nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Chimborazo (vuori)

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa Chimborazo on Ecuadorin korkein vuori, jonka korkeus on 6 310 metriä. Sen huippu on lumen peitossa noin 4 700 metristä ylöspäin. Tämä sammunut tulivuori sijaitsee Chimborazon provinssissa 150 kilometriä Quitosta lounaaseen. Selkeällä säällä vuoren huipulta voi nähdä Tyynelle valtamerelle saakka. Siten Chimborazolta voi nähdä pintojen suurimman korkeuseron maapallolla. Chimborazo on maapallon litistyneisyyden takia tiettävästi maailman korkein vuori maapallon keskipisteestä mitattuna (6 384 km Maan keskipisteeseen; vuoren korkeus 6 267 m). Päiväntasaaja kulkee korkeimmillaan sen rinteellä. Chimborazoa pidettiin pitkään Andien korkeimpana huippuna. 1800-luvun alkuun asti vuorta pidettiin jopa maailman korkeimpana, mikä johti useaan vuorenhuipun valloitusyritykseen. Mount Everest on kuitenkin merenpinnasta laskettuna maailman korkein vuori (8 850 m). Edward Whymper kävi ensimmäisenä vuoren huipulla vuonna 1880. Maantieteilijä Alexander von Humboldt kiipesi vuorta jo 1802, mutta kääntyi takaisin 5 878 metristä
Moderni fysiikka

Moderni fysiikka on fysiikan historialliseen jaotteluun perustuva fysiikan haara. Moderniksi fysiikaksi luetaan yleensä 1900-luvun alun jälkeinen fysiikka. Modernin fysiikan haarat ovat:
Numismatiikka

Numismatiikka (kreikaksi νομισματική) eli rahatiede tarkoittaa rahojen ja mitalien tutkimusta. Usein sanaa käytetään myös rahojen ja mitalien harrastusluontoisesta keräilystä. Kolikoiden ohella myös muut maksuvälineet, kuten setelit ja muut arvopaperit sekä maksukortit ovat numismatiikan tutkimusaluetta. Numismatiikka liittyy läheisesti historiaan, maantieteeseen, talouteen, metallurgiaan ja teolliseen tuotantoon, joissa se toimii usein aputieteenä. Esimerkiksi monet antiikin ja keskiajan ajankohdat ovat tarkentuneet rahojen tutkimustuloksien avulla. Usein numismatiikka erotetaan pelkästä rahojen keräilystä, jossa päämääränä on ennen kaikkea rahojen omistaminen eikä niinkään niiden tutkimus. Toisaalta monet ammattinumismaatikot ovat samalla aktiivisia rahojen keräilijöitä. Julius Caesarin tiedetään kirjoittaneen yhden ensimmäisistä numismatiikkaa käsittelevistä teoksista. Renessanssin aikana syntyi uudelleen kiinnostus antiikin rahoja kohtaan, ja muun muassa ruhtinaat alkoivat perustaa rahakokoelmia, joiden pohjalta kehittyi nykyaikainen numismatiikka. 1600-luvulla kehittyi keskiaikaan keskittynyt numismatiikka. Nykyisin numismatiikalla on tärkeä osa vanhojen ja harvinaisten rahojen sekä mitalien kaupassa ja arvonmäärityksessä.
Puolalaiset

Puolalaiset ovat länsislaavilainen kansa. Suurin osa puolalaisista asuu kansallisvaltiossaan Puolassa, mutta he ovat myös erittäin laajasti levittäytyneet eri puolille maapalloa. Kaikkiaan puolalaisia on noin 55–60 miljoonaa. Puolalaiset puhuvat yleisimmin puolaa. Puolalaisten pääuskonto on katolilaisuus. Ennen ensimmäistä maailmansotaa puolalaisia asui kolmen valtion alueella: Kongressi-Puolassa, Itävalta-Unkariin kuuluneessa Galitsiassa ja Preussissa. Sodan jälkeen perustettiin Puolan toinen tasavalta, missä puolalaiset muodostivat suurimman etnisen ryhmän.
Aleksanterinkatu (Helsinki)

