nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
NASCAR

National Association for Stock Car Auto Racing (lyhennettynä ja useimmin vain NASCAR) on pohjoisamerikkalainen autourheilujärjestö, joka on tunnettu stock car -kilpailuista. Sen suunnittelu aloitettiin vuonna 1947 ja ensimmäinen NASCAR-kilpailu ajettiin 19. kesäkuuta 1949 Charlotte Motor Speedway (nykyinen Lowe's Motor Speedway) -moottoriradalla. NASCARiin kuuluu yli 1 500 kilpailua yli 100 moottoriradalla 39 osavaltiossa niin Kanadassa kuin Meksikossakin. Suurimmille NASCAR-radoille mahtuu radanvarren katsomoihin noin 170 000 ihmistä. Kotimaassaan Yhdysvalloissa sarja on kasvanut suosituimmaksi penkkiurheilulajiksi heti amerikkalaisen jalkapallon jälkeen. Kansainvälisesti sarjaa lähetetään yli 150 maahan. NASCAR käyttää silhuettiautoja, jotka muistuttavat ulkomuodoltaan henkilöautoja, mutta tekniikka poikkeaa täysin tuotantoautoista. William France vanhempi perusti NASCARin 28. helmikuuta 1948. Kerrotaan, että NASCAR olisi syntynyt pontikkatrokarien keskenäisistä kilpailuista, koska trokarit tarvitsivat nopean, kestävän ja ketterän auton. NASCAR syntyi heidän vapaapäiviensä kilpailuista, joissa katsottiin kuka on paras ja nopein
Montgomery Clift

Walk of Fame, Hollywood Edward Montgomery Clift (17. lokakuuta 1920 Omaha, Nebraska – 23. heinäkuuta 1966 New York City, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli yksi sukupolvensa seksisymboleista ja ensimmäinen nuoriksi kapinallisiksi kutsutuista metodinäyttelijöistä, joista myöhemmin tulivat tunnetuiksi etenkin James Dean ja Marlon Brando. Cliftin tavaramerkkejä olivat hänen herkkä näyttelemistyylinsä sekä ilmaisuvoimaiset silmät. Hän oli neljä kertaa Oscar-ehdokkaana. Kun Clift syntyi, hänen vanhempansa Sunny (syntymänimeltään Ethel) ja William Clift elivät lama-ajan Nebraskassa. Hänellä oli kaksossisar Ethel (syntymänimeltään Roberta) sekä isoveli Brooks. Clift vietti lapsuutensa kierrellen Eurooppaa äitinsä ja sisaruksiena kanssa, sillä Cliftin orpokodissa varttunut, mutta korkea-arvoista sukua oleva äiti halusi lapsensa kasvatettavan kuin kuninkaalliset: heitä opettivat lukuisat yksityisopettajat kotiopetuksena, eivätkä lapset saaneet viettää aikaa "alempiarvoistensa" seurassa. Cliftistä kasvoi tämän myötä kolmikielinen ja erittäin sivistynyt, mutta ikätovereitaan rajusti erilaisen kasvatuksen saaneena ei tullut toimeen muiden lasten kanssa. Clift kiinnostui teatterista varhain, ja debytoi Broadwaylla 13-vuotiaana näytelmässä Fly Away Home. Clift näytteli Broadwaylla yli kymmenen vuoden ajan ja menestyi erinomaisesti
Mallasvesi

