikkomukset jaetaan vakavuuden perusteella kolmeen pääluokkaan: contravention, délit ja crime. Contravention-rikkomukset on jaettu edelleen viiteen eri alaluokkaan rikkomuksesta annettavan rangaistuksen mukaan. Délit- ja crime-rikoksista voidaan tuomita vankeusrangaistukseen, kun taas contravention-rikkomuksista tuomitaan yksinomaan sakkoon ja siihen mahdollisesti liittyvään oheisrangaistukseen (esim. ajo-oikeuden menetys). Rikosasiaa käsittelevä tuomioistuin määräytyy edellä mainitun lainrikkomusten luokittelun perusteella. Mikäli samaan rikosasiaan liittyy eri luokan rikkomuksia, rikosasiaa käsittelevä tuomioistuin määräytyy vakavimman lainrikkomuksen perusteella
Kenneth Lonergan

Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar2016 Manchester by the Sea Kenneth Lonergan (s. 16. lokakuuta 1962) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja Oscar-palkittu käsikirjoittaja. Hänet palkittiin parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarilla elokuvastaan Manchester by the Sea (2016), josta hän sai myös parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuuden.
Lemony Snicket’s A Series of Unfortunate Events (videopeli)

Lemony Snicket’s A Series of Unfortunate Events on Adrenium Gamesin kehittämä ja Activisionin julkaisema toimintapeli, joka on julkaistu vuonna 2004 Game Boy Advancelle, Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle, Windowsille ja Xboxille. Peli perustuu Lemony Snicketin Surkeiden sattumusten sarja -kirjasarjaan ja samannimiseen elokuvaan. Pelissä pelaaja ohjaa Violet Baudelairen ja Sunny Baudelairen hahmoja ratkoessaan erilaisia haasteita.
Finnair City Bus

Finnair City Bus oli Pohjolan Liikenteen liikennöimä linja-autolinja Helsingin keskustasta Helsinki-Vantaan lentoasemalle. Linja oli sopimusliikennettä yhdessä Finnairin kanssa. Reitillä käytetyt bussit olivat ulkopinnoiltaan Finnairin kulloisenkin brändi-ilmeen mukaisia. 1970-luvulla Helsingin keskustan ja lentoaseman välistä liikennettä hoitivat Finnairin väreihin maalatut Postin linja-autot, kunnes toiminta siirtyi vuoden 1978 alusta Pohjolan Liikenteelle osana tappiota tuottaneen postiautotoiminnan alasajoa. Bussit käyttivät Hotelli InterContinentalin viereen rakennettua maanalaista Töölönkadun terminaalia vuodesta 1971 vuoteen 1989, kunnes Pohjolan Liikenteen uudet korkeammat bussit eivät sinne enää mahtuneet vaan siirtyivät ulkopysäkeille.. Vuonna 1987 Finnair otti käyttöön Asema-aukion uuden City Terminalin, josta lentokenttäbussit yhä kulkivat kentälle Töölönkadun kautta. Kesäkuun 1992 alussa lentokenttäbussin reittiä muutettiin kulkemaan myös Pasilan rautatieaseman kautta, jotta junalla muualta Suomesta saapuville lentomatkustajille järjestyi päärautatieasemaa nopeampi vaihtoyhteys Helsinki-Vantaalle. Tästä kuitenkin luovuttiin jo saman vuoden lopussa vähäisen tarpeen ja kulkua hidastaneiden ruuhkien vuoksi. Vuosituhannen vaihteen paikkeilla lähtöpaikka siirtyi Asema-aukiolta Finnairin rakennuksen pohjoispuolen uudelle Elielinaukiolle. Viimeisinä vuosina bussi pysähtyi Elielinaukion jälkeen Hesperianpuiston pysäkillä ja tarvittaessa myös pikavuoropysäkeillä reitillä Mannerheimintie–Helsinginkatu–Sturenkatu–Mäkelänkatu–Tuusulantie. Matka-aika Finnair City Busilla matkustettaessa oli noin 30 minuuttia
Kirkkonummen taistelut

