nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Kehälavetti

Kehälavetti on kuljetuspanssarivaunun konekivääriä varten rakennettu lavetti, joka kääntyy täyden ympyrän sen kannella. Suomen puolustusvoimissa tämänkaltaiselle kehälavetille on kiinnitetty 12,7 ilmatorjuntakonekivääri 96 eli NSV, puhekieliseltä lempinimeltään Itikka, joka tarkoittaa hyttystä. Itikka voi tarkoittaa eteläpohjalaisessa murteessa myös sonnia.
West Lochin onnettomuus

West Lochin onnettomuus oli toisen maailmansodan aikainen salassa pidetty räjähdysonnettomuus, joka johti 163 ihmisen kuolemaan Pearl Harborin laivastotukikohdassa Havaijilla 21. toukokuuta 1944. Tuolloin valmisteltiin operaatio Forageria, jonka tavoite oli Mariaanien saarten maihinnousu. Maihinnousualukset olivat lastatut täyteen aseita, ammuksia ja polttoainetta. Tapauksen asiakirjat tulivat julkisiksi vasta vuonna 1960.
Markku von Hertzen

Markku Juhani Frithiof von Hertzen (s. 23. elokuuta 1948 Helsinki) on Suomen Ekonomiliiton entinen toimitusjohtaja ja Kansallista Kokoomusta edustanut poliitikko. Von Hertzen on koulutukseltaan ekonomi, ja hän valmistui vuonna 1972 Helsingin kauppakorkeakoulusta. Vuosina 1970–1971 hän toimi Helsingin kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli vuodesta 1973 alkaen Suomen Ekonomiliiton palveluksessa, aluksi työmarkkinasihteerinä. Vuodesta 1987 hän toimi seitsemän vuoden ajan Espoon kauppakamarin toimitusjohtajana. Suomen Ekonomiliiton puheenjohtajana hän oli vuosina 1990–1992. Vuosina 1994-2007 hän työskenteli liiton toimitusjohtajana ja oli myös liiton lehden Ekonomin päätoimittajana. Toimitusjohtajuutensa jälkeen hän siirtyi liiton hallituksen neuvonantajaksi. Von Hertzen oli Espoon kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1981–1994. Hän toimi kunnallispoliittisella urallaan myös muun muassa kaupunginhallituksen puheenjohtajana sekä kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana
Jumalaa paossa

Jumalaa paossa on Mika Waltarin esikoisteos, jonka Waltari kirjoitti ollessaan 17-vuotias. Suomen merimieslähetysseura tilasi ja kustansi romaanin vuonna 1925. Ajatuksen tilata uskonnollinen nuorisokirja kirjallisia taipumuksia osoittaneelta abiturientilta sai Mika Waltarin setä Toivo Waltari, joka johti noihin aikoihin Merimieslähetysseuraa ja toimitti sen julkaisusarjaa. Mika Waltari ei myöhemmin urallaan tuonut kirjaa erityisemmin esille ja hänen esikoisteoksenaan mainittiin usein Suuri illusioni.
Aeria Games and Entertainment

Aeria Games and Entertainment on videopelien kehittäjä- ja julkaisijayritys. Kaikki sen julkaisemat pelit ovat ilmaiseksi pelattavissa. Aeria Games perustettiin vuonna 2006.
Ärsykkeen köyhyys