Mallasvesi  on Pirkanmaalla Pälkäneen Onkkaalan ja Valkeakosken keskustaajaman välissä sijaitseva järvi. Toisen tulkinnan mukaan se on vain järvenosa, sillä se liittyy Hausalon kummallakin puolella olevien salmien kautta pohjoisempana olevaan Roineeseen, jonka vedenpinta on samalla tasolla kuin Mallasvedellä. Yhdessä Roineen kanssa se on 42. suurin suomalainen järvi. Järven pinta-ala on 5 570 hehtaaria eli 55,7 neliökilometriä. Se on 14,7 kilometriä pitkä ja 9,0 kilometriä leveä. Järven itärantaa reunustaa Kangasala–Kollola-harjujakso ja Pälkäneen keskustaajama. Harjujakson suuntaisena työntyy kaakkoon päin leveä lahti Ruotsilanselkä, jossa lahden pohjukasta alkaa Pintele. Äimälän länsipuolelta aukeaa suuri Mallasselkä, jonka etelä- ja lounaisrantoja reunustavat Valkeakosken kaupungin taajamat. Heritynniemen ja Hirvonvuoren välisen saariston takana aukeaa Tyrynselkä ja pohjoiseen jatkuva Hirvonselkä, joka päättyy Hausaloon. Järvessä on laskettu olevan 235 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 173 hehtaaria, mikä on noin 3 % järven kokonaispinta-alasta
Freinetpedagogiikka

Tutkiva oppiminenOngelmalähtöinen oppiminenProjektioppiminenIlmiöpohjainen oppiminenFreinetpedagogiikkaMontessoripedagogiikkaYhteisöllinen oppiminenYhteistoiminnallinen oppiminenOppilaslähtöinen opetus (katso kaikki 33) Luokka:Opetusmenetelmät, Pedagogiikka, Didaktiikka, Opetus Freinetpedagogiikka on pedagogiikan suuntaus, jossa olennaista on lapseen luottaminen ja yhteisön merkitys. Freinetpedagogiikan luoja ja kehittäjä oli ranskalainen Célestin Freinet. Freinet'n kasvatusfilosofiassa yhdistyvät lapsikeskeisyys eli luottamus lapseen ja yhteisön merkitys. Keskeisenä lähtökohtana ovat lapsen tarpeet, joissa korostuvat terveys, elinvoima, luovuus ja aktiivisuus. Freinet'n mukaan lapsen persoonallisuus kehittyy parhaiten järkevässä demokraattisessa yhteisössä, jossa lapsi toimii ja joka kehittää lapsen itsetuntoa ja voimaa. Kasvattaminen nähdään lapsen avartamisena ja yksilöllisenä kehittämisenä. Lapsen elämän kasvattavia tekijöitä ovat ne esteet, jotka hän kohtaa matkallaan. Nämä yhdistyvät siten vähitellen elämisen tekniikaksi. Demokraattinen yhteisö tarjoaa lapselle mahdollisuuden kehittää taitojaan jatkuvassa vuorovaikutuksessa muiden kanssa. Freinet suhtautuu hyvyyden ja rakkauden opettamiseen skeptisesti, sillä hänen mielestään näitä asioita ei voi opettaa, vaan niiden olemassaolon tulisi välittyä koulun tai kodin ilmapiirin kautta eli ne ovat kulttuurin tuotetta. Freinet toteaa, että rakkauden siemen kylvetään lapseen omassa perheessä. Freinet loi uuden pedagogisen arvoasteikon, jonka hän toi esille 30:ssä laatimassaan teesissä
Laillinen suojelu