22.–27. helmikuuta 1918 Kirkkonummi suojeluskuntalaiset antautuivat valkoiset punaiset Armas LiljebergIvar Hast n. 500 n. 3 000 17 kaatunutta 13 kaatunutta tappiot sisältävät kaikki helmikuun aikana Kirkkonummella kaatuneet Kirkkonummen taistelut käytiin Suomen sisällissodan aikana 22.–27. helmikuuta 1918, jolloin punaiset piirittivät Kirkkonummen Sigurdsin kartanon ympäristöön linnoittautuneita Länsi-Uudenmaan suojeluskuntalaisia. Neljää päivää jatkuneen piirityksen jälkeen Sigurdskåreniksi kutsuttu joukko onnistui yön pimeydessä pakenemaan saartorenkaan läpi ja marssimaan Upinniemeen, josta he yrittivät edelleen siirtyä Mäkiluodon linnakesaarelle. Sitä miehittäneet venäläiset matruusit kuitenkin vangitsivat suojeluskuntalaisten etujoukon, jonka jälkeen mantereelle jääneet kaartilaiset antautuivat Ruotsin konsulin toimiessa välittäjänä. Vajaat 500 suojeluskuntalaista kuljetettiin Helsinkiin, jossa he olivat vangittuina, kunnes Saksan Itämeren-divisioonan joukot valtasivat kaupungin 13.–14. huhtikuuta
Theta-1 Sagittarii

Theta1 Sagittarii (θ1 Sagittarii, θ1 Sgr) on Bayerin designaatio tähdelle Jousimiehen tähdistössä. Se on spektroskooppinen kaksoistähti, jonka päätähden θ1 Sagittarii A:n näennäinen kirkkaus on +4,37. Päätähti on spektrityypin B2.5IV sininen alijättiläinen, jonka lämpötilaksi on laskettu 13 674 K. Sen on laskettu olevan kooltaan 4,46 kertaa Aurinkoa suurempi. Järjestelmän toinen tähti, θ1 Sagittarii B, on päätähdestä 31 AU:n etäisyydellä eli likimain yhtä kaukana kuin Neptunus on Auringosta. Kaksoistähtien etäisyyden maasta arvioitiin vuonna 1997 Hipparcosin mittausten perusteella olevan 652,3 valovuotta, mutta myöhempi datan tulkinta vuonna 2007 täsmensi etäisyydeksi 543,6 valovuotta. Theta1 Sagittarii liikkuu Linnunradan sisällä 19,9 km/s nopeudella Aurinkokunnan suhteen. Sen rata galaksissamme on noin 20 900–24 300 valovuoden etäisyydellä galaksin keskustasta. Theta1 Sagittariin lähellä taivaalla näkyy myös Theta2 Sagittarii -tähtijärjestelmä. Näiden kahden ero katselukulmana on 0,59°.
Mars Observer

Mars Observer (tunnettiin myös nimellä Mars Geoscience/Climatology Orbiter) oli Nasan 1018 kilogrammaa painava avaruusluotain, joka laukaistiin Marsiin 25. syyskuuta 1992 Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisukompleksi 40:stä, Floridasta. Luotaimen oli tarkoitus tutkia Marsin pintaa, ilmakehää, ilmastoa ja magneettikenttää. Elokuun 21. päivä 1993, kolme päivää ennen Marsin kiertoradalle saapumistaan, yhteys luotaimeen katkesi. Yrityksistä huolimatta luotaimeen ei saatu enää luotua yhteyttä. Naval Research Laboratoryn tekemässä tutkimuksessa todennäköisimmäksi syyksi yhteyden katkeamiselle epäiltiin repeämää luotaimen propulsiojärjestelmän polttoaineen paineistussäiliössä. Uskotaan, että hypergolinen polttoaine pääsi vuotamaan järjestelmässä venttiilien yli luotaimen ollessa matkalla kohti Marsia. Tämän seurauksena polttoaine ja hapetin pääsivät yhdistymään ennenaikaisesti, ennen kuin ne saavuttivat polttokammion. Vuotava kaasu ja polttoaine aiheuttivat luotaimen hallitsemattoman pyörimisen ja saivat sen menemään "epävarmuustilaan". Tämä häiritsi tallennettua komentosarjaa eikä radiolähetin enää käynnistynyt. Luotaimen tärkeimmät tieteelliset tavoitteet olivat määrittää Marsin pintamateriaalin globaali aineellinen ja mineraloginen luonne, määrittää Marsin topografia ja painovoimakenttä, osoittaa Marsin magneettikentän luonne, ottaa selvää volatiilien ja pölyn hetkellisestä avaruudellisesta jakautumisesta, runsaudesta, alkuperistä ja niiden muodastamista doliineista sekä tutkia Marsin ilmakehän rakennetta ja kiertoliikettä
SpaceX CRS-11

