nvidia/miracl-vision huggingface dataset:
V (yhtye)

V oli brittiläinen vuosina 2004–2005 toiminut poikabändi, jonka jäseniä olivat Antony Thomas Brant, Aaron Buckingham, Mark Harle, Kevin McDaid ja Leon Pisan. Päälaulaja Antony Brant keksi yhtyeen nimeksi roomalaisissa numeroissa viittä tarkoittavan kirjaimen V, koska yhtyeessä oli viisi jäsentä. Yhtye oli kuitenkin koossa vain noin vuoden. Elokuussa 2005 Westlife-yhtyeen Mark Feehily ilmoitti olevansa homoseksuaali ja seurustelevansa V-yhtyeen Kevin McDaidin kanssa. Heinäkuussa 2006 myös toinen V:n jäsen, Aaron Buckingham, tunnusti olevansa homoseksuaali. Mark Harle on nykyään rumpali indie-yhtyeessä Little Comets. MySpacen mukaan Kevin on nykyään valokuvaaja ja Aaron laulaa teatteriesityksissä Yhdysvalloissa.
Baxter Stockman

Baxter Stockman on alun perin Mirage Studiosin ja nykyisin IDW:n sarjakuvissa esiintyvä hullu tiedemieshahmo. Kevin Eastmanin ja Peter Lairdin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1984 Teenage Mutant Ninja Turtles -sarjakuvalehden toisessa numerossa. Stockman tunnetaan useista mekaanisista keksinnöistään. Niistä ensimmäisiä olivat hiirirobotit, Mouserit, joiden tarkoitus oli tuhota viemärissä viliseviä rottia. Stockman esiintyi ensi kerran sarjakuvissa vuonna 1984 Turtlesien toisessa numerossa, jossa hänet oli luotu tummaihoiseksi hulluksi tiedemieheksi. Hän kehitteli hiirirobotit yhdessä tietokoneohjelmoija April O'Neilin kanssa. Saatuaan robotit valmiiksi eräänä päivänä sattui outo pankkiryöstö, jonka jäljet johtivat pienen tunnelin läpi pankkiholviin. April kyseenalaisti Stockmania, joka vei Aprilin maanalaiseen tehtaaseen, jossa oli sadoittain hiirirobotteja, joita samalla myös tehtiin lisää. Stockman paljasti käyttävänsä robotteja ryöstääkseen pankkeja pelkän huvin vuoksi. April yritti paeta hissillä, mutta Stockman ehti muuttaa hissin kulkusuunnan viemärin tasolle, jonne Stockman lähetti hiirirobottinsa tappamaan hänet. Paikalle kuitenkin olivat saapuneet Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat, jotka pelastivat Aprilin. Seuraavaksi he tunkeutuivat Stockmanin laboratorioon ja onnistuivat pysäyttämään Stockmanin, jonka jälkeen hänet pidätettiin
Leo Fuld

Lazarus ”Leo” Fuld (s. 29. lokakuuta 1912 Rotterdam – 10. kesäkuuta 1997 Amsterdam) oli jiddišinkieliseen musiikkiin erikoistunut alankomaalainen laulaja. Fuld syntyi kolmantena lapsena juutalaisperheeseen Rotterdamissa. Hieman ennen toisen maailmansodan alkua hän lähti esiintymään Yhdysvaltoihin. Myöhemmin Euroopassa hänen perheensä yhtä sisarta lukuun ottamatta kuoli natsien hallinnon alla. Sodan loputtua Fuld jäi edelleen Yhdysvaltoihin, jossa hänestä kehkeytyi maan huomattavin jiddišinkielinen laulaja. Jiddišin ohella hän lauloi myös englanniksi ja hepreaksi, ja hän esiintyi Yhdysvalloissa muun muassa Édith Piafin ja Frank Sinatran kanssa. Hän palasi Alankomaihin 80-vuotiaana. Hän kuoli synnyinmaassaan 84 vuoden iässä.
Henrik Henrikinpoika Horn

