nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Blue Origin

Blue Origin on yhdysvaltalainen avaruuslaitevalmistaja ja -operaattori. Sen perusti Jeff Bezos vuonna 2000. Yhtiön tavoitteena ovat miehitetyt avaruuslennot. Alkuvaiheessa yhtiö tavoittelee miehitettyjen alikiertoradan lentojen suorittamista ja etenemistä kohti kiertoradalle yltäviä lentoja. Yhtiön tavoitteena on käyttää alusta alkaen uudelleenkäytettäviä raketteja ja avaruusaluksia. Blue Originin ensimmäinen kiertorataraketti on kehitteillä ja se on tarkoitus laukaista ennen vuotta 2020. Ensimmäinen koelento 29. huhtikuuta 2015 oli lähes onnistunut. Kapseli nousi 93,6 km:n korkeuteen ja laskeutui laskuvarjon varassa, kuten oli suunniteltu. Mutta raketti, joka oli tarkoitus saada laskeutumaan rakettimoottorinsa avulla, ei laskeutunut onnistuneesti. Syyksi tälle arvioitiin hydrauliikkajärjestelmän paineiden menetys. Lennolla saavutettiin suurimmillaan mach 3:n nopeus
Connor Hellebuyck

Connor Hellebuyck (s. 19. toukokuuta 1993 Commerce, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Winnipeg Jetsissä. 193 senttimetriä pitkän ja 91 kilogrammaa painavan Hellebuyckin hanskakäsi on vasen. Hellebuyck on Winnipeg Jetsin viidennen kierroksen 130. varaus vuoden 2012 varaustilaisuudesta. Huhtikuussa 2014 hän teki kaksisuuntaisen sopimuksen Jetsin kanssa. Hän pelasi koko kauden 2014-2015 Jetsin farmijoukkueessa, St. John’s IceCapsissa, AHL:ssä. Otteluita kertyi 58. Lokakuussa 2023 Hellebuyck teki Jetsin kanssa seitsemän vuoden mittaisen ja yhteensä 59,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Hellebuyck debytoi Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueessa vuonna 2014
Abu Omar al-Shishani

Abu Omar al-Shishani (suom. Omar Tšetšeeni) eli oikealta nimeltään Tarkhan Teimurazovitš Batirashvili (11. tammikuuta 1986 Akhmeta Gruusian SNT, Neuvostoliitto – maaliskuu 2016 Rakka, Syyria) oli Isis-järjestön keskeinen johtaja ja sotilaallinen komentaja. Maaliskuun 2016 alussa julkaistujen vahvistamattomien viranomaistietojen mukaan hän sai surmansa Koillis-Syyriassa al-Shadadin kaupungissa Yhdysvaltain tekemässä ilmaiskussa. Tarkhan Batirashvili syntyi Birkianin kylässä Georgian Pankisin solassa vuonna 1986. Al-Shishani kuului Pankisin solassa Georgiassa elävään kistien tšetšeeniheimoon melkhien klaaniin ja hänen isänsä on kristitty georgialainen Teimuraz Batirashvili äidin ollessa muslimi ja kisti. Hän suoritti varusmiespalveluksen Georgian armeijassa vuosina 2006–2007 ja jäi sinne töihin sotamiehenä. Venäjän–Georgian sodan aikana vuonna 2008 hän yleni Georgian armeijan tiedusteluyksikön kersantiksi ja otti osaa Tskhinvalin taisteluun. Vuonna 2010 hän sai tuberkuloosijn ja hänet todettiin kyvyttömäksi palvelukseen. Hänet erotettiin armeijasta ja muutamaa kuukautta myöhemmin hänet pidätettiin aseiden laittomasta ostamisesta ja varastoinnista. Hän sai kolmen vuoden vankilatuomion, mutta hänet vapautettiin etuajassa huonon terveydentilan takia. Vapautumisensa jälkeen Batirashvili matkusti Syyriaan, jossa hän nousi sotakokemuksiensa avulla nopeasti kapinallisten joukossa
Mhairi Black

Mhairi Black (s. 12. syyskuuta 1994) on skotlantilainen poliitikko. Hän edustaa Skotlannin kansallispuoluetta. Black valittiin Britannian parlamenttiin vuoden 2015 parlamenttivaaleissa, joissa hän voitti samassa vaalipiirissä kamppailleen pitkäaikaisen ministerin Douglas Alexanderin. Black on Britannian nuorin kansanedustaja sitten Charles James Foxin, joka sai parlamenttipaikan vuonna 1768.
George Gentlyn tutkimukset