Ärsykkeen köyhyys (englanniksi poverty of the stimulus) on yhdysvaltalaisen kielitieteilijän Noam Chomskyn esittämä argumentti, jonka mukaan lapsen kielellinen ärsykeympäristö ei yksin riitä selittämään sitä, että lapsi suhteellisen nopeasti ja vaivattomasti oppii käyttämään (so. ymmärtämään ja puhumaan) äidinkieltään. Argumentin mukaan lapsen saamat kielelliset ärsykkeet ovat siis sekä määrällisesti että laadullisesti siinä määrin köyhiä, että on pakko olettaa lapseen erityinen synnynnäinen kielenomaksumiskoje (LAD eli language acquisition device), geneettisesti välittynyt lisäosa, joka tässä pullonkaulavaiheessa auttaa lasta päättelemään ja luomaan sen abstraktin systeemin ("kieliopin"), jonka lapsi tavallaan löytää saamiensa puhunnoskokemusten eli kielellisten ärsykkeiden pohjalta. Chomskyn mukaan kieliteorian visioima kielioppi ei välttämättä ole konkreettinen aivomekanismi vaan pikeminkin tällaisen mekanismin välttämättömien rakenneominaisuuksien abstrakti luonnehdinta. Ärsykkeen köyhyys on käsitteellisesti varsin konkreettinen ja spesifinen argumentti nativismin puolesta ja empirismiä vastaan. Ärsykkeen köyhyys on 1980-luvulla käyttöön otettu kiteytys ja "tietoteorian klassisen argumentin muunnos". Chomskyn mukaan sekä Sokrates että Descartes ovat korostaneet, että ihminen omaa synnynnäistä tietoa, joka ei voi olla peräisin ympäristöstä, koska ärsykkeet eivät vastaa sitä, mitä mieli tuottaa oppimistilanteessa. Tämä filosofianhistoriallinen kontekstualisaatio kiistää argumentin uutuuden mutta samalla oikeuttaa siitä puhumisen. Kielen omaksuminen on alusta alkaen kuulunut generatiivisen kieliteorian tematiikkaan, joskaan ei sen keskiöön. Jo Syntactic structures -teoksessa (1957) LAD esitetään jonkinlaisena itsestäänselvyytenä. Chomsky myös ohimennen viittaa tässä teoksessaan siihen, että ihmiset kykenevät tuottamaan ja ymmärtämään äärettömän määrän äidinkielensä ilmaisuja siitä huolimatta, että heidän kielelliset kokemuksensa ovat olleet "äärellisiä ja satunnaisia". Tässä ärsykkeen määrällinen ja laadullinen köyhyys väikkyy jokseenkin epämääräisesti mukana, mutta sitä ei vielä mielletä kieliteoriaa konstituoivaksi tekijäksi
Lapin Agile

Lapin Agile on yksi Pariisin monista kabareista, ja se sijaitsee Montmartren kukkulalla, Pariisin 18. arrondissementissa (22 rue des Saules). Lapin Agile perustettiin 1800-luvun lopulla, ja sen toiminta jatkuu edelleen. Vuonna 1913 Aristide Bruant osti paikan ja siitä tuli suosittu erityisesti boheemien taiteilijapiirien tapaamispaikkana. Lähin metroasema on Lamarc – Caulaincourt. Montmartren alakorttelista muodostui 1700-luvun lopulla ”nautintojen alue” . 1880-luvulla alakorttelin monet kabareet (Le Chat Noir ja Moulin Rouge) olivat suojapaikkoja kaikenlaiselle, joskus vaarallisellekin väelle, kuten prostituoiduille ja heidän sutenööreilleen. Montmartren kukkula sitä vastoin muistutti kylää aina vuoteen 1914 asti. Se oli tunnettu puhtaasta ilmasta, myllyistä ja edullisista asunnoista, joiden houkuttelemina monet taiteilijat asettuivat Montmartren kukkulalle vuodesta 1890 lähtien. Roland Dorgelès tunsi Montmartren kukkulan kuin omat taskunsa. Dorgelèsin teoksessa Le Château des brouillards (1932) on hänen muistojaan siitä, millainen tämä ” vanhan Pariisin kadonnut kolkka” oli ennen ensimmäistä maailmansotaa ja miten sen sekoittaminen ”Montmartren alakortteliin – yökerhojen ja kampaamoiden alueeseen” osoitti kunnioituksen puutetta kukkulaa kohtaan: Luonamme olisi voinut kuvitella olevansa maaseudulla. Ei linja-autoja, ei valtavia rakennuksia, ei ruuhkaisia katuja
Merseyside

muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa Merseyside on metropolikreivikunta Luoteis-Englannissa Liverpoolin kaupungin ympäristössä. Kreivikunta on saanut nimensä sen läpi virtaavasta Merseyjoesta. Sen asema on ollut täysin muodollinen vuodesta 1986, jolloin sen valtuusto lakkautettiin ja hallinto siirrettiin viidelle metropolihallintopiirille. Vuonna 2020 kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin 1 430 000 ihmistä. Merseyside muodostaa suuremman 2,2 miljoonan asukkaan Liverpoolin metropolialueen (Liverpool City Region) ydinalueen. Merseysiden metropolikreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet: Vuonna 2020 Merseysiden metropolikreivikunnassa oli noin 1 430 000 asukasta ja seuraavat yli 20 000 asukkaan asutuskeskukset:
Józef Gosławski