Henrik Henrikinpoika Horn (ruots. Henrik Henriksson Horn) (22. toukokuuta 1618 Tukholma – 22. helmikuuta 1693 Stade, Saksa) oli Ruotsin sotamarsalkka, hallintomies ja valtaneuvos. Hän oli Henrik Kaarlenpoika Hornin poika. Hornista tuli henkivartiokaartin vänrikki 1634 ja Kuurinmaan rykmentin eversti 1643. Vapaaherran arvon hän sai 1651. Vuonna 1654 hänet ylennettiin ratsuväen kenraalimajuriksi. Hän kunnostautui Pohjan sodassa Kaarle X Kustaan Puolan sotaretkellä ja osallistui Varsovan taisteluun 1656. Hänestä tuli sotamarsalkka 1665 ja vuonna 1666 hänet nimitettiin Bremen-Verdenin kenraalikuvernööriksi. Horn nimitettiin vuonna 1674 Suomen kenraalikuvernööriksi, mutta hän ei koskaan astunut virkaan, koska halusi mieluummin palvella sotilaana. Hän johti Ranskan-Hollannin sodan aluksi Bremen-Verdenin puolustusta, mutta joutui luovuttamaan Staden 1676 viholliselle ja palaamaan Ruotsiin
Muodonmuutos (Kafka)

Muodonmuutos (saks. Die Verwandlung) on Franz Kafkan ensimmäistä kertaa vuonna 1915 julkaistu teos. Se on luokiteltavissa laajaksi novelliksi tai pienoisromaaniksi. Tarina kertoo kauppamatkustaja Gregor Samsasta, joka herää eräänä aamuna "suunnattomaksi syöpäläiseksi" muuttuneena. Hänestä pitää alun alkaen huolta 17-vuotias viulunsoittajasisar Grete. Muut päähenkilöt ovat isä ja pahasta astmasta kärsivä heikko äiti. Tarina kuvaa syöpäläisen epätoivoisia yrityksiä ottaa kontaktia perheeseensä. Tarina päättyy syöpäläisen kuolemaan.
Fredrik V

Fredrik V (31. maaliskuuta 1723 Kööpenhamina Christiansborgin linna – 14. tammikuuta 1766 Christiansborgin linna, Kööpenhamina, Tanskan kuningaskunta) oli Tanska-Norjan kuningas vuosina 1746–1766. Hänen vanhempansa olivat Kristian VI (1699–1746) ja Sophia Magdalena von Brandenburg-Kulmbach (1700–1770). Hänen ainoa aikuiseksi elänyt sisarensa oli prinsessa Louise (1726–1756), joka avioitui Ernst Fredrik III von Sachsen-Hildburghausenin kanssa. Huolimatta kasvatuksestaan tiukasti pietistisessä kodissa, hän ei itse altistunut pietismille. Frederikin koulutus muuttui melko puutteelliseksi. Vuonna 1730 kuningas antoi kruununprinssi Frederikin kasvatuksen valvonnan merkittävälle ja hyvin koulutetulle salaneuvos Iver Rosenkrantzille, mutta tällä ei ollut vaikutusta varsinaiseen opetukseen. Rosenkrantz oli perinteisen luterilaisen puhdasoppisuuden kannattaja, kun taas Kristian VI:stä tuli yhä enemmän pietismin kannattaja ja hän menetti luottamuksensa Rosenkrantziin. Kruununprinssin koulutus toteutettiin siksi täysin hovissa vallinneen saksalaisen pietismin hengessä. Kuten hänen esi-isänsä Kööpenhaminan silloin pääasiassa saksankielisessä hovissa, hänellä oli vain huono tanskan kielen taito ja hän osasi saksaa paremmin kuin tanskaa koko ikänsä. Rahojen keräilyn lisäksi hänellä oli vain vaatimattomia kulttuurisia tai henkisiä kiinnostuksen kohteita
Hasdrubal Barka

