nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
American Research and Development Corporation

American Research and Development Corporation (ARD), oli varhainen ja vaikutusvaltainen yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö, joka teki tunnetuksi uuden venture capital -tyypin rahoittamisen ensimmäisenä saavuttamansa suurmenestyksen myötä. Vuonna 1957 Digital Equipment Corporationiin (DEC) sijoitetun 70 000 dollarin arvo kasvoi yrityksen listautumiseen (engl. IPO) vuonna 1966 mennessä 38,5 miljoonaan dollariin. Yrityksen perustivat vuonna 1946 Harvard Business Schoolin professori ja myöhemmin INSEADin perustanut, "venture capitalin isänä" pidetty ranskalainen prikaatikenraali Georges Doriot, myöhempi senaattori Ralph Flanders ja Massachusetts Institute of Technologyn presidentti Karl Compton. American Research and Development Corporation listautui ja oli vuosikausia ainoa julkinen yhtiö, joka oli erikoistunut alkuvaiheen yrityksiin sijoittamiseen. Yritys oli merkityksellinen erityisesti siinä, että se otti ensimmäistä kertaa yksityisiä sijoituksia vastaan muualtakin kuin perustajien omista suvuista. Näitä rahoittajia olivat muun muassa vakuutusyhtiöt ja koulutuslaitokset. Alkuperäinen yrityksen tarkoitus oli vauhdittaa yksityissijoituksia toisen maailmansodan taisteluista palaavien sotilaiden yritystoimintaan. Sijoitukset keskittyivät liki yksinomaan Yhdysvaltain itärannikolle, uusiin yrityksiin, joita nousi erityisesti MIT:n ja Harvardin yliopistoyhteisöistä. American Research and Development Corporation sai julkisena yhtiönä tapella jatkuvasti SEC:n ja IRS:n kanssa, minkä ansiosta myöhemmät venture capital -toimijat tiesivät perustaa yksityisiä osakkuusyhtiöitä. Yritys oli saanut myös DEC:lta kohtuuttoman suuren – 70 prosentin osuuden vastineeksi 70 000 dollarin sijoituksestaan, mikä oli nostanut yhtiön listautumismenestyksestä huolimatta, tai pikemminkin sen ansiosta potista sivuun jääneissä DEC:n työntekijöissä pettymystä. Myöhemmin alkuvaiheen yritysten venture capital -toiminnassa tulikin tavalliseksi, että sijoittaja sai useimmiten vastineeksi panoksestaan vain vähemmistöosuuden
Norrmalmstorgin pankkiryöstö

Norrmalmstorgin pankkiryöstö oli Tukholman Norrmalmstorgilla sijainneeseen Kreditbanken-pankin konttoriin 23. elokuuta 1973 tehty pankkiryöstö. Pankkiryöstö johti panttivankitilanteeseen ja 28. elokuuta asti pitkittyneeseen poliisipiiritykseen. Poliisia avustanut kriminologi ja psykologi Nils Bejerot käytti panttivankien samaistumisesta kaappaajiinsa nimitystä Tukholma-syndrooma. 23. elokuuta vuonna 1973 juuri vankilasta vapautunut Jan Erik Olsson käveli Tukholman keskustassa Norrmalmstorgin laidalla olevaan Kreditbankenin konttoriin konepistooli kädessä. Pankin työntekijät hälyttivät poliisin. Paikalle saapuneiden poliisien ja Olssonin välille syttyi tulitaistelu, jossa Olsson haavoitti yhtä poliiseista käteen. Olsson otti panttivangeiksi neljä pankkivirkailijaa, 32-vuotiaan Birgitta Lundbladin, 21-vuotiaan Elisabeth Oldgrenin, 21-vuotiaan Kristin Ehnmarkin ja 25-vuotiaan Sven Säfströmin. Olsson vaati kolme miljoonaa Ruotsin kruunua ja käyttöönsä nopeaa pakoautoa. Lisäksi hän vaati, että Norrköpingin vankilassa istuva Clark Olofsson vapautettaisiin ja tuotaisiin pankkikonttoriin
Corinne Lepage