Józef Jan Gosławski (24. huhtikuuta 1908, Polanówka – 23. tammikuuta 1963 Varsova) oli puolalainen kuvanveistäjä ja mitalitaiteilija, kolikkojen (mm. kalastaja -aiheinen viiden zlotyn kolikko), monumenttien ja muistomerkien (mm. Frédéric Chopinin patsas Żelazowa Wolassa) ja mitalien (mm. Vuosi 1939 -mitali) suunnittelija ja monien palkintojen saaja. Hänelle annettiin mm. Hopeinen ansioristi -kunniamerkki.
Treaty of Alliance

Treaty of Alliance (suom. Liittoumien sopimus, myös nimellä The Treaty of Alliance with France) oli Ranskan ja Yhdysvaltojen tekemä sopimus Yhdysvaltain vapaussodan aikaan. Sopimuksessa maat lupasivat toisilleen sotilaallista tukea, mikäli Britannia hyökkäisi jommankumman kimppuun. Treaty of Alliancen allekirjoittivat Ranskan silloinen kuningas Ludvig XVI ja Yhdysvaltain toinen mannermaakongressi 6. helmikuuta 1778.
Varsovan kansallisstadion

Puolan jalkapallomaajoukkue 58 580 Varsovan kansallisstadion on jalkapallostadion, joka avattiin tammikuussa 2012. Stadion valmistui jalkapallon EM-kisoihin 2012. Sen yleisökapasiteetti on 58 580, mikä tekee siitä Puolan suurimman jalkapalloareenan. Se toimii Puolan jalkapallomaajoukkueen kotikenttänä. Eurooppa-liigan 2014–2015 loppuottelu pelattiin stadionilla.
Urho Sippola

Aimo Urho Sippola (23. heinäkuuta 1899 Kauhava – 30. maaliskuuta 1918 Kangasala) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksen ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa sotilaana hän sai Saksan itä-rintamalla Riianlahdella vuonna 1916. Myöhemmin hän kuului Suomen sisällissodan Valkoiseen armeijaan ja sen jääkärijoukkoihin. Sippolan vanhemmat olivat maamies Matti Sippola ja Maria Josefiina Silfverberg. Hän kävi kaksi luokkaa Lapuan yhteiskoulua ja kolmannen luokan Seinäjoen yhteiskoulua. Myös hänen veljistään Vilkas Sippola ja Aarne Sippola olivat jääkäreitä. Sippola työskenteli laboranttina Kauppakorkeakoulussa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjukkoon 19. kesäkuuta 1916. Täydennysjoukosta hänet siirrettiin 5
Finncat

Finncat on suomalaisvalmisteinen moottorikelkka 1970–1980-luvuilta, jota valmisti Finncat Vehicles Oy. Kelkan erikoisuus oli sen ohjaava, haitarimainen muovitela, jonka keksijä on Jorma Pohjola. Telamaton rakenteen ja ohjausmenetelmän takia kelkasta puuttuivat muista moottorikelkoista tutut ohjaavat ja kannattavat sukset. Kelkan moottori oli sijoitettu istuimen alle, ja keulassa oli tavaratilan lisäksi polttoainesäiliö. Kelkan ajotekniikka poikkesi tavallisesta moottorikelkasta. Suksien puuttuminen teki siitä ympärivuotisen ajoneuvon. Viimeisimmissä valmistetuissa vuosimalleissa oli vesitiivis runko, joka teki mahdolliseksi kelkan kellumisen ja siten ajamisen vedessä.
Asonlammi

Asonlammi on Maskun kunnassa sijaitseva, noin 1,2 hehtaarin laajuinen järvi. Se sijaitsee Nousiaisten Saksalan tuntumassa ja aivan Kurjenrahkan kansallispuiston läheisyydessä. Järvi kuuluu Aurajoen sivujoen Järvijoen valuma-alueeseen. Asonlammi on kauttaaltaan Lammenrahkan suon ympäröimä. Järveä ympäröivä suon osa on kokonaan ojitettu ja kasvaa metsää. Järven eteläpuolella sijaitsee myös yksi vapaa-ajan rakennus.
Stanley Hotel