Aleksanterinkatu (ruots. Alexandersgatan, lempinimeltään Aleksi) on katu Kluuvin ja Kruununhaan kaupunginosissa Helsingin keskustassa. Se halkoo kaupungin liikekeskustaa itä–länsisuunnassa alkaen Katajanokan kanavan rannalta Päävartion takaa Meritullintorilta ja päättyen Kolmen sepän aukiolla Mannerheimintiehen. Katu on ollut Suomen virallinen joulukatu vuodesta 1949 lähtien. Kadun yläpuolelle sijoitetut jouluvalaisinnauhat ovat nykyisin käytössä Unioninkadun ja Kolmen sepän aukion välisellä osalla Aleksanterinkatua vuosittain marraskuun loppupuolelta loppiaiseen saakka. Aleksanterinkatu on Helsingin historiallinen pääkatu, jonka itäosa tunnettiin Ruotsin vallan aikana vaihtelevasti nimellä Suurkatu (Storgatan) ja Suuri pitkäkatu (Stora långa gatan). 1800-luvun alkupuolella käytettiin nimiä Kuninkaankatu (Kungsgatan), Pitkäkatu (Långa gatan), Uudenmaankatu (Nylandsgatan), Rauhankatu (Fredsgatan) ja Suuri Rauhankatu (Stora Fredsgatan). Nykyisen nimensä Alexandersgatan se sai vuonna 1833 keisari Aleksanteri I:n mukaan, ja suomenkielistä nimeä alettiin käyttää vuonna 1866. Samoihin aikoihin katua jatkettiin täytetyn Kluuvin­lahden poikki länteen nykyiseen pituuteensa. Kluuvinlahden entiset rantaviivat on nykyisin merkitty kadun poikki kulkevilla messinkilaatoilla Tuula Närhisen taideteoksessa Kluuvinlahden fossiilit. Raitiovaunut ovat kulkeneet Aleksanterinkadulla Helsingin raitioliikenteen alusta lähtien. Toinen Helsingin ensimmäisistä 1890 rakennetuista hevosvetoisista raitiolinjoista kulki Aleksanterinkatua pitkin
Kasarmikatu

Helsingin Kasarmikatu (ruots. Kaserngatan) alkaa Vuori­miehen­kadulta Ullanlinnasta ja päättyy pohjoiseen Esplanadin puistoon Kaartinkaupungissa. Korkeavuorenkatu on Kasarmikadun rinnakkaiskatu vasemmalla puolella edettäessä talonumeroinnin mukaan etelästä käsin. Vuorimiehenkadun eteläpuolella katu jatkuu Neitsytpolun nimellä. Kasarmikadun nimi johtuu Kaartin kasarmista, joka läntinen pääty on Kasarmikadun varrella. Rakennuksen varsinainen pääjulkisivu on kuitenkin Kasarmitorin puolella, jonka reunaa pitkin sen edessä kulkee Eteläinen Makasiinikatu. Parittomat osoitteet sijaitsevat kadun oikealla puolella.
Julius Caesarin kansalaissota

49–45 eaa. Hispania, Italia, Kreikka, Egypti, Africa Julius Caesarin voitto Julius Caesarin kannattajat, populares Rooman senaatti, optimaatit Julius Caesar,Curio,Marcus Antonius,Decimus Brutus Pompeius†,Titus Labienus†,Metellus Scipio†,Cato nuorempi†,Gnaeus Pompeius† jaSextus Pompeius Julius Caesarin kansalaissota oli Rooman tasavallassa vuosina 49–45 eaa. käyty sisällissota. Se käytiin Rooman tasavallan senaatin konservatiivien eli optimaattien sekä Julius Caesarin ja hänen kannattajiensa välillä. Optimaattien tärkein päällikkö oli Caesarin entinen liittolainen Pompeius. Caesar kukisti vastustajansa ja hänestä tuli Rooman valtakunnan diktaattori.
Patsas

