nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
Volvo (henkilöauto)

Volvo Personvagnar AB eli Volvo Cars on ruotsalainen henkilöautoja valmistava yhtiö. Se perustettiin Göteborgissa Ruotsissa vuonna 1927. Yhtiö oli ruotsalaisen AB Volvon omistuksessa vuoteen 1999, jolloin yhdysvaltalainen Ford Motor Company hankki sen omistukseensa. Ford myi yhtiön kiinalaiselle Zhejiang Geely Holding Companylle 1,8 miljardilla dollarilla vuonna 2010. Volvo Cars listautui Tukholman pörssiin lokakuussa 2021. Volvo on Saabin ohella ruotsalaisena automerkkinä tunnettu panostuksesta turvallisuuden kehittämiseen autoilussa ja on toiminut usein suunnannäyttäjänä henkilöautojen turvallisuuden kehittämisessä. Sana volvo on persoonamuoto latinankielisestä verbistä volvere, joka tarkoittaa minä pyörin. Suomessa Volvo on ollut myynnissä jo vuodesta 1928 lähtien. Nykyään suosituin malli on Volvo V60. Kesällä 2006 Volvo ilmoitti siirtävänsä autojen tuotannon halvempiin tuotantomaihin, kuitenkin suunnittelu ja prototyyppien valmistus tapahtuu edelleen Ruotsissa. Samalla valmistaja ilmoitti aloittavansa autojen myynnin myös Intian kasvavilla henkilöautomarkkinoilla vuoden lopulla. Aluksi esiteltiin S80- ja XC90-mallit, myöhemmin myös muita malleja
H. G. Wells

Herbert George (H. G.) Wells (21. syyskuuta 1866 Bromley, Kent, Englanti – 13. elokuuta 1946 Lontoo) oli englantilainen kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat tieteisromaaniklassikot Maailmojen sota, Aikakone ja Tohtori Moreaun saari. Paitsi tieteisromaaneja, Wellsin yli sata teosta käsittävään tuotantoon kuuluu historiateoksia, englantilaisen yhteiskunnan satiireja, yhteiskunnallisia kannanottoja, uskonnollis-mystisiä kirjoja sekä teoksia, joissa hän yritti ennustaa ihmiskunnan tulevaisuutta. Hän oli Englannissa aikansa suosituimpia kirjailijoita.lähde? H. G. Wellsin tieteisromaanit ovat merkittävällä tavalla vaikuttaneet nykyisen tieteiskirjallisuuden kehitykseen. Ne ovat olleet myös suosittuja elokuva-aiheita
Luottokortti

Luottokortti (myös credit-kortti) on maksukortti ja maksuväline, jonka käyttäjä saa ostoksia varten luottoa kortin myöntäneeltä yhtiöltä. Luottokorttia käytetään yleisesti maksamiseen käteisen rahan asemasta. Osalla luottokorteista voi maksaa laajasti ympäri maailmaa, mutta osa käy vain tietyssä liikkeessä tai liikeketjussa. Luottokorttiostot laskutetaan tyypillisesti jälkikäteen kerran kuussa. Ensimmäiset luottokorteiksi luettavat maksuvälineet laskettiin liikkeelle Yhdysvalloissa 1800-luvun lopussa. Liikkeellelaskijana oli Hotel Credit Letter Company -hotelliketju tarkoituksena tarjota hotellipalveluita vakituisille asiakkailleen. Yhdysvalloissa otettiin 1920-luvulla käyttöön eri kortteja varsinkin polttoaineen myyntiin. Nykymallinen maksukortti syntyi Yhdysvalloissa 1950-luvun alussa, kun Diners Club -kortti tuli markkinoille. Vuonna 1958 lanseerattiin American Express ja Carte Blanche. Näihin kortteihin ei vielä liittynyt luotto-ominaisuutta. Luotto-ominaisuuden sisältävät varsinaiset yleisluottokortit tulivat markkinoille hiukan myöhemmin. Niistä ensimmäinen oli Visa-korttia edeltänyt BankAmericard
Aleksandr Koltšak