Stanley Hotel on hotelli Estes Parkissa Coloradossa Yhdysvalloissa. Hotellissa on 140 vierashuonetta ja juhlasali, konserttisali sekä useita ruokasaleja. Hotelli avattiin vuonna 1909, ja se on toiminnassa edelleen. Stanley Hotel toimi Stephen Kingin inspiraation lähteenä Hohto-kirjan Overlook Hotelille. Syyskuussa vuonna 1974 King oli vieraana hotellissa, joka suljettaisiin pian talveksi. Hän on kertonut nähneensä hotellissa unen kolmivuotiaasta pojastaan, joka juoksi käytävällä, kirkui ja katseli olkansa yli. King kertoi, että kun hän heräsi, kirjan ainekset olivat hänen mielessään. Stanley Hotel toimi myös Overlook Hotelina vuonna 1997 Kingin kirjoittamassa ja tuottamassa Stephen Kingin Hohto -minisarjassa. Vuoden 1980 The Shining – Hohto -elokuvassa Overlook-hotellin ulkokuvauspaikkana toimi Oregonissa sijaitseva Timberline Lodge.
American Idol (10. tuotantokausi)

American Idolin kymmenes tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 19. tammikuuta 2011 FOX -kanavalla. ja päättyi 25. toukokuuta 2011. Finaali käytiin Nokia Theaterissa. Kilpailun voitti Scotty McCreery. Suomessa sarja alkoi 31. tammikuuta 2011 Subilla. Tämä oli ensimmäinen kausi, jossa myös 15-vuotiaat saivat osallistua kisaan. Ohjelmaan tehtiin tälle kaudella muutamia muutoksia verrattuna yhdeksänteen kauteen. Tuomaristossa oli vain kolme tuomaria (joista kaksi uusia), uusi vastaava tuottaja ja musiikillinen johtaja sekä useita formaattimuutoksia. Aiemmista kausista poiketen ohjelmaa esitettiin Yhdysvalloissa keskiviikkoisin ja torstaisin, kun aiemmin sitä esitettiin tiistaisin ja keskiviikkoisin
Harmaafiivi

Elinvoimainen  Sayornis phoebe(Latham, 1790) Harmaafiivi Wikispeciesissä Harmaafiivi Commonsissa Harmaafiivi (Sayornis phoebe) on Pohjois-Amerikassa pesivä tyranneihin kuuluva varpuslintu. Sen selkä ja siivet ovat ruskehtavan harmaita ja vatsa harmahtavan valkoinen. Lajia tavataan erityisesti vesistöjen lähellä olevissa metsissä, ja se on muuttolintu, joka talvehtii Yhdysvaltain luoteisosissa ja Meksikossa. Se syö pääasiassa lentäviä hyönteisiä. Laji on yksiavioinen ja munii 2–6 munaa. Kooltaan harmaafiivi on 12–16 cm. Selästään ja siivistään harmaafiivi on ruskehtavan harmaa ja pää on hieman muuta yläruumista tummempi. Koiras on yleensä hieman naarasta kookkaampi ja väriltään tummempi. Linnun vatsa on väriltään harmahtavan valkoinen. Nuorilla harmaafiiveillä on siivissä aikuisia selkeämmät valkoiset siipijuovat ja vatsassa keltaista väriä. Pesivänä harmaafiiviä tavataan Kanadan pohjois- ja keskiosista etelään Yhdysvaltojen itärannikoiden osavaltioihin. Laji talvehtii Yhdysvaltain luoteisosissa ja Meksikossa
Noidan oppipoika (Dukas)

Äänitiedostojen kuunteluohjeet Noidan oppipoika (ransk. L’Apprenti sorcier) on Paul Dukasin säveltämä orkesterischerzo (sinfoninen runo), joka perustuu J. W. von Goethen balladiin ”Noidan oppipoika”. Noidan oppipoika sai kantaesityksensä 19. toukokuuta 1897 säveltäjän johdolla Société Nationale de Musiquen konsertissa Pariisissa, ja siitä on tullut Dukasin suosituin teos. Dukas on liittänyt Goethen balladin teoksensa partituuriin selittäväksi tekstiksi. Noidan oppipoika on oppinut muun muassa tämän käyttämän taikasanan, jolla luuta voidaan muuttaa eläväksi olennoksi. Mestarin poissa ollessa oppipoika päättää kokeilla taikasanan vaikutusta ja komentaa luudan kantamaan kaivolta vettä, ja luuta tottelee konemaisesti. Kun oppilas kyllästyy tähän leikkiin, hän yrittää muuttaa vedenkantajan takaisin luudaksi, mutta ei muistakaan tähän tarvittavaa taikasanaa. Luuta jatkaa veden kantamista, kunnes huone aivan lainehtii, ja oppilas on jo epätoivoissaan. Onneksi noita itse palaa kotiin ja lausuu taikasanan, luuta muuttuu hengettömäksi ja teos päättyy yhtä salaperäisesti kuin se alkoikin
Marcus Antonius Orator