George Gentlyn tutkimukset (Inspector George Gently) on brittiläinen poliisisarja, jota BBC on tuottanut vuodesta 2007 alkaen. Sarja perustuu Alan Hunterin rikosromaaneihin. Sarjan päähenkilöt ovat ylikomisario George Gently (Martin Shaw) ja hänen työparinsa John Bacchus (Lee Ingleby). Tapahtumien aikakausi on 1960-luku. Suomessa AVA-kanava esitti sarjan pilottijakson 10. kesäkuuta 2012, mutta kanava ei sen jälkeen esittänyt itse sarjaa. Yle TV1 puolestaan aloitti 10. tammikuuta 2015 sarjan esittämisen Suomessa pilottijaksosta lähtien. Yle TV1 esitti kaikki sarjasta tehdyt kahdeksan tuotantokautta, ja sarjasta tuli suosittu Suomessa. Joka jaksoa katsoi Suomessa noin puoli miljoonaa katsojaa. Sarjan viimeiseksi jäävän, 8. tuotantokauden kaksi jaksoa esitetään TV 1:ssä 16
Per Ciljan Skjelbred

Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. toukokuuta 2015.Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. elokuuta 2018. Per Ciljan Skjelbred (s. 16. kesäkuuta 1987 Trondheim) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hertha Berliniä. Skjelbred voitti TV3-kanavan Proffdrømmen-jalkapallokilpailun, ja pääsi palkinnoksi harjoittelemaan Liverpoolin akatemian kanssa viikon ajan. Viikon jälkeen Liverpool tarjosi Skjelbredille juniorisopimusta, mutta hän päätti valita Rosenborgin ja pelit aikuisten sarjassa. Skjelbred debytoi Rosenborgin edustusjoukkueessa 16 vuoden ja 358 päivän ikäisenä, nuorimpana pelaajana seuran historiassa. Kaudella 2005–2006 hän mursi marraskuussa jalkansa Mestarien liigan ottelussa Olympiakosia vastaan, mutta palasi kentille jo kauden lopulla
Suicide Squad (elokuva)

Suicide Squad on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut David Ayerin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka pohjautuu DC Comicsin luomaan samannimiseen antisankarijoukkoon. Se on DC Extended Universen kolmas elokuva ja sen pääosissa ovat Will Smith, Jared Leto, Margot Robbie, Joel Kinnaman, Viola Davis, Jai Courtney, Jay Hernandez, Adewale Akinnuoye-Agbaje, Ike Barinholtz, Scott Eastwood ja Cara Delevingne. Amanda Wallerin johtama hallituksen salainen yksikkö värvää vangittuja superrikollisia hengenvaarallisiin operaatioihin ja pelastamaan maailman voimakkaalta uhalta vastineeksi näiden tuomioiden lieventämisestä. Warner Bros. julkisti kehittäneensä elokuvaa Suicide Squadista helmikuussa 2009. Ayer allekirjoitti sopimuksen elokuvan käsikirjoittamisesta ja ohjaamisesta syyskuussa 2014 ja lokakuuhun mennessä näyttelijöiden valinta oli alkanut. Kuvaukset alkoivat Torontossa huhtikuussa 2015 ja päättyivät saman vuoden elokuussa. Suicide Squad sai ensi-iltansa New Yorkin Beacon Theatressa 1. elokuuta 2016 ja elokuvateattereihin se saapui 5. elokuuta 2016. Elokuva voitti vuoden 2017 Oscar-gaalassa parhaan maskeerauksen palkinnon. Elokuvan epäsuora jatko-osa, The Suicide Squad: Suicide Mission, sai ensi-iltansa 6
Korttajärvi

Korttajärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Puuppolassa sijaitseva järvi. Järven pinta-ala on 44 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Se on pitkänkapean muotoinen ja vain järven keskikohta on ilmoitetun levyinen. Järven etelärannasta kohoaa Laahanmäen rinteet. Mäki kohoaa 45 metrin korkeuteen. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Se on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Siinä on kaksi syvännettä, missä järven eteläpäässä on 12,5 metriä ja keskiosassa 10,2 metriä syvää. Järven rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi peltomaata ja metsämaata. Järven ympäristön asutus on Puuppolan haja-asutusta, mutta valuma-alueella on tiheämpiäkin asuinalueita. Järven itäpuolelta sen ohittaa valtatie 4, josta haarautuu järveä kiertäviä kyläteitä. Niitä ovat yhdystie 16709 ja seututie 630 sekä etelässä Sakarinmäen ja Laahanmäen ylittävä kylätie
Norjan juutalaiset

Norjan juutalaiset ovat nimensä mukaisesti Norjassa asuvia juutalaisia. Juutalaisia asuu Norjassa arviolta noin 2 000. Maan kaksi juutalaisyhteisöä sijaitsevat Oslossa ja Trondheimissa. Oslon yhteisössä on noin 800 jäsentä ja Trondheimin yhteisössä 160. Loput eivät kuulu kumpaankaan yhteisöön. Vuonna 1814 käyttöön tulleessa Norjan ensimmäisessä perustuslaissa juutalaisten asettuminen maahan kiellettiin. Juutalaisten asettuminen maahan sallittiin parlamentin kautta vasta vuonna 1851. Yksi muutosta ajaneista oli runoilija Henrik Wergeland. Vuoteen 1875 mennessä Norjassa oli vain 34 juutalaista ja suurin osa heistä oli tullut Saksasta. Suurempi maahanmuutto alkoi vasta vuonna 1880 Venäjän keisarikunnasta, josta juutalaiset pakenivat siellä syttyneitä pogromeja. Juutalaisia tuli etenkin tuolloin Venäjään kuuluneista Liettuasta ja Puolasta. Vuoteen 1905 mennessä heitä oli maassa noin 1 200 ja heitä asui 64:llä eri paikkakunnalla
Charles Correa

Charles Mark Correa (1. syyskuuta 1930 Secunderabad, Andhra Pradesh – 16. kesäkuuta 2015 Mumbai) oli intialainen arkkitehti, jota pidetään Intian itsenäistymisen jälkeisen modernin arkkitehtuurin uranuurtajana. Häntä arvostettiin kyvystään ottaa huomioon köyhien kaupunkilaisten olot ja suosia perinteisiä työmenetelmiä ja materiaaleja rakennuskohteissaan. Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon 1972 ja Padma Vibhushan -palkinnon 2006. Vuonna 1984 Royal Institute of British Architects (RIBA) myönsi hänelle kultamitalinsa. Correa opiskeli aluksi St. Xavier’s Collegessa Mumbaissa ja jatkoi opintojaan Yhdysvalloissa Michiganin yliopiston Ann Arborin kampuksella 1949–1953 ja Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT) vuosina 1953–1955, opettajanaan muun muassa Buckminster Fuller. Vuonna 1958 Correa perusti oman arkkitehtitoimistonsa Mumbaihin ja sai heti merkittävän toimeksiannon suunnitella Mahatma Gandhin muistorakennus Ahmedabadiin. Vuonna 1967 hän suunnitteli Madhya Pradeshin osavaltion parlamenttirakennuksen Bhopaliin. Vuosina 1975–1990 rakennettiin hänen suunnittelemansa kansallinen käsityömuseo New Delhiin, vuonna 1982 Bharat Bhavan -kulttuurikeskus Bhopaliin, vuosina 1986–1992 Jawahar Kala Kendra -kulttuurikeskus Jaipuriin ja vuosina 1987–1992 British Councilin rakennus Delhiin. Correan Intian ulkopuolelle suunnittelemia rakennuksia ovat Bostonin MIT-kampukselle 2000-2005 rakennettu McGovern-aivotutkimusinstituutti, Toronton Ismaili Centre sekä Champalimaud-säätiön biolääketieteellinen tutkimuslaitos Lissabonissa
Hermanninmäki