Tarkennus: Vain kaksi lähdettä Corinne D. M. Lepage (s. 11. toukokuuta 1951 Boulogne-Billancourt, Ranska) on ranskalainen poliitikko, Cap21-puolueen perustaja ja puheenjohtaja vuodesta 1996, sekä Mouvement Démocrate -puolueen (MoDem) perustajajäsen ja varapuheenjohtaja. Hän on myös geeniteknologian vaikutuksia tutkivan Criigen-järjestön perustajajäsen. Vuonna 2009 Lepage valittiin Euroopan parlamenttiin, ja hän kuului siellä Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään. Nuorena juristina 1978 Lapage perusti miehensä kanssa Ranskan ensimmäisen ympäristölainsäädäntöön erikoistuneen asianajajatoimiston. Samana vuonna sattunut Amoco Cadizin haaksirikko, jossa Lepage edusti öljyonnettomuudesta kärsineitä paikkakuntia, toi hänet julkisuuteen. Tämän jälkeen hän toimi monissa ympäristöön liittyneissä tapauksissa paikallisten järjestöjen ja ryhmien puolella. Lapage valittiin 1986 Cabourgin kunnanvaltuustoon, ja 1995 hänet nimitettiin poliittisesti sitoutumattomana ympäristöministeriksi pääministeri Alain Juppén hallitukseen. Hallituksen vaihtuminen 1997 merkitsi loppua Lepagen ministeriuralle, mutta hän jatkoi taistelua humanistisen ekologian puolesta
Sen täytyi tapahtua

Sen täytyi tapahtua eli Keskipäivän aave (ransk. Le Mépris, suom. Halveksunta) on Jean-Luc Godardin ohjaama ranskalais-italialainen draamaelokuva vuodelta 1963. Elokuva perustuu Alberto Moravian romaaniin Keskipäivän aave (1954). Elokuvaa levitettiin Suomen teattereissa vuonna 1964 nimellä Sen täytyi tapahtua ja vuonna 1997 nimellä Keskipäivän aave (ruotsinkielinen levitysnimi Jag föraktar dig, Halveksin sinua). Sen täytyi tapahtua kuljettaa rinnakkain kahta juonikuviota. Toisaalla amerikkalainen tuottaja Jeremy Prokosch yrittää tuottaa Homeroksen Odysseiaan perustuvaa elokuvaa, mutta hän on joutunut taiteellisiin erimielisyyksiin elokuvan ohjaajan Fritz Langin kanssa. Näitä erimielisyyksiä paikatakseen hän päättää pestata elokuvakäsikirjoittaja Paul Javalin avuksi käsikirjoitustyöhön. Toisaalla käsikirjoittaja Javal elää murenevaa avioliittoaan vaimonsa Camillen kanssa. Nämä kaksi juonikuviota yhtyvät, kun Prokosch ryhtyy hakkailemaan Camillea. Alkutekstien jälkeen varsinainen elokuva alkaa sitaatilla elokuvateoreetikko André Bazinilta: ”Elokuva antaa meille toiveidemme mukaisen korvikemaailman.” (Todellisuudessa lause on peräisin näytelmäkirjailija Michel Mourlet’lta
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut

Jalkapallon alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut (FIFA U-17 World Cup) on Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn järjestämä jalkapalloturnaus alle 17-vuotiaille. Turnaus järjestetään kahden vuoden välein, eli useammin kuin aikuisten maailmanmestaruuskilpailut. FIFA järjesti alun perin alle 16-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut, mutta vuodesta 1991 lähtien turnaus on pelattu alle 17-vuotiaiden kisoina. Turnauksen on tähän mennessä voittanut yhdeksän eri maata. Nigeria on voittanut eniten mestaruuksia, viisi. Brasilialla on neljä mestaruutta, Ghanalla ja Meksikolla on kaksi mestaruutta sekä Neuvostoliitolla, Saudi-Arabialla, Ranskalla, Sveitsillä ja Englannilla yksi. Turnauksen kuusi karsintasarjaa: Turnauksessa jaettavat neljä palkintoa ovat:
Liev Schreiber