Laillinen suojelu tarkoittaa Suomessa ja Ruotsissa sääty-yhteiskunnan aikana, ja vielä 1800-luvulla voimassa ollutta lainsäädännöllistä määritelmää, jossa jokaisen kansalaisen, jolla ei ollut omaa maata tai omaa erillistä elinkeinoa, tuli pestautua nämä ehdot täyttävän henkilön palvelukseen. Muutoin häntä kohdeltiin irtolaisena. 1850-luvulla alkoivat kuitenkin muutokset. Janakkalalaisen talonpoika Kustaa Paturi ja Suomalaisen puolueen kärkihahmo, professori, senaattori ja vapaaherra Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen kävivät lehdistön palstoilla kiistaa laillisesta suojelusta, kun asia oli kuumimmillaan ja lainmuutokset valmisteluvaiheessa. Talonpoika Paturi kannatti laillisen suojelun jatkamista ja hänen perustelunsa olivat, että kansa ei lähtisi turhaan liikkeelle ja että ihmisillä olisi jonkinlainen perusturva, kun heillä olisi varma toimeentulo, vaikka niukempikin. Poliitikko Yrjö Koskinen on kuitenkin vakaasti päätynyt laillisen suojelun poistamiseen lainsäädännöstä. Hän perusteli varsin modernisti suojelun poistoa sillä, että työvoiman pitäisi liikkua sinne, missä sitä eniten tarvitaan, ja siten ihmisten toimeentulo paranisi ja elintaso, vaikka käsitettä ei vielä tuolloin tunnettu, kohoaisi. Taustalla Yrjö Koskisella olivat tietenkin syntyvän teollisuuden työvoimatarve ja yleisesti elinkeinoelämän vaatimukset. Paturin perustelut kohosivat myös samoista tarpeista, mutta maatalouden ja maaseudun kannalta katsottuna. Pienipalkkainen maaseutu hänen mukaansa häviäisi aina kilpailun teollisuuden palkoille. Tosin Paturi verhosi selvästi nämä vaatimuksensa yleiseen huolenpitoon vähäosaisista. Toisaalta samaan aikaan yhteiskunnassa käytiin keskustelua, jopa edellä mainitut kaksi miestä samoissa kirjoituksissaan, köyhäinhoidosta ja siitä keillä tai millä instituutiolla on velvollisuus hoitaa köyhät
Sigillografia

Sigillografia eli sfragistiikka on historiantutkimuksen aputiede, jonka tutkimuskohteena ovat sinetit. Heraldiikka on usein keskeisessä asemassa tehtäessä päätelmiä, jotka koskevat sinettien tunnistamista ja ajoittamista. Sigillografia on tiede, joka lajittelee ja tukii joko vahaan painettuja tai metalliin lyötyjä, joita kutsutaan bulliksi, sinettejä. Erityisesti saksankielisellä alueella sigillografiaa on kutsuttu sphragistiqueksi. Sinetti on kohokuvionen, painatettu tai kaiverrettu aihenselvennä, joka painetaan yleensä muovautuvaan materiaaliin, jota esimerkiksi sinettivaha on. Tosin kovalla paineella tai voimalla se voidaan tehdä myös metalliin ja kiveen. Sinettikuviota kutsutaan usein sinettimatriisiksi ja pääsääntöisesti se tehdään pronssista tai kuparista. Sinettiä on käytetty ja yhä edelleenkin käytetään henkilökohtaisen vallan symbolina, mutta myös julkisten laitosten tunnuksena.
Orhan I

Orhan I (hallitsi 1324–1359) oli Osmanien valtakunnan (Osmanlin heimon) järjestyksessä toinen bey. Orhan hallitsi valtakuntaansa voimakkaasti ja viisaasti aikana, jolle oli tunnusomaista nopea kehitys. Vanhoilla päivillään hän sai avukseen poikansa Suleimanin. Valtion perustajan Osmanin poika ja seuraaja Orhan I valtasi vuonna 1326 kaksi tärkeää kaupunkia, Bursan, minne pääkaupungin asema siirtyi sekä Iznikin eli entisen Nikean. Vuonna 1345 Orhan ylitti Marmarameren ja valloitti pohjoisen Kreikan, Makedonian ja Bulgarian. Orhanin tytär meni naimisiin keisari Johannes VI Kantakuzenoksen kanssa. Orhan auttoi Kantakuzenosta syrjäyttämään hallitsijakumppaninsa Johannes V:n ja hänen sijaishallitsijansa valtaistuimelta. Vuonna 1354 Orhanin poika Suleiman Pašša (Süleyman Paşa) miehitti Gallipolin, jonka sen kreikkalaiset asukkaat olivat hylänneet maanjäristyksen jälkeen, ja avasi täten osmaneille reitin Manner-Eurooppaan.
Aleksei Kosygin