Hermanninmäki (ruots. Hermanstadsbacken) on Helsingin Hermannin kaupungin­osaan kuuluva alue. Se käsittää suurimman osan Hämeentien ja Hermannin rantatien välisestä alueesta Helsingin itäisessä kantakaupungissa. Erilliseksi osa-alueeksi Hermanninmäki muodostettiin vuoden 2013 alussa. Osa-alueella asuu 5 795 (31.12.2022) ja työskentelee 2 949 (31.12.2013) ihmistä. Alueen väkiluku on kasvanut 2000-luvulla Etelä-Hermannin asuinalueen rakentumisen myötä, mikä tuli mahdolliseksi sen jälkeen, kun Helsingin yliopiston eläinlääketieteellinen tiedekunta siirrettiin Viikin kampukselle. Etelä-Hermannin vuonna 2001 hyväksytty asemakaava, joka mahdollisti noin 2 500 asukkaan sijoittumisen alueelle, oli laajin kantakaupunkiin tehty kaava sitten Arabianrannan asemakaavan. Etelä-Hermannin asuinalueen avajaisia vietettiin vuonna 2012, mutta alueelle rakennettiin sen jälkeenkin
Valtionajot

Valtionajot olivat Suomessa vuosina 1865–1939 läänien hallintokaupugeissa järjestettyjä valtion tukemia ravikilpailuja. Ne olivat maan ensimmäisiä virallisia urheilukilpailuja, joista suomalaisen kilpaurheilun katsotaan saaneen alkunsa. Valtionajojen perimmäinen tarkoitus oli kuitenkin kilpa-ajojen sijasta jalostuksen kehittäminen, koska hevosia tarvittiin sekä kuljetustehtävissä että maataloudessa. Valtion tukemien kilpailujen uskottiin seulovan esiin parhaimmat yksilöt, joita sitten voitaisiin käyttää siitokseen. Niihin saivat aluksi osallistua kaikki Suomessa syntyneet hevoset, mutta vuodesta 1907 lähtien valtionajot rajattiin vain kantakirjatuille puhdasrotuisille suomenhevosille. Suomen ensimmäiset ravikilpailut oli järjestetty 1817 Turussa ja varsinainen kilpailutoiminta käynnistyi Kuopiosta vuonna 1850. Tammikuussa 1865 senaatti päätti maksaa Hämeenlinnassa järjestettyjen ravikilpailuiden palkinnot vuosina 1865–1867 ja näin valtionajot saivat alkunsa. Senaatti tuki ravikilpailuja jalostuksellisista syistä, Suomi oli pitkien välimatkojen ja huonojen kulkuyhteyksien maa, jossa tarvittiin nopeampia ja vahvempia hevosia. Valtionajoissa etsittiin parhaita mahdollisia oriita ja tammoja periyttämään ominaisuuksiaan jälkipolville. Jalostustoiminnan valtio oli aloittanut jo vuonna 1835, jolloin luotiin maanlaajuinen ruununorijärjestelmä. Vuonna 1884 valtionajojen rinnalle perustettiin raviurheilun ensimmäinen suurkilpailu Suuri orikilpailu. Vuosisadan vaihteeseen tultaessa suomalaisia hevosia olikin saatu jalostettua merkittävästi vahvemmiksi, nopeammiksi ja kookkaammiksi
Digimon Adventure tri.

Digimon Adventure tri. (jap. デジモンアドベンチャーtri., Dejimon Adobenchā Torai) on japanilainen Toei Animationin toteuttama kuusiosainen anime-elokuvien sarja, joka toimi jatko-osana animesarjoille Digimon Adventure ja Digimon Zero Two. Sarjalla juhlittiin myös Digimon Adventuren 15-vuotistaivalta. Ensimmäinen elokuva Reunion (jap. 再会, Saikai) sai ensi-iltansa 21. marraskuuta 2015, toinen elokuva Determination (jap. 決意, Ketsui) 12. maaliskuuta 2016, kolmas elokuva Confession (jap. 告白, Kokuhaku) 24. syyskuuta 2016, neljäs elokuva Loss (jap
Rina De Liguoro