Liev Schreiber (s. 4. lokakuuta 1967 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän nousi laajempaan julkisuuteen 1990-luvun lopulla esiinnyttyään useissa indie-elokuvissa, kuten Scream-trilogiassa, sekä myöhemmin myös Hollywood-elokuvissa. Schreiber on myös arvostettu teatterinäyttelijä ja on esiintynyt useissa Broadway-esityksissä. Vuonna 2005 Schreiber voitti Tony-palkinnon suorituksestaan Glengarry Glen Ross -näytelmässä. Samana vuonna Schreiber myös toimi ensimmäisen kerran elokuvaohjaajana ja käsikirjoittajana Kaikki valaistuu -elokuvassa, joka perustuu samannimiseen romaaniin. Vuodesta 2013 Schreiber on näytellyt draamasarjassa Ray Donovan, josta hän on saanut kaksi parhaan miespääosan Primetime Emmy -ehdokkuutta sekä kolme Golden Globe -ehdokkuutta. Schreiber oli parisuhteessa näyttelijä Naomi Wattsin kanssa vuosina 2005–2016. Heillä on kaksi lasta, vuosina 2007 ja 2008 syntyneet pojat.
Sala IBK

Sala IBK on ruotsalainen 21. syyskuuta 1979 perustettu salibandyn erikoisseura ja samalla maailman ensimmäinen salibandyseura. Seuraa oli perustamassa Crister Gustafsson, josta myöhemmin tuli Kansainvälisen Salibandyliiton ensimmäinen puheenjohtaja. Seura yhdessä Gustafssonin kanssa oli ensimmäisiä, jotka pyrkivät viemään lajia kilpaurheilun suuntaan.
Marxin kosto

Marxin kosto (Marx's revenge) on 2002 ilmestynyt Meghnad Desain teos Karl Marxin ideologisista opeista ja niiden tulkinnasta. Desai käsittelee siinä myös valtiokeskeisen sosialismin historiaa sekä Marxin ajatusten taustaa.
Silvia Chivás

Silvia Chivás Baro (s. 10. syyskuuta 1954 Havanna, Kuuba) on entinen kuubalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Silvia Chivás saavutti 17-vuotiaana Münchenin 1972 olympialaisissa pronssia sekä 100 metrin juoksussa ajalla 11,24 s että 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 43,36 s. Viestissä hän juoksi ankkuriosuuden. Montréalin 1976 olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä tehtyään tasaista työtä: ensimmäisissä alkuerissä aika 11,43 s, toisissa alkuerissä 11,42 s sekä välierissä 11,43 s. Viestissä Kuuban joukkue karsiutui alkuerissä ajalla 44,29 s. Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa Chivás voitti kultaa 100:lla, 200:lla ja 4 × 100 metrillä sekä Maracaibossa 1973 että Xalapassa 1977. Myös Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa Medellínissä 1978 hän voitti kolme kultamitalia. Universiadeissa hän voitti kultaa 200 metrillä Sofiassa 1977.
Larry Black

Lawrence J. ”Larry” Black (20. heinäkuuta 1951 Miami, Florida, Yhdysvallat – 8. helmikuuta 2006 Miami, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Larry Black saavutti 200 metrin juoksussa Münchenin 1972 olympialaisissa hopeaa ajalla 20,19 s. Hän hävisi Neuvostoliiton Valeri Borzoville 0,19 sekunnin erolla. Kultaa Black voitti yhdessä Robert Taylorin, Gerald Tinkerin ja Eddie Hartin kanssa 4 × 100 metrin viestijuoksussa maailmanennätysajalla 38,19 s. Black juoksi viestissä ensimmäisen osuuden.
Suomen turkkilaiset