Hasdrubal Barka (k. 207 eaa.) oli Hannibalin nuorempi veli, joka oli Hannibalin Italian retken ajan päällikkönä Hispaniassa. Hasdrubal ei ollut yhtä maineikas kuin veljensä Hannibal, mutta oli kuitenkin taitava johtaja ja strategi, joka saavutti useita merkittäviä voittoja Roomaa vastaan. Hasdrubal jäi Hispanian joukkojen komentajaksi, kun Hannibal lähti kuuluisalle marssilleen Alppien yli. Hasdrubal joutui lisäksi palaamaan Afrikkaan torjumaan Rooman liittolaisten Numidian Masaesyli-heimon hyökkäyksen ja voitti myös roomalaiset Scipion veljekset Ylä-Baetisin taistelussa vuonna 211 eaa. Hasdrubal laiminlöi kuitenkin Hispaniassa Carthago Novan puolustuksen vahvistamisen, ja Scipio Africanus pystyi sen vuoksi valloittamaan kaupungin. Hasdrubal ei myöskään kyennyt salaamaan tietoja armeijansa vahvuudesta ja liikkeistä, kun hän lähti marssille auttamaan veljeään Hannibalia Italiaan. Hasdrubal Barka yritti Hannibalin avuksi Alppien yli 207 eaa., mutta liian myöhään jolloin roomalaisjoukot olivat keränneet konsuli Gaius Claudius Neron johdolla vahvemman armeijan ja voittivat Metauruksen taistelussa Hasdrubalin armeijan. Nähtyään tilanteen toivottomuuden Hasdrubal suuntasi hevosensa kohti roomalaisjoukkoja ja ratsasti suoraan vihollisten keskelle tappaen ainakin 15 roomalaista ennen sankarikuolemaansa.
Kristian VIII

Kristian VIII (18. syyskuuta 1786 Christiansborgin linna, Kööpenhamina – 20. tammikuuta 1848 Amalienborgin linna, Kööpenhamina, Tanskan kuningaskunta) oli Tanskan kuningas vuosina 1839–1848. Sitä ennen hän oli Norjan valtionpäämies ja Norjan kuningas nimellä Kristian Fredrik muutamien kuukausien ajan 19. toukokuuta – 10. lokakuuta 1814, kun Norja oli siirtymässä tanskalaisten hallusta personaaliunioniin Ruotsin kanssa. Hänen äitinsä oli prinsessa Sophie Frederikke von Mecklenburg-Schwerin (1758–1794) ja isänsä Kristian VII:n velipuoli, Fredrik V:n poika perintöprinssi Frederik (1753–1805). Tosin on tunnustettu asia, että biologinen isä oli perintöprinssin adjutantti, hovimarsalkka Frederick von Blücher.  Hän oli viidestä lapsesta vanhin poika, joista nuorin veli, perintöprinssi Frederick (1792–1863) avioitui Fredrik VI:n tyttären prinsessa Carolinen kanssa. Kristian VIII sai perusteellisen koulutuksen historiasta ja kirjallisuudesta. Hän oli erittäin kiinnostunut kulttuurista ja tieteestä, ja hänen hallituskautensa hovi oli tärkeä osa Kööpenhaminan kulttuurielämää. Ulkomaanmatkoilla hän osti antiikin Kreikan aikaisia esineitä, jotka muodostavat nykyään Tanskan kansallismuseon klassisen kokoelman ytimen
Hasdrubal (270–221 eaa.)

