nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Taira-klaani

Taira (jap. 平, Taira, on-yomi Heike) historiallisesti tärkeä japanilainen klaani Japanin historian Heian-kaudella. Klaani sai alkunsa, kun hovi kasvoi liian suureksi, ja keisari määräsi, että edellisen keisarin jälkeläiset liian monessa polvessa eivät enää ole prinssejä vaan saavat sukunimen ja aatelisarvon. Päätöstä aletiin soveltaa keisari Kammun aikana (782-805) ja näin syntyi Taira-klaanin ohella Minamoto-klaani. Taira-klaani kaatui vasta Genpei-sodan myötä, jonka jälkeen vuonna 1185 Minamoto no Yoritomo otti vallan keisareilta ja perusti shōgunaatin Kamakuraan. Tämä merkitsi Kamakura-kauden alkua.
Criminal (Smackin kappale)

Criminal on suomalaisen Smack-yhtyeen debyyttisingle. Se julkaistiin huhtikuussa 1984. Rumpuja tällä julkaisulla soittaa Juki Marjala. Single uudelleenjulkaistiin vuonna 1997. Smack julkaisi singlen uudelleen vuonna 1997. Kappale ilmestyi myös albumiversiona vuoden 1997 albumilla Smack On You.
Rockefeller-museo

Rockefeller-museo (ennen Palestine Archaeological Museum) on arkeologinen museo Itä-Jerusalemissa, Israelissa. Siellä on useita 1800-luvulla Palestiinassa kaivettuja muinaisjäänteitä. Se sijaitsee Kerem el-Sheikh -kukkulalla vanhan kaupungin koilliskulmassa ja avattiin yleisölle vuonna 1938.
August Koskela

August Johannes Koskela eli Akusti tai lyhyemmin Aku on fiktiivinen hahmo Väinö Linnan romaanitrilogiassa Täällä Pohjantähden alla. Hän on Koskelan Jussin nuorin poika ja liittyy punakaartiin veljiensä Akselin ja Aleksin kanssa. Päivää ennen rintamallelähtöä hän viettää hellän hetken ihastuksensa Laurilan Elman kanssa, joka siihen asti on ollut ynseä Akun lähentymisyrityksiä kohtaan. Sodan loppuvaiheessa punaisia pyrkii myös Pentinkulmalta pakoon Venäjälle ennen kuin valkoiset saapuvat kylään. Lähtijöiden joukossa on myös Elma, mutta Aku jää kylään muun muassa jalassaan olevan haavan takia. Punaisten lähdettyä ja valkoisten tultua kylään Aku ja hänen veljensä Aleksi vangitaan. Kun veljeksiä lähdetään viemään kotoaan Koskelasta, Aku antaa luupäisen linkkuveitsensä Akselin pojalle Vilholle, joka on salaa toivonut sitä itselleen. Valkoisten kenttäoikeus tuomitsee Akun ja Aleksin kuolemaan, ja veljekset teloitetaan yhdessä Aadolf Halmeen, Anton Laurilan ja Kalle Silanderin kanssa. Juuri ennen teloitustaan Aku heittää kävelykeppinsä päin teloittajia, mikä aiheuttaa hetken kestävän hämmingin. Elma puolestaan jää muiden itää kohti pyrkivien punakaartilaisten kanssa vangiksi Lahden lähistöllä ja hänet ammutaan myöhemmin Hennalassa. Muutamia kuukausia sodan päättymisen jälkeen paikkakunnalla alkavat vahvistua maltillisemmat ajatukset, ja kahdenkeskisissä keskusteluissa puhutaan, että sotaa seuranneissa teloituksissa on mennyt "vääriäkin miehiä". Kun Akseli Koskela on palannut vankileiriltä kotiin, hänen äitinsä Alma kertoo kirkkoherra Lauri Salpakarin sanoneen, että Aleksin ja Akun teloitus on ollut "kaikkein väärimpiä", ja kenttäoikeuteen kuuluneen maanviljelijä Hjalmar Pajusen tunnustaneen veljesten joutuneen Akselin sijaiskärsijöiksi
Berliinin sopimus