Tarkennus: Lähteistetty vain 1960-luvun alkuun saakka. Aleksei Nikolajevitš Kosygin [kɐˈsɨgʲɪn] (ven. kyrillisesti Алексей Николаевич Косыгин, 21. helmikuuta 1904 Pietari – 18. joulukuuta 1980 Moskova) oli venäläinen poliitikko ja Neuvostoliiton ministerineuvoston puheenjohtaja eli pääministeri 1964–1980. Kosygin syntyi työväenluokkaiseen perheeseen. Kosygin liittyi puna-armeijaan 15-vuotiaana vuonna 1919. Hän taisteli Venäjän sisällissodassa. Hän opiskeli Leningradin osuuskuntaopistossa ja työskenteli Siperiassa. Hän liittyi kommunistipuolueeseen vuonna 1927. 1930-luvulla hän opiskeli Leningradin tekstiili-instituutissa ja toimi insinöörinä ja viimein johti 1937–1938 tekstiilitehdasta Leningradissa. Stalinin suuri vaino johti puoluehallinnon virkojen vapautumisiin ja Kosygin sai kokopäivätyön puolueessa vuonna 1938
Vladimir Kuts

Vladimir Petrovitš Kuts, ven. Владимир Петрович Куц, ukr. Володимир Петрович Куц, Volodymyr Petrovytš Kuts (7. helmikuuta 1927 Oleksyne, Oh’tyrkan piiri, Ukrainan SNT – 16. elokuuta 1975 Moskova, Venäjän SFNT) oli ukrainalainen, Neuvostoliittoa edustanut kestävyysjuoksija, joka juoksi useita maailmanennätyksiä 1950-luvulla ja voitti kaksi olympiakultaa Melbournessa 1956. Urheilu-uransa aikana Kuts oli puna-armeijan upseeri Itämeren laivastossa toimien muun muassa Porkkalan alueella, jonka Suomi oli joutunut vuokramaan jatkosodan jälkeen 1944. Ensimmäistä kertaa hän niitti kansainvälistä kuuluisuutta EM-kilpailuissa 1954 voittamalla 5 000 metrin juoksussa ennakkosuosikit, Tšekkoslovakian Emil Zátopekin ja Ison-Britannian Chris Chatawayn uudella maailmanennätysajalla 13.56,6. 13. lokakuuta 1954 Lontoossa järjestetyssä Lontoo–Moskova-kaupunkiottelussa Chataway voitti Kutsin kirikamppailussa ja teki uuden maailmanennätyksen 13.51,6. Kutsin 3 mailin väliaika 13
E. H. I. Tammio

Eero Heikki Ilos Tammio (4. lokakuuta 1897 Pori – 7. marraskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja lakitieteen lisensiaatti. Hän toimi eduskunnan sihteerinä 1936–1955. Lahden kaupunginjohtajana hän toimi vuosina 1931–1933. Tekstiilitaiteilija ja vaatesuunnittelija Mariaana von Knorring on E. H. I. Tammion tytär. Arvi Hällfors (1930–1931) |Eero H. I. Tammio (1931–1933) |Paavo Säippä (1933–1938) |Uuno Takki (1938–1942) |Olavi Kajala (1942–1967)Teemu Hiltunen (1967–1980) |Seppo Välisalo (1980–1995) |Kari Salmi (1995–2003) |Tarmo Pipatti (2003–2007) |Jyrki Myllyvirta (2007–2018) |Pekka Timonen (2018–2023)Niko Kyynäräinen (2023–)
Thema