Hasdrubal (270–221 eaa.) oli Hamilkar Barkan vävy ja seuraaja Hispaniassa. Hän tuli Hispanian sodan johtoon 229 eaa. ja teki roomalaisten kanssa rajasopimuksen, jossa Ebro-joesta tuli Rooman ja Karthagon valtapiirien raja. Hasdrubal tunnettiin Karthagon aristokratian vastustajana, ja hän oli hyvin suosittu tavallisen kansan keskuudessa. Hasdrubal toimi Hamilkarin alaisena ja apulaisena useilla onnistuneilla sotaretkillä Iberian niemimaalla vuodesta 237 vuoteen 228 eaa, jolloin Hamilkar kuoli väijytyksessä. Hasdrubal seurasi appeaan Hispanian kuvernöörinä, ja hän alkoi painottaa diplomatiaa sodankäynnin sijasta. Hasdrubal perusti Uuden Karthagon pääkaupungikseen (nyk. Cartagena). Vuonna 226–225 eaa hän sopi roomalaisten kanssa, että Ebro-joesta tulisi Karthagon valloittaman Hispanian pohjoisraja. Vuonna 221 eaa. Hasdrubalin murhasi kelttiläinen salamurhaaja
Hasdrubal Gisco

Hasdrubal Gisco (k. 202 eaa.) oli karthagolainen kenraali, joka taisteli Rooman tasavaltaa vastaan Hispaniassa ja pohjois-Afrikassa toisessa puunilaissodassa. Hasdrubal Giscoa ei pidä sekoittaa toiseen karthagolaiseen kenraaliin, Hasdrubal Barkaan. Hasdrubal Gisco lähetettiin vuonna 215 eaa. Iberiaan (Hispania), jossa hän Mago Barkan ja Masinissan kanssa voitti Rooman armeijan Castulon lähellä käydyssä taistelussa. Roomalainen kenraali Publius Cornelius Scipio voitti Hasdrubal Giscon johtaman karthagolaisarmeijan Ilipan taistelussa 206 eaa. Hasdrubal Gisco teki itsemurhan Karthagossa vuonna 202 eaa.
Rosvo-Roope

Rosvo-Roope on Hannu Lemisen ohjaama suomalainen seikkailu- ja komediaelokuva vuodelta 1949. Se perustuu Rafael Ramstedtin vuonna 1931 levytettyyn laulelmaan ”Balladi Rosvo-Roopesta”. Elokuva sijoittuu 1700-luvulle fantasianomaisesti Karibianmerta muistuttavan merirosvomiljöön Itämerelle ja Suomenlahdelle. Rosvo-Roope on ensimmäinen televisiossa esitetty suomalainen elokuva; se esitettiin teekkarien tv-kerhon koelähetyksessä 25. maaliskuuta 1956, jolloin televisiovastaanottimia oli Helsingin seudulla muutama sata. Tauno Palo palkittiin roolisuorituksestaan parhaan miespääosan Jussi-palkinnolla vuonna 1950. Elokuvan juoni seuraa Rosvo-Roope-balladia. Roope (Tauno Palo) on nuori mies, joka lähtee merille jouduttuaan lemmittynsä (Helena Kara) pettämäksi. Roopesta tulee merirosvo. Hän hurmaa ja hylkää monta naista: näitä ovat Pietarin nainen (Juliska Koka), Oolannin impi (Ghedi Lönnberg) ja Viron rannikon neito (Kirsti Ortola). Elokuvassa nähdään muutama taistelukohtaus. Lopuksi Roope palaa leskeksi jääneen petollisen rakkaansa luo
Smurffit (animaatiosarja)

Smurffit (engl. The Smurfs) on belgialais-yhdysvaltalaisessa yhteistyössä tuotettu animaatiosarja, joka palkittiin muun muassa kaksi kertaa Daytime Emmyllä. Sarjaa esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa syyskuussa 1981 ja sen esitys päättyi lopulta joulukuussa 1989, jolloin Smurffeja oli tuotettu yhteensä yhdeksän kautta ja 421 jaksoa, joista seitsemän oli erikoisjaksoja. Sarja kertoo pienistä sinisistä smurffeista, jotka ovat kolmen omenan korkuisia ja asustavat sienikylässä. Heidän johtajansa on 542-vuotias Pappasmurffi (suomiversiossa Suursmurffi), joka yhdessä muiden smurffien kanssa joutuu varomaan ilkeää velhoa, joka Rontti-kissansa kanssa yrittää kaapata smurffit suupaloiksi tai muihin tarkoituksiin. Suomessa Smurffeja on julkaistu VHS:llä Golden Voicen ja PVP Voicen jälkiäänityksillä. 2000-luvulla sarjaan tehtiin uusi jälkiäänitys. Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Smurffit sijalle 58 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 97.
Aleksandr Gorodnitski