Berliinin sopimus -nimisiä sopimuksia ovat ainakin:
Sinitta

Sinitta Renet Malone (19. lokakuuta 1963 Seattle, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaisbrittiläinen laulaja ja näyttelijä. Hänen hittilevytyksiään ovat muun muassa "Toy Boy", "G.T.O." sekä "Cruising". Sinitta oli suosionsa huipulla 1980-luvun lopulla, jolloin hänet tunnettiin ensisijaisesti tuottajakolmikko Stock Aitken Watermanin laulajana. Hän on esiintynyt myös useissa musikaaleissa. Sinitta Malone oli koulunsa ainoa tummaihoinen tyttö. Hän kertoo olleensa "luokan klovni" ja "viihdyttäjä". Grease-elokuva vaikutti nuoren Sinittan päätökseen ryhtyä seuraamaan sukulaistensa jalanjälkiä viihdeteollisuuteen. Hänen äitinsä on laulaja Miquel Brown ja tätinsä laulaja Amii Stewart
Suomen kansanäänestys kieltolaista

Kansanäänestys alkoholin kieltolaista, viralliselta nimeltään ”neuvoa-antava kansanäänestys väkijuomalainsäädännön perusteiden selvittämiseksi”, järjestettiin Suomessa 29.–30. joulukuuta 1931. Äänestyksessä, johon osallistui 44,4 prosenttia äänioikeutetuista, yli 70 prosenttia kannatti vuodesta 1919 alkaen voimassa olleen kieltolain kumoamista. Tuloksen seurauksena eduskunta sääti helmikuussa uuden väkijuomalain, jossa alkoholijuomien myynnistä tehtiin valtion yksinoikeus. Kieltolain kannatus oli suurempaa naisten kuin miesten keskuudessa. Myös maaseudulla kannatettiin kieltolakia voimakkaammin kuin kaupungeissa. Enemmistö maalaisista ja naisista äänesti kuitenkin kieltolain kumoamisen puolesta. Alueellisesti kieltolain kannattajia oli eniten silloisessa Vaasan läänissä, johon kuului tuolloin myös suuri osa nykyisestä Keski-Suomesta (42 %). Kumoamista kannatettiin voimakkaimmin Uudenmaan läänissä (81 %) ja Ahvenanmaalla (98 %). Äänestäneitä oli kaikkiaan 777 885. Äänistä hylättiin 3 476 (0,4 %)
Arkona (yhtye)

Maša "Scream" Arihipova, laulu (2002–)Sergei "Lazar", kitara (2004–)Ruslan "Kniaz", basso (2004–)Vladimir "Volk", kansansoittimet (2005–)Andrey Ischenko, rummut (2014–)Wolf, huilu, säkkipillit, gaita, gallega, nokkahuilu, taustalaulu (2011–) Sound Age Production, 2004-2007Vic Records, 2004-2005Napalm Records, 2007- Arkona (ven. Аркона) on venäläinen vuonna 2002 perustettu folk metal -yhtye. Arkonan musiikki pohjautuu vahvasti venäläiseen kansanperinteeseen niin sanoituksiltaan kuin kansanmusiikkivaikutteiltaan. Yhtye on saanut nimensä Kap Arkona -nimisestä pakanatemppelistä, joka oli viimeinen slaavilaisen muinaisuskon temppeli Euroopassa ennen kristinuskon lopullista leviämistä. Arkona perustettiin, kun Maša Arihipova ja Aleksandr Korolev tapasivat uuspakanapiireissä ja päättivät perustaan metalliyhtyeen, jonka sanoitukset vastaisivat heidän yhteistä aatettaan. Muiksi jäseniksi löydettiin Jevgeni Knjazev, Jevgeni Borzov, Ilja Bogatyrev ja Olga Loginova ja yhtyeelle annettiin nimeksi Hyperborea, joka kohta vaihdettiin Arkonaksi. Vuonna 2002 äänitettiin demo Rus, joka nimettiin rusien mukaan. Seuraavana vuonna yhtye aloitti live-esiintymiset, ja pian esikoisalbumin nauhoitus tuli ajankohtaiseksi. Yhtye oli kuitenkin kadottanut mielenkiintonsa musiikkiin, ja Arkona tässä muodossa hajosi syyskuussa 2003. Maša kuitenkin halusi jatkaa ja pyysi toisen yhtyeensä Nargathrondin jäseniä soittamaan Arkonan ensimmäiselle albumille sessiomuusikoina. Vozroždenije ilmestyi vuonna 2004 Sound Age Productionsin julkaisemana Venäjällä ja Vic Recordsin julkaisemana Euroopassa. Mašalla oli jo kappaleita valmiina Vozroždenijen ilmestyessä ja samana vuonna nauhoitettiin ja julkaistiin toinen albumi Lepta
Johan Calamnius