Thema (kreik. θέμα, thema) oli aluehallinnon ylimmästä tasosta käytetty nimitys Bysantin valtakunnassa 600-luvulta alkaen. Themajärjestelmä luotiin keisari Herakleioksen ja hänen seuraajiensa aikana. 500- ja 600-luvun taitteen aikoihin Bysantin käymät sodat olivat tappiollisia. Italian niemimaa menetettiin langobardeille 500-luvun lopulla, slaavit valtasivat Balkanin, avaarit hyökkäsi pohjoisesta ja Persia puolestaan valloitti Syyrian, Palestiinan ja Egyptin. Lisäksi valtakunnan ylläpitämisen vaatimat korkeat verot aiheuttivat sisäistä tyytymättömyyttä. Herakleios muutti valtakunnan hallintorakennetta korvaten aikaisempaa provinssijärjestelmää paremmin sotilaallisiin tarpeisiin sopivilla hallinnollisilla alueilla, Themoilla. Uusi järjestelmä tuottikin maalle rauhalliset rajat. Thema-järjestelmässä talonpojat saivat maanpuolustukseen osallistumisesta palkkioksi omaa maata. Kunkin theman johtajana toimi strategos, joka toimi alueella sekä sotilaskomentajana että siviilikuvernöörinä.
Venäjän historia

Venäjän historia omana valtakuntanaan alkoi Nestorin kronikan mukaan, kun eräät slaavilaiset ja suomalais-ugrilaiset heimot kutsuivat varjagi Rurikin ruhtinaakseen. Tämän tarun todellisuuspohja on kuitenkin hyvin epäselvä. Varhaisten rusien valta laajeni Kiovaan, ja Kiovan Rus kohosi suurvalta-asemaan 1000-luvun taitteessa. Kiovan Rusin rappeuduttua maa jakaantui useaan pienempään ruhtinaskuntaan, jotka eivät mahtaneet mitään mongolien valloituksille 1200-luvulla. Syrjäinen Moskova oli paremmin suojassa mongoleilta, ja Moskovan ruhtinaskunta kohosi merkittävimmäksi valtioksi. Moskovan Venäjästä muodostui vuonna 1721 Venäjän keisarikunta, kun Pietari Suuri otti voitokkaan Suuren Pohjan sodan jälkeen itselleen keisarin arvonimen. Venäjä kohosi keisarivallan aikana merkittäväksi eurooppalaiseksi suurvallaksi. Sen hallitsema alue ulottui laajimmillaan Itämereltä Tyynelle valtamerelle ja Alaskaan, sekä Jäämereltä Kaspianmerelle. Keisarivalta Venäjällä päättyi helmikuun vallankumoukseen vuonna 1917. Tästä lähtenyt tapahtumaketju johti kommunistien valtaannousuun ja Neuvostoliiton syntymiseen. Arkeologisten kaivausten perusteella on saatu selville, että Neandertalinihmiset asuttivat Kaukasusta ja Uralia jo paleoliittisella kaudella, 100 000 vuotta sitten. Neandertalinihmiset kuolivat sukupuuttoon Itä-Euroopassa noin 40 000 vuotta sitten, ja samalla ajanjaksolla nykyihmiset alkoivat levittäytyä pohjoiseen, seuraten jääkauden lämpimänä jaksona sulavaa mannerjään reunaa
Intiaanikesä

Intiaanikesä tarkoittaa lämmintä jaksoa, joka tulee syyskylmien alettua. Käsite tulee Pohjois-Amerikasta, jossa parin kolmen viikon utuisen lämmin kausi toistui pohjoisen intiaanimailla vuosittain lokakuun puolivälissä. Intiaanit pitivät lämmintä säätä suotuisana sotimiselle siirtokuntia vastaan. Intiaanit pitivät aikaa jumalansa Cautantowwitin siunaamana. Suomeen käsite intiaanikesä tuli 1900-luvun alussa. Se mainitaan Tietosanakirjassa vuodelta 1911, ja Sakari Pälsi kirjoittaa siitä kirjasaan Pohjankävijän päiväkirjassaan vuodelta 1919. Itse sääilmiö tunnettiin myös Euroopassa, missä se oli nimetty alueen sijainnista riippuen eri pyhimysten muistopäivien mukaan. Suomessa vanha kansa puhui Pärttylin pikkukesästä, sillä syksyn laskettiin siis alkavan Pertun päivästä 24. elokuuta. Saksassa ajankohta sijoittui syysmattiin 21. päivään syyskuuta, Unkarissa mikkelinpäivään 29. syyskuuta, osassa Ranskaa peräti Martin päivään 11
Johannes XXII