Suomen turkkilaiset ovat Suomessa asuvia turkkilaisia tai heidän lapsiaan. Vuonna 2016 Suomessa asui 7 403 turkkia äidinkielenään puhuvaa henkilöä.
Bundesverdienstkreuz

Bundesverdienstkreuz (virallisesti Verdienstorden der Bundesrepublik Deutschland, suom. "Saksan liittotasavallan ansioritarikunta") on ainoa yleinen Saksan valtion jakama kunniamerkki. Sitä on jaettu vuodesta 1951 ja joka vuosi 3 000–5 200 henkilö saa kunniamerkin. Kunniamerkin myöntää yleensä ministeri, aluejohtaja tai pormestari. Liittopresidentti myöntää mitalin harvoissa tapauksissa joko Saksan yhtenäisyyden tai Kansainvälisenä vapaaehtoistoiminnan päivänä. Mitalin voi myöntää sekä saksalaiselle että ulkomaalaiselle henkilölle, ja sitä on jaettu tähän mennessä noin 240 000 kappaletta. Kunnimerkki on tunnustus mm. sosiaalisista, poliittisista tai taloudellisista ansioista Saksan tai ihmiskunnan hyväksi. Kunniamerkkiä jaetaan yhdeksässä luokassa: Suurristin 1. luokan erikoismerkki on korkein mahdollinen kunnianosoitus Saksan kansalaisille ja sen on saanut huhtikuuhun 2023 mennessä vain kolme henkilöä, jotka kaikki ovat toimineet liittokanslerina: Angela Merkel, Helmut Kohl ja Konrad Adenauer.
Aaron Sorkin

Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar2010 The Social Network Aaron Benjamin Sorkin (s. 9. kesäkuuta 1961 New York, New York) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja näytelmäkirjailija. Hän on kirjoittanut näytelmät A Few Good Men ja The Farnsworth Invention, luonut televisiosarjat Sports Night (1998–2000), West Wing (1999–2006), Studio 60 (2006–2007) ja Newsroom (2012–2014), sekä käsikirjoittanut elokuvat Kunnian miehiä (1992), Amerikan presidentti (1995), Charlie Wilsonin sota (2007), The Social Network (2010), Moneyball (2011) ja Steve Jobs (2015). Vuonna 2011 Sorkin palkittiin parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar- sekä parhaan käsikirjoituksen Golden Globe -palkinnoilla David Fincherin ohjaamasta elokuvasta The Social Network. Elokuva kertoo yhteisöpalvelu Facebookin perustamisesta ja sitä seuranneesta oikeusjutusta. Sorkinin käsikirjoitus perustuu Ben Mezrichin vuonna 2009 julkaistuun The Accidental Billionaires-kirjaan. Sorkinin teoksissa hänen kirjoittamaansa tunnusomaista vikkelää dialogia täydentää usein hänen kanssaan työskentelevän televisio-ohjaaja Thomas Schlammen ominainen ohjaustekniikka ”walk and talk”. Nämä kohtaukset koostuvat pitkistä, yksittäisistä kamera-ajoista, joissa hahmot juttelevat keskenään kävellessään lavasteiden poikki; hahmot liittyvät ja poistuvat keskustelusta samalla kun otto jatkuu katkeamatta.
Oikeistopoikkeama