Marcus Antonius Orator (143–87 eaa.) oli roomalainen poliitikko, sotilas ja oraattori. Hän oli konsuli vuonna 99 eaa. ja kensori vuonna 97 eaa. Hänen pojanpoikansa oli triumviri Marcus Antonius. Hän oli Mariuksen kannattaja, mutta kääntyi myöhemmin Sullan puolelle. Hänet murhattiin kun Marius palasi Roomaan. Marcus Antoniusta pidettiin aikansa suurimpana puhujana ja hän on esimerkiksi Ciceron teoksen Puhujasta (De oratore) päähenkilö.
Gilakin kieli

Gilakin kieli (gilakiksi giläkī) on Iranissa Kaspianmeren etelärannalla sijaitsevassa Gīlānin provinssissa asuvien gilakien puhuma iranilainen kieli. Vuonna 1998 sen puhujia arvioitiin olevan 2,7 miljoonaa henkeä. Gilaki kuuluu iranilaisten kielten luoteisryhmään. Se toimii etupäässä yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Gilakiksi on julkaistu kaunokirjallisuutta sekä ajoittain myös sanoma- ja aikakauslehteä, mutta varsinaista kirjakieltä sille ei ole kehittynyt. Julkaisuissa on käytetty arabialais-persialaista kirjaimistoa. Suurin osa gilakeista osaa myös persiaa. Kielessä on runsaasti arabialaisia ja persialaisia lainasanoja.
Mazandaranin kieli

Mazandaranin kieli (mazandaraniksi māzandarānī) on Iranissa Kaspianmeren etelärannalla sijaitsevassa Māzandarānin provinssissa asuvien mazandaranien puhuma iranilainen kieli. Vuonna 1998 sen puhujia arvioitiin olevan noin 2,2 miljoonaa henkeä. Mazandarani kuuluu iranilaisten kielten luoteisryhmään. Se jakautuu tasangon ja vuoriston murteisiin. Kielessä on runsaasti arabialaisia ja persialaisia lainasanoja. Elbursvuorilla puhuttu šamerzadi ja Velatrun kylän murre voidaan rakenteellisesti katsoa mazandarin murteiksi, mutta niiden puhujat pitävät niitä erillisenä kielinä. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Keskiajalla mazandaraniksi, jota tuolloin kutsuttiin nimellä tabari, kirjoitettiin runoutta arabialais-persialaista kirjaimistoa käyttäen. Valtaosa mazandaranilaisista osaa myös farsia.
Paratšin kieli

Paratšin kieli on Afganistanissa asuvien paratšien puhuma iranilainen kieli. Sen puhujat asuvat Kabulin koillispuolella sijaitsevissa Patšaganin, Gotšulanin ja Šutulin laaksoissa. 1970-luvun puolivälissä heitä arvioitiin olleen noin 5 000 henkeä. Paratši kuuluu iranilaisten kielten luoteisryhmään. Sen puhujien uskotaan siirtyneen nykyiselle asuinseudulleen Kaspianmeren eteläpuolelta. Kieli jakautuu laaksojen mukaan kolmeen murteeseen. Se toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Suurin osa paratšeista osaa myös daria ja paštua. Varsinkin dari on vaikuttanut merkittävästi paratšin kielen rakenteeseen.
Taistelu Heikkilän talosta

Taistelu Heikkilän talosta y. m. kertomuksia Johannes Linnankosken pienoisromaani tai novelli vuodelta 1907. Niminovellin tarinassa juopon vaimo pieksee miehensä nahkahihnalla. Teuvo Tulio on ohjannut kirjan pohjalta kaksi elokuvaa Taistelu Heikkilän talosta (1936) ja Intohimon vallassa (1947.)
Brașovin Musta kirkko