Rina De Liguoro (oikealta nimeltään Elena Caterina Catardi, 24. heinäkuuta 1892 Firenze – 15. huhtikuuta 1966 Rooma) oli italialainen pianisti ja elokuvanäyttelijä. Häntä on kutsuttu italialaisen mykkäelokuvan viimeiseksi diivaksi. Tuleva näyttelijä opiskeli pianonsoittoa ja valmistui Napolin San Pietro a Majellan konservatoriosta. Vuonna 1918 hän meni naimisiin elokuva-alalla toimineen kreivi Wladimiro De Liguoron kanssa. Rinan elokuvadebyytti oli pieni rooli Lucio D’Ambran komediassa La principessa Bebè (1921). Hänen läpimurtonsa tapahtui Enrico Guazzonin Messalinan nimiroolissa vuonna 1923. De Liguoro näytteli myös historiallisten elokuvien Quo vadis? ja Pompejin viimeiset päivät uusintaversioissa. 1920-luvun loppupuolella De Liguoro työskenteli Saksassa, Itävallassa ja Ranskassa. Tuon ajan elokuvista merkittävimpiä ovat Alexandre Volkoffin Casanova (1927) ja Richard Oswaldin Cagliostron kreivi (1929). De Liguoron viimeinen italialainen mykkäelokuva oli uusintaversio Francesca Bertinin Assunta Spinasta vuonna 1930
Tampereen Ulkotyöväenyhdistyksen talo

Tampereen Ulkotyöväenyhdistyksen talo on Tampereella Satakunnankatu 10:ssä sijaitseva kolmikerroksinen jugendtyylinen talo, jonka suunnittelivat Toivo Paatola ja Kaarlo Lindroos. Nykyisin talon omistaa Tampereen seudun opiskelija-asuntosäätiö TOAS. Tampereen Ulkotyöväenyhdistys perustettiin 1893. Sen jäsenet olivat vailla vakituista työnantajaa olleita ulkotyömiehiä, esimerkiksi rakennusmiehiä, kun taas Tampereen työväenyhdistykseen kuului vakinaisessa työsuhteessa olleita tehdastyöläisiä. Ulkotyöväenyhdistys olikin tästä syystä radikaalimpi otteissaan. Se keskittyi politiikan asemesta ammattiyhdistystoimintaan, perusti jäsenilleen sairaus- ja hautausapukassan sekä harjoitti työnvälitystä. Yhdistys toimi Tampereen työväentalon tiloissa mutta se rakensi 1907-1908 oman talonsa Satakunnankadulle. Yhdistyksen jäsenmäärä oli kuitenkin alkanut vähentyä huippuvuosista ja yhdistyksen toiminta hiipui vähitellen niin että se jouduttiin lakkauttamaan 1914. Toiminnan päättymiseen saattoi vaikuttaa myös yhdistyksen voimahahmon J. V. Hellbergin väistyminen yhdistyksen johdosta 1907. Entisen ulkotyöväenyhdistyksen talon ostivat 1917 virolaiset veljekset Jaan ja John Taug, jotka avasivat siellä joulukuun lopulla 1917 elokuvateatteri Olympian
Tove Janssonin elämäkerta

Tove Marika Jansson (9. elokuuta 1914 Helsinki – 27. kesäkuuta 2001 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, taidemaalari, filosofian kunniatohtori, pilapiirtäjä ja sarjakuvataiteilija, joka tunnetaan parhaiten muumihahmojen luojana. Taiteilijaperheeseen syntynyt Jansson oli jo lapsuudestaan asti tuottelias, ensin etenkin kuvataiteilijana ja myöhemmin kirjailijana ja kuvittajana. Menestykseen Jansson nousi 1940-luvulla, kun ensimmäiset muumikirjat ilmestyivät. Muumitarinoita valmistui Janssonin elämän aikana proosana ja kuvakirjoina toistakymmentä, sanomalehtien sarjakuvina kaikkiaan tuhatviisisataa sarjaa. Boheemien, suvaitsevaisten ja humorististen muumien kautta Jansson on luontevasti käsitellyt myös vaikeita aiheita, kuten yksinäisyyttä, riittämättömyyttä, alkoholia ja kuolemaa. Muumikirjojen filosofia on antanut paljon myös aikuisille lukijoille, ja Jansson olikin koko tuotannossaan taitava lasten ja aikuisten roolien kuvaaja. Myöhemmällä iällä Jansson keskittyi enemmän aikuisille tarkoitettuun kirjallisuuteen sekä kuvataiteeseen ja kirjojen kuvituksiin. 1970-luvun lopulta eteenpäin hän keskittyi teoksissaan yhä enemmän oman aikansa maailmaan ja etenkin ihmissuhteisiin. Myöhemmissä kirjoissa korostuu yhtäältä koti ja perusturva, toisaalta luova epävarmuus ja kaiken suhteellisuus. Jansson otti tuotannossaan usein kantaa vähemmistöjen, naiseuden ja homoseksuaalisuuden teemoihin
Solaris Trollino 12