Patsas on jalustallinen veistos, joka on yleensä suhteellisen suurikokoinen ja näkyvälle julkiselle paikalle sijoitettu. Ne kuvaavat tavallisesti henkilöä tai toimivat muistomerkkinä. Pientä (ihmisaiheista) patsasta sanotaan figuriiniksi. Myös rintakuva on patsas. Rakennusteknisenä elementtinä patsas tarkoittaa pystysuoraa kannatinrakennelmaa, yleensä pilaria tai pylvästä.
Aleksandr Lurija

Aleksandr Romanovitš Lurija (ven. Александр Романович Лурия; 16. heinäkuuta (J: 3. heinäkuuta) 1902 Kazan, Venäjän keisarikunta – 14. elokuuta 1977 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen aivotutkija ja neuropsykologi sekä tiedemies. Hän oli yksi kolmesta ("troika") merkittävimmästä psykologian kulttuurihistoriallisen koulukunnan ja toiminnan teorian (activity theory) sekä kulttuurihistoriallisen psykologian perustajasta yhdessä Lev Vygotskin ja Aleksei Leontjevin rinnalla. Lurija syntyi juutalaiseen perheeseen Kazanissa. Hänen isänsä oli Kazanin yliopiston lääketieteen professori, gastroenterologi Roman Albertovitš Luria ja äiti hammaslääkäri Jevgenia Viktorovna Haskin. Hän opiskeli paikallisessa yliopistossa ja perusti opintoaikanaan Kazanin psykoanalyyttisen yhdistyksen. Hän sai viran Moskovasta ja tapasi Lev Vygotskin, jolla oli Lurijaan suuri vaikutus. Tavattuaan Lev Vygotskin hän esimerkiksi pitkälti hylkäsi psykoanalyysin, koska Vygotskin mukaan sekä psykoanalyysi että behaviorismi olivat kaksi vallalla ollutta hyvin epätyydyttävää psykologista teoriasuuntausta, joilla ihmistoimintaa ja psyykkistä toimintaa yritettiin selittää. 1930-luvulla Lurija teki tutkimusmatkoja Keski-Aasiaan ja tutki muun muassa havaitsemista, muistia ja ongelmanratkaisua sekä kaksosia
Valtiosääntö

Valtiosääntö käsittää kaikki ne keskeiset oikeussäännöt, jotka sääntelevät tietyssä oikeusjärjestelmässä noudatettavia perusoikeuksia. Valtiosäännön sisältämät yksilön perusoikeudet koskevat turvallisuutta, vapautta ja koskemattomuutta, ylimpien valtioelinten valitsemista ja toimivaltaa sekä valtion aluetta ja kansalaisuutta. Valtiosääntö on valtiosääntöoikeuden keskeisin käsite. Valtiosäännön käsite poikkeaa perustuslaista siten, että se kattaa kaikki tietyn sisältöiset säännökset riippumatta siitä, mikä niiden normihierarkkinen asema on. Valtiosäännön ydinsäädös voi tietysti olla tavanomaisesta lainsäädäntömenettelystä poikkeavassa järjestyksessä säädettävä perustuslaki. Suomen valtiosäännössä tällainen keskeinen säädös on Suomen perustuslaki. Valtiosäännöllä tarkoitetaan useimmiten oikeudellista valtiosääntöä, joka merkitsee poliittisen vallan käyttöä, sen ehtoja ja siihen kuuluvia velvoitteita sääntelevää oikeussääntöjen kokonaisuutta. Oikeudellisen valtiosäännön ohella on kuitenkin olemassa myös poliittinen valtiosääntö. Se koostuu käytännöistä, jotka osoittavat, mille tahoille poliittinen tai yleensä julkinen valta tosiasiassa kuuluu ja miten sitä tosiasiassa käytetään. Päätösvaltaa voi käyttää esimerkiksi eduskuntaryhmä tai ministerivaliokunta. Yhteiskunnallista valtaa käyttävät suuressa määrin myös muut kuin suoranaisesti poliittiset toimijat, kuten elinkeinoelämä, ammattiyhdistysliike ja media.
Gravitomagnetismi