Johan (Juhana) Wiktor Calamnius (18. toukokuuta 1838 Kruunupyy – 26. kesäkuuta 1891 Kuopio) oli suomalainen tuomiorovasti ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä J.W.C. Calamniuksen vanhemmat olivat lääninrovasti Kaarle Gabriel Calamnius ja Sofia Vilhelmina Sinius. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion Lyseosta vuonna 1857 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1862, maisteriksi 1864 ja lisensiaatiksi 1866. Calamnius väitteli filosofian tohtoriksi 1869 ja hänet vihittiin papiksi 1876. Calamnius toimi Kuopion tuomiokapitulin notaarina 1875–1879, vankilansaarnaajana Kuopiossa 1879–1885 ja tuomiorovastina vuodesta 1885. Hän osallistui myös säätyvaltiopäiville 1877–1878, 1882 ja 1885 Kuopion hiippakunnan papiston edustajana. Kirjallisen tuotantonsa Calamnius aloitti 1864 julkaisemalla ruotsin kielellä peräpohjalaisiin kansantarinoihin perustuvan kertomuksen isonvihan ajoilta nimeltä Taivalkoski
Arkona

Arkona voi tarkoittaa
Kustaa Killinen

Kustaa Killinen (sukunimi aikaisemmin Waismaa; 7. syyskuuta 1849 Isokyrö – 5. tammikuuta 1922 Kuopio) oli suomalainen kirjailija, kansanedustaja, kansakoulunopettaja ja Kuopion kuuromykkien koulun johtaja. Kirjailijana hän käytti myös nimimerkkejä K.K-ll-n ja K-ll-n. Killisen vanhemmat olivat talollinen Matti Juhonpoika Waismaa ja Maria Kustaantytär Killinen. Hän opiskeli Jyväskylän seminaarissa vuosina 1868–1872 yhdessä J. H. Erkon kanssa ja valmistui sieltä kansakoulunopettajaksi. Killinen opiskeli vielä myöhemmin ulkomailla kuuromykkäin opetusta vuosien 1879 ja 1911 välillä. Killinen oli kansakoulunopettajana Kokemäellä 1872–1879 ja sen jälkeen Kuopion kuuromykkäin koulun johtajana 1880–1922. Hän toimi myös Kuopion jatko-opiston suomen kielen ja kirjallisuuden opettajana 1889–1891 ja Kuopion kaupunginvaltuuston sihteerinä 1886–1896
Tuomas Ragvaldinpoika

Tuomas Ragvaldinpoika (6. joulukuuta 1724 Tyrvää – 14. maaliskuuta 1804 Loimaa) oli suomalainen virsirunoilija ja arkkiveisujen tekijä. Hän oli aikansa merkittävin talonpoikais- ja arkkivirsirunoilija. Hän sepitti henkilö-, hää- ja hautajaisrunoja sekä kruunajais- ja matkatoivotusrunoja kuninkaallisille. Tyrvään Laukulasta kotoisin olleen Tuomas Ragvaldinpojan vanhemmat olivat Lipun talon omistanut kuudennusmies Ragvald Hansinpoika ja Margareta Erkintytär. Tuomas Ragvaldinpoika kärsi synnynnäisestä huuli- ja kitalakihalkiosta ja tämä vamma teki hänen puheestaan honottavaa ja vaikeasti ymmärrettävää sekä myös turmeli hänen ulkonäköään. Hän rampautui myös nuorena kuumesairauden takia eikä kyennyt ruumiilliseen työhön. Vuonna 1763 Tuomas Ragvaldinpoika lähti Turkuun jossa hänen huulihalkionsa leikattiin onnistuneesti. Tuomas laati tästä tapauksesta 50-säkeistöisen arkkiveisun Sen Wielä wirhellisen Ilo-Weisu. Tämä arkkiveisu oli ensimmäinen Suomessa julkaistu ei-hengellinen arkkiveisu. Tuomas Ragvaldinpoika keksi myös nimen arkkiveisu painetuille runoille ja virsille
Zacharias Topelius vanhempi