Oikeistopoikkeama (ven. Пра́вый укло́н, Pravyi uklon) oli nimitys Neuvostoliiton kommunistisessa puolueessa 1920-luvun lopulla niille henkilöille, jotka eivät kannattaneet viisivuotissuunnitelmiin liittynyttä nopeaa valtiojohtoista teollistamista ja maatalouden kollektivisointia, vaan vaativat jatkamaan NEP-kauden markkinavetoista talouspolitiikkaa. Nikolai Buharinin johtamaa ryhmää on kutsuttu myös oikeisto-oppositioksi (Пра́вая оппози́ция, Pravaja oppozitsija). Neuvostoliiton kommunistisen puolueen johdossa käytiin koko 1920-luvun ajan kiistelyä siitä, miten pitkälle talonpoikien yksityistä kaupankäyntiä suosinutta NEP-politiikkaa tulisi jatkaa. Lev Trotskin johtama vasemmisto-oppositio vaati äänekkäästi NEP:stä luopumista ja valtiojohtoista teollistamispolitiikkaa, kun taas Grigori Zinovjevin, Lev Kamenevin ja Josif Stalinin muodostama puolueen johtotroikka halusi toistaiseksi jatkaa NEP-linjaa. Aiemmin vasemmistokommunistina tunnettu puoluejohdon jäsen Nikolai Buharin kääntyi 1920-luvun puolivälissä intohimoiseksi NEP-politiikan kannattajaksi ja julisti yksityisen liiketoiminnan suosimisen olevan oikea tie sosialismia kohti. Hänen mukaansa talonpojille tuli toistaa iskulausetta ”Rikastukaa!”. Buharin tukijoineen auttoi Stalinia syrjäyttämään ja lopulta tuhoamaan vasemmisto-opposition vuosina 1927–1928. Pian tämän jälkeen Buharinin ja Stalinin liitto kuitenkin hajosi, sillä johtoaseman saavuttanut Stalin päätti luopua NEP-politiikasta, jonka hän katsoi olevan syynä neuvostotalouden ja -yhteiskunnan kohtaamiin ongelmiin. Stalin käynnisti vuonna 1928 maatalouden kollektivisoinnin ja viisivuotissuunnittelun, jotka käytännössä lakkauttivat kaiken yksityisomistukseen perustuneen liiketoiminnan. Stalinin uusi linja muistutti juuri tuhotun vasemmisto-opposition vaatimuksia. Uutta linjausta vastustamaan nousivat puoluejohdosta Buharinin ohella muun muassa kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja Aleksei Rykov, ammattiliittojen keskusneuvoston puheenjohtaja Mihail Tomski ja Moskovan puoluejohtaja Nikolai Uglanov
Kalju-uakari

Elinvoimainen  Cacajao calvusI. Geoffroy Saint-Hilaire, 1847 Kalju-uakari Wikispeciesissä Kalju-uakari Commonsissa Kalju-uakari (Cacajao calvus) on Brasiliassa elävä kädellislaji. Uakarien suvun (Cacajao) taksonomiaa on selvitetty 2000-luvulla, ja monet taksonit, joita aiemmin pidettiin kalju-uakarin alalajeina, on erotettu omiksi lajeikseen. Kalju-uakarin kaltaisia lajeja on nykyään viisi, jotka varsinaisen kalju-uakarin (Cacajao calvus) lisäksi ovat Cacajao amuna, Cacajao novaesi, Cacajao rubicundus ja Cacajao ucayalii. Kalju-uakari painaa 2,3–3,5 kiloa. Sen pään ja vartalon yhteispituus on 36–57 senttimetriä; häntä on vain 14–19 senttimetriä pitkä. Kalju-uakarin naama on karvaton, punainen ja litteä, sieraimet selvästi erossa toisistaan. Vartaloa peittää takkuinen karva. Kalju-uakari on erikoistunut várzea-tyypin joenvarsimetsiin, mistä se löytää ravinnokseen siemeniä ja hedelmiä.
Tintti Afrikassa

Tintti Afrikassa (ransk. Tintin au Congo) on belgialaisen sarjakuvapiirtäjä Hergén toinen Tintti-sarjakuva. Se julkaistiin alun pitäen jatkosarjana Le Petit Vingtieme -lehdessä 5. kesäkuuta 1930 – 11. kesäkuuta 1931. Albumina se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1931. Alkuperäinen versio sisälsi 110 sivua ja oli kokonaan mustavalkoinen. Sarjakuva sai nykyisen julkaisuasunsa vuonna 1946, kun se piirrettiin Hergén studiolla uudelleen. Tuolloin myös sivuja vähennettiin 62:een, jotta sarjakuva pystyttiin värittämään. Myös paljon kyseenalaista ajankuvaa poistettiin tai muutettiin sopivammaksi. Esimerkiksi kohtaus, jossa Tintti opettaa kongolaisille lapsille Belgian historiaa on muutettu uudessa versiossa matematiikan oppitunniksi. Myöhemmin Tintti Afrikassa -albumia on arvosteltu kolonialististen ja rasististen asenteiden esittämisestä
Odiah Sidibé