𝐺𝜇𝜈=8𝜋𝐺𝑐4𝑇𝜇𝜈 Schwarzschild · Kasner · KerrMilne · Reissner-NordströmFLRW-metriikka Einstein · Minkowski · EddingtonLemaître · SchwarzschildRobertson · Kerr · FridmanChandrasekhar · Hawking Gravitomagnetismi on ilmiö, jossa pyörivä tai kiihtyvä kappale vetää vähäisessä määrin avaruutta ja aikaa mukanaan. Se on Albert Einsteinin esittämän yleisen suhteellisuusteorian vuonna 1918 teoreettisesti ennustettu johdannainen. Se tunnetaan myös nimillä frame-dragging -efekti ja keksijöidensä itävaltalaisten Josef Lensen ja Hans Thirringin mukaan Lensen–Thirringin ilmiönä. Suhteellisuusteoria on jo ennustanut oikein todennetusti energian mahdollisen muuttumisen massaksi ja päinvastoin. Samoin on todennettu ulkopuolisesta havainnoijasta katsottuna valon nopeutta lähestyvän objektin muuttuvan näennäisesti painavammaksi ja lyhyemmäksi – tätä kuvataan matemaattisesti Lorentz-muunnoksilla. Gravitomagnetismi tarkoittaa sitä, että pyörivän tai kiihtyvän massan läheisyydessä sijaitsevan kohteen pitäisi siirtyä verrattuna siihen, mitä Newtonin mekaniikka ennustaisi, joskin tavattoman vähän: muutamia triljoonasosia. Gravitomagnetismia ei ole yksiselitteisesti todennettu, mikä johtunee mittauslaitteiden tarkkuusvaatimuksesta. Gravitomagnetismin olemassaolo selittäisi kvasaarien odotettua voimakkaamman säteilyn sekä pyörivien mustien aukkojen läheisyydessä esiintyvän säteilyn voimakkuuden verrattuna pyörimättömiin aukkoihin. Lisäksi lentokoneiden toiminnassa havaittuja erikoisia ilmiöitä voitaisiin selittää gravitomagnetismin avulla. Ilmiön olemassaoloa ovat yrittäneet tutkia mm. Leccen yliopistossa italialainen Ignazio Ciofolini sekä Marylandin yliopistossa Baltimoressa Erricos Pavlis. He ovat mitanneet geodeettisten LAGEOS-satelliittien sijaintia maahan nähden, mutta mittauksessa on havaittu vain noin kahdestoista miljoonasosa-asteen poikkeama odotetusta
Divehin kieli