SpaceX CRS-11 (myös SpX-11) oli SpaceX:n rahtilento kansainväliselle avaruusasemalle. Yhtiön Falcon 9 Full Thrust -raketti laukaisi Dragon-rahtikapselin hyötykuormineen 3. kesäkuuta 2017. Lento kuuluu NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan. Lento oli ensimmäinen, jossa käytettiin uudelleen jo aiemmin lentänyttä Dragon-alusta. Alus lensi vastaavanlaisen lennon SpaceX CRS-4 vuonna 2014.  Rahtina oli noin 2700 kg erilaisia tarvikkeita ja kokeita. CRS-11 oli yksi 12 alkuperäisestä CRS-ohjelman puitteissa SpaceX:ltä tilatuista kansainvälisen avaruusaseman rahtilennoista. Rahtina Dragonin paineistetussa osassa oli erilaisia tarvikkeita miehistölle ja asemalle sekä tieteellisiä kokeita. Paineistamattomassa osassa rahtina oli kolme asemaan kiinnitettävää havainto- ja tuotekehityslaitteistoa. Näistä NICER eli Neutron Star Interior Composition Explorer on Nasan neutronitähtiä havainnoiva laitteisto. ROSA eli Roll-Out Solar Array on U
Sakari Kannosto

Sakari Kannosto (s. 8. lokakuuta 1973 Helsinki) on suomalainen kuvanveistäjä, Erkki Kannoston poika. Hän valmistui Kuvataideakatemiasta vuonna 2005. Hänet tunnetaan suurikokoisista valmisesineitä ja kierrätysmateriaaleja hyödyntävistä installaatioistaan sekä keraamisista eläimistään. Kannoston teokset liittyvät usein kuluttamiseen ja ihmisen luontosuhteeseen. Tällä hetkellä hän toimii kuvataiteen lehtorin virassa Omniassa Espoossa. Vuosina 2013–2014 Sakari Kannosto osallistui Villa Karon residenssiin Beninissä tarkastelemalla globaalin jäteongelman ulottuvuuksia ja järjestämällä paikallisille lapsille kierrätysveistotyöpajan. Hän teki Beninissä myös kaksi veistosta: jäteongelmaa ja sen ratkaisua symboloivan Afrikanan ja ihmisen roolia ympäristöään muuttavana voimana kommentoivan Dieu peut toutin. Sakari Kannostolle myönnettiin Suomen Ympäristökasvatuksen Seuran Ympäristökasvatuksen ruusu vuonna 2014. Palkinnon myöntäjän mukaan Kannoston toteuttama taidepainotteinen ympäristökasvatus monipuolistaa ympäristökasvatuksen menetelmävalikoimaa. Lisäksi hän käsittelee töissään ja opetuksessaan ympäristöteemoja ja käyttää kiinnostavasti kierrätysmateriaaleja tuoden ympäristökasvatuksen luontevaksi osaksi taideopetusta
Vanhajärvi

Vanhajärvi on kuivatettu järvi Urjalassa Pirkanmaalla. Järven kuivaus saatiin päätökseen 1930-luvulla. Entinen järvi kuuluu Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen. Aiemmin se on muodostanut leventymän Urjalan Rutajärveen idästä laskevassa Kolkanjoessa eli Vanhajoessa eli Kokonjoessa, joka muodostaa Urjalan ja Forssan rajalla sijaitsevan Kokonjärven lasku-uoman. Pohjoisesta Vanhajärveen on laskenut Uutisjärvi, joka on kuivatettu jo aiemmin.