Paavi Johannes XXII, syntymänimeltään Jacques d'Euse, (1249 – k. 4. joulukuuta 1334) oli paavina 7. elokuuta 1316 – 4. joulukuuta 1334. Kahden vuoden aukko (sede vacante) Klemens V:n vuonna 1314 tapahtuneen kuoleman ja Johannes XXII:n valinnan välillä vuonna 1316 johtui kahteen eri leiriin jakaantuneiden kardinaalien välisistä jyrkistä erimielisyyksistä. Lopulta Ranskan kuningas Filip V Pitkä onnistui järjestämään Lyonissa konklaavin, johon osallistui 23 kardinaalia. He valitsivat paaviksi Johannes XXII:n, joka asettui edeltäjänsä tavoin Avignoniin Rooman sijasta. Johannes XXII oli taitava hallintomies ja organisaattori, mutta myös kiistanalainen hahmo, sillä hän sekaantui innokkaasti politiikkaan. Umberto Econ kirjassa Ruusun nimi (Il nome della Rose) Johannes XXII:tä syytetään simonian harjoittamisesta ja kerettiläisyyteen villitsemisestä.
Mike Jeffery

Michael Jeffery (maaliskuu 1933 - 5. maaliskuuta 1973) oli englantilainen liikemies, joka jäi rockhistoriaan kitaristi Jimi Hendrixin ja rockyhtye Animalsin kiisteltynä managerina. Jeffery oli nuoruudessaan ollut Britannian armeijan palveluksessa Suezin kriisin aikana. Samalla hänen kerrotaan ansainneen rahaa harjoittamalla mustan pörssin kauppaa sotatoimialueella. Jefferyllä oli omien kertomustensa mukaan yhteyksiä tiedustelupalveluun. Erottuaan palveluksesta Jeffery jatkoi erilaisia liiketoimia ja siirtyi lopulta musiikkialalle. Vuonna 1966 hänestä tuli Jimi Hendrixin manageri. Tiettävästi yhtyeen nimi The Jimi Hendrix Experience oli alkujaan Jefferyn ajatus. Taitavana liikemiehenä Jeffery hankki melkoisesti rahaa sekä itselleen että Hendrixille. Hendrixin lähipiiriin kuuluneet henkilöt ovat kuitenkin kertoneet, että Jeffery yritti "agenttitaktiikoilla" sitoa kitaristin itseensä ja sekaantui myös taiteellisiin ratkaisuihin. Lopulta Hendrixin ja Jefferyn välit olivatkin varsin kireät. Jefferyn maine on näistä syistä melko synkkä, ja Hendrixin elämäkerroissa hänet kuvataan varsin kielteisessä valossa
Oravaisten taistelu