Divehi (myös dhivehi) on indoarjalainen kieli, jota puhutaan pääasiassa Malediiveilla, missä se on virallisen kielen asemassa. Divehiä puhuu äidinkielenään noin 300 000 ihmistä. Lakshadweepin alueella Intiassa puhutaan kielen mahl-nimistä murretta. Divehi on aikojen saatossa saanut huomattavia vaikutteita arabiasta, malajalamista sekä persiasta. Divehillä on oma kirjoitusjärjestelmänsä, thaana, jonka lukusuunta on oikealta vasemmalle. Divehin substantiivit taipuvat määräisyydessä (määräinen, epämääräinen tai määrittelemätön), luvussa (yksikkö tai monikko) ja kuudessa sijassa: Sanajärjestelmä on suhteellisen vapaa. Esim. Ostaakseen kalaa kaupalta käytetään sanoja mashah (minulle), mas (kala), ja vikkaa (myydä), ja sanat voidaan järjestää mihin näistä järjestyksistä tahansa ilman, että lauseen merkitys muuttuu: Lainasanat sulautetaan divehiin riippuen siitä, viitataanko sanalla A) ihmiseen, B) esineeseen tai C) toimintaan. Jos lainasanalla viitataan ihmiseen, sanan perään voidaan liittää suffiksi -eh (yksiön epämääräinen) tai -un (monikko). Jos lainasanan perään ei ole liitetty suffiksi, sana ilmaisee yksikön määräisen käsitteen: Jos lainasanalla viitataan esineeseen, sanan perään voidaan liittää suffiksi -eh (yksikön epämääräinen), -uthah (monikko) tai -u (yksikön määräinen): Jos lainasanalla viitataan toimintaan, sanan perään voidaan asentaa sana kuranee (tahallinen preesens), koffi (tahallinen imperfekti), kuraane (tahallinen futuuri), vanee (tahaton/passiivin preesens), vejje (tahaton/passiivin imperfekti) tai vaane (tahaton/passiivin futuuri): Divehissä on kaksi lukujärjestelmää, joista molemmat ovat aivan samat lukuun 30 saakka, jolloin järjestelmät eroavat. Kun puhutaan esim. vuoden 1931 luvusta, toisessa järjestelmässä luku 1 asennetaan luvun 30 eteen (eh-thirees '31' eli "yksi ja kolmekymmentä") ja toisessa taas asennetaan 30 luvun perään (thirees-ekeh '31' eli "kolmekymmentä + yksi")
Ahti Haljala

Ahti Kalevi Haljala (19. marraskuuta 1924 Kuhmoinen – 7. marraskuuta 2005 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Haljala muistetaan muun muassa Antti Metsolan roolista televisiosarjassa Metsolat ja 1970-luvun Rintamäkeläiset-sarjan Veikko Honkosena sekä Pertsa ja Kilu -filmeistä Pertsan isänä. Ahti Haljala oli kotoisin Kuhmoisista, mistä hän lähti jatkosotaan marraskuussa 1943. Hänet komennettiin JR 44:n ryhmänjohtajaksi. Hän haavoittui Kaukoijärven kylässä 30. kesäkuuta 1944 luodin raapaistessa hänen päätään. Joukkosidontapaikalla paljastui, että kyseessä oli kaksi luotia, joista toinen oli jäänyt pääluuhun. Haavoittuminen aiheutti Haljalalle pysyvän oikean käden vamman: käden puristusvoima oli vain puolet entisestä. Sodan jälkeen Haljala haki ja pääsi ensimmäisten joukossa kolmivuotiseen teatterikouluun Helsinkiin vuonna 1947. Samalla kurssilla olivat muiden muassa Jussi Jurkka, Mikko Niskanen, Leo Jokela, Rauni Mollberg ja Veikko Sinisalo
Rialton silta

Rialton silta (ital. Ponte di Rialto) on yksi Canal Granden ylittävistä silloista Venetsiassa, Italiassa. Se kuuluu Italian tunnetuimpiin nähtävyyksiin. Nykyisen sillan tilalla oli aluksi ponttonisilta ja myöhemmin puusilta. 1400-luvulla käytettiin nostosiltaa, jotta purjelaivat mahtuisivat kulkemaan kanavassa. Nykyinen Antonio da Ponten suunnittelema kivisilta valmistui vuonna 1591. Rialton silta oli aina vuoteen 1854 asti ainoa silta suuren kanaalin yli sekä ainoa kanaalin rantojen yhdistäjä. Tämä Antonio da Ponten luomus alueen lukuisine ostoskatuineen yhdistää juuri Pyhän Markuksen torin ja Rialton alueen toisiinsa.
Todella upeeta