Zacharias Topelius vanhempi (sukunimi vuoteen 1800 Toppelius; 13. marraskuuta 1781 Oulu – 23. joulukuuta 1831 Uusikaarlepyy) oli suomalainen piirilääkäri, kansanrunouden kerääjä ja kirjailija Zachris Topeliuksen isä. Zachris Topelius vanhempi oli naimisissa vuodesta 1812 Katarina Sofia Calamniuksen (1791–1868) kanssa. Topeliuksen vanhemmat olivat oululainen kirkkomaalari Mikael Toppelius ja Maria Magdalena Ocklawitz. Käytyään Oulun triviaalikoulun hän aloitti opinnot Turun akatemiassa 1797. Topelius joutui kuitenkin pian keskeyttämään opintonsa varojen puutteessa ja hän oli sitten kotiopettajana Muhoksella. Topelius pääsi jatkamaan opintojaan 1799 Uppsalan yliopistossa. Hän alkoi lukea lääkäriksi ja opiskeli ensin Uppsalassa vuoden ajan ja sen jälkeen vuorotellen Tukholmassa ja Uppsalassa. Opiskeluaikanaan Topelius toimi Ruotsin sotalaivaston lääkärinä ja oli rokottajana Pohjois-Pohjanmaalla 1803–1804 ja Tukholmassa 1805. Topelius oli Uudenkaarlepyyn vt. kaupunginlääkärinä 1805–1806 ja harjoitti sitten lääkärintointa Oulussa
Jack Yellen

Jack Selig Yellen (6. heinäkuuta 1892 – 17. huhtikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän syntyi Puolassa, mutta muutti Yhdysvaltoihin jo viisivuotiaana. Michiganin yliopistosta valmistunut Yellen oli juutalainen. Hän sävelsi lukuisten yksittäisten laulujensa (mm. "Happy Days Are Here Again", "Ain't She Sweet") ohella musikaaleihin ja elokuviin. Säveltäjä Milton Ager oli hänen tärkeä yhteistyökumppaninsa 1920- ja 1930-luvuilla. Yellen on kuulunut Songwriters Hall of Fameen vuodesta 1972. Hän kuoli Concordissa, New Yorkin osavaltiossa 98 vuoden iässä. Hän teki yhteistyössä Lew Pollackin kanssa laulun ”My Yiddishe Momme”, joka oli menestys Sophie Tuckerin esittämänä. Suomessa laulusta on levyttänyt versionsa (”A jidishe mame”) myös Marion Rung
Meritatar

Polygonum oxyspermumC.A.Mey. & Bunge ex Ledeb. Meritatar Wikispeciesissä Meritatar Commonsissa Meritatar (Polygonum oxyspermum) on Itämeren hiekkarantojen yksivuotinen kasvi. Suomessa meritatar on hyvin uhanalainen ja erityisesti suojeltu laji, joka on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella. Meritatar muistuttaa suuresti pihatatarta (P. aviculare). Maanmyötäisesti suikertavat varret ovat helakan punaiset ja kasvavat 20–80 cm pitkiksi. Puhtaanvihreät lehdet ovat hyvin lyhytruotisia, kapeansoikeita ja 1,5–3,5 cm pitkiä. Kukat ovat punertavat, valkoreunaiset, halkaisijaltaan noin 3,5–5,4 mm. Meritatar kukkii Suomessa heinä-syyskuussa
Jelena Rudkovskaja