Aleksandr Moisejevitš Gorodnitski (ven. Алекса́ндр Моисе́евич Городни́цкий, s. 20. maaliskuuta 1933 Leningrad) on venäläinen laulaja, musiikintekijä ja runoilija. Ammatiltaan hän on geologi ja meritieteilijä. Gorodnitski valmistui Leningradin kaivosinstituutista 1957 pääaineenaan geofysiikka ja suoritti geologian ja mineralogian tohtorintutkinnon 1982. Hän työskentelee professorina ja on julkaissut yli 260 tieteellistä tutkimusta. Gorodnitski on ollut mukana lukuisilla arktisilla tutkimusmatkoilla ja käynyt muun muassa Etelämantereella ja pohjoisnavalla. Sävellystyön hän aloitti vuonna 1953, ja neuvostoaikaan hänen teostensa välityskanavana toimivat pitkään ”samizdat”-nauhat. Monien vuosikymmenten ajan Gorodnitski esitti laulunsa ilman soitinsäestystä, mutta nykyisin hän käyttää usein apunaan kitaraa tai ammattikitaristia. Gorodnitski asuu Moskovassa ja tekee säännöllisesti kiertueita eri puolille maailmaa.
Eszterháza

Eszterháza on Fertődissä, Unkarissa sijaitseva palatsi, jonka rakennutti prinssi Nikolaus Esterházy. Palatsia kutsutaan usein Unkarin Versaillesiksi, ja se on maan suurin rokokoomonumentti. Palatsia alettiin rakentaa todennäköisesti vuonna 1762, jolloin prinssi Nikolaus seurasi veljeään Paul Antonia. Ennen prinssiksi tuloaan Nikolaus oli tottunut viettämään aikaansa Süttöriksi kutsutulla metsästysmajalla, joka oli rakennettu samalle alueelle noin vuonna 1720 Anton Erhard Matinellin suunnitelmien pohjalta. Metsästysmajaa käytettiin ytimenä, jonka ympärille Esterháza rakennettiin. Ensimmäinen hankkeessa työskennellyt arkkitehti oli Johann Ferdinand Mödlhammer, ja 1765 häntä seurasi tehtävässä Melchior Hefele. Vaikka palatsia verrataan usein Versaillesiin, jossa prinssi oli vieraillut vuonna 1767, H. C. Robbins Landon väittää, että suoremmat vaikutteet ovat löydettävissä ”itävaltalaisista malleista, erityisesti Wienissä sijaitsevasta Schönbrunnin linnasta.” Prinssi maksoi palatsista 13 miljoonaa guldenia, mitä Robbins Landon nimittää ”tähtitieteelliseksi” summaksi. Ensimmäiset asukkaat saapuivat Eszterházaan 1766, mutta rakentaminen jatkui vielä useiden vuosien ajan. Oopperatalo valmistui 1768 (ensimmäinen esitys oli Joseph Haydnin ooppera Lo speziale) ja marionettiteatteri 1773
Turun kasarmi (Helsinki)