Todella upeeta (engl. Absolutely Fabulous) on BBC:n tuottama ja näyttelijä Jennifer Saundersin kirjoittama komediasarja, farssi, jota on esitetty vuodesta 1992 kausittain. Sarjan tunnusmusiikin ”This Wheel’s on Fire” esittää Julie Driscoll yhdessä Adrian Edmonsonin kanssa. Kappaleen ovat alun perin tehneet Bob Dylan ja The Band. Ennen sarjaa Saundersilla oli yhdessä Dawn Frenchin kanssa TV-show, jossa toistuneen sketsin pohjalta syntyi sitten Todella upeeta. Suomessa sarjaa ovat esittäneet Yle TV1, TV5 ja AVA. Sarjasta tehtiin yhdysvaltalainen versio, jota esitettiin Foxilla vuonna 2009. Sarjan tuottajana toimi Saunders. Vuonna 2000 British Film Instituten kyselyssä ammattilaiset valitsivat sarjan kaikkien aikojen 17. parhaaksi brittiläiseksi TV-ohjelmaksi. Saunders itse esittää pääosaa, henkisesti epäkypsää yksinhuoltajaäitiä nimeltä Ed(w)ina Monsoon. Hän on jättänyt elämässään vähemmälle huomiolle kaiken muun paitsi muotibisneksen, ja hän tietää kuinka saada kaiken haluamansa
Urpo Harva

Urpo Hemminki Harva (vuoteen 1926 Heerman, 22. toukokuuta 1910 Vampula – 29. heinäkuuta 1994 Lohja) oli suomalainen filosofi, kasvatustieteilijä ja aikuiskasvatuksen ensimmäinen professori. Päätyönsä ohella hän toimi sivistysjärjestöissä. Harva aloitti vuonna 1940 kansansivistysopin opettajana Helsingin Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa (YKK). Hänet nimitettiin professoriksi vuonna 1946 tieteenalansa ensimmäisenä Pohjoismaissa, ja samalla hänestä tuli Yhteiskunnallisen korkeakoulun ensimmäinen professori, jonka ala oli kansansivistysoppi. Myöhemmin kansansivistysoppi muuttui aikuiskasvatukseksi ja Tampereelle 1960 muuttaneesta Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta vuonna 1966 Tampereen yliopisto. Harva jatkoi Tampereen yliopiston aikuiskasvatuksen professorin virassa vuoteen 1973. Tutkijana Harvaa kiinnostivat perimmäiset kysymykset, sivistyksen määritelmä, kasvatuksen ja koulutuksen perimmäiset päämäärät sekä siveelliset kysymykset. Harva kiinnitti huomiota siihen, että pyrkimys jatkuvaan taloudelliseen kasvuun voi nousta perusarvojen edelle. Julkisena keskustelijana Harva nosti esiin ajatuksia, jotka eivät niiden esittämishetkellä olleet suosiossa, esiintyen konservatiivina, mikä ei miellyttänyt 1970-luvun opiskelija- tai opettajapolvea. Toisaalta hänen ajatuksensa saattoivat olla radikaaleja, kuten ajatus opiskelijoista arvioimassa opettajien opetustaitoa tai tarkastamassa pro gradu -tutkielmia
Kulttuurisota