Jelena Grigorjevna Rudkovskaja (ven. Елена Григорьевна Рудковская, valkoven. Алена Рыгораўна Рудкоўская, Alena Ryhorauna Rudkouskaja; s. 21. huhtikuuta 1973) on valkovenäläinen entinen uimari ja olympiavoittaja. Hän edusti ennen kotimaansa itsenäistymistä Neuvostoliittoa sekä Itsenäisten valtioiden yhteisöä. Hän voitti olympiakultaa 100 metrin rintauinnista, sekä pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestistä Barcelonasta 1992. Lisäksi hän voitti urallaan kaksi Euroopan-mestaruutta sekä yhden pronssin. 1968: Đurđica Bjedov |1972: Catherine Carr |1976: Hannelore Anke |1980: Ute Geweniger |1984: Petra van Staveren |1988: Tanja Dangalakova |1992: Jelena Rudkovskaja |1996: Penelope Heyns |2000: Megan Quann |2004: Luo Xuejuan |2008: Leisel Jones |2012: Rūta Meilutytė |2016: Lilly King |2020: Lydia Jacoby |2024: Tatjana Smith
Kössi Ahmala

Kustaa ”Kössi” Ahmala (13. helmikuuta 1889 Lumijoki – 29. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen postimies ja työläiskirjailija. Hän on yksi sisällissotaa edeltäneen vanhan työväenliikkeen tärkeimpiä runoilijoita yhdessä Kössi Kaatran, Kasper Tantun ja Kaarlo Uskelan kanssa. Ahmalan tuotanto käsittää runojen ohella myös proosaa, kuten erilaisia pakinoita ja pienoiskertomuksia. Hänen tunnetuin runonsa on vuonna 1913 kirjoitettu Työn laulu, joka on aikakautensa työväenliikkeen huomattavimpia kirjallisia tuotoksia. Sitä on myöhempinä vuosikymmeninä siteerattu lukuisissa eri yhteyksissä ja Työn laulua pidetään myös yhtenä merkittävimmistä työn ylistyksistä koko suomalaisessa runoudessa. Vuoden 1918 sisällissodan aikana Ahmala kuului Suomen kansanvaltuuskunnan nimittämään postineuvostoon, jonka vuoksi valkoiset teloittivat hänet Viipurissa sodan loppuvaiheessa. Ahmalan elinaikana hänen tuotantoaan ehti ilmestymään ainoastaan työväenlehtien palstoilla. Ahmalan ainoa kokoelmateos julkaistiin postuumisti vuonna 1920. Kössi Ahmala syntyi Pohjois-Pohjanmaan Lumijoella myöhemmin kansanedustajaksi valitun kirvesmiehen Kustaa Ahmalan ja Sofia Kaakisen yhdeksänlapsiseen perheeseen, joka pian muutti Ouluun. Heti kansakoulun jälkeen hän meni oppipojaksi suksitehtaalle ja hieman myöhemmin enonsa kellosepänverstaaseen
Yrjö Massa

Yrjö Massa (7. huhtikuuta 1918 Alatornio – 6. helmikuuta 1983) toimi Puolustusvoimien kenttäpiispana eli kirkollisen työn johtajana vuosina 1969–1978. Massa kirjoitti ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta vuonna 1938. Samana vuonna hän astui varusmiespalvelukseen Pohjan Rykmenttiin. Vuosina 1943–1944 hän opiskeli luutnanttina Maasotakoulun 27. kurssilla. Massa suoritti sacri ministerii candidatus (SMK) -tutkinnon ja vihittiin papiksi vuonna 1946. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1948 ja teologian kandidaatiksi vuonna 1949. Teologian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti 1950, ja tohtoriksi hän väitteli 1954. Hän myös suoritti Yhdysvalloissa Master of Sacred Theology -tutkinnon Kirkkojen Maailmanneuvoston stipendiaattina vuonna 1949. Talvisodassa Massa toimi ensin nuorempana upseerina ja sitten komppanianpäällikkönä 3
Kustaa Ahmala