Brașovin Musta kirkko (rom. Biserica Neagră, saks. Die Schwarze Kirche, unk. Fekete Templom) on suuri goottilainen kirkkorakennus, joka sijaitsee Romanian Transilvaniassa Brașovin kaupungin keskustassa. Sen seurakunta on evankelis-luterilainen. Kirkko on alun perin rakennettu paikallisten saksien tarpeisiin ja katoliseksi. Sen alkuperäinen nimi oli Pyhän Marian kirkko (rom. Biserica Sfânta Maria saks. Marienkirche). Rakennus tuhoutui pahoin tulipalossa vuonna 1689, mistä nykyinen nimi juontuu. Säilyneiden asiakirjojen mukaan kirkon ensimmäisiä pappeja on ollut Thomas, jonka kuolinvuosi oli 1410. Kirkon rakentamispäätös on tehty luultavimmin vuonna 1377, vakava rakennustyö on alkanut vuonna 1384 ja päättynyt 1477
Nikola Kalinić

Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. joulukuuta 2019.Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. joulukuuta 2019. Nikola Kalinić (s. 5. tammikuuta 1988 Solin) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa lainalla espanjalaisesta Atlético Madridista. Pelipaikaltaan molempijalkainen Kalinić on hyökkääjä. Kalinić debytoi 1. HNL:ssä ja pelasi lainaseurassaan omistajaseuraansa Hajduk Splitia vastaan marraskuussa 2005. Hän jäi nuoren ikänsä vuoksi vähälle peliajalle NK Istra 1961 -seurassa, mutta teki 12 ottelussa kolme maalia. Tämän jälkeen hän siirtyi lainalle HNK Šibenikiin, missä hän pelasi kahdeksan ottelua
Marcus Antonius Creticus

Marcus Antonius Creticus (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hän oli preettori vuonna 74 eaa. Hänen isänsä oli tunnettu oraattori Marcus Antonius Orator, ja hänen poikansa oli triumviri Marcus Antonius. Marcus Antoniukselle annettiin erikoistehtäväksi kitkeä merirosvot Välimeren itäosista. Vuonna 74 eaa. hän kärsi tappion kreetalaisia vastaan ja joutui solmimaan heidän kanssaan rauhan. Tästä syystä roomalaiset antoivat hänelle ivallisen lisänimen Creticus ("kreetalainen").
Franckin ja Hertzin koe

Franckin ja Hertzin koe on saksalaisten fyysikoiden James Franckin ja Gustav Ludwig Hertzin vuonna 1914 keksimä fysikaalinen koe, jolla voidaan osoittaa, että atomissa olevan elektronin energia on kvantittunut, kuten Bohr oli jo atomimallissaan olettanut. Koe osoitti, että atomi voi absorboida energiaa vain tietyn suuruisina annoksina, kvantteina. Frank ja Hertz saivat kokeestaan Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1925. Kokeessa käytettiin putkea, joka sisälsi harvaa, matala­paineista elohopeahöyryä ja johon oli asennettu kolme elektrodia: elektroneja lähettävä katodi, anodi sekä näiden välissä verkkomainen elektrodi. Tämän keskimmäisen elektrodin ja anodin välillä oli pieni jännite siten, että anodin potentiaali oli hieman alempi, mutta silti korkeampi kuin katodi, minkä vuoksi elektroneilla oli oltava vähintään tietyn suuruinen liike-energia, jotta ne pääsivät anodiin saakka. Katodin ja keskimmäisen elektrodin välinen jännite oli säädettävissä. Putkeen oli kytketty myös mittaus­laitteet elektrodien välissä kulkevan virran mittaamiseksi. Kokeessa havaittiin seuraavaa: Franck ja Hertz selittivät koetuloksensa olettamalla, että elektronit saattoivat törmätä elohopea-atomeihin kimmoisesti tai kimmottomasti. Kun jännite oli pieni, sillä kiihdytetyt elektronit saivat vain pienen liike-energian, ja niiden törmäykset atomeihin olivat kimmoisia. Tämä selitettiin sillä, että kvanttiteorian mukaisesti atomit voivat absorboida energiaa vain tietyn suuruisina annoksina, ja elektronien liike-energia oli tätä annosta pienempi. Kimmoisessa törmäyksessä systeemin liike-energia pysyy vakiona. Koska elektronin massa on vähemmän kuin yksi tuhannesosa kevyimmänkään atomin massasta, törmäyksissä valtaosa liike-energiasta pysyi elektroneilla
Leonid Portenko