Odiah Khomiakoff (o.s. Sidibé, s. 13. tammikuuta 1970 Fréjus, Var, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija. Odiah Sidibé voitti sekä 100 metrin juoksussa että 4 × 100 metrin viestijuoksussa juniorien EM-pronssia vuonna 1987 ja juniorien Euroopan-mestaruuden vuonna 1989. Seuraavana vuonna Splitin EM-kilpailuissa hän sijoittui 100 metrillä viidenneksi ajalla 11,40 s ja 4 × 100 metrillä neljänneksi ajalla 43,43 s. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän sijoittui viestissä neljänneksi ajalla 42,85 s; alkuerissä hän oli juoksemassa Ranskan ennätystä 42,58 s. Sadan metrin juoksussa Sidibé karsiutui puolivälierissä. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 Sidibé sijoittui 4 × 100 metrillä neljänneksi ajalla 42,67 s ja karsiutui 100 metrin alkuerissä. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän karsiutui 100 metrin puolivälierissä. Pikaviestin alkuerissä Ranskan joukkue hylättiin
Agaton Sax

Agaton Sax on ruotsalaisen Nils-Olof Franzénin luoma kirjallisuuden henkilöhahmo, joka seikkailee yhdessätoista varhaisnuorille suunnatussa salapoliisikirjassa. Franzén loi kirjasarjan vuosina 1955–1978. Agaton Sax on piippua poltteleva lyhyt ja lihava sanomalehtitoimittaja ja yksityisetsivä. Hän seikkailee muun muassa Byköpingissä, Englannissa ja Brosnia-nimisessä kuvitteellisessa Balkanin maassa, joka lienee nimetty Bosnian mukaan. Kirjojen tyyli tavoittelee komediaa ja jäljittelee ironisoiden salapoliisigenreä; esimerkiksi komisario Lispington muistuttaa Sherlock Holmesin Lestradea. Saxin vastustajia ovat Octopus Scott ja Julius Mosca. Sax-sarja soveltuu parhaiten suunnilleen 11–13-vuotiaille. Kirjojen pohjalta on tuotettu 1970-luvulla Ruotsissa pari animaatiosarjaa, ja 1976 valmistui maan ensimmäinen täyspitkä animaatioelokuva kirjan Agaton Sax ja kaksi roistoa (1963) pohjalta. Olof Thunberg on toiminut salapoliisin ääninäyttelijänä.
Dust and Dreams

39. (7. maaliskuuta 1992) Dust and Dreams on brittiläisen Camel-yhtyeen vuonna 1991 julkaistu studioalbumi. Se sai inspiraationsa John Steinbeckin romaanista Vihan hedelmät.
Izzie Stevens

Tri. Isobel Katherine ”Izzie” Stevens on fiktiivinen henkilö ABC:n tuottamassa Greyn anatomia -televisiosarjassa. Hahmoa esitti näyttelijä Katherine Heigl, ja hahmon loi sarjan tuottaja Shonda Rhimes. Izzie poistui sarjasta kuudennella tuotantokaudella, kun Heigl irtisanoi työsopimuksensa. Izzie työskentelee fiktiivisessä Seattle Gracen sairaalassa apulaislääkärinä. Hahmoon liittyvät juonenkäänteet kohdistuvat lähinnä hänen ihmissuhteisiinsa kollegoidensa Meredith Greyn (Ellen Pompeo), Cristina Yangin (Sandra Oh), George O’Malleyn (T. R. Knight) ja Alex Karevin (Justin Chambers) kanssa. Izzien loi Greyn anatomian tuottaja Shonda Rhimes, joka valitsi Katherine Heiglin hahmon roolin. Alun perin Heigl halusi näytellä Izzietä brunettina, mutta häntä pyydettiin pysymään vaaleahiuksisena rooliaan varten. Viitaten lääketieteelliseen terminologiaan ja tietämykseensä siitä Heigl on sanonut: "Minulla ei ole hajuakaan siitä mitä puhun. Sarjassa on näyttelijöitä, jotka ovat paljon kiinnostuneempia lääketieteestä, mutta minä en ole yksi heistä
Ernest Wilimowski

Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat. Ernest Otto Wilimowski (myös Ernst Willimowski, synt. Ernst Otto Pradella 23. kesäkuuta 1916 Katowice, Saksa – 30. elokuuta 1997 Karlsruhe, Saksa) oli saksalais-puolalainen jalkapalloilija. Maajoukkuetasolla Wilimowski edusti sekä Puolaa että Saksaa. Hän oli mukana Puolan joukkueessa Ranskan MM-kisoissa 1938 pelaten yhden ottelun Brasiliaa vastaan tehden 4 maalia tuossa ottelussa. Wilimowski on Puolan maajoukkueessa yhdeksänneksi eniten maaleja tehnyt pelaaja.
Wilshire Boulevard Temple

Wilshire Boulevard Temple on vanhin synagoga Los Angelesin metropolialueella, joka tunnetaan erityisesti bysanttilaista tyyliä edustavasta kupolistaan. Se otettiin käyttöön vuonna 1929 ja liitettiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 1981, minkä lisäksi se on Los Angelesin kaupungin kulttuurillinen muistomerkki. 14. dalai-lama piti synagogassa puheen Amerikan buddhalaiskongressille.
Cristina Yang

Cristina Yang on fiktiivinen hahmo ABC:n televisiosarjassa Greyn anatomia. Hahmoa esittää sarjassa Sandra Oh, joka on voittanut roolisuorituksestaan muun muassa Golden Globe- ja SAG-palkinnot. Cristina työskentelee sarjassa Seattle Gracen sairaalassa kirurgian apulaislääkärinä. Cristina Yang on korealaista sukua oleva lääkäri, joka on kuitenkin syntynyt Beverly Hillsissä, Kaliforniassa. Hänet kasvatettiin juutalaiseksi, mutta hän uskoo vain tieteeseen ja on vahva ateisti. Cristinan biologinen isä kuoli auto-onnettomuudessa Cristinan ollessa yhdeksän. Cristina on opiskellut Kalifornian yliopistossa biokemiaa. Lääkärintutkintonsa hän suoritti Stanfordin lääketieteellisessä ja valmistui luokaltaan ensimmäisenä. Opiskeluaikoinaan Cristinalla oli suhde kuuluisan sydänkirurgin, Stanfordin professorin Tri. Colin Marlowen kanssa. Cristina lopetti parin suhteen valmistumisensa aikoihin. Cristina puhuu sujuvaa koreaa ja ranskaa
Melassikatastrofi

Melassikatastrofi lähde? , joka tunnetaan myös nimillä Suuri melassitulva lähde? ja Bostonin suuri melassiturma lähde?, sattui 15. tammikuuta 1919 Bostonissa, Massachusettsissa, Yhdysvalloissa. Onnettomuudessa kuoli 21 henkeä ja loukkaantui 150. Suuri melassisäiliö puhkesi North Endin kaupunginosassa, ja vapautunut melassi vyöryi pitkin katuja noin 55 kilometrin tuntinopeudella. Tapaus on säilynyt paikallisessa kansanperinteessä. Asukkaiden mukaan melassin haju tuntuu vielä nykyäänkin alueella kuumina kesäpäivinä. Onnettomuus tapahtui Purity Distilling Company -yhtiön tiloissa harvinaisen lämpimänä päivänä. Tuon ajan Yhdysvalloissa melassi oli tavallisin makeutusaine. Melassia voidaan käymisen avulla käyttää rommin ja etyylialkoholin valmistukseen, viinan ainesosana. Sitä tarvittiin myös ammusten valmistukseen. Melassi oli varastossa odottamassa kuljetusta Purity-yhtiön Cambridgessa, Massachusettsissa sijainneelle tontille. Lähellä Keany Squarea, osoitteessa 529 Commercial Street sijainnut suuri melassisäiliö (korkeus 15 m, halkaisija 27 m, sisältö jopa 8 700 000 litraa) sortui
Harald zur Hausen