Kustaa Ahmala (22. syyskuuta 1867 Lumijoki – 30. elokuuta 1933 Oulu) oli suomalainen kirvesmies ja sosialidemokraattisen puolueen kansanedustaja 1917–1918. Hän oli Oulun Työväenyhdistyksen pitkäaikaisia aktiiveja, joka vuoden 1918 sisällissodan aikana kuului Työväen pääneuvostoon eli punaisen Suomen eduskuntaan. Hän työskenteli lyhytaikaisesti myös Kansan Tiedon päätoimittajana. Ahmalan vanhemmat olivat torppari Matti Ahmala ja Liisa Ahmala. Hän työskenteli aluksi renkinä Lumijoella, sen jälkeen sepänapulaisena ja tehdastyöläisenä Oulussa 1890–1897 sekä kirvesmiehenä 1897–1933. Ahmala toimi myös Åströmin kaljatehtaan ja SOK:n Oulun varaston varastonhoitajana. Vuonna 1914 Ahmala oli Oulussa ilmestyneen Kansan Tieto-lehden päätoimittaja. Kansanedustajaksi Ahmala valittiin Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuoden 1917 eduskuntavaaleissa. Sisällissodan aikana hän oli punaisten postineuvoston sekä Työväen pääneuvoston jäsen. Sodan jälkeen Ahmala asetettiin syytteeseen valtiopetoksesta ja hänen kansanedustajantoimensa katsottiin lakanneen 16
Oulun suojeluskunta

Oulun suojeluskunta syntyi 1900-luvun alkupuolen yhteiskunnallisessa murroksessa osaksi suojeluskuntajärjestöä. Suojeluskuntajärjestöä ei perustettu sanan varsinaisessa merkityksessä, vaan se syntyi itsenäisyysmielisten itsenäisyystahdosta ja vapauden rakkaudesta. Järjestö oli syntytaustaltaan kansanliike.Vuoden 1918 sodassa suojeluskunnat olivat osa valkoista armeijaa vastavoimana punakaarteille. Oulun suojeluskunta syntyi vaiheittain. Itsenäisyystavoitteiden viritessä Suomessa ja alkaessa koskea koko kansaa Ouluun perustettiin paikallinen itsenäisyysyhdistys. Se sulautui 3. heinäkuuta 1917 perustettuun Oulun Riippumattomuusklubiin, joka asetti tavoitteekseen herättää maakunnan väestö itsenäisyystaisteluun. Suojeluskunnan edeltäjä ”palokunta” perustettiin elokuulla 1917. Oulun suojeluskunnan arvellaan syntyneen 19. lokakuuta 1917. Siihen tuli mukaan noin 100–120 miestä sekä vakituinen harjoituspäällikkö Vuonna 1917 perustetun suojeluskunnan perustamisasiakirja tuhoutui Oulun valtauksen yhteydessä
Erkki Kanerva (toimittaja)

Erkki Olavi Kanerva (14. lokakuuta 1936 Tampere – 4. helmikuuta 2023 Tampere) oli suomalainen pakinoitsija ja toimittaja, joka käytti nimimerkkiä Jammu. Hän kirjoitti murrepakinoita Tampereen ja Längelmäen murteilla vuodesta 1969 kaupunkilehti Tamperelaiseen, ja hänen pakinoitaan on myös julkaistu kirjoina, muun muassa Hermonaru vuonna 1966 sekä Tampere oli meirän 1993. Kanerva kirjoitti ensimmäiset pakinansa 1958 Kansan Lehteen, johon hänet pestasi päätoimittaja Arvo ”Poika” Tuominen. Hän siirtyi sittemmin Tamperelainen-lehteen ja oli pitkään lehden päätoimittajana. Kanerva käytti Yrjö-kirjojensa pakinoissa Längelmäen murretta, jonka hän oppi vietettyään lapsuudenkesät Längelmäellä. Uusimmissa pakinoissaan Kanerva siirtyi käyttämään Tampereen Amurin kaupunginosassa puhuttua murretta. Kanerva myös kuvitti itse kirjansa. Pakinoiden ohella Kanerva on kirjoittanut kustantaja Urpo Lahtisen perustaman Lehtimiehet Oy:n historiikin Lehtimiesten legenda yhdessä Jukka Kuusiston, Rauno Männistön ja Olli Tasasen kanssa. Kanerva on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle. Erkki Kanerva julkaisi vuosina 1969–2014 nimimerkillä Jammu ainutlaatuisen 39-osaisen kirjasarjan murrepakinoita, Yrjö-kirjat
Alma Koskela