Solaris Trollino 12 on CAFin tytäryhtiön lähde? Solaris Bus & Coach Puolassa valmistama johdinautomalli, jota on valmistettu vuodesta 2001 alkaen. Solaris Trollino 12 on kaksiakselinen ja matalalattiainen linja-autoihin pohjautuva johdinauto. Siinä on kolme ovea ja ikkunoissa pienet pitkulaiset ikkunaluukut. Kangaspäällysteiset istumapaikat ovat ajosuuntaa kohti. Etuosassa on modernit ajovalot. Puolalainen alun perin linja-autoja valmistanut Neoplan Polska muutti nimensä Solaris Bus & Coachiksi fuusioitumisen jälkeen. Solaris Trollino 12T on sen ensimmäinen johdinautomalli, jonka se toi markkinoille vuonna 2001 suunnanmuutoksensa jälkeen. Johdinautomalli näyttää vuodesta 1999 lähtien valmistetulta Solaris Urbino 12 -linja-autolta. Solaris Trollino 12T -johdinauton runko on täysin identtinen aiemmin valmistettuihin bussimalleihin nähden, joihin johdinautomallin suunnitelma pohjautuukin. Vuoteen 2006 saakka Solaris-johdinautot varustettiin saksalaisen GANZ-yrityksen elektroniikalla ja ne olivat nimetty Solaris Trollino 12T -malleiksi, mutta GANZ-in mentyä konkurssiin vuoden 2006 loppupuolella joitain yksittäisiä malleja on varustettu Medcom-elektroniikalla ja nämä ovat M-malleja eli Solaris Trollino 12M -johdinautoja. Tämän jälkeen elektroniikan on tuottanut tšekkiläis-ranskalainen Cegelec. Cegelec-elektroniikalla niitä alettiin varustaa osittain jo vuodesta 2004, mutta virallisesti vasta vuodesta 2007
Pariser–Parr–Pople-menetelmä

Pariser–Parr–Pople-menetelmä tai Pariser–Pople–Parr-menetelmä tai PPP-menetelmä on semi-empiirinen laskennallisen kemian menetelmä, jossa hyödynnetään kvanttikemiallisia periaatteita molekyylien elektronirakenteiden ja värähtelytilojen laskemiseen π-elektroniapproksimaation avulla. Menetelmän kehittivät Rudolph Pariser, Robert Parr ja John Pople, jotka julkaisivat sen ensimmäisen kerran vuonna 1953. Pariser–Parr–Pople-menetelmää käytetään erityisesti aromaattisten yhdisteiden ja muiden konjugoituneita kaksoissidoksia sisältävien yhdisteiden laskennalliseen tutkimukseen. Menetelmä ottaa paremmin huomioon elektronien väliset hylkivät vuorovaikutukset verrattuna yksinkertaisimpiin malleihin kuten Hartree-Fock-menetelmään Pariser–Parr–Pople-menetelmä soveltuu vain π-elektronisysteemien laskentaan ja σ-elektronien oletetaan muodostavan muodostavan verkoston, joka pitää molekyylien p-orbitaalit oikeassa geometriassa. Menetelmässä lasketaan jokaiselle kaksoissidokselle sen п-sidosluonne ρ esimerkiksi molekyylille A=B-C=D voidaan laskea ρAB ja ρCD. Molekyylin atomien väliset sidospituudet R, voimavakio k ja pyörimisenergia riippuvat ρ:n arvosta seuraavasti: missä βBC on resonanssiparametri. Pariser–Parr–Pople-menetelmä on iteratiivinen. Menetelmässä lasketaan parametri ρ π-systeemeille ja tämän jälkeen lasketaan parametrin R ja V. Parametrien jälkeen laskettu molekyyligeometria optimoidaan ja parametrit lasketaan uudelleen. Tätä jatketaan kunnes ero kahden iterointikierroksen välillä on merkityksetön. Pariser–Parr–Pople-menetelmää käytetään erityisesti konjugoituneiden tyydyttymättömien yhdisteiden UV-spektrien sekä singletti- ja triplettiviritystilojen laskemiseen. Menetelmä antaa suhteellisen hyvin kokeellisiin tuloksiin yhteensopivia tuloksia ja menetelmää voidaan parantaa konfiguraatiovuorovaikutuslaskujen avulla
Massiivimuovi