Aleksandr Vasiljevitš Koltšak (ven. Алекса́ндр Васи́льевич Колча́к, 16. marraskuuta (J: 4. marraskuuta) 1874 Pietari – 7. helmikuuta 1920 Irkutsk) oli venäläinen amiraali, arktisten alueiden tutkija ja vastavallankumouksellinen valkoinen sotilasjohtaja Venäjän sisällissodan itärintamalla vuosina 1918–1920. Koltšak oli laivaston upseerin poika ja valmistui merikadettikoulusta vuonna 1894. Hän palveli muun muassa Vladivostokissa ja Kronstadtissa. Koltšak oli vuonna 1900 mukana Eduard von Tollin naparetkellä, jolla Toll katosi, mutta Koltšak palasi vuonna 1902. Koltšak otti osaa myöhemmin kolmeen naparetkeen ja sai sen takia kutsumanimen Koltšak-Poljarnyi (Napa-Koltšak). Venäjän-Japanin sodan aikana vuonna 1905 Koltšak oli japanilaisten saartamassa Port Arthurissa, haavoittui ja jäi sotavangiksi. Sodan jälkeen hänet nimitettiin kapteeniksi Venäjän Itämeren-laivastoon. Ensimmäisessä maailmansodassa Koltšak palveli laivastossa Itämerellä
San José (Costa Rica)

Koordinaatit: 9°56′N, 84°5′W San José on Costa Rican pääkaupunki ja maan suurin kaupunki. Se sijaitsee vuoristotasangolla 1 160 metriä merenpinnan yläpuolella. Vuonna 2011 itse kaupungissa oli 288 000 asukasta, metropolialueella 1,2 miljoonaa. Koska San José on perustettu vasta 1700-luvun loppupuolella, sieltä puuttuu espanjalainen kolonialistiajan arkkitehtuuri, joka on yleistä useimmissa muissa Latinalaisen Amerikan pääkaupungeissa. Sen kaupunkikuvaa hallitsevat betonikolossit, ostoskeskukset ja pikaruokapaikat. San José perustettiin vuonna 1736. Se oli pieni mitätön kylä aina vuoteen 1824. Silloin Costa Rican ensimmäinen vaaleilla valittu valtionpäämies Juan Mora Fernández päätti siirtää hallituksen pois vanhasta Espanjan kolonialistiajan pääkaupungista Cartagosta. 1840-luvulla San Josesta tuli yksi kahvintuotannon keskeisistä paikoista. Kaupunki kasvoi nopeasti 1900-luvulla. Keskustan ympärille kaavoitettiin alueita shakkilauta-asemakaavaan. 1950-luvulta alkaen kaupunkiin on tullut myös teollisuutta
Anwar Sadat

Muhammad Anwar al-Sadat (arab. محمد أنور السادات‎, Muḥammad ’Anwar as-Sādāt, 25. joulukuuta 1918 Mit Abu al-Kum – 6. lokakuuta 1981 Kairo) oli egyptiläinen poliitikko ja Egyptin presidentti 1970–1981. Sadat oli mukana kuningas Faruqin syrjäyttäneessä vallankaappauksessa vuonna 1952 ja hän nousi Gamal Abdel Nasserin varapresidentiksi. Nasserin kuoltua presidentiksi itse noussut Sadat kävi presidenttikaudellaan jom kippur -sodan Israelia vastaan, mutta sai sitä seuranneista rauhanneuvotteluista ja Camp Davidin rauhasta Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1978. Muuten hän pyrki uudistamaan maan taloutta Nasserin kauden sosialismista ja avasi Egyptiä länsimaihin. Sadat murhattiin sotilasparaatissa vuonna 1981. Muhammad Anwar al-Sadat syntyi 25. joulukuuta 1918 pienessä Mit Abu Komin kylässä Niilin suistolla noin 60 kilometriä Kairosta pohjoiseen. Perhe oli nubialainen. Isä oli sotilas ja sukunsa ensimmäinen maallisen koulutuksen saanut
Johannes Gutenberg