14. syyskuuta 1808 Oravainen Venäläisten voitto Ruotsi Venäjän keisarikunta Carl Johan Adlercreutz Nikolai Kamenski 5 000 7 000 740 kaatunutta 900 kaatunutta Oravaisten taistelu käytiin 14. syyskuuta 1808 Oravaisissa Pohjanmaalla. Sitä pidetään yleisesti yhtenä Suomen sodan ratkaisutaisteluista. Taistelussa kreivi Nikolai Kamenskin komentamat 7 000 venäläistä voittivat kenraali Carl Johan Adlercreutzin 5 000 suomalaista ja ruotsalaista sotilasta. Ruotsin ja Venäjän välinen Suomen sota oli kääntynyt Ruotsille epäedulliseksi. Suomen armeija oli käyttänyt suuren osan kesää 1808 sotatoimissa Etelä-Pohjanmaalla lyöden venäläiset muun muassa Lapuan, Alavuden ja Kauhajoen taisteluissa, mutta armeijan ylipäällikkö Wilhelm Mauritz Klingspor ei osannut käyttää näitä menestyksiä hyväkseen. Tuntuvia vahvistuksia saanut venäläinen kreivi Friedrich Wilhelm von Buxhoevden määräsi alaisensa kenraali Kamenskin aloittamaan elokuussa operaatiot suomalaisten työntämiseksi pois Pohjanmaalta. Murskattuaan suomalaisten vastarinnan Karstulan taistelussa Kamenski hyökkäsi kenraali Carl Johan Adlercreutzin komentaman pääarmeijan kimppuun Kuortaneen Ruonan kylässä 30. elokuuta 1808. Kolme päivää kestänyt taistelu päättyi lopulta Kamenskin voittoon ja suomalaisten mahdollisuudet maansa puolustamiseksi alkoivat himmetä. Armeija perääntyi rannikolle ja varusti uudet asemat Oravaisiin, jossa sitä täydennettiin ruotsalaisilla rykmenteillä
Nikolai Kamenski (kenraali)

Kreivi Nikolai Mihailovitš Kamenski (ven. Никола́й Миха́йлович Каме́нский, 27. joulukuuta 1776 – 4. toukokuuta 1811 Odessa, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kenraali Suomen sodassa. Ennen Suomen sotaa Kamenski oli ollut mukana Aleksandr Suvorovin Italian ja Sveitsin sotaretkellä Ranskan keisarikuntaa vastaan. Suomen sodassa Kamenski komensi venäläisten 5. divisioonaa Ruonan ja Oravaisten taisteluissa. Kamenski oli venäläisten neuvottelija, kun vihollisuudet Suomessa päättänyt Olkijoen sopimus 18. marraskuuta allekirjoitettiin. Kamenski oli myös torjumassa Ruotsin armeijan viimeistä merkittävää sotatointa, maihinnousuhyökkäystä Uumajaan, elokuussa 1809. Selvästä alivoimasta huolimatta venäläisten onnistui Kamenskin johdolla pysäyttää Ruotsin armeijan hyökkäys.
Carl Johan Adlercreutz

Carl Johan Adlercreutz (suomeksi joskus Kaarle Juhana; 27. huhtikuuta 1757 Pernaja – 21. elokuuta 1815 Tukholma) oli Suomessa syntynyt Ruotsin armeijan kenraali ja kreivi, joka muistetaan parhaiten Suomen sodassa voittamistaan taisteluista. Hän kuului Adlercreutzin aatelissukuun ja kasvoi Porvoossa. Adlercreutz osallistui jo 15-vuotiaana varakorpraalina Kustaa III:n vallankaappaukseen Jakob Magnus Sprengtportenin johtamien rakuunoiden joukossa. Adlercreutz taisteli Kustaa III:n sodassa vuosina 1788–1790. Hän toimi myös Suomen sodassa toisen prikaatin päällikkönä ja ylipäällikkö Klingsporin yliadjutanttina. Adlercreutzin ansioksi on laskettu se, että armeija ryhtyi tekemään vastarintaa Siikajoella ja Revonlahdella ja saavutti voitot Lapuan ja Alavuden taisteluissa. Adlercreutz kuitenkin jätti armeijan Olkijoen sopimuksen jälkeen ja siirtyi Ruotsiin. Sodan aikana Adlercreutz osallistui henkilökohtaisesti vallankaappaukseen, jossa hän vangitsi kuningas Kustaa IV Aadolfin Tukholmassa 13. maaliskuuta 1809. Palkkioksi hän sai kenraaliadjutantin arvon ja käytännössä koko armeijan johdon
Adlercreutz