Leonid Aleksandrovitš Portenko (ven. Леони́д Алекса́ндрович Порте́нко) (11. lokakuuta 1896 Smela, Ukraina – 26. toukokuuta 1972 Leningrad, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen lintutieteilijä. Portenko laati väitöskirjansa Neuvostoliiton tiedeakatemian eläintieteen instituutin lintutieteen osastossa 1926–1929. Tämän jälkeen hän työskenteli Arktisen tutkimuksen instituutissa kymmenisen vuotta ja palasi eläintieteen instituuttiin 1940, missä hän työskenteli kuolemaansa asti. Portenko teki useita pitkiä tutkimusretkiä arktisille alueille, kuten Novaja Zemljalle, Wrangelinsaarelle, Taimyrin niemimaalle, Uralin pohjoisosiin, Anadyrin alueelle, Tšukotkaan, Kamtšatkalle ja Kuriileille. Hän osallistui Neuvostoliiton lintuja käsittelevän neliosaisen määritysoppaan Ptitsy SSSR (1951–1954) kirjoittamiseen ja laati lintujen esiintymiskarttoja seitsenosaiseen neuvostoliittolais-itäsaksalaiseen teokseen Atlas der Verbreitung der paläarktischen Vögel. Portenko nimesi japaninuunilinnun vuonna 1950.
Kanariantiltaltti

Elinvoimainen  Phylloscopus canariensis(Hartwig, 1886) Kanariantiltaltti Wikispeciesissä Kanariantiltaltti Commonsissa Kanariantiltaltti (Phylloscopus canariensis) on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu. Se on Kanariansaarten kotoperäinen laji. Nimialalaji canariensis elää läntisillä saarilla, ja alalaji exsul Lanzarotella. Waldemar Hartwig kuvaili lajin holotyypin Teneriffalta vuonna 1886.
Merenkulkututka

Merenkulkututka, laivatutka tai venetutka on aluksen navigoinnin apuväline yhdessä kompassin, satelliittipaikantimen ja tietokoneen kanssa. Se on oleellinen osa laivan komentosillan integroitua hallintajärjestelmää. Pienemmissäkin veneissä on tutkasta paljon hyötyä. Merenkulkututka onkin eräs eniten käytettyjä tutkasovelluksia. Nykyään laite on käytössä myös vesiteiden kulunvalvonnassa (VTS-keskus) kapeilla, mutkaisilla ja runsaasti liikennöidyillä reiteillä. Oleellista merenkulkututkan toiminnassa on se, että laitteen tulee havaita sekä liikkuvat että kiinteät kohteet kaikissa näkyvyysolosuhteissa. Tutka toimii merenkulkijan näköaistin jatkeena läpi sateen ja pimeyden. Hyvälläkin näkyvyydellä se antaa ”lintuperspektiivin” näkymän ympäristöstä, jolloin aluksen reitin suunnittelu on havainnollista. Maali-ilmaisun haittana on alati muuttuva toimintaympäristö: Laitteet toimivat radioaalloilla mikroaaltoalueen S-alueella (3 GHz) ja X-alueella (9 GHz). S-alueesta on hyötyä valtamerillä pitemmän mittausetäisyyden ja vähäisemmän sadevälkkeen ansiosta. X-alue antaa lähiympäristöstä tarkemman kuvan hyvällä resoluutiolla ja ilmaisee myös pienet kohteet. Merenkulkututkan pääosat ovat Pienemmissä venetutkissa on usein yhdistettynä lähetin/vastaanotin ja antenni samaan kokonaisuuteen, minkä ansiosta pystytään muun muassa minimoimaan mikroaaltolinjan (tehonsiirtoväylä) pituus
Berberijuutalaiset

Berberijuutalaiset ovat juutalaisberberiä puhuvia juutalaisia, joiden perinteiset asuinalueet sijaitsivat Marokon ja Algerian Atlasvuorten alueella. Monet heistä muuttivat Israeliin 1950- ja 1960-lukujen aikana. Vuoden 1992 arvion mukaan juutalaisberberillä oli 2 000 puhujaa, joista kaikki asuivat Israelissa. Berberijuutalaisten esi-isät tulivat alueelle ehkä Rooman valtakuntaa vastaan vuosina 115–117 käydyn epäonnistuneen juutalaiskapinan jälkeen. Osa alueen berbereistä kääntyi heidän vaikutuksestaan juutalaisuuteen. Sittemmin suurin osa berbereistä kääntyi arabivalloituksen johdosta islamiin, mutta pieniä juutalaisyhteisöjä säilyi eristyneillä alueilla. Vuonna 1936 kolme neljäsosaa Marokon 161 000 juutalaisesta oli kaksikielisiä arabian ja berberin puhujia. Noin 25 000 henkilöä osasi vain berberikieliä.