Tarkennus: Suurin osa artikkeleista ei ilmeisesti perustu lähdeluettelon kirjoihin, vaan useampi käyttäjä on vuosien saatossa lisäillyt pientä silpputietoa. Viitteetöntä tietoa on paljon. Johannes Gensfleisch zur Laden zum Gutenberg (1398 Mainz – 3. helmikuuta 1468 Mainz) oli saksalainen metallityömies ja keksijä. Hänet tunnetaan ensimmäisen kirjapainotaidon kehittämisestä ja ensimmäisen kirjapainon perustamisesta Peter Schöfferin ja liikemies Johannes Fustin kanssa 1400-luvun puolivälissä. Gutenberg syntyi Mainzissa yläluokkaisen kauppiaan perheeseen ja oli perheen nuorin poika. Gutenbergit muuttivat Eltville de Rheiniin (Alta Villa) luultavasti vuonna 1411. Gutenbergin talo mainitaan Mainzissa juutalaisen kaupunginosan yhteydessä 1427. Johannes Gutenberg opiskeli tiettävästi vuonna 1419 Erfurtin yliopistossa, jonka opiskelijaluettelossa hänestä käytetään nimeä Johannes de Altavilla. Seuraavista viidestätoista vuodesta ei tiedetä, mutta maaliskuussa 1434 hänen kirjeestään voidaan osoittaa, että hän asui Strasbourgissa. Hän myös esiintyy kultaseppien luettelossa Strasbourgissa. Vuonna 1439 Gutenberg osallistui metallipeilien valmistukseen
Eva Perón

María Eva Duarte de Perón, tunnetaan yleisesti myös lempinimellä Evita, (7. toukokuuta 1919 Los Toldos, Argentiina – 26. heinäkuuta 1952 Buenos Aires) oli Argentiinan presidentin Juan Perónin toinen vaimo ja kansan keskuudessa suosittu poliittinen hahmo. Eva Duarte syntyi 7. toukokuuta 1919 Los Toldosin pikkukaupungissa Argentiinan pampalla. Evan äiti Juana Ibarguren oli baskisukuinen keittäjä, joka työskenteli rikkaan ja vaikutusvaltaisen Juan Duarten omistamalla maatilalla. Duarte oli perheellinen mies, mutta myös Ibargurenin rakastaja ja tämän aviottomien lasten isä. Eva oli lapsista viidenneksi vanhin. Isän kuoltua Evan ollessa kuusivuotias perheen taloudellinen ahdinko syveni, ja he muuttivat Juníniin. Siellä perheen asema parani. Teini-ikäisenä Eva työskenteli hotellin huonesiivoojana ja keittiöapulaisena, mutta haaveili samalla näyttelijän urasta. Hän tutustui 15-vuotiaana laulaja Augustín Magaldiin, jonka hän sai suostuteltua auttamaan näyttelijänuran aloittamisessa pääkaupungissa Buenos Airesissa
Roseau

Koordinaatit: 15°18′N, 61°23′W Roseau on Dominican pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 14 725. Kaupunki sijaitsee Dominican lounaisrannikolla Roseaujoen suistossa ja sen arkkitehtuuri on sekoitus uutta ja modernia sekä (ranskalaista) koloniaalityyliä. Kaupungissa on kansainvälinen lentoasema, joka on maan tärkein lentopaikka. Kahdeksan kilometriä kaupungista itään sijaitsee Morne Trois Pitonsin kansallispuisto, joka on maailmanperintökohde. Roseaussa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan trooppinen ilmasto. Vuoden keskilämpötila on 26,3 astetta. Kuuminta on kesäkuusta syyskuuhun, jolloin keskilämpötila on noin 27 astetta. Kylmintä on tammi- ja helmikuussa, jolloin keskilämpötila on noin 25 astetta. Roseaussa sataa vuosittain keskimäärin noin 2 000 millimetriä. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 310 millimetriä. Kuivimmat kuukaudet ovat helmi-, maalis- ja huhtikuu, joiden aikana sataa keskimäärin noin 80 millimetriä kuukaudessa
Palsamointi