Turun kasarmi oli Helsingin Kamppiin, silloisen Läntisen Henrikin­kadun (nyk. Mannerheimin­tien) varrelle vuonna 1833 valmistunut suuri venäläisen sota­väen kasarmirakennus. Kampin aluetta käytettiin jo Ruotsin vallan aikana sota­väen leiri- ja harjoitus­alueena, joka tunnettiin nimellä Campements­plats, mistä kaupungin­osan nimikin johtuu. Myöhemmin alue oli Suomen Kaartin käytössä, kunnes alue tuli Helsinkiin sijoittuneen venäläisen sota­väen käyttöön. Turun kasarmi rakennettiin vuosina 1830–1833 nykyisen Lasipalatsin paikalle, joka silloin oli varsinaisen kaupunkialueen laidalla, lähellä Espoon tullia, josta alkoi Turkuun johtanut maantie. Sitä ennen olivat Helsinkiin sijoitetut sota­väen­osastot toimineet pääasiassa Katajanokan Merikasarmissa, joka nyt siirtyi kokonaan merivoimien, Suomen meriekipaasin käyttöön. Kasarmin alkuperäiset piirustukset laati Carl Ludvig Engel, mutta se rakennettiin Nikolai Sinebrychoffin urakoimana.  Kasarmin päärakennuksen länsi- ja lounais­puolelle rakennettiin vähitellen koko joukko sivu­rakennuksia, joiden väliin, nykyisen Narinkkatorin paikkeille, sijoitettiin myös suuri harjoitus­kenttä. Suomen sisällissodan aikana, Helsingin valtauksen yhteydessä 12. huhtikuuta 1918, Turun kasarmi syttyi tuleen ja tuhoutui lähes täysin.. Tämän jälkeen sitä ei enää jälleen­rakennettu, vaan sen purkutyöt aloitettiin seuraavana vuonna, joskin osa raunioista pysyi paikoillaan 1930-luvulle saakka
Votiivilahja

Votiivilahja eli votiivi on lupauksen yhteydessä jumalalle tai hengelle annettava uhrilahja. Votiivilahja yleensä asetetaan palvontapaikalle, kuten alttarille, ja se voi olla esimerkiksi kynttilä. Votiivilahja voi myös olla rukouksen yhteydessä annetun lupauksen mukaisesti annettu lahja. Votiivi- eli kirkkolaiva on yleensä tällainen, jonka haaksirikosta pelastuneet ovat rukouksensa toteuduttua antaneet Jumalalle. Kirkoissa on myös Jumalan kunniaksi asetettuja muisto- eli votiivitauluja.
Loistopeipot

Loistopeipot Wikispeciesissä Loistopeipot Commonsissa Loistopeipot (Estrildidae) on heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Loistopeipot elävät yleensä suurina ryhminä ja ovat siemensyöjiä. Loistopeippojen nokka on paksu ja lyhyt kuten siemensyöjillä yleensä, mutta niiden nokka on yleensä punainen tai oranssi. Loistopeippojen väritys voi vaihdella yksivärisestä ruskeasta lajista kirkkaisiin ja monivärisiin lajeihin. Loistopeipot rakentavat kupolinmuotoisen pesän, johon ne laskevat 5–10 valkoista munaa. Suurin osa loistopeipoista elää trooppisella alueella, vaikkakin jotkut lajit elävät Australian etelärannikollakin. Loistopeippojen koko vaihtelee pikkuoliivipeipon 8,3 senttimetristä riisipeipon 17 senttimetriin. Loistopeippojen heimoon kuuluu 131 lajia ja 35 sukua. Suurin suku on manikkien suku, johon kuuluu 28 lajia.
Lucius Marcius Philippus

Lucius Marcius Philippus (eli ensimmäisellä vuosisadalla eaa.) oli roomalainen poliitikko. Hän oli vuoden 56 eaa. konsuli ja Octaviuksen isäpuoli. Marciukset laskivat sukunsa alkaneen Rooman myyttisestä kuninkaasta Ancus Marciuksesta. Lucius Marcius Philippus eteni urallaan aina konsuliksi asti. Hän oli preettori vuonna 60 eaa., ja hänet nimitettiin Syrian provinssin propreettoriksi vuonna 59 eaa. Samana vuonna hän meni naimisiin Julius Caesarin siskonyttären Atia Balba Caesonian kanssa. Philippuksella oli jo aikaisemmasta avioliitosta kaksi lasta, yksi poika ja yksi tyttö, Marcia, josta meni myöhemmin naimisiin Cato nuoremman kanssa. Atian oli myös ollut aikaisemmin naimisissa, mutta hänen miehensä Gaius Octavius oli kuollut paluumatkalla Roomaan. Atialla ja Octaviuksella oli kaksi lasta, Octavia minor ja Gaius Octavius (myöhempi keisari Augustus)
Moottorinlämmitin