Massiivimuovi (engl. solid surface, ”massiivipinta”) on keinotekoinen komposiittimateriaali, joka valmistetaan kivijauheesta kuten marmoripölystä tai bauksiitista, sitä sitovasta akryyli- tai polyesterihartsista sekä pigmenteistä. Massiivimuovien yleisin käyttökohde on keittiöiden, laboratorioiden ja muiden kulutuskestävyyttä vaativien kohteiden työpöytälevyt ja altaat. Massiivimuovimateriaaleja myydään monilla eri tuotemerkeillä, kuten Avonite, Corian, Durat, Lyric ja Swanstone. Massiivimuovi on nimensä mukaisesti läpeensä samaa materiaalia, ei vain pinnaltaan kuten laminaattipinnoitetut levyt. Massiivimuovi kilpailee hinnaltaan ja ominaisuuksiltaan luonnonkivestä leikattujen ja hiottujen kivitasojen kanssa. Myös sen ulkonäkö on helppo tehdä muistuttamaan kivimateriaalia, mutta värivalikoima voi olla lähes rajaton. Työtasoiksi soveltuvien valmiiden levyjen lisäksi massiivimuovista voidaan valaa tai lämpömuovata muun muassa pesualtaita, suihkualtaita ja kylpyammeita mittojen mukaan. Massiivimuovilevyjä voidaan liittää toisiinsa näkymättömin saumoin. Käytössä vahingoittunut pinta voidaan hioa uudelleen siistiksi. Massiivimuovin huono puoli on rajallinen lämmönkesto kivitasoon verrattuna.  Massiivimuovin ja massiivikiven väliin sijoittuu enemmän kiviainesta sisältävä kvartsikomposiitti (engl
Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 4

Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 4 (LC-4) on entinen kahdesta alustasta koostuva rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveralin avaruustukikohdassa Floridassa. Kompleksin alustoja käytettiin muun muassa RV-A-10 -koerakettien, BOMARC -ohjusten, Redstone-rakettien sekä Snark- ja Matador-ohjusten laukaisuihin vuosina 1952-1960. LC-4 -laukaisualustan rakennustyöt käynnistyivät syyskuussa 1950 U.S. Army Corps of Engineersin valittua hankkeen urakoitsijat. Yhdysvaltain ilmavoimat hyväksyi alustan 1952. Alustalle alettiin seuraavan vuoden elokuussa rakentaa ohjusten laukaisutornia (engl. Missile Service Stand, MSS) Redstone-laukaisuja varten. Laukaisutorni siirrettiin kolme vuotta myöhemmin LC-6:een. Kompleksin toinen, BOMARC-ohjusten laukaisuun tarkoitettu alusta rakennettiin vuosina 1955–1958. Alusta sai nimen Launch Complex 4A, ja sen rakenteisiin kuului avattavakattoinen rakennus, jonka sisältä Bomarc-ohjus voitaisiin nostaa laukaistavaksi. Rakennus siirtyi muutamaksi vuosikymmeneksi NASAn Delta-ohjelman käyttöön, mutta palautui ilmavoimille vuonna 1976
Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 5

Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 5 (LC-5) on entinen rakettien laukaisualusta Cape Canaveralin avaruustukikohdassa Floridassa. Alustaa käytettiin Jupiter-A-, Jupiter-C-, PGM-19 Jupiter-, Juno I-, PGM-11 Redstone-, Juno II-, Redstone MRLV -rakettien laukaisuihin. LC-5 -laukaisualustan rakennustyöt käynnistyivät vuonna 1954. Alustalta laukaistiin käyttönsä aikana muun muassa Ham-simpanssin avaruuteen vienyt Mercury-Redstone 2-lento, sekä ensimmäisen yhdysvaltalaisen astronautin suborbitaali Mercury-Redstone 3-laukaisu, sekä Gus Grissomin suborbitaali Mercury-Redstone 4-lento. Alustan käyttö päättyi Grissomin Mercury-Redstone 4 -lentoon, ja se museoitiin vuoden 1964 tammikuussa. LC-5:lle pystytettiin muistomerkiksi Redstone-raketti. Alustan betonisessa suojabunkkerissa on edelleen jäljellä Mercury-ohjelmassa käytettyä tekniikkaa.