Alma Koskela (1859-?) on torppari Jussi Koskelan vaimo Väinö Linnan romaanitrilogiassa Täällä Pohjantähden alla. Pariskunnalla on kolme poikaa, Akseli, Aleksi ja Akusti, joista kaksi jälkimmäistä teloitetaan kenttätuomion päätöksellä Suomen sisällissodan loppuvaiheessa. Alma on luonteeltaan sopeutuvainen ja ahkera. Hän sietää aviomiehensä hermostumiset kärsivällisesti ja tyytyy vähään. Alma esiintyy trilogian jokaisessa osassa. Hän on myös ensimmäinen nainen joka mainitaan romaanissa nimeltä. Edvin Laineen ohjaamissa elokuvasovituksissa Täällä Pohjantähden alla ja Akseli ja Elina Almaa näytteli Anja Pohjola. Timo Koivusalon ohjaamissa elokuvasovituksissa Täällä Pohjantähden alla ja Täällä Pohjantähden alla II Almaa näytteli Ritva Jalonen.
Mihail Krivonosov

Mihail Krivonosov (Venj. Михаи́л Петро́вич Кривоно́сов) (s. 1. toukokuuta 1929 – 11. marraskuuta 1995) oli neuvostoliittolainen moukarinheittäjä, joka voitti Euroopan-mestaruuden, saavutti olympiahopeaa ja teki useita maailmanennätyksiä. Krivonosov voitti Euroopan-mestaruuden Bernissä 1954 uudella maailmanennätyksellä 63,34 m. Kaikkiaan hän paransi maailmanennätystä kuusi kertaa, viimeksi lokakuussa 1956 tuloksella 67,32 m. Melbournen olympialaisissa 1956 hän sijoittui toiseksi tuloksella 63,03 m yhdysvaltalaisen Harold Connollyn voittaessa tuloksella 63,19 m. Tukholmassa 1958 Krivonosov saavutti EM-hopeaa.
Kirsi Ståhlberg

Kirsi Hannele Ståhlberg (s. 15. kesäkuuta 1980 Kouvola) on suomalainen laulaja, näyttelijä ja rekrytointikonsultti. Ståhlberg asui nuoruudessaan Lappeenrannassa, mutta nykyisin Helsingissä. Ståhlberg näytteli draamasarjassa Salatut elämät Isabella Holmin roolissa syksystä 2007 loppuvuoteen 2013 asti (televisiossa 2008–2014). Hän on myös esiintynyt musikaaleissa ja muissa lauluproduktioissa. Ståhlberg oli mukana kahden lappeenrantalaisen ystävänsä kanssa Tenavatähti-kilpailussa vuonna 1992. Tyttöjen lauluyhtye kilpaili kappaleella Rinnakkain ja pääsi semifinaaliin sekä levyttämään Tenavatähti 1992 -kokoelmalevylle.  Ståhlberg valmistui muusikoksi Lahden ammattikorkeakoulusta musiikkiteatterin koulutusohjelmasta vuonna 2006 pääaineinaan laulu ja näyttelijän työ. Hän näytteli Timo Rautiainen & Neljäs Sektori -yhtyeen musiikkivideossa Piru minut periköön.  Ståhlberg on toiminut vuodesta 2017 Ylellä rekrytointikonsulttina ja tekee sen lisäksi äänitöitä ja mainoksia. Ståhlberg on naimisissa ja hän sai miehensä kanssa tyttölapsen marraskuussa 2014
Kari Järvinen (jääkiekkoilija)