Tarkennus: Runsaasti lähteetöntä Palsamointi eli balsamointi on menetelmä ihmisruumiin tilapäiseen suojaamiseen mädäntymistä vastaan. Monissa nykyajan kulttuureissa ruumiit palsamoidaan hautajaisissa näytteille asettamiseksi. Palsamoinnilla on pitkä historia ja monissa muissa kulttuureissa se on ollut suurempi uskonnollinen rituaali. Palsamointia on harjoitettu monissa kulttuureissa. Kenties tunnetuin ja merkittävin palsamointia harjoittanut vanhan ajan kulttuuri oli muinainen Egypti, jossa kehitettiin muumioimisen taito. Egyptiläiset uskoivat, että ruumiin muumioiminen auttoi sielua, joka palaisi asumaan säilöttyyn ruumiiseen. Muita muumioimista harjoittaneita kulttuureita olivat muiden muassa inkat ja muut perulaiset kulttuurit, joiden asuttaman alueen ilmasto suosi muumioimista. Euroopassa palsamoinnilla on ollut paljon hajanaisempia ilmentymiä. Sitä käytettiin aika ajoin, etenkin ristiretkien aikaan, kun ristiretkeläinen aatelinen halusi ruumiinsa säilöttävän kotona järjestettäviä hautajaisia varten. Ristiretkien jälkeen palsamointi palasi hitaasti takaisin käyttöön, kun renessanssin ihmisruumiin rakenteen tutkijat halusivat säilyttää mallikappaleensa. Nykyaikaiset palsamointimenetelmät kehittyivät etenkin Yhdysvaltain sisällissodan aikana samasta syystä kuin ristiretkilläkin. Kaukana kotoa kaatuneiden perheet halusivat ruumiit kotiin hautajaisiin
Henri Dunant

Jean Henri Dunant (usein tunnettu myös nimellä Henry Dunant tai Henri Dunant) (8. toukokuuta 1828 – 30. lokakuuta 1910) oli sveitsiläinen liikemies, filantrooppi ja humanitääri. Hän perusti Kansainvälisen Punaisen Ristin ja sai ensimmäisen Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1901 (samana vuonna palkinto annettiin myös Frédéric Passylle). Jean-Henri Dunant syntyi vuonna 1828 Sveitsin ranskankielisellä alueella Genevessä, jossa hänen isänsä, kauppias Jean-Jacques Dunant toimi orpokodin johtajana ja vankilan ylivalvojana. Perheen äiti Anne-Antoinette Colladon oli Ranskasta aikoinaan paenneiden protestanttisten hugenottien jälkeläisiä. Henri oli perheen vanhin lapsi, ja hänellä oli kaksi sisarta ja kaksi veljeä, Sophie-Anne, Daniel, Marie ja Pierre-Louis. Henri Dunant oli kesällä 1859 matkalla nykyisessä Pohjois-Italiassa, jossa hän joutui Solferinon taistelun silminnäkijäksi. Dunant järjesti yhdessä lähiseutujen asukkaiden kanssa apua taistelussa haavoittuneille sotilaille. Kokemuksistaan Dunant kirjoitti vuonna 1862 kirjan Solferinon muisto, jossa hän ehdotti kahta asiaa. Ensinnäkin hän toivoi, että perustettaisiin vapaaehtoisjärjestö auttamaan sodan uhreja. Toiseksi hän halusi, että haavoittuneiden sotilaiden hoito turvattaisiin kansainvälisin sopimuksin
Santo Domingo