Moottorinlämmitin on laite, joka esilämmittää ajoneuvon moottorin. Moottorin lämmittäminen tapahtuu yleensä lämmittämällä moottorin nesteitä, kuten jäähdytinnestettä tai moottoriöljyä. Tyypistä riippuen lämmitinlaite voi ottaa lämmitysenergiansa esimerkiksi sähköverkosta tai ajoneuvon polttoaineesta. Moottorilämmittimen käyttö helpottaa kylmäkäynnistystä ja vähentää moottorin kulumista, pakokaasupäästöjä sekä polttoaineenkulutusta. Moottorin esilämmitysaika valitaan ympäristön lämpötilan mukaan. Moottorin esilämmitykselle on annettu suositusarvot, jotta oikean lämmitysajan valitseminen olisi helppoa. Lämmittimen valmistaja saattaa ilmoittaa laitekohtaiset suositusajat käyttöohjeessa. Motiva on julkaissut yleiset suositusaikataulukot. Lohkolämmitin Säteilylämmitin Lämmittimen tuottama lämpöenergia saavuttaa termisen tasapainotilan moottorin lämpöhäviöiden kanssa, jolloin moottorin lämpötila ei enää nouse, vaikka esilämmitystä jatkettaisiinkin suositusta pidemmän aikaa. Esimerkiksi -17 °C:n lämpötilassa lämpötasapaino saavutetaan noin kolmessa tunnissa. Moottorinlämmitin voi olla kytkettynä pitkiäkin jaksoja, sillä lämmitin ei vaurioidu liiallisen lämmittämisen seurauksena. Suositusaikaa pidemmällä lämmittämisellä ei saavuteta merkittäviä säästöjä polttoainetaloudessa taikka päästöjen laskua
Maija-Liisa Márton

Maija-Liisa Márton (ent. Turkka, o.s. Poutiainen; s. 14. joulukuuta 1944 Oulu) on suomalainen näyttelijä ja teatterivaikuttaja. Hänellä on ollut uransa varrella useita kiinnityksiä Etelä- ja Itä-Suomen teattereissa. Lisäksi hän on toiminut Teatterikorkeakoulun johtajana ja teatterinjohtajana. Valkokankaalla Márton on näytellyt muun muassa Martta Niskavuoren roolin elokuvassa Niskavuori. Maija-Liisa Márton syntyi faktori Toivo Henrik Matias Poutiaisen ja kunnalliskodinjohtaja Annikki Seppä-Murron perheeseen. Hän oli aviossa teatteriohjaaja Jouko Turkan kanssa 1966–1980 (ero) ja unkarilaissyntyisen näyttelijän András Mártonin kanssa 1980–1990 (ero). Hänellä on yksi poika, Juha Turkka (syntynyt 1970)
Additiivinen funktio

Lukuteoriassa additiivisena pidetään sellaista lukuteoreettista funktiota 𝑓, jolle on voimassa Additiivinen funktio on täydellisesti additiivinen, jos Koska tarkastellaan lukuteoreettisia funktioita, niin nollan ei katsota kuuluvan luonnollisten lukujen joukkoon. Eräs ei-vakio esimerkki asiasta on logaritmifunktio, sillä log𝑏⁡(𝑥𝑦)=log𝑏⁡(𝑥)+log𝑏⁡(𝑦).
Hekseeni