Kari Järvinen (s. 13. tammikuuta 1957 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Järvinen edusti koko liigauransa ajan Tampereen Ilvestä. Hän aloitti liigassa kaudella kaudella 1976–1977. Yhteensä Järvinen pelasi Ilveksessä seitsemän kautta, joista viimeinen 1982–1983 oli menestyksekkäin. Hän teki oman piste-ennätyksensä 18+14 34 ottelussa ja Ilves voitti kauden jälkeen pronssia. Viimeisellä kaudellaan nuori Raimo Helminen oli jo ajaa Järvisen ohi kokoonpanossa, mutta Helminen ei vielä pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa joukkueen ykköskentistä, jolloin Järvinen saikin vielä enemmän vastuuta . Yhteensä Järvinen pelasi liigassa 240 runkosarjaottelussa tehden 151 pistettä (63+88) ja pudotuspeleissä 17 kamppailua pistein 6+10 . Pronssikauden jälkeen Järvinen siirtyi Ilveksestä I-divisioonassa pelaavaan JoKP:iin yhdessä Auvo Väänäsen kanssa . Kahden Joensuun kauden jälkeen Järvinen pelasi vielä yhden kauden HPK:ssa I-divisioonaa . Järvinen ei pelannut urallaan yhtään aikuisten maaottelua
Olavi Kanerva

Olavi Kanerva (20. toukokuuta 1913 Lahti – 29. heinäkuuta 1974 Lahti) oli suomalainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hän toimi Kanervan kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1948−1972. Kanervan kirjapaino julkaisi albumina hänen ja serkkunsa Reino Helismaan käsikirjoittaman ja Ami Hauhion piirtämän seikkailusarjakuvan Maan mies Marsissa. Sarjakuva ilmestyi ensimmäisen kerran Isku-lehdessä. Olavi Kanerva toimitti lehteä Reino Helismaan kanssa. Kanervan käyttämiä salanimiä olivat ainakin Ivalo Averna ja Trapper. Kanervan kirjapainon perustaja oli Olavi Kanervan isä August Kanerva, joka kustansi muun muassa J. Alfred Tannerin lauluvihkoja. Reino Helismaa työskenteli latojana Kanervan kirjapainossa 1930-luvulla ennen Viipuriin muuttoaan. Kirjapaino meni konkurssiin vuonna 1977, ja sen talo purettiin vuonna 1984
Heiji-kapina

Heiji-kapina (jap. 平治の乱, Heiji no ran) taisteltiin Japanissa luostariin vetäytyneen keisari Go-Shirakawan kilpailevien alamaisten välillä vuonna 1160. Se on nimetty Heiji-aikakausinimen mukaan. Sitä edelsi Hōgen-kapina vuonna 1156. Heiji-kapina nähdään monella tavalla tämän aiemman taistelun suorana seurauksena. Varhain vuonna 1160 (tai vuoden 1159 lopussa kuukalenterin mukaan) Taira no Kiyomori, Taira-klaanin pää ja keisari Nijōn tukija, lähti Kiotosta henkilökohtaiselle pyhiinvaellukselle. Se oli kuitenkin juoni, jonka oli tarkoitus antaa hänen vihollisilleen Fujiwara no Nobuyorille ja Minamoto-klaanille täydellinen tilaisuus kapinan aloittamiseen. Sanjōn palatsin piirityksessä Nobuyori ja hänen Minamoto-liittolaisensa sieppasivat entisen keisarin Go-Shirakawan sekä keisari Nijōn ja sytyttivät palatsin tuleen. Minamoto no Yoshitomo ja Fujiwara no Nobuyori laittoivat Go-Shirakawan kotiarestiin ja tappoivat neuvonantaja Fujiwara no Michinorin. Nobuyori nimitytti itsensä keisarin kansleriksi, ja hänen poliittiset valtasuunnitelmansa alkoivat toteutua. Minamotot eivät olleet kuitenkaan suunnitelleet kapinan sotilaallista puolta tarpeeksi hyvin, eivätkä he olleet valmistautuneita puolustamaan kaupunkia Kiyomorin palatessa. Minamotot epäröivät, eivätkä aloittaneet ratkaisevia toimia Kiyomoria vastaan