Kulttuurisota (engl. culture war, saksalaisesta 1800-luvun käsitteestä Kulturkampf) viittaa ideologisiin ja usein kiihkeisiin vastakkainasetteluihin, jotka ovat tyypillisiä yhdysvaltalaisessa politiikassa 1960-luvulta eteenpäin konservatiivien ja liberaalien välillä. Voimakkaasti yhdysvaltalaisia jakavia aiheita ovat muun muassa abortti, homoseksuaalisuus, uskonto ja asepolitiikka. Kulttuurisota nousi Yhdysvalloissa puheenaiheeksi vuonna 1992, kun konservatiivipoliitikko Pat Buchanan piti republikaanisen puolueen puoluekokouksessa puheen aiheesta ja kutsui sitä kamppailuksi "Amerikan sielusta". Buchanan määritteli kulttuurisodan näyttämöksi ennen kaikkea abortin, homojen oikeudet, uskonnollisen syrjinnän ja naiset armeijassa. Homojen avioliiton suhteen konservatiivinen näkökulma oli voitolla 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, kun se oli kielletty useimmissa osavaltioissa. Sen jälkeen kieltoja on purettu. Polarisoitunut kulttuurinen yhteenotto kuitenkin jatkuu Yhdysvalloissa edelleen. 2010-luvulla Yhdysvaltain kulttuurisodat ovat laajentuneet Internetiin. Ironiaa, parodiaa, meemejä ja trollaamista hyödyntävä sekalainen konservatiivinen online-liike on ottanut aiheikseen muun muassa liberalismin, feminismin, poliittisen korrektiuden, seksuaalisuuden, sukupuoli-identiteetin, rasismin ja sananvapauden. Se pilkkaa vapaamielisiä ja konformistisia käsityksiään puolustavien establishmentin liberaalien vakavuutta ja moraalista itseimartelua. Nykyajan online-kulttuurisodan oikeistolainen osapuoli yhdistetään etenkin alt-right-liikkeeseen
Oulun urheilutalo

Oulun urheilutalo (myös Pyrinnön urheilutalo) oli Oulun kaupungin omistama ja ylläpitämä liikuntahalli Oulun Hollihaan kaupunginosassa lähellä Torinrantaa. Urheilutalo valmistui keväällä 1962. Ouluhallin laajennuksen valmistuttua urheilutalo suljettiin toukokuussa 2021, ja rakennus purettiin 2023. Urheilutalolla oli kolme kuntosalia. Kaksi niistä oli hallin aukioloaikoina yleisön käytettävissä, yhteen saattoi varata vakiovuoroja. Urheilutalolla oli myös 245 neliömetrin peilisali aerobic- ja tanssiharjoittelua varten. Myös peilisaliin saattoi varata vakiovuoroja, ja se oli vapaasti käytettävissä vapailla vuoroilla. Palloiluhallissa oli normaaliin tapaan valmiudet seuraaville lajeille: Vakiovuorojen ulkopuolella sali oli vapaasti käytettävissä. Tila oli jaettavissa kolmeen osaan. Lattiapinnoiteena oli joustoparketti. Vapaa korkeus oli yhdeksän metriä. Salissa oli kiinteät katsomotilat, jossa oli kesän 2005 kunnostuksen jälkeen 687 istumapaikkaa
Burgundit

Burgundit olivat itägermaaneihin kuuluva kansa, joka on saattanut alun perin olla kotoisin Skandinaviasta. Heidän alkuperäinen kotimaansa oli Itämeren etelärannoilla, ja Bornholmin saari on saanut nimensä heidän mukaansa. He muuttivat 100-luvulla Veikselin jokilaaksoon. Gepidit kuitenkin ahdistelivat burgundeja ja pakottivat nämä muuttamaan länteen Rooman valtakunnan rajoille. Vuonna 406 burgundit tunkeutuivat vandaalien ja alaanien jäljessä Galliaan ja perustivat ensimmäisen voimakkaan kuningaskuntansa, joka laajentui 400-luvulla Reinin länsirannoille ja Geneve-järven lähistölle. He saivat sittemmin myös Rooman foederatin aseman.  Aluksi Rooma koki burgundit uhaksi ja onnistui yllyttämään hunnit burgundien kimppuun. Hunnit hävittivätkin burgundien valtakunnan. Nämä tapahtumat innoittivat sittemmin Nibelungein laulun sepittäjiä. Roomalainen sotapäällikkö Aëtius antoi 440-luvulla burgundeille luvan asettua Rhônen yläjuoksulle. Burgundit myös olivat Aëtiuksen liittolaisina Katalaunien kenttien taistelussa. Länsi-Rooman heikentyessä 400-luvun loppupuoliskolla burgundit laajensivat alueitaan, ja ottivat pääkaupungikseen Lyonin
Jumalan valtio