Adlercreutz ([ˈɑːdlɛrkrøi̯ts]) on suomalainen ja ruotsalainen aatelissuku. Ruotsissa eräs suvun haara on korotettu vapaaherralliseen ja osa siitä edelleen kreivilliseen säätyyn. Suku on lähtöisin Lohjan pitäjän Ison-Teutarin (Stortötar) kylästä. Vanhin tunnettu kantaisä on vuonna 1654 kuollut talollinen Erik Maununpoika. Hänen poikansa Thomas loi komean virkamiesuran kruunun palveluksessa Tukholmassa ja otti aluksi käyttöön kotikyläänsä viittaavan sukunimen Teuterström kunnes hänet aateloitiin Karlshamnissa vuonna 1700 nimellä Adlercreutz. Seitsemän vuotta myöhemmin hänen sukunsa merkittiin Ruotsin aateliin aatelisena sukuna numero 1382, mikä vaihdettiin myöhemmin numeroon 1386. Thomas Adlercreutzin kahden pojan jälkeläiset asuivat kartanonomistajina Suomessa: vanhemman pojan, hovioikeudenneuvos Erik Adlercreutzin sukuhaaran omistuksiin kuuluivat muun muassa Boen kartano Porvoossa, Sjundbyn kartano Siuntiossa ja Raalan kartano Nurmijärvellä; nuoremman pojan, Carl Adlercreutzin sukuhaara omisti Kiialan kartanon Porvoon lähellä. Suvun tunnetuin edustaja oli Carl Adlercreutzin pojanpoika, kenraali Carl Johan Adlercreutz, joka ansioitui Suomen sodassa, mutta joutui Ruotsin tappion myötä jättämään Suomen. Hänet korotettiin ansioistaan Ruotsissa kesäkuussa 1808 ritaristoon ja saman vuoden elokuussa edelleen vapaaherraksi, joten hänen jälkeläisensä muodostavat siellä vapaaherrallisen aatelissuvun numero 331. Vuonna 1814 hänet korotettiin uuden hallitusmuodon mukaisesti edelleen kreiviksi, minkä jälkeen vapaaherrallisen sukuhaaran päämiehellä on ollut kreivin arvo. Kaksi muuta sukuhaaraa liitettiin Suomen aateliin ja ne saivat Suomen ritarihuoneen järjestäytymisen yhteydessä vuonna 1818 numeron 97. Toinen näistä haaroista sammui vuonna 1838, toinen on yhä elossa
IMac

iMac on sarja Applen valmistamia pöytätietokoneita, jotka kuuluvat Macintosh -tietokoneisiin. Ensimmäiset iMacit tulivat markkinoille 1998 ja vuonna 2003 Apple vaihtoi iMac:ien ulkonäköä. Yhteinen piirre kaikille iMaceille on tietokoneen keskusyksikön sijoittuminen näyttölaitteen yhteyteen. 2000-luvulla iMac on ollut iPodin ohella merkittävä Applen markkina-arvon nostattaja. Omaleimaisen ulkonäkönsä ansiosta laitteella on näkyvä asema populaarikulttuurissa. 10. tammikuuta 2006 iMacista tuli Applen ensimmäinen mikrotietokone, joka käytti Intelin suoritinta. Steve Jobsin johdolla Applen laajaa tietokonemallistoa supistettiin vuonna 1997, tarkoituksena oli selkeyttää yhtiön tuotevalikoimaa. Vuoden loppuun mennessä Macintosh Performa-sarja lopetettiin ja Power Macintosh G3 -sarja jäi yksin edustamaan pöytätietokoneiden malleja. 7. maaliskuuta 1998 Apple ilmoitti uuden iMac-sarjan valmistelemisesta, joka suunnattiin Performa-mallien korvaajaksi. iMacien myynti alkoi 15