Harald zur Hausen (11. maaliskuuta 1936 – 28. toukokuuta 2023) oli saksalainen virologi ja professori, joka sai vuonna 2008 Nobelin lääketieteen palkinnon löydettyään syöpää aiheuttavia papilloomaviruksia. Zur Hausen syntyi Gelsenkirchenissä Saksassa. Hän opiskeli lääketiedettä Bonnin, Hampurin ja Düsseldorfin yliopistoissa, joista viimeksi mainitussa hänestä vuonna 1960 tuli lääketieteen tohtori. Zur Hausen työskenteli 1960-luvulla muun muassa Düsseldorfin yliopistossa ja Philadelphian lastensairaalan viruslaboratorioissa. Hänestä tuli Pennsylvanian yliopiston yliassistentti ja vuosina 1969–1977 hän työskenteli Würzburgin ja Erlangen-Nürnbergin yliopistoissa. Vuonna 1977 hän aloitti työskentelemisen Freiburgin yliopistossa. Vuosina 1983–2003 hän toimi Saksan syöpätutkimuskeskuksen puheenjohtajana Heidelbergissä ja vuodesta 1988 Heidelbergin yliopiston lääketieteen kunniaprofessorina. Françoise Barré-Sinoussin ja Luc Montagnierin kanssa jaetun Nobelin lääketieteen palkinnon lisäksi zur Hausenille myönnettiin muun muassa Gairdner-palkinto vuonna 2008. 1902: Ross 1903: Finsen 1904: Pavlov 1905: Koch 1906: Golgi, Ramón y Cajal 1907: Laveran 1908: Metšnikov, Ehrlich 1909: Kocher 1910: Kossel 1911: Gullstrand 1912: Carrel 1913: Richet1914: Bárány 1919: Bordet 1920: Krogh 1922: Hill, Meyerhof 1923: Banting, Macleod 1927: Wagner-Jauregg 1928: Nicolle 1929: Eijkman, Hopkins 1930: Landsteiner 1931: Warburg 1932: Sherrington, Adrian 1933: Morgan 1934: Whipple, Minot, Murphy 1935: Spemann 1936: Dale, Loewi 1937: Szent-Györgyi 1938: Heymans 1939: Domagk 1943: Dam, Doisy 1944: Erlanger, Gasser 1945: Fleming, Chain, Florey 1946: Muller 1947: C. Cori, G
John Ponce

John Ponce (John Punch, Johannes Poncius) (1603 Corkin kreivikunta, Irlanti – 1661 Pariisi, Ranska) oli irlantilainen fransiskaanien sääntökuntaan kuulunut filosofi ja teologi. Ponce muutti nuorella iällä Belgiaan ja liittyi irlantilaisiin fransiskaaneihin Leuvenissa. Hän opiskeli filosofiaa Kölnissä, Louvainissa ja Roomassa. Valmistuttuaan hän opetti Roomassa, Lyonissa ja Pariisissa. Ajattelultaan Ponce oli skotisti. Hän sanoi hyväksyvänsä kaikki Duns Scotuksen johtopäätökset, vaikkakaan ei hyväksynyt kaikkia hänen todistuksiaan. Ponce auttoi Luke Waddingia Scotuksen teosten toimittamisessa. Ponce tunnetaan muun muassa Occamin partaveitsen klassisesta muotoilusta entia non sunt multiplicanda praeter necessitatem (”asioita ei tulisi monistaa tarpeettomasti”).