Jumalan valtio (lat. De civitate Dei, ”Jumalan kaupungista/valtiosta”, myös De civitate Dei contra paganos, ”Jumalan valtio pakanoita vastaan”) on kirkkoisä Augustinuksen tunnetuin teologinen ja filosofinen teos ja yksi länsimaisen kirjallisuuden merkkiteoksista. Se käsittelee Jumalaa, marttyyriutta, juutalaisia ja kristillistä filosofiaa. Teos on kirjoitettu noin vuosien 413 ja 426 välillä. Augustinus kirjoitti sen selittääkseen kristinuskon suhdetta kilpaileviin uskontoihin ja filosofioihin sekä Rooman valtakunnan hallintoon, jonka kanssa kristinusko alkoi olla tiukasti sidoksissa. Teos kirjoitettiin suunnilleen samoihin aikoihin kun visigootit ryöstivät Rooman vuonna 410. Tapahtuma jätti roomalaiset šokkiin, ja osa ihmisistä syytti kristinuskon omaksumista ja vanhojen pakanallisten jumalten hylkäämistä tapahtumasta – sitä pidettiin vanhojen jumalten kostona. Augustinus kirjoitti teoksensa kristinuskon puolustuskirjoitukseksi. Hän haki lohdutusta Jumalan taivaan valtakunnasta maallisen kaupungin sijasta. Vaikka kristinusko oli tuolloin jo julistettu valtakunnan viralliseksi uskonnoksi, Augustinus kirjoitti teoksensa enemmän hengelliseksi kuin poliittiseksi viestiksi. Hänen mielestään kristinuskon tulisi käsitellä mystistä, taivaallista Jerusalemin kaupunkia maallisen politiikan sijasta. Augustinuksen kuvaus Jumalan valtiosta on seuraavanlainen: Jumalan valtio on hänelle niiden ihmisten joukko, jotka haluavat hylätä maalliset nautinnot ja jotka omistavat elämänsä kristillisten arvojen tavoittelemiselle
André Gide

Nobelin kirjallisuuspalkinto André Paul Guillaume Gide (22. marraskuuta 1869 Pariisi – 19. helmikuuta 1951 Pariisi) oli ranskalainen prosaisti ja runoilija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1947. Hänen aforismejaan ja sutkauksiaan lainataan usein elämänohjeita jakelevissa teoksissa. Nuoruudessaan Gide sai vaikutteita Friedrich Nietzscheltä ja symbolisteilta. Hitlerin Saksassa Giden teokset asetettiin julkaisukieltoon ja ne joutuivat pian Hitlerin valtaantulon jälkeen tuhansien muiden kirjojen tavoin julkisesti poltettaviksi. 1930-luvulla Gide oli jonkin aikaa kommunisti. Syksyllä 1936 hän matkusti vierailulle Neuvostoliittoon, jossa hänet otettiin vastaan valtionpäämiehelle kuuluvin kunnianosoituksin. Lokakuun vallankumouksen vuosipäivänä hänet kutsuttiin Leninin mausoleumin parvekkeelle seuraamaan suurta paraatia Stalinin ja muiden neuvostojohtajien kanssa. Hänen saamansa vaikutelma Neuvostoliitossa vallinneesta ilmapiiristä, muun muassa Staliniin kohdistetusta henkilönpalvonnasta ja siitä, miten vähän tavalliset neuvostokansalaiset tiesivät muusta maailmasta, oli kuitenkin avannut hänen silmänsä, ja kotiin palattuaan hän sanoutui irti kommunismista. Gide päätti matkaraporttinsa toteamukseen: "Käynti Neuvostoliitossa (ja tietysti Saksassa) auttaa meitä paremmin kuin mikään muu antamaan arvoa ajatuksen vapaudelle, josta saamme nauttia Ranskassa." Hän vietti paljon aikaansa Afrikassa useissa elämänsä vaiheissa, muun muassa toisen maailmansodan aikana