Koordinaatit: 18°28′N, 69°57′W Santo Domingo on Dominikaanisen tasavallan pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 2 581 827. Kaupunki sijaitsee Karibianmeren äärellä, Ozama-joen suulla. Se on vanhin eurooppalaisten yhtäjaksoisesti asuttama kaupunki läntisellä pallonpuoliskolla. Bartolomeo Kolumbus, Kristoffer Kolumbuksen veli, perusti Santo Domingon vuosien 1496 ja 1498 välillä nimellä Santo Domingo de Guzmán Ozama-joen itärannalle. Kuvernööri Friar Nicolás de Ovando laajensi kaupunkia länsirannalle vuonna 1502. Kaupunki oli esikuvana muille uuden maailman koloniaalikaupungeille. Aragonian kuningaskunnan Ferdinand II antoi kaupungille vaakunan, jossa luki ”Intian ensimmäinen kaupunki”. Kaupunkiin rakennettiin läntisen pallonpuolen ensimmäinen linnoitus (Fortaleza Ozama), ensimmäinen sairaala (Hospital de San Nicolás de Bari), ensimmäinen katedraali (Primada de América), ensimmäinen katu (Calle las Damas) ja ensimmäinen luostari (Monasterio de San Francisco). Vuonna 1538 alkoi uuden maailman ensimmäisen yliopiston rakentaminen. Se sai nimen Santo Tomás de Aquino, samannimisen pyhimyksen mukaan. Se toimii edelleen nimellä Universidad Autónoma de Santo Domingo (UASD)
Carl von Linné

Carl Linnaeus, myöhemmin Carl von Linné, kuuntele ääntämysⓘ (ohje), (23. toukokuuta 1707 – 10. tammikuuta 1778) oli ruotsalainen luonnontutkija, joka kehitti nykyaikaisen taksonomian perusteet. Häntä pidetään myös nykyaikaisen ekologian isänä, ja hänen merkityksestään kertoo esimerkiksi sanonta "Luoja loi, mutta Linné järjesti". Aikalaiset antoivat hänelle lempinimiä kuten "kasvitieteilijöiden ruhtinas", "Uppsalan uusi Adam" ja "kukkaiskuningas". Carl von Linné (Linnaeus) oli luterilaisen papin poika, joka syntyi ja kasvoi Ruotsissa syrjäisellä maaseudulla. Hänestä piti tulla kirkonmies, mutta hän peri isältään kiinnostuksen kasvitieteeseen. Kymnaasissa hän opiskeli klassisia kieliä, kirjallisuutta ja teologiaa, mutta hänen opettajansa Johan Rothman huomasi oppilaansa kiinnostuksen kasvitieteeseen. Linnaeus opiskeli ensin teologiaa, mutta siirtyi pian lääketieteeseen. Hän opiskeli Lundin ja Uppsalan yliopistoissa. Jo 23-vuotiaana hän alkoi Uppsalassa valmistella käsikirjoitusta, josta syntyi teos Fundamenta Botanica (Kasvitieteen perusteet). Vuonna 1732 tiedeakatemia lähetti hänet tutkimusmatkalle Lappiin
Bob Marley