Hekseeni (C6H12) on kuuden hiiliatomin ja kahdentoista vetyatomin muodostama kemiallinen yhdiste, jossa on joidenkin hiiliatomien välillä oltava yksi kovalenttinen kaksoissidos. Hekseeni kuuluu hiilivetyihin ja tarkemmin luokiteltuna alkeeneihin, joita ovat myös eteeni, propeeni, buteeni, penteeni, hepteeni, okteeni, noneeni ja dekeeni. Hiiliatomien välinen kaksoissidos voi olla monessa kohtaa, eli hekseenillä on monia isomeerisia muotoja, kuten esimerkiksi 1-hekseeni (CAS-numero 592-41-6) ja 2-hekseeni (CAS-numero 592-43-8). Tällöin saadaan erilaisia hekseenejä. Lisäksi hiilivetyketju voi olla haaroittunut tai muodostaa ympyrän. Ympyrän muodostaessaan hekseenistä tulee syklohekseeni. Syklohekseenin rakennekaava on vain hieman erilainen kuin aromaattisten hiilivetyjen perusyhdisteen eli bentseenin rakennekaava. | width="70px" | metaani| width="70px" | etaani| width="70px" | propaani| width="70px" | butaani| width="70px" | pentaani| width="70px" | heksaani| width="70px" | heptaani| width="70px" | oktaani| width="70px" | nonaani| width="70px" | dekaani| width="70px" | undekaani| width="70px" | dodekaani|-| CH4| C2H6| C3H8| C4H10| C5H12| C6H14| C7H16| C8H18| C9H20| C10H22| C11H24| C12H26|- | width="70px" | | width="70px" | eteeni| width="70px" | propeeni| width="70px" | buteeni| width="70px" | penteeni| width="70px" | hekseeni| width="70px" | hepteeni| width="70px" | okteeni| width="70px" | noneeni| width="70px" | dekeeni| width="70px" | undekeeni| width="70px" | dodekeeni|-| | C2H4| C3H6| C4H8| C5H10| C6H12| C7H14| C8H16| C9H18| C10H20| C11H22| C12H24|- | width="70px" | | width="70px" | etyyni| width="70px" | propyyni| width="70px" | butyyni| width="70px" | pentyyni| width="70px" | heksyyni| width="70px" | heptyyni| width="70px" | oktyyni| width="70px" | nonyyni| width="70px" | dekyyni| width="70px" | undekyyni| width="70px" | dodekyyni|-| | C2H2| C3H4| C4H6| C5H8| C6H10| C7H12| C8H14| C9H16| C10H18| C11H20| C12H22|-
Clostridium difficile

Clostridium difficile(Hall & O’Toole, 1935) Prévot, 1938 Clostridium difficile Wikispeciesissä Clostridium difficile Commonsissa Clostridioides difficile (syn. Clostridium difficile) (CDF) on grampositiivinen, sauvanmuotoinen, itiöitä muodostava, anaerobinen bakteeri. Se voi aiheuttaa muun muassa uusiutuvaa ohut- ja paksusuolen tulehdusta, jos suoliston normaalifloora tuhoutuu antibioottikuurin yhteydessä. Oireena voi olla vaikeahoitoinen, huonokuntoisilla kuolemaan johtava veriripuli. Kuolleisuus on 10–12 prosenttia.  Suomessa ilmoitettiin 4125 C. difficile -infektiota vuonna 2022. C. difficile on sukua botulismia aiheuttavalle Clostridium botulinum -bakteerille. Bakteeri leviää erityisesti sairaaloissa. Se leviää kosketustartuntana, joten muun muassa tiukennettu käsihygienia voi jarruttaa epidemian leviämistä. Käsihuuhteet eivät tehoa siihen, vaan kädet on pestävä saippualla ja vedellä
Anglo-Amerikka

Anglo-Amerikka (engl. Anglo-America) tarkoittaa valtakieleltään englanninkielisiä Amerikan mantereen maita eli lähinnä Yhdysvaltoja ja Kanadaa. Se ei ole kovin laajalti käytössä virallisessa termistössä.