Robert Nesta ”Bob” Marley (kasteestaan 1981 alkaen Berhane Selassie; 6. helmikuuta 1945 Saint Ann, Jamaika – 11. toukokuuta 1981 Miami, Florida, Yhdysvallat) oli jamaikalainen laulaja-lauluntekijä, muusikko, rastafari-liikkeen tunnettu edustaja ja The Wailers -yhtyeen johtohahmo. Marley oli yksi jamaikalaisperäisen reggae-musiikin kehittäjistä ja sen kuuluisin esittäjä. Monet hänen tunnetuimmista lauluistaan ovat yhteiskunnallisesti kantaa ottavia, ja hänet tunnettiin myös afrikkalaisen vapautusliikkeen tukijana. Marley aloitti uransa 1960-luvulla ska-musiikilla, mutta varsinainen suosio kohtasi häntä vasta 1973 julkaistujen albumien Catch a Fire ja Burnin’ myötä. Marleyn tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”One Love”, ”No Woman, No Cry”, ”Could You Be Loved”, ”Get Up, Stand Up”, ”Exodus”, ”I Shot the Sheriff”, ”Redemption Song” ja ”Buffalo Soldier”. Marley kuoli syöpään vuonna 1981. Bob Marley syntyi vuonna 1945 Nine Milen kylässä Saint Annin kihlakunnassa Jamaikan keskiosissa. Hänet ristittiin Nesta Robertiksi. Bobin äiti oli teini-ikäinen musta maanviljelijän tytär Cedella Booker ja isä huomattavasti tätä vanhempi valkoinen englantilaissukuinen ja oman sanomansa mukaan merijalkavoimien kapteeni Norval Marley. Cedella oli raskaaksi tultuaan 16–18-vuotias ja Norval 50–60-vuotias
Maailmojen sota

Maailmojen sota (engl. The War of the Worlds) on H. G. Wellsin vuonna 1898 julkaistu tieteisromaani, joka kertoo marsilaisten hyökkäyksestä Maahan. Tarina sijoittuu teoksen julkaisuhetken lähitulevaisuuteen 1900-luvun alkuun. Nimettömän kertojahahmon mukaan tapahtumista on kulunut kuusi vuotta. Marsilaiset pyrkivät valtaamaan Maan uudeksi asuinplaneetakseen asumakelvottomaksi käyneen Marsin tilalle. Kertojapäähenkilö vertaa marsilaisten suhtautumista ihmisten suhtautumiseen eläimiin tai jopa omiin lajikumppaneihinsa. Marsilaiset saapuvat etelä-Englantiin suurissa metallilieriöissä, jotka jättävät jälkeensä vihreän hohteen pudotessaan Maan ilmakehän läpi. Ensimmäinen lieriö putoaa Horsellin yhteismaalle lähelle Wokingin kaupunkia Surreyssä. Hämmästyneet ihmiset kerääntyvät lieriön ympärille, mutta marsilaiset tappavat suurimman osan ihmisjoukosta sädeaseellaan. Maan aseet osoittautuvat tehottomiksi marsilaisten rakentamia tripodeja eli kolmijalkaisia sotakoneita vastaan, koska myös tripodit on varustettu sädeasein, minkä lisäksi ne ampuvat mustaa myrkkykaasua
Aleksios II Komnenos

Aleksios II Komnenos (m.kreik. Αλέξιος Β’ Κομνηνός, Aleksios II Komnēnos; 10. syyskuuta 1167 – 1183) oli Bysantin keisari 1180–1183. Aleksios oli Manuel I Komnenoksen vanhin poika. Hänen äitinsä Maria oli Antiokian Raimondin tytär. Manuelin kuoltua vuonna 1180 Maria hallitsi poikansa sijasta. Manuelin länsiystävälliseen politiikkaan kyllästyneet kansalaiset pelkäsivät frankkien vaikutusvallan lisääntyvän entisestään. Maria nimitti neuvonantajakseen protosebastos Aleksioksen, joka tiedettiin erityisen myötätuntoiseksi länsimaita kohtaan. Tyytymättömyys sai aikaan lukuisia salaliittoja. Marian tytärpuoli, jonka nimi myös oli Maria, oli osana yhtä tällaista ja joutui pakenemaan Hagia Sofian kirkkoon miehensä Monferratin Ranierin kanssa. Keisarinna komensi keisarillisen kaartin valtaamaan kirkon
Kellopeliappelsiini (elokuva)

Clockwork Orange – Kellopeliappelsiini (myös Kellopeli Appelsiini, engl. A Clockwork Orange) on Stanley Kubrickin ohjaama vuonna 1971 valmistunut elokuva, joka perustuu brittikirjailija Anthony Burgessin samannimiseen romaaniin. Clockwork Orange – Kellopeliappelsiini herätti ilmestyessään paljon huomiota, koska monet tulkitsivat elokuvan väkivaltaa ihannoivaksi. Elokuvan saaman kielteisen huomion takia Kubrick kielsi Clockwork Orange – Kellopeliappelsiinin esittämisen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kielto kesti 27 vuotta. Vasta Kubrickin kuoleman jälkeen elokuva ilmestyi maassa VHS- ja DVD-julkaisuina. Ludwig van Beethovenin musiikki (erityisesti yhdeksäs sinfonia) on tärkeässä roolissa elokuvan juonessa. Elokuvassa kuullaan muutakin klassista musiikkia, kuten Rossinia ja Elgaria. Huomattava osa elokuvan ääniraidasta koostuu Moog-syntetisaattorilla soitetuista klassisista sävellyksistä sekä Wendy Carlosin omista sävellyksistä. Päätunnusmelodia on Carlosin tekemä Moog-sovitus Henry Purcellin säveltämästä Kuningatar Marian hautajaismarssista, joka kuullaan elokuvassa useina erilaisina versioina. Kirjan kirjoittaneella Anthony Burgessilla oli hyvin ristiriitaisia tunteita Kubrickin elokuvaversiota kohtaan; vaikka hän ylistikin pääosaa näytelleen Malcolm McDowellin suoritusta, hän kritisoi elokuvaa siitä, kuinka se muutti murhaamiseen ja raiskaamiseen mieltyneen päähenkilön ja hänen joukkonsa populaarikulttuurin ikoneiksi, kun aikalaiskriitikoiden tavoin Burgess tulkitsi elokuvan väkivaltaa ihannoivaksi. Kubrickin "vääränlainen" tulkinta ja sen vuodesta toiseen luoma väärinkäsitys Burgessin teosta ja sen sanomaa kohtaan sai Burgessin lopulta katumaan, että hän oli edes kirjoittanut koko kirjaa
Valtamarsalkka

Valtamarsalkka, myös valtakunnanmarsalkka on virka, arvonimi ja sotilasarvo, jota on käytetty muiden muassa Ruotsissa ja Saksassa. Valtamarsalkka (ruots. riksmarskalk; riksmarsk) tarkoitti keskiajalla Ruotsissa ratsuväen päällikköä. Valtamarsalkan virka perustettiin 1607, ja tehtävänä oli olla Ruotsin hovikunnan ja sen alaosastojen päällikkö. Nykyisin virka on Ruotsissa hovin korkeimman virkamiehen titteli, eräänlainen hovin kansliapäällikkö. 1930-luvulle saakka virkaan valittu oli aatelissukuinen, ensimmäinen ei-aatelinen oli 1936–1946 tehtävässä toiminut Axel Vennersten. Vuodesta 2018 alkaen valtakunnanmarsalkkana on toiminut Fredrik Wersäll. Saksassa perustettiin valtakunnanmarsalkan (saks. Reichsmarschall) arvo sotamarsalkan yläpuolelle korkeimmaksi upseeriarvoksi vuonna 1940. Adolf Hitler ylensi Hermann Göringin ainoana henkilönä tuohon arvoon. Titteli on ollut käytössä myös Saksassa saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa. Myös Tanskassa se on ollut käytössä
Max Weber

Maximilian Carl Emil Weber (21. huhtikuuta 1864 Erfurt – 14. kesäkuuta 1920 München) oli saksalainen oikeustieteilijä, taloustieteilijä ja sosiologi. Häntä pidetään yhtenä julkishallinnon teorian ja nykyaikaisen sosiologian perustajista. Hänen pääteoksensa käsittelevät uskonnon sosiologiaa, politiikkaa ja hallitusvaltaa. Max Weber syntyi Erfurtissa, Saksassa vanhimpana seitsemän lapsen perheestä. Hänen isänsä, Max Weber vanhempi, oli merkittävä poliitikko ja virkamies, joka oli naimisissa Helene Fallenstenin kanssa. Hänen nuorempi veljensä Alfred Weber oli myös sosiologi ja taloustieteilijä. Koska hänen isänsä oli yhteiskunnallisesti merkittävässä asemassa, Weber varttui politiikantäyteisessä kodissa, jossa vierailivat usein merkittävät oppineet ja julkiset hahmot. Samalla tuli selväksi, että Max Weber oli älyllisesti erittäin lahjakas. Hänen lahjansa vanhemmilleen vuonna 1876 koostui kahdesta esseestä, joiden otsikot olivat ”Saksan historian kulku erityisesti viitaten keisariin ja paaviin” sekä ”Rooman keisarillinen aika Konstantinus Suuresta kansainvaelluksiin”. Vuonna 1882 Weber kirjoittautui Heidelbergin yliopistoon lakitiedon opiskelijaksi palvellen samalla toisinaan Saksan armeijassa
Aleksandra Kollontai

Tarkennus: Pääasiassa lähteetön Aleksandra Mihailovna Kollontai (ven. Алекса́ндра Миха́йловна Коллонта́й, o.s. Domontovitš, ven. Домонто́вич; 31. maaliskuuta (J: 19. maaliskuuta) 1872 Pietari – 9. maaliskuuta 1952 Moskova) oli venäläinen marxilainen kirjailija, feministi ja diplomaatti. Hänestä tuli maailman ensimmäinen naispuolinen diplomaattiedustaja vuonna 1923, kun hänet nimitettiin Neuvostoliiton edustajaksi Osloon. Kollontai oli Neuvostoliiton täysivaltainen edustaja (vuodesta 1943 suurlähettiläs) Tukholmassa vuosina 1930–1945, missä asemassa hän toimi välittäjänä Suomen ja Neuvostoliiton rauhantunnusteluissa vuosina 1940 ja 1944. Aleksandra Domontovitšin äiti oli suomalaisen puutavarakauppiaan tytär Aleksandra Aleksandrovna, omaa sukua Masalin ja isä venäläinen keisarillisen armeijan kenraali Mihail Aleksejevitš Domontovitš. Kesät perhe vietti Aleksandran äidinisän Aleksander Masalinin maatilalla Kuusaan hovissa Muolaassa
Pyhä Yrjö

Pyhä Yrjö eli Pyhä Yrjänä (kreik. Άγιος Γεώργιος, Hagios Geoorgios, lat. Sanctus Georgius) (n. 280 Kappadokia – n. 23. huhtikuuta 303 Lydda, Israel) on katolisen kirkon ja ortodoksisen kirkon pyhimys ja yksi neljästätoista hädässä auttajasta. Ortodoksit käyttävät hänestä kunnianimeä Pyhä Suurmarttyyri Georgios Voittaja. Pyhimyselämäkerran mukaan Pyhä Yrjö oli roomalainen sotilas, joka koki Lyddassa marttyyrikuoleman. Pyhästä Yrjöstä kerrotaan lukemattomia legendoja, ja hän on yksi rakastetuimmista pyhimyksistä koko kristillisessä maailmassa. Varhaisimmat Pyhää Yrjöä koskevat tiedot ovat peräisin 400-luvulle ajoitetusta pyhimyslegendasta. Lähdetietojen niukkuuden takia Pyhän Yrjön muistopäivä poistettiin vuonna 1969 katolisen kirkon kalenterista. Legendan mukaan Yrjö syntyi 200-luvulla varakkaaseen kristittyyn perheeseen